text:
 26.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/10
 Преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea (Румъния), постъпило на 4 ноември 2014 г. — SC Max Boegl România SRL и др./RA Aeroportul Oradea и др.
 (Дело C-488/14)
 (2015/C 026/12)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Oradea
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA
 Ответници: RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft, SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA
 Преюдициален въпрос
 Следва ли разпоредбите на член 1, параграфи 1, 2 и 3 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (1) и на член 1, параграфи 1, 2 и 3 от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (2), изменен с Директива 2007/66 (3), да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба, в която достъпът до способите за обжалване на решенията на възложителя се обуславя от задължителното предварително внасяне на „гаранция за добросъвестност“ като уредената в член[ове] 2711 и 2712 от OUG No 34/2006 г.?
 (1) ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том l, стр. 237.
 (2) ОВ L 76, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43.
 (3) Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки (ОВ L 335, стр. 31).


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/24
 Преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Румъния), постъпило на 20 април 2015 г. — Taser International Inc./SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu
 (Дело C-175/15)
 (2015/C 236/33)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Taser International Inc.
 Ответник: SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu
 Преюдициални въпроси
 Следва ли член 24 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че в хипотезата на „компетентност[...], която произтича от други разпоредби на настоящия регламент“, попада и положението, в което страните по договор за прехвърляне на правата върху марка, регистрирана в държава — членка на Европейския съюз, са се договорили недвусмислено и безспорно да възложат компетентността за решаване на споровете във връзка с изпълнението на договорните задължения на съдилища от държава, която не е членка на Европейския съюз, и в която е местоживеенето (седалището) на ищеца, когато ищецът е сезирал съд от друга държава — членка на Европейския съюз, на територията на която е местоживеенето (седалището) на ответника?
 При утвърдителен отговор:
 Следва ли член 23, параграф 5 от същия регламент да се тълкува в смисъл, че не се отнася до клауза за учредяване на компетентност в полза на съдилища на държава, която не е членка на Европейския съюз, така че сезираният на основание член 2 от регламента съд следва да определи дали е компетентен да разреши спора в съответствие с нормите на международното частно право, уредени в неговото национално законодателство?
 Може ли да се приеме, че спор с предмет изпълнение по съдебен ред на задължението за прехвърляне на правата върху регистрирана марка в държава членка на Европейския съюз — задължение, поето по силата на договори, сключени между страните по този спор — се отнася до право, „за ко[е]то се изисква да бъде депозиран[о] или регистриран[о]“ по смисъла на член 22, точка 4 от регламента, като се има предвид обстоятелството, че според законодателството на държавата, в която е регистрирана марката, прехвърлянето на правата върху дадена марка подлежи на вписване в Регистъра на марките и на публикуване в Официалния бюлетин за индустриална собственост?
 Ако отговорът е отрицателен, допуска ли член 24 от регламента в положение като представеното в горния преюдициален въпрос съдът, сезиран на основание член 2 от регламента, да установи, че не е компетентен да реши спора, дори и ответникът да се е явил пред този съд, включително и в последната фаза на производството, без да оспори неговата компетентност?
 (1) ОВ L 12, стр. 1, Специално издание на български език, глава 19, том 3, стр. 74).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 28.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 160/12
 Иск, предявен на 8 март 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-122/11)
 2011/C 160/13
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: V. Kreuschitz и G. Rozet)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е отменило едва от 1 август 2004 г. условието за пребиваване, което не е допускало индексация на пенсиите на европейските граждани и на гражданите на ЕИП, пребиваващи извън страна, която има сключен договор за взаимност с Белгия, и като не е премахнало дискриминацията, на която те са били подложени през целия период до 1 август 2004 г., като са били лишени от част от пенсията си, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по членове 4 и 7 от Регламент (ЕО) No 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (1), както и на членове 18 и 45 ДФЕС, прогласяващи принципа за забрана на дискриминацията на основание гражданство;
 —
 да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията изтъква, че националното законодателство създава дискриминация за гражданите на други държави членки, доколкото налага само на тях условието за пребиваване на територията на държава членка или на държава, която има сключен договор за взаимност с Белгия, за да се ползват от индексация на пенсиите си за периода до 1 август 2004 г.
 Комисията твърди, освен това, че Регламент (ЕО) No 883/2004, посочен по-горе, вече не предвижда условие за пребиваване на територията на държава членка, за да се направи позоваване на принципа на равно третиране. Следователно лицата, попадащи в обхвата на Регламента, могат да искат прилагането на този принцип, дори ако пребивават в трета държава. Така, една държава не може вече да запазва индексациите на пенсиите единствено за своите собствени граждани, а тя трябва да ги предоставя и на пенсионерите, пребиваващи в трета държава. Най-накрая, според Комисията, аргументите, на които се позовават белгийските власти, за да оправдаят невъзможността да приложат с обратна сила измененото законодателство, като оправданите правни очаквания, практическите трудности и финансовото въздействие — не биха могли да бъдат приети.
 (1) ОВ L 166, стp. 1, поправка ОВ L 200, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82.


text:
 3.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 254/2
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 7 април 2015 г. — Franz Lesar
 (Дело C-159/15)
 (2015/C 254/02)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Franz Lesar
 Ответник: Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 2, параграф 1 и параграф 2, буква а) и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която периодите на професионално обучение и на дейност като договорно нает служител на федералната държава, за които са се плащали вноски за задължително пенсионно осигуряване и които за целите на придобиването на право на пенсия като държавен служител:
 а)
 се зачитат като предходен стаж за пенсиониране, ако са периоди след навършване на 18-годишна възраст, като в този случай съгласно разпоредбите в областта на социалното осигуряване федералната държава получава за зачетените периоди паричен трансфер от социалноосигурителната институция, но
 б)
 не се зачитат като предходен стаж за пенсиониране, ако са периоди отпреди навършване на 18-годишна възраст, като за тези незачетени периоди федералната държава не получава паричен трансфер, а направените вноски за пенсионно осигуряване се възстановяват на осигуреното лице, и особено като се има предвид, че ако правото на Съюза наложи последващо зачитане на тези периоди, би имало възможност социалноосигурителната институция да изиска от държавния служител да върне възстановената му сума, а за осигурителната институция да възникне последващо задължение за паричен трансфер към федералната държава?
 (1) ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/33
 Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Люксембург) на 3 март 2010 г. — Велико херцогство Люксембург, Administration de l’enregistrement et des domaines/Pierre Feltgen (синдик на Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA
 (Дело C-116/10)
 2010/C 113/52
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg
 Страни в главното производство
 Ищци: Велико херцогство Люксембург, Administration de l'enregistrement et des domaines
 Ответници: Pierre Feltgen (синдик на Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA
 Преюдициални въпроси
 Може ли извършването на услуги от собственика на кораб, който срещу заплащане го предоставя заедно с екипажа на разположението на физически лица за пътувания за отдих в открито море, да бъде освободено по силата на член 15, параграф 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данък върху добавената стойност: единна данъчна основа (1), ако тези услуги се считат едновременно за услуги по даване под наем на кораб и транспортни услуги?
 (1) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/18
 Жалба, подадена на 9 юли 2008 г. от Audi AG срещу решението на Първоинстанционния съд (четвърти състав), постановено на 16 септември 2008 г. по дело T-70/06 — Audi AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (факс: 12 септември 2008 г.)
 (Дело C-398/08 P)
 (2008/C 301/32)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Audi AG (представители: S. O. Gillert и Dr. F. Schiwek, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се от мени обжалваното съдебно решение,
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 16 декември 2005 г. по преписка R 237/2005-2, доколкото жалбата срещу решението на проверителя е частично отхвърлена,
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски за производствата пред Съда, пред Първоинстанционния съд и пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква Б от Регламент (EО) No 40/94 на Съвета: Първоинстанционният съд — както преди това апелативният състав — не направил достатъчна преценка относно съответните потребители, за които става дума. Що се отнася до множеството на стоки и услуги, обхванати от марката, чиято регистрация се иска, не било допустимо те да се преценяват по общ начин.
 Освен това Първоинстанционният съд приложил твърде строг критерий при преценката на отличителните белези, като пропуснал да установи че т.нар. рекламни слогани могат, според случая, да представляват словни марки. Като се позовал единствено на обстоятелството, че според него заявената за регистрация марка „Vorsprung durch Technik“ [преднина чрез техника] съставлявала рекламен слоган, Първоинстанционният съд поставил явно по-високи изисквания при установяване на отличителните белези.
 Нарушение на член 63 от Регламент No 40/94 на Съвета: упражняваният от Първоинстанционния съд контрол се ограничавал до решението на апелативния състав. Нови, посочени от страните факти, които не се били вече предмет на решение на апелативния състав, Първоинстанционният съд нямал право нито да допуска нито да взема предвид при постановяване на своето решение. Така, при преценката на отличителните белези Първоинстанционният съд се позовал на представен от ответника едва с отговора на жалбата документ. Констатацията, че заявената за регистрация марка на Общността „Vorsprung durch Technik“ [преднина чрез техника] не притежавала отличителни белези, била обоснована от Първоинстанционния съд основно със съдържанието на документа и с преценката на това съдържанието от страна на Първоинстанционния съд.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 10 април 2014 г. — Европейска комисия/Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA
 (Съединени дела C-231/11 P — C-233/11 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация - Солидарна отговорност за заплащането на глобата - Понятие за предприятие - Принципи на личната отговорност и на индивидуализиране на наказанията и санкциите - Неограничена компетентност на Общия съд - Принцип ne ultra petita - Принципи на пропорционалност и на равно третиране))
 2014/C 175/02
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Европейска комисия (представители: A. Antoniadis, R. Sauer и N. von Lingen) (C-231/11 P), Siemens Transmission & Distribution Ltd (C-232/11 P), Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (C-233/11 P) (представители: H. Wollmann и F. Urlesberger, Rechtsanwälte))
 Други страни в производството: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (представители: H. Wollmann и F. Urlesberger, Rechtsanwälte), Европейска комисия (представители: A. Antoniadis, R. Sauer и N. von Lingen)
 Предмет
 Жалби срещу Решение на Общия съд (втори състав) от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (съединени дела T-122/07 — T-124/07) с предмет главно искане за частична отмяна на Решение С (2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация), както и при условията на евентуалност — искане за намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите
 Диспозитив
 1)
 Отменя точка 2 от диспозитива на Решение на Общия съд на Европейския съюз от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (T-122/07 — T-124/07), тъй като тя отменя член 2, букви й) и к) от Решение C (2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. относно производство по член [81 ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация).
 2)
 Отменя точка 3, първо тире от диспозитива на Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (T-122/07 — T-124/07).
 3)
 Отменя точка 3, от второ до четвърто тире от диспозитива на Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (T-122/07 — T-124/07), тъй като тя съдържа определянето на припадащите се части на жалбоподателите в първоинстанционното производство от размера на глобите, наложени им солидарно.
 4)
 Отхвърля жалбите в останалата им част.
 5)
 Осъжда Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA и Nuova Magrini Galileo SpA да заплатят съдебните разноски във връзка с производството по обжалване по дело C-231/11 P.
 6)
 Осъжда Siemens Transmission & Distribution Ltd да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване по дело C-232/11 P.
 7)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване по дело C-233/11 P.
 8)
 Разпределението на разноските във връзка с първоинстанционното производство остава в съответствие с точки 5 — 7 от диспозитива на Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. по дело Siemens Österreich и др./Комисия (T-122/07 — T-124/07).
 (1) ОВ C 204, 9.7.2011 г.


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/13
 Решение на Съда (шести състав) от 15 юли 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-512/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2006/66/ЕО - Батерии и акумулатори и отпадъци от батерии и акумулатори - Нетранспониране в предписания срок)
 2010/C 246/21
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: I. Dimitriou и A. Margeli)
 Ответник: Република Гърция (представител: N. Dafniou)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2006/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно батерии и акумулатори и отпадъци от батерии и акумулатори, и за отмяна на Директива 91/157/ЕИО (ОВ L 266, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 215)
 Диспозитив
 1.
 Като не е приела в предписания срок законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно батерии и акумулатори и отпадъци от батерии и акумулатори, и за отмяна на Директива 91/157/ЕИО Република Гърция не е изпълнила задълженията си по силата на тази директива.
 2.
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 37, 13.2.2010 г.


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/9
 Преюдициално запитване, отправено от Hovrätten för västra Sverige (Швеция) на 4 ноември 2013 г. — Kammaråklagaren/Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri AB Ganthi и Fiskeri AB Nordic
 (Дело C-565/13)
 2014/C 15/13
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Hovrätten för västra Sverige
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Kammaråklagaren
 Ответници: Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri AB Ganthi и Fiskeri AB Nordic
 Преюдициални въпроси
 1.
 Член 6, параграф 1 от Споразумението за партньорство в рибарството между Европейската общност и Кралство Мароко представлява ли клауза за изключителност, доколкото изключва плавателни съдове от Общността от предоставянето на разрешително за извършване на риболов в марокански риболовни зони въз основа на разрешителни, издадени изключително от компетентните марокански органи на марокански притежатели на риболовни квоти?
 2.
 Член 6, параграф 1 от Споразумението за партньорство в рибарството между Европейската общност и Кралство Мароко представлява ли клауза за изключителност, доколкото изключва плавателни съдове от Общността от възможността да бъдат наемани от марокански дружества с чартърен наем (по стандартния формуляр „Barecon 2001“ на BIMCO — Стандартното споразумение за управление на кораби) за извършване на риболов в марокански риболовни зони, сключен въз основа на разрешителни, издадени изключително от компетентните марокански органи на марокански притежатели на риболовни квоти?
 3.
 Различен ли е отговорът на въпрос 2, ако чартърният наем предоставя също на мароканското дружество право да управлява риболовните съдове и да набира екипаж, както и да осъществява техническата им поддръжка?
 4.
 Споразумението за партньорство в рибарството между Европейската общност и Кралство Мароко допуска ли Кралство Мароко да развива и осъществява собствен индустриален морски риболов под 29-ия паралел (N)? При положителен отговор, дава ли това споразумение право на Кралство Мароко да сключва чартърни наеми или да издава разрешителни пряко на риболовни съдове от Общността с оглед на собствения си риболов, без да е необходимо получаването на разрешително от Европейската общност?


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/31
 Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. — MIP Metro/СХВП — CBT Comunicación Multimedia (Metromeet)
 (Дело T-407/08)
 (2008/C 327/57)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Германия) (представители: J.-C. Plate und R. Kaase, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: CBT Comunicación Multimedia, SL (Getxo, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решение No R 387/2007-1 от 12 юни 2008 г. на първи апелативен състав на СХВП поради несъвместимост с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 относно марката на Общността и да се отхвърли заявка за марка на Общността 37 405 29 „metromeet“;
 —
 да се осъди ответникът да заплати както съдебните разноски, така и разноските, направени във връзка с производството по възражение и производството по обжалване пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: CBT Comunicación Multimedia, SL
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Metromeet“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35 и 41 — заявка No 3 740 529
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: националните фигуративна марка „METRO“ и словна марка „meeting metro“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35 и 41
 Решение на отдела по споровете: приема възражението
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като между конфликтните марки съществува опасност от объркване.


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/12
 Жалба, подадена на 11 октомври 2011 г. от ThyssenKrupp Liften BV срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 13 юли 2011 г. по дела T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 и T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs и др./Европейска комисия
 (Дело C-519/11 P)
 2011/C 355/20
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: ThyssenKrupp Liften BV (представители: O. W. Brouwer, N. Lorjé, N. Al-Ani, advocaat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени обжалваното решение на Общия съд от 13 юли 2001 г. в частта, в която се отхвърлят правните основания, изложени от жалбоподателя в първоинстанционното производство,
 —
 да се постанови решение по съществото на спора и да се отмени Решение С(2007) 512 окончателен (1) на Комисията от 21 февруари 2007 г. по дело COMP/E-1/38.823 — Асансьори и ескалатори, на изложените в първоинстанционното производство основания и/или да се намали наложената на жалбоподателя глоба,
 —
 при условията на евентуалност, да се намали наложената на жалбоподателя глоба,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят посочва пет основания за обжалване:
 1.
 Нарушение на член 81, параграф 1 ЕО (понастоящем член 101, параграф 1 ДФЕС), доколкото нарушенията не биха могли съществено да засегнат търговията между държавите членки и съответно Комисията неоснователно е образувала производството.
 2.
 Нарушение на принципа
 ne bis in idem
 .
 3.
 Нарушение на принципа на пропорционалност поради определянето на непропорционален начален размер на глобата.
 4.
 Нарушение на разпоредбата на член 23 от Регламент No 1/2003 (2), с която се определя таван на глобите, на презумпцията за невиновност, установена в член 48, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6, точка 2 ЕКПЧ, на принципа nulla poena sine lege, гарантиран с член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на принципа за пропорционалност по член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на принципа на личната отговорност и индивидуализирането на наказанията поради установяването на солидарна отговорност на жалбоподателите за заплащането на пълния размер на глобата, определена въз основа на цялостния оборот.
 5.
 Неправилна преценка и неправомерно бездействие на Общия съд, доколкото същият не е упражнил правомощията си за пълен съдебен контрол, в частност предвид началния размер на глобата, възпиращия ефект на глобите и оказаното сътрудничество извън предвиденото в Известието относно сътрудничеството от 2002 г.
 (1) Резюме в ОВ C 75, 2008 г., стр. 19.
 (2) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 6.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 70/11
 Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Lille (Франция), постъпило на 15 декември 2016 г. — Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais
 (Дело C-647/16)
 (2017/C 070/17)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal administratif de Lille
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Adil Hassan
 Ответник: Préfet du Pas-de-Calais
 Преюдициален въпрос
 Пречка ли са разпоредбите на член 26 от Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година (1) за това компетентните органи на държавата членка, която след прилагане на установените в Регламента критерии е приела за компетентна друга държава членка и е отправила до нея молба за поемане на отговорност или за обратно приемане на гражданин на трета държава или на апатрид, подал молба за международна закрила, по която все още няма окончателно произнасяне, или на друго лице, посочено в член 18, параграф 1, буква в) или г) от Регламента, да приемат решение за прехвърляне и да го съобщят на заинтересованото лице, преди замолената държава членка да се е съгласила да поеме отговорност за това лице или да го приеме обратно?
 (1) Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, стр. 31)


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/6
 Решение на Съда (трети състав) от 17 януари 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Дело C-37/06 и C-58/06) (1)
 (Регламент (ЕО) No 615/98 - Директива 91/628/ЕИО - Възстановявания при износ - Защита на говеда по време на транспорт - Подчиняване на плащането на възстановяванията при износ на говеда на спазването на разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО - Принцип на пропорционалност - Изгубване на правото на възстановяване)
 (2008/C 64/06)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Ищци: Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Предмет
 Преюдициални запитвания — Finanzgericht Hamburg — Действителност на член 1 и на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт (ОВ L 82, стp. 19) — Подчиняване на плащането на възстановявания при износ на говеда на спазването на разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директива 91/425/ЕИО и Директива 90/496/ЕИО (ОВ L 340, стp. 17, Специално издание на бълг. език, глава 03, том 10, стp. 182) — Изгубване на правото на възстановяване поради неспазване при превоза на говедата на предписаното време за почивка
 Диспозитив
 1)
 Разглеждането на първия въпрос не разкрива никакъв елемент от естество да засегне действителността на член 1 от Регламент (ЕО) No 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт.
 2)
 Разглеждането на втория въпрос не разкрива никакъв елемент от естество да засегне действителността на член 5, параграф 3 от Регламент No 615/98 с оглед на принципа на пропорционалност. Препращащата юрисдикция е тази, която следва да се увери, че компетентните органи са приложили релевантните разпоредби на Регламент No 615/98 в съответствие с посочения принцип.
 (1) ОВ C 96, 2 април 2006 г.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/43
 Жалба, подадена на 30 декември 2014 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-841/14)
 (2015/C 073/55)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Gavela Llopis, Abogado del Estado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени определянето на размера на лихвите, направено от службите на Комисията в писмо от 21 октомври 2014 г.;
 —
 при условията на евентуалност, да постанови, че не следва да се прилага увеличеният лихвен процент, предвиден във второто и трето изречение на член 11;
 —
 независимо от постановеното по предходните искания, при условията на евентуалност спрямо първото искане, да се приеме за дата, от която започват да се дължат лихвите за забава, 20 януари 2004 г., тоест следващия работен ден на втория месец от евентуалното констатиране на дълга, 27 ноември 2003 г., за всички транзитни операции, предмет на настоящото производство или при липсата им, поне за лихвите на митническия дълг, съответстващ на последните три транзитни операции, и
 —
 да се осъди ответната институция да заплати съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу решението, съдържащо се в писмото на Комисията Ares (2014) 3486706 (BUDG/B/02/MTC/IB) от 21 октомври 2014 г., с което се прилага член 11 от Регламент (ЕО, Евратом) No 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите.
 В основата на настоящата жалба стои разследване на холандските власти относно 26 транзитни операции, извършени от техните митнически служби в периода между април и ноември 1994 г. и с деклариран изход от митническата територия на Общността от испанската митническа служба в Algeciras. Според тези власти въпросните стоки са избегнали митническия контрол, тъй като не са излезли от територията на Съюза. Впоследствие холандските власти изготвят нов доклад относно 8 транзитни декларации, изразявайки съмнения относно автентичността на печатите и подписите на документите, приложени като доказателство за тяхното извършване.
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено нарушението на член 11 от Регламент No 1150/2000, във връзка с член 9, параграф 1, с член 10, параграф 2, втора алинея, член 6, параграф 3, и член 2, доколкото Комисията е приложила фактически състав, който не се съдържа в него
 —
 В тази връзка се твърди, че не е налице митнически дълг по член 6, параграф 3, буква a), а по буква б).
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушението на принципите на пропорционалност и на правна сигурност в приложение на второ и трето изречения на член 11 от Регламент No 1150/2000
 —
 В тази връзка се твърди, че в тези изречения се предвижда увеличаване на лихвата за забава, което не цели поправянето на вредата, причинена от забавеното плащане, а има принудителен характер, който забранява тяхното прилагане ако държавата членка не е признала самото съществуване на късно изпълненото задължение.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушението на член 2, параграф 3 от Регламент No 1150/2000 във връзка с определянето на датата, на която е трябвало да се констатира митническото задължение и следователно с неправилното определяне на началната дата за изискуемост на лихвите за забава, доколкото става въпрос за съдебни спорове, при което задължително тези констатации се правят само със съдебно решение.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/2
 Решение на Съда (първи състав) от 18 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-301/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Замърсяване и увреждане - Пречистване на градските отпадъчни води - Директива 91/271/ЕИО - Членове 3, 4 и 10 - Точки A и Б от приложение I)
 2012/C 379/02
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán, A.-A. Gilly и A. Demeneix)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: L. Seeboruth, подпомаган от D. Anderson QC, S. Ford и B. McGurk, barristers)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 3, параграфи 1 и 2, на член 4, параграфи 1 и 3, на член 10, както и на приложение I, точки A и Б към Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43) — Неосигуряване на адекватно пречистване на градските отпадъчни води на няколко агломерации на Лондон (Whitburn, Beckton, Crossness и Mogden)
 Диспозитив
 1.
 Като не е осигурило:
 —
 подходящи канализационни системи за градски отпадъчни води за агломерациите с еквивалент жители над 15 000 в Sunderland (Whitburn) и в Лондон (канализационни системи на Beckton и Crossness), съгласно член 3, параграфи 1 и 2, както и точка A от приложение I към Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води, и
 —
 подходящо пречистване на градските отпадъчни води за агломерациите с еквивалент жители над 15 000 в Лондон (пречиствателните станции на Beckton, Crossness и Mogden), съгласно член 4, параграфи 1 и 3, член 10, както и точка Б от приложение I към Директива 91/271,
 Обединеното кралство не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 2.
 Осъжда Обединено кралство да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/55
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 4 септември 2008 г. —Dragoman/Комисия
 (Дело F-147/06) (1)
 (Публична служба - Общ конкурс - Недопускане до устния изпит)
 (2008/C 313/99)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Adriana Dragoman (Брюксел, Белгия) (представители: адв. S. Mihailescu, впоследствие адв. G.-F. Dinulescu)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Herrmann и M. Velardo)
 Предмет
 Отмяна на решението на конкурсната комисия на общия конкурс EPSO/AD/44/06 CJ за съставяне на резервен списък за набиране на юристи-лингвисти с румънски език, с което дава оценка 18/40 на писмения изпит б) на жалбоподателката и отказва да допусне същата до устния изпит за горепосочения конкурс.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г., стр. 48.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/33
 Решение на Първоинстанционния съд от 25 март 2009 г. — L'Oréal/СХВП — Spa Monopole (SPALINE)
 (Дело T-21/07) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SPALINE“ - По-ранна национална словна марка „SPA“ - Относително основание за отказ - Засягане на добрата репутация - Неоснователно извлечена полза от добрата репутация на по-ранната марка - Липса на основателна причина за ползването на заявената марка - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94)
 2009/C 113/67
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: L'Oréal SA (Париж, Франция) (представител: E. Baud, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Белгия) (представители: E. Cornu, L. De Brouwer, D. Moreau и E. De Gryse, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 18 октомври 2006 г. (преписка R 415/2005-1) относно процедура по възражение между Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV и L’Oréal SA.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда L’Oréal SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 24.3.2007 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/8
 Жалба, подадена на 15 ноември 2013 г. от Intra-Presse срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 16 септември 2013 г. по дело T-448/11 — Golden Balls Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-581/13 P)
 2014/C 24/15
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Intra-Presse (представители: P. Péters, advocaat, T. de Haan, avocat, M. Laborde, avocate)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Golden Balls Ltd
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 16 септември 2013 г. по дело T-448/11,
 —
 да върне делото на Общия съд на Европейския съюз за произнасяне по жалбата, подадена от Intra-Presse на основание на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 (1),
 —
 да не се произнася по съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят сочи следните основания за отмяна на обжалваното съдебно решение.
 На първо място, Общият съд е нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 при определянето на съответните потребители, при преценката на степента на концептуално сходство между марките, прибавяйки изискване за „интелектуални операции във връзка с превода“, „да започнат да превеждат“ или „предварителен превод“, и като не е взел предвид репутацията на по-ранната марка за услуги от клас 41. На второ място, Общият съд е нарушил член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 като не е направил обща преценка и като не е разгледал релевантността на репутацията на по-ранната марка на жалбоподателя, и наличието на възможна връзка.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността
 ОВ L 78, стр. 1


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/41
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 юни 2015 г. — Dybman/ЕСВД
 (Дело F-129/14) (1)
 ((Публична служба - Служители на ЕСВД - Длъжностни лица - Дисциплинарно производство - Дисциплинарно наказание - Висящо наказателно производство към момента на налагане на дисциплинарното наказание - Идентичност на деянията, разглеждани от Органа по назначаването и наказателния съд - Нарушение на член 25 от приложение IX към Правилника))
 (2015/C 262/55)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Pierre Dybman (Брюксел, Белгия) (представители: J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke и N. de Montigny, avocats)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност (представители: S. Marquardt и M. Silva)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на ЕСВД за освобождаване на жалбоподателя от длъжност без намаляване на пенсионните му права
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 16 януари 2014 г., с което Европейската служба за външна дейност освобождава г-н Dybman от заеманата от него длъжност без намаляване на пенсионните му права.
 2)
 Европейската служба за външна дейност понася собствените си разноски и е осъдена да заплати направените от г-н Dybman разноски.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г., стр. 61.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/4
 Решение на Съда (четвърти състав) от 30 април 2009 г. — CAS Succhi di Frutta SpA/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-497/06 P) (1)
 (Обжалване - Извъндоговорна отговорност - Тръжна процедура - Плащане в натура - Плащане на спечелилите тръжната процедура кандидати с плодове, различни от посочените в обявлението за тръжна процедура - Причинно-следствена връзка)
 2009/C 153/07
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: CAS Succhi di Frutta SpA (представители: F. Sciaudone, R. Sciaudone, и D. Fioretti, avvocati)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: C. Cattabriga, A. Dal Ferro, avvocato)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 13 септември 2006 г. по дело CAS Succhi di Frutta/Комисия (T-226/01), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата с предмет искане за обезщетение за вредите, за които се твърди, че са причинени с Решения на Комисията C(96)1916 от 22 юли 1996 г. и C(96)2208 от 6 септември 1996 г., приети в рамките на Регламент (ЕО) No 228/96 на Комисията от 7 февруари 1996 година относно предоставянето на плодови сокове и плодови конфитюри на населението на Армения и Азербайджан (ОВ L 30, стр. 18)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда CAS Succhi di Frutta SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г.


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/16
 Определение на председателя на Общия съд от 1 февруари 2013 г. — Travetanche Injection/Комисия
 (Дело T-368/11 R)
 (Обезпечително производство - Отхвърляне на жалбата в главното производство - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 86/26
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Travetanche Injection SPRL (Брюксел, Белгия) (представители: адв. K. Van Maldegem и адв. R. Cana)
 Ответник: Европейска комисия (представители: P. Oliver и E. Manhaeve, подпомагани от адв. K. Sawyer)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Регламент (ЕС) No 366/2011 на Комисията от 14 април 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на приложение XVII (Акриламид) (ОВ L 101, стр. 12).
 Диспозитив
 Липсва основание за произнасяне по молбата за обезпечение.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/60
 Иск, предявен на 25 септември 2015 г. — Export Development Bank of Iran/Съвет
 (Дело T-553/15)
 (2015/C 398/75)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Export Development Bank of Iran (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да установи, че с приемането и прилагането на ограничителна мярка по отношение на EDBI, отменена с решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. (T-4/11 и T-5/11), Съветът на Европейския съюз е ангажирал извъндоговорната отговорност на Европейския съюз,
 —
 да установи, че поради това Европейският съюз е длъжен да поправи вредите, претърпени от ищеца вследствие на тази мярка,
 —
 да установи, че имуществените вреди възлизат на 5 6 4 70 860 USD, или 5 0 5 08 718 EUR по действащия курс, към които следва да се прибавят законните лихви, както и всяка сума, която бъде доказана,
 —
 да установи, че неимуществените вреди възлизат на 7 4 1 32 366 USD, или 6 6 20 613EUR по действащия курс, към които следва да се прибавят законните лихви, както и всяка сума, която бъде доказана,
 —
 при условията на евентуалност да установи, че цялата или част от сумата, претендирана като обезщетение за неимуществени вреди, може да бъде включена в обезщетението за имуществени и да бъде разглеждана като такова, и
 —
 да осъди Съвета да плати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът изтъква шест основания, две от които имат отношение към ангажирането на извъндоговорната отговорност на Европейския съюз, а четири — към вредата, произтичаща от противоправното поведение на Съвета на Европейския съюз.
 —
 Що се отнася до ангажирането на извъндоговорната отговорност на Европейския съюз
 1.
 Първото основание е противоправно поведение на Съвета (приемане и прилагане на замразяване на средства на ищеца), надлежно установено с решение от 6 септември 2013 г., Export Development Bank of Iran/Съвет, T-4/11 и T-5/11, EU:T:2013:400.
 2.
 Второто основание е, че противоправното поведение на Съвета представлява достатъчно тежко нарушение на правни норми, предоставящи права на частноправните субекти.
 —
 Що се отнася до вредата, произтичаща от противоправното поведение на Съвета на Европейския съюз
 3.
 Третото основание е преустановяване на дейността на ищеца в сферата на акредитивите като пряка последица от противоправната мярка.
 4.
 Четвъртото основание е наличието на пропуснати ползи вследствие на невъзможността за ищеца да разполага със замразените от Европейския съюз средства.
 5.
 Петото основание е наличието на вреди вследствие на прекратяването на валутните преводи.
 6.
 Шестото основание е наличието на неимуществени вреди.


text:
 22.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 85/5
 Решение на Съда (втори състав) от 23 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Tivoli — Италия) — Enrico Petillo, Carlo Petillo/Unipol
 (Дело C-371/12) (1)
 (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 90/232/ЕИО и 2009/103/ЕО - Пътнотранспортно произшествие - Неимуществена вреда - Обезщетяване - Национални разпоредби, които установяват специални правила за изчисляване при пътнотранспортните произшествия, които правила са по-неблагоприятни за пострадалите лица от тези по общия режим на гражданската отговорност - Съвместимост с тези директиви)
 2014/C 85/09
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Tivoli
 Страни в главното производство
 Ищци: Enrico Petillo, Carlo Petillo
 Ответник: Unipol
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale di Tivoli — Тълкуване на Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10), Директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104), Директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240) и Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 263, стр. 11) — Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Определяне на вредите, които задължително са покрити от застраховката — Национално законодателство, което предвижда в случай на пътнотранспортно произшествие размер на обезщетение за неимуществени вреди, по-нисък от размера, предвиден по общия гражданскоправен ред.
 Диспозитив
 Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка и член 1, параграфи 1 и 2 от Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС), изменена с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство, което предвижда особен режим на обезщетяване на неимуществените вреди вследствие на леки телесни наранявания, причинени при пътнотранспортни произшествия, който ограничава обезщетяването на тези вреди в сравнение с приетото относно обезщетяването на идентични вреди, настъпили при други обстоятелства, а не при такива произшествия.
 (1) ОВ C 295, 29.9.2012 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/29
 Решение на Общия съд от 14 март 2014 г. — Holcim (Deutschland) и Holcim/Комисия
 (Дело T-293/11) (1)
 ((Конкуренция - Административно производство - Решение, изискващо предоставянето на информация - Необходим характер на поисканата информация - Задължение за мотивиране - Пропорционалност))
 2014/C 135/35
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Holcim (Deutschland) AG (Хамбург, Германия) и Holcim Ltd (Цюрих, Швейцария) (представители: P. Niggemann и K. Gaßner, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer, R. Sauer и C. Hödlmayr, подпомагани от A. Böhlke, адвокат)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията С (2011) 2363 окончателен от 30 март 2011 г. относно производство по прилагане на член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета (преписка 39520 — Цимент и свързани продукти).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Holcim (Deutschland) AG и Holcim Ltd да понесат съдебните разноски, включително във връзка с обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 238, 13.8.2011 г.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/17
 Решение на Общия съд от 20 март 2013 г. — Andersen/Комисия
 (Дело T-92/11) (1)
 (Държавни помощи - Помощи, предоставени от датските власти в полза на държавното предприятие DSB - Договори за обществена услуга за предоставяне железопътен транспорт на пътници между Копенхаген и Истад - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при определени условия - Прилагане във времето на нормите на материалното право)
 2013/C 129/33
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Jørgen Andersen (Ballerup, Дания) (представители: адв. M. Nissen, адв. G. van de Walle de Ghelcke и адв. J. Rivas Andrés)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и L. Armati)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представители: C. Vang, подпомаган от адв. K. Lundgaard Hansen и адв. R. Holdgaard); и Danske Statsbaner (DSB) (Копенхаген, Дания) (представители: адв. S. Kalsmose-Hjelmborg и адв. M. Honoré)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2011/3/ЕС на Комисията от 24 февруари 2010 година относно договорите за обществена услуга за транспорт между датското Министерство на транспорта и „Danske statsbaner“ [държавна помощ C 41/08 (ex NN 35/08)] (ОВ L 7, стр. 1).
 Диспозитив
 1.
 Отменя член 1, втора алинея от Решение 2011/3/ЕС на Комисията от 24 февруари 2010 година относно договорите за обществена услуга за транспорт между датското Министерство на транспорта и „Danske statsbaner“ [държавна помощ C 41/08 (ex NN 35/08)].
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски, както и направените от г-н Jørgen Andersen, с изключение на тези, причинени от встъпилите страни.
 3.
 Осъжда Кралство Дания да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от г-н M. Andersen поради встъпването по делото на Кралство Дания.
 4.
 Осъжда Danske Statsbaner (DSB) да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от г-н M. Andersen поради встъпването по делото на това предприятие.
 (1) ОВ C 103, 2.4.2011 г.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/14
 Жалба, подадена на 14 януари 2014 г. — José Manuel Baena Grupo/СХВП — Neuman и Galdeano del Sel (Изображение на седнала фигура)
 (Дело T-28/14)
 2014/C 78/28
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: José Manuel Baena Grupo, SA (Санта Перпетуа де Могода, Испания) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Други страни в производството пред апелативния състав: Herbert Neuman и Andoni Galdeano del Sel (Тарифа, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на СХВП,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистриран дизайн или модел на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: регистриран дизайн или модел на Общността No 426 895-002 за „орнамент за тениски, орнамент за шапки, орнамент за лепенки, орнамент за печатни, включително рекламни, материали“.
 Притежател на дизайна или модела на Общността: жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на дизайна или модела на Общността: Herbert Neuman и Andoni Galdeano del Sel.
 Марка, знак, дизайн или модел на страната, която иска обявяване на недействителността: фигуративна марка на Общността No 1 312 651 за стоки от класове 25, 28 и 32 от Ницската класификация.
 Решение на отдела по отмяна: уважава жалбата и обявява за недействителен дизайна или модела.
 Решение на апелативния състав: отхвърля частично жалбата.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване на Регламент No 6/2002.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/7
 Решение на Съда (втори състав) от 12 ноември 2015 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-121/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Регламент (ЕС) No 1316/2013 за създаване на Механизъм за свързване на Европа - Проекти от общ интерес, които се отнасят до територията на държава членка - Одобрение от заинтересованата държава - Продължаване на коридор за железопътни товарни превози - Правно основание - Член 171 ДФЕС и член 172, втора алинея ДФЕС))
 (2016/C 016/07)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: M. Holt и L. Christie, подпомагани от D.J. Rhee, Barrister)
 Ответници: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (представители: Z. Kupčová и E. Chatziioakeimidou)
 Встъпила страна в подкрепа на ответниците: Европейска комисия (представители: J. Samnadda и J. Hottiaux)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати, наред със собствените си съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Европейския парламент и от Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 135, 5.5.2014 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/30
 Решение на Общия съд от 2 февруари 2016 г. — Benelli Q. J./СХВП — Demharter (MOTOBI)
 (Дело T-170/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по отмяна - Словна марка на Общността „MOTOBI“ - Реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 098/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Benelli Q. J. Srl (Пезаро, Италия) (представители: P. Lukácsi и B. Bozóki, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално F. Mattina, впоследствие P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Demharter GmbH (Дилинген, Германия) (представител: A. Kohn, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 януари 2013 г. (преписка R 2080/2011-2), постановено в производство по отмяна със страни Demharter GmbH и Benelli Q. J. Srl
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Benelli Q. J. Srl да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 147, 25.5.2013 г.


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/30
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 юни 2012 г. — Giannakouris/Комисия
 (Дело F-83/10) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Семейни надбавки - Надбавка за образование - Условия за предоставяне - Приспадане на подобна надбавка, получавана от други източници)
 2012/C 217/64
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Konstantinos Giannakouris (Roodt-sur-Syre, Люксембург) (представител: адв. V. Christianos)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Martin, подпомаган от адв. E. Bourtzalas и адв. E. Antypas)
 Предмет
 Отмяна на решението на Комисията за намаляване на отпуснатата на жалбоподателя надбавка за образованиеq поради това че дъщеря му получава финансова помощ, предоставена от държава членка под формата на стипендия и заем
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Giannakouris да заплати направените от Европейската комисия съдебни разноски.
 (1) ОВ C 13, 15.1.2011 г., стр. 38.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/35
 Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия), постъпило на 24 юни 2016 г. — T.KUP SAS/Belgische Staat
 (Дело C-349/16)
 (2016/C 335/47)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: T.KUP SAS
 Ответник: Belgische Staat
 Преюдициални въпроси
 1)
 Невалиден ли е Регламент No 1294/2009 (1) по отношение на вносител като този по настоящото дело поради нарушение на член 17, параграф 1 от основния регламент (2), тъй като при преразглеждането Комисията е използвала извадка от само осем вносители, при положение че е трябвало да се разгледа обозримият брой от 21 вносители?
 2)
 Невалиден ли е Регламент No 1294/2009 по отношение на вносител като този по настоящото дело поради нарушение на член 11, параграф 2, трета алинея от основния регламент, тъй като при преразглеждането Комисията не е отчела в достатъчна степен представения ѝ доказателствен материал, доколкото е включила в извадката петима големи и само трима малки вносители и освен това е взела предвид главно данните от петимата големи вносители?
 3)
 Невалиден ли е Регламент No 1294/2009 по отношение на вносител като този по настоящото дело поради нарушение на членове 2 и 3 от основния регламент и/или на член 11, параграфи 2, 5 и 9 от основния регламент, тъй като при преразглеждането Комисията не е разполагала с достатъчно данни, за да констатира, че дъмпинговият внос продължава и че от това произтичат вреди?
 4)
 Невалиден ли е Регламент No 1294/2009 по отношение на вносител като този по настоящото дело поради нарушение на член 21 от основния регламент, тъй като при преразглеждането Комисията изисква наличието на специфични индиции, че с удължаването се създава несъразмерна тежест за даден вносител?
 (1) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1294/2009 на Съвета от 22 декември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и с произход от Китайската народна република, приложимо и към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа, доставяни от Административен район със специален статут Макао, декларирани или не с произход от Административен район със специален статут Макао, след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета (ОВ L 352, 2009 г., стр. 1).
 (2) Регламент ЕО No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/11
 Решение на Общия съд от 29 март 2012 г. — Полша/Комисия
 (Дело T-243/07) (1)
 (Земеделие - Обща организация на пазарите - Мерки, които трябва да бъдат приети поради присъединяването на нови държави членки - Акт за присъединяване от 2003 г. - Определяне на излишъците от запаси на селскостопански продукти, различни от захар, и финансовите последствия от отстраняването им от пазара - Цел, преследвана от разпоредба на първичното право - Решение 2007/361/ЕО)
 2012/C 138/17
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Република Полша (представители: първоначално E. Ośniecka-Tamecka, впоследствие T. Nowakowski, впоследствие M. Dowgielewicz, и накрая M. Szpunar, B. Majczyna и D. Krawczyk)
 Ответник: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и A. Szmytkowska)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas и R. Krasuckaitė), Словашката република (представители: първоначално J. Čorba, впоследствие B. Ricziová и M. Kianička)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2007/361/ЕО на Комисията от 4 май 2007 година за определяне на излишъците от запаси на селскостопански продукти, различни от захар, и финансовите последствия от изтеглянето им от пазара във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (ОВ L 138, стp. 14), в частта, която се отнася до Република Полша
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение 2007/361/ЕО на Комисията от 4 май 2007 година за определяне на излишъците от запаси на селскостопански продукти, различни от захар, и финансовите последствия от изтеглянето им от пазара във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия, в частта, която се отнася до Република Полша.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Република Полша.
 3.
 Словашката република и Република Литва понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 211, 8.9.2007 г.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/23
 Определение на Първоинстанционния съд от 30 април 2007 г. — EnBW Energie Baden-Württemberg/Комисия
 (Дело T-387/04) (1)
 („Иск за отмяна - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Национален план за разпределение на квотите за емисии на Германия - Държавни помощи - Правен интерес - Недопустимост“)
 (2007/C 140/39)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: EnBW Energie Baden-Württemberg (Karlsruhe, Германия) (представители: C.-D. Ehlermann, M. Seyfarth, A. Gutermuth и M. Wissmann, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker, M. Niejahr и T. Scharf)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: W.-D. Plessing и U. Forsthoff, подпомагани от D. Sellner и U. Karpenstein, avocats)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията C (2004) 2515/2 окончателен от 7 юли 2004 г. относно националния план за разпределение на квотите за емисии на парникови газове, нотифициран от Федерална република Германия съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32).
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като недопустим.
 2)
 Ищецът понася собствените си разноски, както и тези, направени от ответника.
 3)
 Встъпилата страна понася направените от нея разноски.
 (1) ОВ C 6, 8.1.2005 г.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/37
 Жалба, подадена на 19 декември 2008 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 15 октомври 2008 г. по дело T-160/04, Potamianos/Комисия
 (Дело C-561/08 P)
 (2009/C 44/62)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и D. Martin)
 Друга страна в производството: г-н Gerasimos Potamianos
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Първоинстанционния съд, постановено на 15 октомври 2008 г. по дело T-160/04;
 —
 да се обяви за недопустима жалбата на г-н Potamianos;
 —
 да се постанови всяка от страните да понесе съдебните разноски, направени от нея в настоящото производство и в производството пред Първоинстанционния съд на Европейските общности.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си Комисията оспорва направената от Първоинстанционния съд квалификация на изпратеното до ответника уведомление за това, че договорът му като срочно нает служител няма да бъде подновен. Всъщност Първоинстанционния съд бил тълкувал това уведомление като отделно решение на органа, оправомощен да сключва договори. От практиката на Съда и по-конкретно от Решение от 14 септември 2006 г. по дело Fernández Gómez (C-417/05 P) обаче ясно следвало, че такова уведомление има изцяло осведомителен характер, като само съдържащата се договора уговорка, че същият няма да бъде подновен след изтичане на срока му, представлява увреждащ акт. След като този договор не е бил оспорен в установените в правилника срокове, Първоинстанционният съд е трябвало да отхвърли жалбата като недопустима.
 Следователно, като не се съобразил с тази съдебна практика, Първоинстанционният съд създавал правна несигурност, както за Съда на публичната служба, така и за Комисията и останалите институции, които са сключили договори, подобни на разглеждания в настоящото дело.


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/21
 Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 1 юли 2014 г. — Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki
 (Дело C-314/14)
 2014/C 292/25
 Език на производството: финландски
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Въззивник: Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media Helsinki
 Въззиваем: Viestintävirasto
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли при обсъжданите в главното производство обстоятелства член 19, параграф 1 от Директива 2010/13/ЕС (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска такова тълкуване на националното законодателство, съгласно което разделянето на телевизионния екран не се разглежда като отделяне на телевизионната реклама от останалите части на аудиовизуалната програма, когато телевизионният екран е разделен на две части, като първата е предназначена за заключителните надписи и края на съответното предаване, а втората — за меню, представящо следващи предавания от програмата на телевизионния канал на даден телевизионен оператор, като нито в разделения телевизионен екран, нито след края на предаването се излъчва звуков или визуален сигнал, който да показва изрично началото на прекъсването на програмата за излъчване на реклама?
 2)
 Като се вземе предвид, че уредбата в Директива 2010/13 има характер на минимални изисквания в съответната област, следва ли при обстоятелствата, като разглежданите в главното производство, член 23 параграф 2 от тази директива да се тълкува в смисъл, че е несъвместимо с посочената директива, ако отличителните означения на спонсора, излъчвани във връзка с програми, различни от спонсорираните, да се квалифицират като „рекламни спотове“ по смисъла на член 23, параграф 1 от Директивата и да се отчитат при определянето на максимално допустимото време за реклама?
 3)
 Като се вземе предвид, че уредбата в Директива 2010/13 има характер на минимални изисквания в съответната област, следва ли при обстоятелства, като разглежданите в главното производство, член 23 параграф 1 от тази директива във връзка с използвания в нея израз, описващ максимално допустимото време за реклама, а именно „делът [...] в даден едночасов период не [може да] надхвърля 20 %“, да се тълкува в смисъл, че е несъвместимо с посочената директива „черните секунди“ между отделните рекламни спотове и „черните секунди“ в края на отделянето на рекламата от останалите части на излъчваната телевизионна програма да се отчитат като време за реклама?
 (1) Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги (ОВ L 95, стр. 1).


text:
 17.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 383/7
 Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 16 август 2016 г. — Openbaar Ministerie/Halil Ibrahim Özçelik
 (Дело C-453/16)
 (2016/C 383/10)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Вносител на искането: Openbaar Ministerie
 Ответник: Halil Ibrahim Özçelik
 Преюдициални въпроси
 1)
 Понятие от правото на Съюза, което трябва да се тълкува самостоятелно и еднакво ли е изразът „съдебно решение“ по смисъла на член 8, параграф 1, initio и буква в) от Рамково решение 2002/584/ПВР (1)?
 2)
 При утвърдителен отговор какво означава това понятие?
 3)
 „Съдебно решение“ ли е разглежданото в случая потвърждаване от прокурор на предварително издадена от полицията национална заповед за задържане?
 (1) Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


text:
 25.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 318/20
 Жалба, подадена на 2 август 2017 г. — Foodterapia/EUIPO — Cloetta Italia (DIETOX)
 (Дело T-486/17)
 (2017/C 318/26)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Foodterapia, SL (Барселона, Испания) (представители: J. Erdozain López и J. Galán López, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Cloetta Italia Srl (Кремона, Италия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „DIETOX“ — Заявка за регистрация No 13 072 798
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 12 май 2017 г. по преписка R 1611/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/5
 Иск, предявен на 15 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
 (Дело C-149/07)
 (2007/C 129/07)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J. Hottiaux, K. Herrmann)
 Ответник: Република Полша
 Искания
 —
 да се установи, че като не е приела специфична правна рамка относно издаване на разрешения за паралелен внос на фитосанитарни продукти в Полша, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 28 ЕО,
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 28 ЕО се забраняват количествените ограничения върху вноса и всички мерки с равностоен ефект в търговията между държавите-членки. Комисията смята, че Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 28 ЕО, като не е установила специфична правна рамка относно издаването на разрешения за пускане в обръщение на такива фитосанитарни продукти, които (по смисъла на практиката на Съда на Европейските общности) са идентични с вече допуснати в обръщение в Полша фитосанитарни продукти, и които се внасят от други държави-членки, където вече са били допуснати в обръщение.
 Съгласно практиката на Съда на Европейските общности, при липса на хармонизиране „всяко прието от държава-членка търговско правило, което е от естество да засегне действително или потенциално търговията между държавите-членки ... представлява мярка с равностоен ефект и следва да се разглежда като количествено ограничение“. В допълнение, Съдът на Европейските общности е приел, че дадена национална правна уредба или практика, чийто резултат се изразява в това, вносът да бъде организиран по начин, че само определени предприятия да могат да го осъществяват, а други напротив да бъдат изключени от него, представлява мярка с равностоен ефект и поради това е количествено ограничение. Процедурата, съгласно която за продажбата на вносни стоки се изисква предварително разрешение, по принцип трябва да бъде уредена с общоважащи предписания, които обвързват изрично и националната администрация. Процедурата трябва да е лесно достъпна и да се провежда в подходящ срок. Националното право трябва да предвижда такива общи принципи, тъй като по този начин се позволява на гражданите да се ползват от предоставените от общностното право права.
 Комисията може де приеме предвидените нови изменения, но те не са влезли в сила към момента на изтичане на двумесечния срок, определен в мотивираното становище, с което се приканва да бъде преустановено нарушението. Съгласно постоянната съдебна практика, наличието на нарушение на Договора се преценява с оглед на действащото в съответната държава право към момента на изтичане на определения в мотивираното становище на Комисията срок. Съдът не може да вземе предвид настъпили по-късно промени.


text:
 17.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/14
 Иск, предявен на 19 май 2010 г. — Европейска комисия/Словашка република
 (Дело C-253/10)
 2010/C 195/21
 Език на производството: словашки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Tokár и A. Marghelis)
 Ответник: Словашка република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела в съответствие с член 5, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци национална стратегия за въвеждане на ограничението на биоразградимите отпадъци, които постъпват в депата, Словашката република не е изпълнила задълженията си по член 5, параграф 1 от тази директива,
 —
 да се осъди Словашката република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 5, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета, „[д]ържавите членки определят национална стратегия за въвеждане на ограничението на биоразградимите отпадъци, които постъпват в депата, не по късно от две години след определената в член 18, параграф 1 дата и нотифицират Комисията за тази стратегия“. Член 18, параграф 1 предвижда, че „[д]ържавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от две години след нейното влизане в сила“. В приложение на член 19 от директивата, тя влиза в сила на 16 юли 1999 г. Ето защо съобразяването с тази директива е трябвало да се извърши до 16 юли 2001 г., а установеното съгласно член 5, параграф 1 задължение за създаване на национална стратегия е трябвало да бъде изпълнено преди 16 юли 2003 г.
 Тъй като за новите държави членки в член 54 от Акта относно условията на присъединяването не е установен друг срок, Словашката република е задължена по силата на член 5, параграф 1 от директивата да изготви национална стратегия за въвеждане на ограничението на биоразградимите отпадъци, които постъпват в депата, към датата на присъединяването си, т.е. към 1 май 2004 г. Словашката република до настоящия момент не е нотифицирала Комисията за тази стратегия.
 Европейската комисия следователно счита, че Словашката република не е изпълнила задълженията си по член 5, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета относно депонирането на отпадъци.


text:
 28.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 441/17
 Решение на Общия съд от 18 октомври 2016 г. — Eveready Battery Company/EUIPO — Hussain др. (POWER EDGE)
 (Дело T-824/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „POWER EDGE“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „EDGE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 15, параграф 1 и член 42, параграф 2 от Регламент No 207/2009))
 (2016/C 441/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Eveready Battery Company, Inc. (Saint-Louis, Мисури, САЩ) (представител: N. Hebeis, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Garrido Otaola и M. Fischer)
 Други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Imran Hussain, Rizwana Hussain, Maariah Hussain, Danyaal Hussain и Zahra Hussain (Лийдс, САЩ) (представител: S. Malynicz, QC)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 6 октомври 2014 г. (преписка R 38/2014-2), постановено в производство по възражение със страни Eveready Battery Company, от една страна, и г-да и г-жи Hussain, от друга страна.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Eveready Battery Company, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 65, 23.2.2015 г.


text:
 22.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/22
 Иск, предявен на 31 юли 2007 г. — Labate/Комисия
 (Дело F-77/07)
 (2007/C 223/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Kay Labate (Tarquinia, Италия) (представители: I. S. Forrester, Queen's Counsel)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Да се отменят решенията на Комисията от 6 октомври 2006 г. и 18 октомври 2004 г.;
 —
 да се осъди Комисията да заплати на ищеца сумите, предвидени в член 73 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „Правилникът за длъжностните лица“) и член 9 от Общите правила относно осигуряването на длъжностните лица на Европейските общности за рисковете „злополука“ и „професионално заболяване“ (наричани по-нататък „Правила относно осигуряването“);
 —
 да се постановят други или допълнителни мерки, по справедливост;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът, г-жа Kay Labate, вдовица на Mario Labate — бившо длъжностно лице в Европейската комисия, оспорва, от свое име и в полза на наследството на съпруга си, решенията на Комисията, отказващи да признаят рака на белия дроб на съпруга й за професионално заболяване.
 Г-н Labate е бил длъжностно лице в Комисията 29 г., през време на което е бил изложен, според ищеца, на голямо количество вторичен тютюнев дим. Той е бил обявен за трайно неработоспособен след откриване на рака на белия дроб, който впоследствие довел до неговата смърт. Г-н Labate е внесъл искане за признаване на болестта като професионално заболяване. Макар да е потвърдила, че г-н Labate е бил изложен на вторичен тютюнев дим и да не е открила друга причина за неговия рак на белия дроб, в решението си лекарската комисия все пак е заявила, че не може да установи със сигурност връзката с професионалните му дейности. Комисията съответно е отхвърлила искането следвайки заключението на лекарската комисия, че връзката между болестта и професионалните дейности на г-н Labate не е била установена в достатъчна степен.
 Ищецът твърди, че като е заключила, че ракът, от който е страдал г-н Labate, не попада в обхвата на член 73 от Правилника за длъжностните лица, Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото. Той заявява, че критерият за „сигурност“, използван от лекарската комисия, е твърде строг и противоречи на съдебната практика.
 Ищецът твърди също така, че лекарската комисия е пропуснала да разгледа възможността, че вторичният тютюнев дим, на който е бил изложен г-н Labate, може да е влошил заболяването му от рак, както е определено в член 3 от Правилата относно осигуряването. Освен това, Комисията е пропуснала да разгледа въпроса, че макар самият вторичен тютюнев дим да не е посочен във въпросния член, няколко специфични канцерогенни компонента на този дим са посочени и следователно попадат в обхвата на член 73 от Правилника за длъжностните лица. Ищецът заявява, че лекарската комисия погрешно се е заела да разглежда въпроси, свързани с доказването, които са извън нейната компетентност, вместо просто да установи медицинските факти.
 Ищецът поддържа на последно място, че решението на Комисията е недостатъчно обосновано и че времето, необходимо на Комисията, да стигне до решение е било прекалено и е противоречало на принципа на добро администриране. Ако решението било взето преди г-н Labate да почине и ако с него се признавало, че болестта му е свързана с работата, той щял да получи като обезщетение сума, равняваща се на заплатата му за 8 години.


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/19
 Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 20 април 2016 г. — Iberenova Promociones S.A.U./Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 (Дело C-220/16)
 (2016/C 243/20)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Iberenova Promociones S.A.U.
 Ответник: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли — при положение че определените в член 2, буква к) от Директива 2009/28/ЕО „схеми за подпомагане“, включващи данъчни стимули като данъчни облекчения или намаления и връщане на платени данъци, са замислени като инструменти за постигане на предвидените в посочената Директива 2008/28/ЕО цели за потребление на енергия от възобновяеми източници — да се счита, че тези стимули или мерки са задължителни и обвързващи за държавите членки и имат директен ефект, доколкото засегнатите частноправни субекти могат да се позовават на тях и да искат те да бъдат приложени от всички държавни, съдебни и административни органи?
 2)
 Следва ли — доколкото при изброяването на посочените в предходния въпрос „схеми за подпомагане“, включващи данъчни стимули като данъчни облекчения или намаления и връщане на платени данъци, е използван изразът „но не се ограничава до“ — да се счита, че тези стимули включват конкретно освобождаване от облагане, тоест, забрана на всякакъв вид специален или отделен налог върху енергията от възобновяеми източници, установен в допълнение към общите данъци, с които се облагат икономическата дейност и производството на електроенергия? Едновременно и в рамките на същата точка, се поставя и следният въпрос: следва ли да се счита за обхванато от посочената по-горе обща забрана натрупването, едновременното налагане или припокриването на няколко общи или специални налога, дължими на различните етапи от производството на енергия от възобновяеми източници и на същото основание като разглежданата такса върху вятърната енергия?
 3)
 В случай че отговорът на предходния въпрос е отрицателен и облагането на енергията от възобновяеми източници се приеме за допустимо, следва ли, за целите на предвиденото в член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО, понятието „специално предназначение“ да се тълкува в смисъл, че обхваща цели, които трябва да са изключителни, както и че от гледна точка на неговата структура налогът върху енергията от възобновяеми източници трябва действително да има неданъчна природа, а не просто да е предназначен за набиране на бюджетни приходи?
 4)
 Следва ли — като се има предвид, че член 4 от Директива 2003/96/ЕО, отнасящ се до нивата на облагане, които държавите членки трябва да прилагат за енергийните продукти и електроенергията, определя като референтни минималните нива на облагане, посочени в тази директива и схващани като общите наложени задължения, обхващащи всички преки или косвени данъци, с които тези продукти се облагат при пускането им за потребление — тези общи наложени задължения да се схващат в смисъл, че от изискваното от Директивата ниво на облагане се изключват националните налози, които нямат действително неданъчна природа, както от гледна точка на тяхната структура, така и с оглед на специалното им предназначение, съобразно тълкуването, което ще бъде дадено във връзка с предходния въпрос?
 5)
 Представлява ли понятието „такса“, използвано в член 13, параграф 1 от Директива 2009/28/ЕО, самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да бъде тълкувано възможно най-разширително, като обхващащо и като синоним на понятието за налог в най-общ смисъл?
 6)
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос, трябва ли предвидените в посочения член 13, параграф 1, буква д) такси, плащани от потребителите, да включват само налози или данъци, предназначени да компенсират, при необходимост, вреди, причинени от въздействието върху околната среда, и да поправят със събраните суми вредите от това отрицателно въздействие или засягане, но не и налозите или данъците, с които се облагат незамърсяващите енергии и които на първо място са предназначени за набиране на бюджетни приходи?


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/25
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 септември 2011 г. — Bovagnet/Комисия
 (Дело F-89/10) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Семейни надбавки - Надбавка за образование - Такси за обучение - Понятие)
 2012/C 138/50
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: François-Carlos Bovagnet (Люксембург, Люксембург) (представител: M. Korving, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Martin и B. Eggers)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на ответника да не възстанови изцяло таксите за обучение на децата на жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Европейската комисия от 17 декември 2009 г., доколкото с него се отказва възстановяване на г-н Bovagnet на частта от таксите за обучение, платени от него и свързани с участието в инвестиционния фонд и във фонда за оборотен капитал на учебното заведение, което посещават неговите две деца.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Bovagnet разликата между размера на отпуснатата надбавка за образование и размера, който би се получил при изчисляване на посочената надбавка като включваща разходите, направени за участието в инвестиционния фонд и във фонда за оборотен капитал на посещаваното от неговите две деца учебно заведение, при спазване на максималния праг, определен в член 3 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.
 3.
 Европейската комисия понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 328, 4.12.2010 г., стр. 61.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/28
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 29 юни 2009 г. — Association Belge des Consommateurs Test-Achats ASBL, Yann van Vugt, Charles Basselier/Conseil des ministres
 (Дело C-236/09)
 2009/C 205/47
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Ищци: Association Belge des Consommateurs Test-Achats ASBL, Yann van Vugt, Charles Basselier
 Ответник: Conseil des ministres
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместим ли е член 5, параграф 2 от Директива 2004/113/ЕО на Съвета от 13 декември 2004 година относно прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги (1) с член 6, параграф 2 от Договора за Европейски съюз, и по-специално с гарантирания от тази разпоредба принцип на равенство и на недопускане на дискриминация?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, несъвместим ли е посоченият член 5, параграф 2 от Директивата с член 6, параграф 2 от Договора за Европейски съюз и в случай, че приложението му е ограничено само до договорите за застраховка „живот“?
 (1) ОВ L 373, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 135.


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/15
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 21 януари 2011 г. — Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Дело C-35/11)
 2011/C 103/27
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Ищец: Test Claimants in the FII Group Litigation
 Ответници: Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Преюдициални въпроси
 1.
 Дали позоваването на „данъчните ставки“ и „различните нива на данъчно облагане“ в точка 56 от Решението на Съда от 12 декември 2006 г. по дело Test Claimants in the FIl Group Litigation (C-446/04, Recueil, стр. I-11753):
 а)
 се отнася само до законоустановените или номинални данъчни ставки, или
 б)
 освен до законоустановените или номинални данъчни ставки се отнася и до ефективните данъчни ставки на платения данък; или
 в)
 посочените изрази имат някакво друго значение и ако да, какво е това значение?
 2.
 Щеше ли отговорът на Съда на втория и четвъртия въпроси от преюдициалното запитване по дело C-446/04 да бъде различен ако:
 а)
 чуждестранният корпоративен данък не е платен (или поне не изцяло) от дружеството чуждестранно лице, което изплаща дивидента на дружеството местно лице, но този дивидент е изплатен от печалба, включваща изплатените от негово пряко или непряко дъщерно дружество местно лице за държава членка дивиденти, които са изплатени от печалба, за която е платен данък в тази държава и/или
 б)
 авансовият корпоративен данък („АКД“) не е платен от дружеството место лице, което получава дивидент от дружество чуждестранно лице, но е платен от негово пряко или непряко дружество майка местно лице при последващо разпределение на печалбата на дружеството получател, в която пряко или непряко се включва дивидентът?
 3.
 При описаните във въпрос 2, точка б) по-горе обстоятелства плащащото авансовия корпоративен данък дружество разполага ли с иск за възстановяване на недължимо платения данък (San Giorgio (1)) или разполага само с иск за обезщетение за вреди (Brasserie du Pêcheur and Factortame (2))?
 4.
 Когато разглежданото национално законодателство не се прилага единствено при положения, при които дружеството майка упражнява решаващо влияние върху изплащащото дивидентите дружество, може ли дружество местно лице да се позове на член 63 ДФЕС (по-рано член 56 ЕО) по отношение на дивиденти, получени от дъщерно дружество, върху което то упражнява решаващо влияние и което е местно лице на трета държава?
 5.
 Може ли отговорът на Съда на третия въпрос от преюдициалното запитване по дело C-446/04 да се приложи и когато дъщерните дружества чуждестранни лица, към които не може да се направи прехвърляне, не подлежат на облагане с данък в държавата членка на дружеството майка?
 (1) Решение от 9 ноември 1983 г. по дело Amministrazione delle finanze dello Stato/San Giorgio (199/82, Recueil, 1983 г., стр. 3595).
 (2) Решение от 5 март 1996 г. по съединени дела Brasserie du pêcheur/Bundesrepublik Deutschland и The Queen/Secretary of State for Transport, ex parte Factortame и др. (C-46/93 и C-48/93, Recueil, 1996 г., стр. I-1029).


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/13
 Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — HIT Trading и Berkman Forwarding/Комисия
 (Дело T-191/09) (1)
 (Митнически съюз - Внос на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи (КФЛ-и) с произход от Пакистан - Последващо събиране на вносни мита - Искане за опрощаване на вносни мита - Член 220, параграф 2, буква б) и член 239 от Регламент (ЕИО) No 2913/92)
 2011/C 38/21
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: HIT Trading BV (Lelystad, Нидерландия) и Berkman Forwarding BV (Barendrecht, Нидерландия) (представител: A.T.M. Jansen, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Bouyon и H. van Vliet, подпомагани от Y. van Gerven, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2009) 747 окончателен на Комисията от 12 февруари 2009 г., с което се установява, че последващото вземане под отчет на някои вносни мита е обосновано и опрощаването на тези мита не е обосновано (преписка REC 01/08).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Hit Trading BV и Berkman Forwarding BV да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 180, 1.8.2009 г.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/5
 Решение на Съда (трети състав) от 10 юли 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-421/12) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Защита на потребителите - Нелоялни търговски практики - Директива 2005/29/ЕО - Пълна хармонизация - Изключване на свободните професии, зъболекарите и кинезитерапевтите - Условия за обявяване на намаления на цени - Ограничаване или забрана на определени форми на амбулантни продажби))
 2014/C 315/06
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. van Beek и M. Owsiany-Hornung)
 Ответник: Кралство Белгия (представители: T. Materne и J.-C. Halleux, подпомагани от É. Balate, адвокат)
 Диспозитив
 1)
 Кралство Белгия,
 —
 като е изключило лицата, упражняващи свободна професия, както и зъболекарите и кинезитерапевтите от приложното поле на Закона от 14 юли 1991 г. за търговските практики и информирането и защитата на потребителя, изменен със Закон от 5 юни 2007 г., с който се транспонира Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“),
 —
 като е оставило в сила членове 20, 21 и 29 от Закона от 6 април 2010 г. относно търговските практики и защитата на потребителя и
 —
 като е оставило в сила член 4, параграф 3 от Закона от 25 юни 1993 г. относно упражняването и организирането на амбулантните и панаирните дейности, изменен със Закон 4 юли 2005 г., както и член 5, параграф 1 от Кралския указ от 24 септември 2006 г. относно упражняването и организирането на амбулантните дейности,
 не е изпълнило задълженията си по член 2, букви б) и г) и членове 3 и 4 от Директива 2005/29.
 2)
 Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 355, 17.11.2012 г.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/9
 Искане за преюдициално заключение, направено от Consiglio di Stato (Италия) на 21 март 2007 г. — Salvatore Aiello и др./Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
 (Дело C-156/07)
 (2007/C 140/15)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищец: Salvatore Aiello и др.
 Ответник: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали член 2 от Директива 85/337/ЕИО (1), в частта, в която той предвижда, че проектите, за които е възможно да окажат значително въздействие върху околната среда, подлежат на оценка на въздействието върху околната среда, както и че тези проекти са определени в член 4, може да се тълкува в смисъл, че всеки проект със значително въздействие върху околната среда, дори той да не е включен в Приложение I или II на директивата, подлежи на оценка на въздействието върху околната среда; или пък, напротив, че само изброените в Приложение I или II на директивата проекти подлежат на оценка на въздействието върху околната среда?
 2)
 Дали член 4 от Директива на Съвета 85/337/ЕИО, в частта, в която той предоставя на държавите-членки възможността да предвидят извършване на оценка на въздействието върху околната среда за проекти, изброени в Приложение II, въз основа на индивидуални преценки или на предварително определени критерии — като се отчитат и критериите, съдържащи се в Приложение III — създава стриктно задължение или само възможност за държавите-членки да вземат предвид всички критерии, изброени в Приложение III?
 3)
 Дали член 1 от указа на Президента на Републиката от 12 април 1996 г. представлява точно транспониране във вътрешното право от страна на италианския законодател на член 4 от Директива 85/337ЕИО и на нейното Приложение III, след като не предвижда критерият за кумулиране на проекта с други проекти по Приложение III на директивата като критерий за подлагане на проектите, изброени в Приложение II на директивата, на оценка на въздействието върху околната среда?
 (1) ОВ L 175, стр. 40.