text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/18
 Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel București (Румъния) на 5 юли 2012 г. — E.On Energy Trading SE/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți
 (Дело C-323/12)
 2012/C 295/31
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel București
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: E.On Energy Trading SE
 Ответници: Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли данъчнозадължено лице с основно седалище в друга държава от Европейския съюз, а не в Румъния, което е регистрирало за целите на ДДС данъчен представител в Румъния въз основа на вътрешноправните разпоредби, приложими до присъединяването на Румъния към Европейския съюз, да бъде разглеждано като „данъчнозадължено лице, което не е установено в страната“ по смисъла на разпоредбите на член 1 от Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката (79/1072/ЕИО) (1)?
 2.
 Представлява ли изискването юридическото лице да не бъде регистрирано за целите на ДДС, съдържащо се в разпоредбите на член 147, алинея (1), буква a) от Закон No 571/2003 относно Данъчния кодекс, транспониращи разпоредбите на директивата, допълнително условие спрямо изрично уредените в членове 3 и 4 от Осма директива, а при утвърдителен отговор, разрешено ли е да се въвежда такова допълнително условие от гледна точка на разпоредбите на член 6 от Директивата?
 3.
 Могат ли разпоредбите на членове 3 и 4 от Осма директива да произвеждат непосредствено действие, съответно дава ли право изпълнението на изрично уредените в тези разпоредби условия да се възстанови ДДС на юридическо лице, което не е установено на територията на Румъния по смисъла на член 1, независимо от формата, в която посочените разпоредби са транспонирани в националното законодателство?
 (1) ОВ L 331, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 34.


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/14
 Определение на Общия съд от 2 септември 2014 г. — Verein Natura Havel и Vierhaus/Комисия
 (Дело T-538/13) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Официално уведомително писмо в рамките на течащо производство за установяването на неизпълнение на задължения, което се отнася до съвместимостта на германските разпоредби относно въздушното движение с правото на Съюза - Отказ за достъп - Изключение, свързано със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
 2014/C 380/18
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Verein Natura Havel eV (Берлин, Германия) (представител: O. Austilat, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Martenczuk и C. Zadra, впоследствие B. Martenczuk и J. Baquero Cruz)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на решението на Комисията от 24 юни 2013 г. за отхвърляне на първоначалното заявление за достъп до официално уведомително писмо, изпратено на Федерална република Германия съгласно член 258 ДФЕС, и от друга страна, на решението на Комисията от 3 септември 2013 г. за отхвърляне на потвърдителното заявление за достъп до това писмо.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Verein Natura Havel eV и Hans-Peter Vierhaus да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 344, 23.11.2013 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/52
 Жалба, подадена на 17 ноември 2014 г. — ZZ/Европейски парламент
 (Дело F-132/14)
 (2015/C 034/64)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: L. Levi, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решенията, приети от Европейския парламент в изпълнение на Решение на Съда на публичната служба от 12 декември 2013 г., F-129/12, по дело CH/Парламент, с които се отказва образуването на административно разследване по жалбата на жалбоподателката за тормоз, отказва се плащане на жалбоподателката на допълнително финансово обезщетение и на всички надбавки, свързани с наличието на нейния договор за акредитиран парламентарен сътрудник, чието прекратяване Съдът на публичната служба отменя в своето предходно решение, и искане за обезщетение за имуществените и неимуществени вреди, които тя твърди, че е претърпяла
 Искания на жалбоподателя
 —
 Отмяна на решението на Европейския парламент от 3 март 2014 г., доколкото него се отказва образуването на административно разследване по жалбата за тормоз на жалбоподателката, както и на решението от 2 април 2014 г., доколкото с него се отказва плащането на жалбоподателката на сумата от 5 686 евро, тъй като тези решения съдържат взетите от институцията мерки, с които според нея се прилага Решение на Съда на публичната служба от 12 декември 2013 г. по дело F-129/12, CH/Европейски парламент;
 —
 Отмяна на решението на Европейския парламент от 4 август 2014 г., получено на 7 август 2014 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателката на 16 април 2014 г. по административен ред, доколкото с това решение се отказва плащането на сумата от 5 686 евро, отказва се обезщетяване на вредите на жалбоподателката, понесени от нея в резултат от късното получаване на служебна карта за акредитиран парламентарен сътрудник, на служебен електронен адрес и на достъп до вътрешния сайт на Европейския парламент, отказва се образуването на административно разследване по нейната жалбата за тормоз и не се присъжда обезщетяване на неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателката вследствие последните откази;
 —
 да се осъди ответника да заплати обезщетение, определено в размер на 1 44 000 евро, за имуществените вреди на жалбоподателката;
 —
 да осъди ответника да заплати обезщетение, определено ex aequo et bono в размер на 60 000 евро, за нанесени на жалбоподателката неимуществени вреди;
 —
 да осъди ответника да заплати лихви за забава, определени в размер на лихвения процент на Европейската централна банка, увеличен с 2 пункта, върху посочените по-горе суми от 5 686 евро и 1 44 000 евро;
 —
 да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/14
 Определение на Съда (седми състав) от 9 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Corte d’appello di Roma, Италия) — Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 (Свързани дела C-286/09 и C-287/09) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Длъжностни лица - Пенсия - Сумиране на осигурителни периоди - Член 11 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица - Вземане предвид на периоди на заетост в Европейските общности - Член 10 ЕО)
 (2010/C 288/21)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte d'appello di Roma
 Страни в главното производство
 Ищци: Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)
 Ответник: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Corte d'appello di Roma — Тълкуване на Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността — Тълкуване на членове 17, 39 и 42 ЕО — Обезщетение за старост — Сумиране на периодите на осигуряване — Невземане предвид на периода на осигуряване към общата здравноосигурителна схема на Европейските общности
 Диспозитив
 Член 10 ЕО, във връзка с Правилника за длъжностните лица на Европейските общности, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която не позволява да се вземат предвид годините на труд, които гражданин на Съюза е завършил в служба на институция на Съюза като Комисията на Европейските общности, или на орган на Съюза като Икономическия и социален съвет, за целите на придобиване на право на пенсия по силата на националния режим, независимо дали става въпрос за предсрочно или за обикновено пенсиониране на заинтересуваното лице.
 (1) ОВ C 233, 26.9.2009 г.


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/10
 Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo на 27 юли 2007 г. — Sopropé — Organizações de Calçado, Lda/Fazenda Pública
 (Дело C-349/07)
 (2007/C 235/17)
 Език на производството: португалски
 Препращаща юрисдикция
 Supremo Tribunal Administrativo
 Страни в главното производство
 Ищец: Sopropé — Organizações de Calçado, Lda
 Ответник: Fazenda Pública
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали е в съответствие с принципа на правото на защита определеният в член 60, параграф 6 от общия данъчен закон и в член 60, параграф 2 от допълнителния режим на производството за данъчен контрол, одобрен с декрет No 413/98 от 31 декември 1998 г., срок от 8 (осем) до 15 (петнадесет) дни предоставен на данъчнозадълженото лице, за да упражни правото си да бъде изслушано устно или писмено?
 2)
 Може ли да се счита за разумен, с оглед на упражняване на правото на защита на вносителя, срокът от 13 (тринадесет) дни, който започва да тече от датата, на която митническият орган уведомява вносител от Общността (в конкретния случай малко португалско предприятие за търговия с обувки), че разполага с 8 (осем) дни, за да упражни своето право на изслушване до датата на съобщаване на задължението да плати в срок от 10 (десет) дни вносните мита по 52 операции по внос на обувки от Далечния изток, сключени по системата на обобщени преференции за период от две години и половина (между 2000 г. и средата на 2002 г.)?


text:
 30.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 191/42
 Жалба, подадена на 8 април 2016 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-147/16)
 (2016/C 191/55)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, G. Palmieri)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Комисията No C (2016) 366 окончателен от 28 януари 2016 г., нотифицирано на 29 януари 2016 г., с което в изпълнение на Решение на съда на Европейския съюз от 17 ноември 2011 г., постановено по дело C-496/09, Комисията задължава Италианската република да заплати сумите 5 382 000 EUR и 2 106 000 EUR мораторни лихви съответно за третото и четвъртото полугодие след депозирането на посоченото по-горе решение на Съда,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага в подкрепа на жалбата си едно единствено основание, изведено от нарушение на член 14 от Регламент (EО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година, от неправилно прилагане на член 11 от Регламент (EО) No 794/2004 от 21 април 2004 година и от нарушение на принципа на пропорционалност.
 —
 Във връзка с това се посочва, че с обжалваното решение се изисква върху дължимите от предприятията суми за връщане на държавната помощ да се начисляват лихви в размер, определен по реда на член 11 от Регламент No 794/2004. Италианското правителство оспорва това, като твърди, че дори в светлината на практиката на съда на Европейския съюз този начин на изчисление не може да се приложи спрямо решения за възстановяване отпреди влизането в сила на Регламент No 794/2004 и още по-малко по отношение на решения отпреди публикуването на Известието на Комисията от 2003 г. относно размера на лихвите, които трябва да се прилагат при възстановяване на неправомерни помощи. Напротив, в обжалваното решение Комисията не може да се позовава на споразумение в обратен смисъл, каквото тя твърди, че било постигнато между италианските власти и Комисията.


text:
 14.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/13
 Иск, предявен на 23 юни 2017 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-377/17)
 (2017/C 269/19)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls, H. Tserepa-Lacombe, L. Malferrari, пълномощници)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 Ищецът моли,
 1.
 да се установи, че тъй като задължителните хонорари на архитектите и инженерите продължават да се определят съгласно HOAI, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 15, параграф 1, параграф 2, буква ж) и параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО и по член 49 ДФЕС,
 2.
 да се осъди Федерална Република Германия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Германската Honorarordnung für Architekten und Ingenieure (Наредба за хонорарите на архитектите и инженерите, наричана по-нататък HOAI) съдържа система с минимални и максимални цени за услугите на лицата, упражняващи посочените професии. Въпросната система затруднява установяването на архитекти и инженери, които искат да встъпят в конкуренция с наложилите се доставчици на услуги, като предлагат услуги извън допустимата ценова рамка. На посочените доставчици на услуги се пречи да предоставят услуги със същото качество на по-ниски цени и услуги с по-високо качество на по-високи цени.
 Това представлявало ограничение на свободата на установяване, както по смисъла на член 15, параграф 1, параграф 2, буква ж) и параграф 3 от Директива 2006/123/EО, така и по смисъла на член 49 ДФЕС.
 Ограничението не било обосновано, по-специално от гледна точка на интереса от запазване качеството на услугите, тъй като то не се намира в пряка връзка с цената.


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/16
 Решение на Общия съд от 14 юни 2012 г. — Stichting Natuur en Milieu и Pesticide Action Network Europe/Комисия
 (Дело T-338/08) (1)
 (Околна среда - Регламент (ЕО) No 1367/2006 - Максимално допустими граници на остатъчни вещества от пестициди - Искане за вътрешно преразглеждане - Отказ - Мярка от индивидуален характер - Действителност - Орхуска конвенция)
 2012/C 217/32
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Stichting Natuur en Milieu (Утрехт, Нидерландия); и Pesticide Action Network Europe (Лондон, Обединено кралство) (представители: адв. B. Kloostra и адв. A. van den Biesen)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Burggraaf и S. Schønberg, впоследствие B. Burggraaf и P. Oliver)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Република Полша (представители: първоначално M. Dowgielewicz, впоследствие M. Szpunar); и Съвет на Европейския съюз (представители: K. Michoel и B. Driessen)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решенията на Комисията от 1 юли 2008 г., с които се отхвърлят като недопустими исканията на жалбоподателите Комисията да преразгледа Регламент (ЕО) No 149/2008 на Комисията от 29 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета чрез въвеждане на приложения II, III и IV, определящи максимално допустимите граници на остатъчни вещества за продукти, обхванати от приложение I към него (ОВ L 58, стр. 1).
 Диспозитив
 1.
 Отменя решенията на Комисията от 1 юли 2008 г., с които се отхвърлят като недопустими исканията на Stichting Natuur en Milieu и на Pesticide Action Network Europe Комисията да преразгледа Регламент (ЕО) No 149/2008 на Комисията от 29 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета чрез въвеждане на приложения II, III и IV, определящи максимално допустимите граници на остатъчни вещества за продукти, обхванати от приложение I към него.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Stichting Natuur en Milieu и Pesticide Action Network Europe.
 3.
 Република Полша и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 301, 22.11.2008 г.


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/16
 Жалба, подадена на 20 август 2012 г. — Brouwerij Van Honsebrouck/СХВП — Beverage Trademark (KASTEEL)
 (Дело T-374/12)
 2012/C 343/27
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Белгия) (представител: P. Maeyaert, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, British Virgin Islands)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 юни 2012 г. по преписка R 2551/2010-2;
 —
 да осъди СХВП и Beverage Trademark Co. Ltd BTM да заплатят разноските за производството.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Международна фигуративна марка, включваща словния елемент „KASTEEL“ за стоки от клас 32 — Международна регистрация No W 975 635
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Beverage Trademark Co. Ltd BTM
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Национална марка „CASTEL BEER“ за стоки от клас 32
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания:
 —
 Нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 42 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/16
 Иск, предявен на 19 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-500/08)
 (2009/C 6/27)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: F. Erlbacher и E. Vesco)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/94/ЕО (1) на Съвета от 20 декември 2005 година относно мерки на Общността за борба с инфлуенцата по птиците и за отмяна на Директива 92/40/ЕИО, или при всички случаи като не е уведомила Комисията за приемането на такива разпоредби, Италианската република не е изпълнила задълженията си по силата на същата директива.
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2005/94/ЕО е изтекъл на 1 юли 2007 г.
 (1) ОВ L 10, стp. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 69, стр. 3.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/67
 Жалба, подадена на 18 юни 2014 г. — EEB/Комисия
 (Дело T-462/14)
 2014/C 315/112
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: European Environmental Bureau (EEB) (Брюксел, Белгия) (представител: B. Kloostra, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени оспореното решение на Комисията от 8 април 2014 г.,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията от 8 април 2014 г. (Ares(2014)1102834), с което се отхвърля като недопустимо искането на жалбоподателя за вътрешно преразглеждане на Решение 2013/687/ЕС на Комисията от 26 ноември 2013 година относно нотификацията от страна на Република Гърция на преходния национален план, посочен в член 32 от Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно емисиите от промишлеността.
 Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 С първото основание се твърди незаконосъобразността на член 10 във връзка с член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент No 1367/2006 (1). Според жалбоподателя с приемането на оспорената мярка Комисията действала в нарушение на член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция, тъй като приложените от Комисията разпоредби — член 10 във връзка с член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент No 1367/2006 — са несъвместими с член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция. Поради незаконосъобразността на тези разпоредби от Регламент No 1367/2006 Комисията е следвало да обяви искането за вътрешно преразглеждане за допустимо.
 2.
 С второто основание се твърди при условията на евентуалност, че, приемайки оспорените мерки, Комисията е действала в нарушение на своето задължение да се съобразява доколкото е възможно с конвенцията. Според жалбоподателя Комисията е трябвало да тълкува член 10 от Регламент No 1367/2006 и особено думите „административен акт“ в него в съответствие с член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция и е трябвало да не се съобразява с твърде ограничителното според него определение за административен акт в член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент No 1367/2006.
 3.
 С третото основание се твърди също при условията на евентуалност, че приемайки оспорените мерки, Комисията е нарушила член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент No 1367/2006, тъй като Решение 2013/687/ЕС на Комисията не било акт с индивидуален характер.
 (1) Регламент (ЕО) No 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).


text:
 6.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 70/25
 Жалба, подадена на 13 януари 2017 г. — Чешка република/Комисия
 (Дело T-18/17)
 (2017/C 070/35)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek и J. Vláčil)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1867 на Комисията от 20 октомври 2016 година за изменение на приложението към Регламент (ЕО) No 3199/93 относно взаимното признаване на процедурите за пълно денатуриране на алкохол за целите на освобождаването от акциз, и
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 13, параграф 2 от Договора за Европейския съюз и на член 27, параграфи 3 и 4 от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки. Като приела обжалвания регламент, Комисията извършила намеса в чешките национални изисквания относно пълното денатуриране на алкохол, въпреки че Чешката република не е изпращала съобщения на Комисията в съответствие с член 27, параграф 3 от Директива 92/83, а Комисията, напротив, многократно съобщавала, че не е съгласна с този подход. В съответствие с член 27, параграф 4 от Директива 92/83 обаче намесата в националните изисквания на държава членка относно пълното денатуриране на алкохол е недопустима без съобщение от държавата членка.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 27, параграф 1, буква a) от Директива 92/83, тъй като евроденатурант 1:1:1 не отговаря на целта на тази разпоредба, доколкото не предоставя достатъчни гаранции в борбата срещу данъчните измами. Евроденатурант 1:1:1 е много слаба денатурираща смес и напълно денатурираният с тази смес алкохол може лесно да бъде злонамерено употребен за производството на алкохолни напитки.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/19
 Иск, предявен на 16 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-160/08)
 (2008/C 209/27)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Kellerbauer и D. Kukovec)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по Директива 92/50/ЕИО (1) и по Директива 2004/18/ЕО (2), както и тези, произтичащи от принципите на свобода на установяване и на свободно предоставяне на услуги (член 43 и член 49 от Договора за ЕО), като не е публикувала информация за процедури за възложени обществени поръчки и е възложила обществени поръчки за услуги в областта на обществената услуга по спешен медицински транспорт при липса на публичност и прозрачност,
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията посочва, че вниманието й е било привлечено от множество жалби относно практиката по предоставяне на обществени поръчки в областта на обществената услуга по спешен медицински транспорт във Федерална република Германия. В тези жалби се възразявало срещу това, че обществените поръчки в тази област по правило не били предмет на процедура за възлагане, както и че те не били предоставяни при осигуряване на прозрачност. По мнение на Комисията ограниченият по принцип брой на процедури за възлагане на обществени поръчки за услуги за спешен медицински транспорт в Европа от местни органи като отговорни за обществената услуга за спешен медицински транспорт (13 обявления за период от шест години, публикувани от едва 11 от 400 Landkreise [провинциални окръзи], съответно kreisfreie Städte [градове със статут на окръг] е индикация за разпространена в Германия практика, според която услугите за спешен медицински транспорт не се предоставят в съответствие с целите на европейските директиви за възлагане на обществени поръчки и основните принципи на общностното право. Освен това тези поръчки били възлагани без да се вземат мерки за осигуряване на съответната прозрачност и за недопускане на дискриминация.
 Федерална република Германия, чрез тази практика за възлагане на обществени поръчки, не била изпълнила задълженията си по Директива 92/50/ЕИО и по Директива 2004/18/ЕО, както и установените в членове 43 и 49 от Договора за ЕО принципи на свобода на установяване и на свободно предоставяне на услуги, по-специално забраната за недопускане на дискриминация, съдържаща се в тях.
 Местните органи като отговорни за услугата за спешен медицински транспорт съответствали на определението за възлагащи органи по смисъла на член I б) от 92/50/ЕИО, съответно на член l, параграф 9 от Директива 2004/18/ЕО. Считало се освен това за безспорно, че договорите в областта на обществената услуга за спешен медицински транспорт представляват възмездни обществени поръчки, които влизат в обхвата на посочените директиви и превишават релевантните за приложимостта на директивите прагови стойности..Въз основа на всички тези обстоятелства въпросните договори за услуги следвало да се предоставят по предвидените от директивите процедури и при спазването на техните общи разпоредби за равно третиране и недопускане на дискриминация.
 Тъй като в настоящия случай ставало въпрос за договори с ясно изразен трансграничен интерес, с предоставените без прозрачност обществени поръчки се нарушавали както задълженията по Директива 92/50/ЕИО и по Директива 2004/18/ЕО, така и общите основни принципи на свобода на установяване и на свободно предоставяне на услугите от Договора за ЕО.
 Услугите за спешен медицински транспорт, също както транспортните услуги и медицинските услуги в рамките на обществената услуга за спешен медицински транспорт, не попадали в изключението на член 45 във връзка с член 55 от Договора за ЕО, съгласно които спрямо дейности, свързани в дадена държава-членка продължително или епизодично с упражняването на публичната власт, не се прилагат в съответната държава-членка главата от Договора за ЕО относно правото на установяване и услуги. Изключението по член 45 от Договора за ЕО, което трябва да се тълкува стеснително като изключение от основните свободи, се ограничавало строго до онези дейности, които като такива представляват непряко и специфично участие в упражняването на публичната власт. На въпроса дали се упражнява публичната власт, не следвало да се отговаря с позоваване на публично-правния характер на посочената дейност, а решаваща била по-скоро възможността, спрямо гражданина да се упражняват суверенни права и правомощия на принуда.
 Комисията е убедена, че практиката по предоставяне на обществени поръчки в областта на обществената услуга за спешна помощ, дори при участието на чуждестранни извършители на услуги би могла да бъде организирана по такъв начин, че да може да се гарантира комплексна, бърза и висококачествена спешна помощ в цялата страна.
 (1) ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50.
 (2) ОВ L 134, стр. 114.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/48
 Определение на Първоинстанционния съд от 7 септември 2007 г. — González Sánchez/СХВП — Bankinter (ENCUENTA)
 (Дело T-49/06) (1)
 („Марка на Общността - Производство по възражение - Член 63, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 40/94 - Липса на процесуална легитимация - Недопустимост“)
 (2007/C 269/86)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Francisco Javier González Sánchez (Мадрид, Испания) (представител: G. Justicia González, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: S. Palmero Cabezas)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Bankinter, SA (Мадрид, Испания)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 декември 2005 г. (дело R 1116/2005-2) относно производство по възражение между Bankinter, SA и la Confederación Española de Cajas de Ahorros.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда Francisco Javier González Sánchez да поеме всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 310, 16.12.2006 г.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/20
 Определение на Първоинстанционния съд от 2 юни 2008 г. — WWF-UK/Съвет
 (Дело T-91/07) (1)
 (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) No 41/2007 - Възстановяване на запасите от атлантическа треска - Определяне на ОУД през 2007 г. - Акт с общо приложение - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 (2008/C 183/41)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: WWF-UK Ltd (Godalming, Surrey, Обединено кралство) (представители: R. Stein, solicitor, P. Sands и J. Simor, barristers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. de Gregorio Merino et M. Moore)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Комисия на Европейските общности (представители: P. Oliver и M. van Heezik)
 Предмет
 Жалба за частична отмяна на Регламент (ЕО) No 41/2007 на Съвета от 21 декември 2006 година за определяне на риболовните възможности през 2007 г. и съответните условия по отношение на някои рибни запаси и групи рибни запаси, приложими във водите на Общността, и по отношение на корабите на Общността във води, за които се изискват ограничения върху улова (ОВ 2007, L 15, стр. 1), доколкото той определя общия допустим улов (ОДУ) през 2007 г. на атлантическа треска в зоните, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) No 423/2004 на Съвета от 26 февруари 2004 г. относно определяне на мерки за възстановяване на запасите от атлантическа треска (ОВ L 70, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 7, стр. 134).
 Диспозитив
 1)
 Жалбата се отхвърля като недопустима.
 2)
 WWF-UK Ltd понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Съвета.
 3)
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 117, 26.5.2007 г.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/40
 Жалба, подадена на 28 ноември 2016 г. от Merck KGaA срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 8 септември 2016 г. по дело T-470/13, Merck KGaA/Европейска комисия
 (Дело C-614/16 P)
 (2017/C 030/44)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Merck KGaA (представители: B. Bär-Bouyssière, Rechtsanwalt, S. Smith, Solicitor, R. Kreisberger, Barrister, D. Mackersie, Advocate)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Generics (UK) Ltd
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени точка 1 от диспозитива на съдебното решение,
 —
 да отмени член 1, параграф 1, член 2, параграф 1 от решението на Комисията и членове 3 и 4, доколкото се отнасят до Merck,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени или намали размера на наложената на Merck глоба,
 —
 да отмени точка 2 от диспозитива на съдебното решение и да осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски и тези, направени от Merck във връзка с първоинстанционното производство и производството по обжалване.
 Основания и основни доводи
 1.
 По първото основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е заключил, че споразуменията за доброволно уреждане на спорове (наричани по-нататък „споразуменията“), сключени между Generics (UK) (наричано по-нататък „GUK“) и Lundbeck, са ограничения с оглед на целта по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС:
 i)
 Първо твърдение: Общият съд допуснал грешка, що се отнася до приложимия правен критерий и правилния подход за определяне дали споразуменията могат да бъдат квалифицирани като ограничения с оглед на целта, по-конкретно с оглед на правните принципи, установени в решение Groupement des cartes bancaires (CB)/Европейска комисия, C-67/13 P.
 ii)
 Второ твърдение: Общият съд допуснал грешка, като не проверил дали текстът на споразуменията разкрива достатъчна степен на вредност.
 iii)
 Трето твърдение: Общият съд неправилно приел, че споразуменията разкривали достатъчна степен на вредност, тъй като били еквивалентни на споразумения за изключване от пазара.
 iv)
 Четвърто твърдение: Общият съд неправилно приел, че споразуменията разкривали достатъчна степен на вредност, като предотвратявали спорове с несигурен изход.
 v)
 Пето твърдение: Общият съд неправилно приел, че предвиденото в споразуменията плащане в полза на GUK било един от основните признаци на ограничение с оглед на целта.
 vi)
 Шесто твърдение: Общият съд неправилно се основал на фактически обстоятелства, които не били свързани с текста на споразуменията, за да заключи, че е налице ограничение с оглед на целта.
 vii)
 Седмо твърдение: Общият съд неправилно приел, че споразумението относно ЕИП надхвърляло обхвата на патентите на Lundbeck.
 2.
 По второто основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е заключил, че GUK и Lundbeck са били потенциални конкуренти към момента на сключване на споразуменията:
 viii)
 По осмото твърдение: Общият съд неправилно пропуснал да провери дали посочените от Комисията осем начина за навлизане на пазара са икономически рентабилни или постижими на практика за GUK в рамките на достатъчно кратък срок.
 ix)
 Девето твърдение: Общият съд неправилно обърнал тежестта на доказване, що се отнася до наличието на потенциална конкуренция.
 x)
 Десето твърдение: Общият съд неправилно заключил, че сключването на споразуменията от страните било релевантно за преценката за наличие на потенциална конкуренция.
 xi)
 Единадесето твърдение: Общият съд допуснал грешка, като не признал, че в рамките на преценката за наличие на ограничение „с оглед на целта“ не било подходящо да се разглежда наличието на потенциална конкуренция.
 3.
 По третото основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е потвърдил глобата, наложена на жалбоподателя от Комисията:
 xii)
 Дванадесето твърдение: Общият съд неправилно приел, че Комисията имала правомощие да наложи глоба на жалбоподателя или при условията на евентуалност, да наложи глоба в размер, който е повече от символичен.


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/30
 Жалба, подадена на 22 септември 2016 г. — Jiménez Gasalla/EUIPO (B2B SOLUTIONS)
 (Дело T-685/16)
 (2016/C 410/43)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Carlos Javier Jiménez Gasalla (Мадрид, Испания) (представител: E. Estella Garbayo, abogado)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „B2B SOLUTIONS“ — заявка за регистрация No 14 016 224
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 юли 2016 г. по преписка R 244/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 юли 2016 г.,
 —
 да отмени решението от 9 декември 2015 г., което е EUIPO е постановила като първа инстанция и с което изцяло е отхвърлила искането за регистрация на съответната марка,
 —
 да измени предходните решения, като изцяло уважи направеното от жалбоподателя искане за регистрация на марка,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, както и разноските, направени в производството по обжалване пред EUIPO.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/2
 Решение на Съда (голям състав) от 30 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Дания
 (Дело C-150/04) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Свободно движение на работници - Свободно предоставяне на услуги - Свободно движение на капитали - Свобода на установяване - Данък върху дохода - Застраховане за старост - Сключване на договор с пенсионнозастрахователна институция, установена в друга държава-членка - Данъчно законодателство - Ограничение относно приспадането или възможността да не се отчитат вноските по пенсионнозастрахователен план от облагаемия доход - Императивни съображения, свързани с общ интерес - Ефикасност на данъчния контрол - Последователност на данъчната система - Симетрия на данъчната система - Данъчна конвенция за избягване на двойното облагане)
 (2007/C 82/03)
 Език на производството: датски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности [представители: R. Lyal, S. Tams и H. Støvlbæk]
 Ответник: Кралство Дания [представител: J. Molde]
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Швеция [представител: A. Kruse]
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 39, 43, 49 и 56 ЕО — Данъчно законодателство, предоставящо право на приспадане от облагаемия доход на вноските за пенсионно застраховане единствено за застраховките, сключени с предприятие, установено в държавата-членка
 Диспозитив
 1)
 Като приема и оставя в сила правна уредба на животозастраховането и пенсионното застраховане, предвиждаща, че право на приспадане на вноските и възможност те да не се отчитат се предоставя единствено за вноските, изплатени по пенсионнозастрахователни планове, сключени с установени в Дания пенсионнозастрахователни институции, при положение, че не се предоставя подобно данъчно облекчение за вноските, изплатени по силата на пенсионнозастрахователни планове, сключени с пенсионнозастрахователни институции, установени в други държави-членки, Кралство Дания не е изпълнило задълженията си по членове 39 ЕО, 43 ЕО и 49 ЕО.
 2)
 Кралство Дания се осъжда да заплати съдебните разноски.
 3)
 Кралство Швеция понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 190, 24.7.2004 г.


text:
 4.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 293/33
 Определение на Общия съд от 19 юли 2017 г. — Pfizer и Pfizer santé familiale/Комисия
 (Дело T-716/16) (1)
 ((Жалба за отмяна - Митнически съюз - Обща митническа тарифа - Тарифна и статистическа номенклатура - Класиране в Комбинираната номенклатура - Тарифни подпозиции - Приложими мита за стоките, класирани в тези тарифни подпозиции - Подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение - Липса на лично засягане - Недопустимост))
 (2017/C 293/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Pfizer Ltd (Сандуич, Обединено кралство) и Pfizer Santé familiale (Париж, Франция) (представители: L. Catrain González, avocat, и E. Wright, barrister)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Caeiros и K. Skelly)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1140 на Комисията от 8 юли 2016 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (OВ 2016 L 189, стp. 1)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда Pfizer Ltd и Pfizer Santé familiale да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 462, 12.12.2016 г.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/29
 Решение на Общия съд от 11 октомври 2011 г. — Chestnut Medical Technologies/СХВП (PIPELINE)
 (Дело T-87/10) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „PIPELINE“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009)
 2011/C 347/46
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Chestnut Medical Technologies, Inc. (Menlo Park, Калифорния, Съединени щати) (представители: H.P. Kunz-Hallstein и R. Kunz-Hallstein, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 10 декември 2009 г. (преписка R 968/2009-2) относно заявка за регистрация на словната марка „PIPELINE“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Chestnut Medical Technologies, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/13
 Решение на Съда (първи състав) от 21 януари 2016 г. — Европейска комисия/Република Кипър
 (Дело C-515/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на хора - Работници - Членове 45 ДФЕС и 48 ДФЕС - Обезщетения за старост - Разлика в третирането, свързана с възрастта - Държавни служители на държава членка, които са на възраст под 45 години и напускат тази държава членка, за да упражняват професионална дейност в друга държава членка или в институция на Европейския съюз))
 (2016/C 098/16)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и D. Martin)
 Ответник: Република Кипър (представители: N. Ioannou и D. Kalli)
 Диспозитив
 1)
 Като не е отменила със задна дата, считано от 1 май 2004 г., съдържащото се в член 27 от Закон 97(I)1997 за пенсиите условие във връзка с възрастта, което обезкуражава работниците да напуснат своята държава членка по произход, за да упражняват професионална дейност в друга държава членка или в институция на Европейския съюз или в друга международна организация, и в резултат на което се установява неравно третиране между работниците мигранти, включително работещите в институциите на Европейския съюз или в друга международна организация, от една страна, и държавните служители, които са упражнявали дейността си в Кипър, от друга страна, Република Кипър не е изпълнила задълженията си по членове 45 ДФЕС и 48 ДФЕС, както и по член 4, параграф 3 ДЕС.
 2)
 Осъжда Република Кипър да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 65, 23.2.2015 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/61
 Жалба, подадена на 2 октомври 2009 г. — Annco/СХВП — Freche et fils (ANN TAYLOR LOFT)
 (Дело T-385/09)
 2009/C 282/113
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Annco, Inc. (Ню Йорк, Съединени американски щати) (представител: G. Triet, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Freche et fils associés SARL (Париж, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да приеме жалбата за основателна
 —
 да отмени решението на Първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 юли 2009 г. по преписка R 1485/2008-1;
 —
 да измени решението на Първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 юли 2009 г. по преписка R 1485/2008-1, като регистрира марка на Общността за класове 18, 25, в допълнение към клас 35;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Марката „ANN TAYLOR LOFT“ за стоки и услуги в класове 18, 25 и 35
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелитивния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация като френска марка на марката „LOFT“ за стоки в класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е постановил, че било налице вероятност от объркване между разглежданите марки; нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно се е позовал на доказателство и причините, поради които на жалбоподателят не е дадена възможност да вземе становище.


text:
 21.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 158/11
 Жалба, подадена на 7 април 2008 г. от Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd срещу решението на Първоинстанционния съд (шести състав), постановено на 29 януари 2008 г. по дело T-206/07, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-141/08 P)
 (2008/C 158/16)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (представители: адв. J.-F. Bellis, avocat, г-н G. Vallera, barrister)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA, Италианска република
 Искания на страните
 —
 да се отмени обжалваното решение,
 —
 да се уважат исканията, формулирани в производството пред Първоинстанционния съд по дело T-206/07, а именно — да се отмени Регламент (ЕО) No 452/2007 (1), доколкото се прилага към жалбоподателя,
 —
 да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски, направени в производствата пред Първоинстанционния съд и пред Съда.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две правни основания.
 С първото си правно основание жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд, че не отговорил на първото предявено от него правно основание за отмяна, като го отхвърлил въз основа на констатация, която е в явно противоречие с доказателствата по делото, а именно, че разискването относно тълкуването на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент (2) и на точка 44 от решението на Първоинстанционния съд от 14 ноември 2006 г. по дело Nanjing Metalink/Съвет (T-138/02, Recueil, стр. II-4347) било нерелевантно. Всъщност както Съветът сам изтъквал в своята писмена защита, именно тъй като Комисията преценява, че не са изпълнени изложените в посоченото по-горе решение условия, необходими за изменение на първоначално възприетото решение, тя стига до окончателното си заключение, с което предоставя на жалбоподателя статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика. Следователно Първоинстанционният съд основал своя извод на неточни констатации, като в същото време пропуснал да се произнесе по тълкуването на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент и по въпроса дали този член позволява на Комисията в хода на процедурата да се връща към първоначалната си позиция във връзка с предоставянето на статут на предприятие, работещо в условията на пазарна икономика.
 С второто си правно основание жалбоподателят изтъква, че Първоинстанционният съд погрешно е приел, че нарушението на неговото право на защита, макар доказано и установено от тази юрисдикция, не може да доведе до отмяна на оспорвания регламент поради съображението, че не съществувала възможност резултатът от административната процедура да е различен. Разискването относно тълкуването на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент и на точка 44 от решението по дело Nanjing Metalink, посочено по-горе, всъщност изиграло решаваща роля в административната процедура и ако Комисията се била съобразила с процесуалните изисквания на член 20, параграф 5 от основния регламент, жалбоподателят щял да има възможност надлежно да изтъкне собственото си тълкуване на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент.
 (1) Регламент (ЕО) No 452/2007 на Съвета от 23 април 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на дъски за гладене с произход от Китайската народна република и Украйна (OВ L 109, стр. 12).
 (2) Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ 1996 г., L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/21
 Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Производство, заведено от Erich Stamm, Anneliese Hauser
 (Дело C-13/08) (1)
 (Споразумение между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора - Равно третиране - Самостоятелно заети погранични работници - Договор за аренда на земеделска земя - Аграрна структура)
 (2009/C 44/35)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Erich Stamm, Anneliese Hauser
 С участието на: Regierungspräsidium Freiburg
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 12, параграф 1, член 13, параграф 1, и член 15, параграф 1 от приложение I към Споразумението между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 година (ОВ L 114, 2002 г., стр. 6) — Приложимост на принципа на равно третиране към самостоятелно заетите погранични работници — Земеделски стопанин с швейцарско гражданство, пребиваващ в Швейцария, който е сключил договор за селскостопанска аренда на разположено в Германия стопанство
 Диспозитив
 По силата на член 15, параграф 1 от приложение I към Споразумението между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 година, една договаряща страна трябва да предостави на „самостоятелно заети погранични работници“, по смисъла на член 13 от това приложение, на другата договаряща страна, по отношение на достъпа до дейност като самостоятелно заето лице и до нейното упражняване в приемащата държава, третиране, не по-малко благоприятно от това, предоставено от последната на нейните собствени граждани.
 (1) ОВ C 92, 12.4.2008 г.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/23
 Определение на председателя на Съда от 17 октомври 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia no 58 de Madrid — Испания) — Juan Pedro Ludeña Hormigos/Banco de Santander SA
 (Дело C-188/14) (1)
 (2015/C 016/36)
 Език на производството: испански
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 223, 14.7.2014 г.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/6
 Решение на Съда (шести състав) от 29 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-589/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от страна на държава членка - Свободно предоставяне на услуги - Свободно движение на капитали - Лихви върху вземанията, за които не са издадени ценни книжа - Авансов данък - Инвестиционни дружества, установени в Белгия, които получават такива лихви - Инвестиционни дружества, установени в друга държава членка или в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП, които получават такива лихви - Различно третиране - Тежест на доказване - Лихви върху вземанията, за които са издадени ценни книжа с белгийски произход - Облагане на тези лихви, когато ценните книжа са депозирани или заведени по сметка във финансова институция, установена в друга държава членка или в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП - Освобождаване от облагане, когато ценните книжа са депозирани или заведени по сметка във финансова институция установена в Белгия))
 (2015/C 429/08)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и W. Roels)
 Ответник: Кралство Белгия (представители: J.-C. Halleux и M. Jacobs)
 Диспозитив
 1)
 Като оставя в сила разпоредби, според които лихвите върху вземанията, за които има издадени ценни книжа с произход от Белгия, се облагат с авансов данък, когато ценните книжа са депозирани или заведени по сметка във финансова институция, установена в друга държава членка на Европейския съюз, различна от Белгия, или в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП от 2 май 1992 г., докато тези лихви не подлежат на облагане с авансов данък, когато ценните книжа са депозирани или заведени по сметка във финансова институция, установена, в Белгия, Кралство Белгия не изпълнява задълженията, които има по силата на член 56 ДФЕС и член 36 от Споразумението за Европейското икономическо пространство.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 3)
 Европейската комисия и Кралство Белгия понасят собствените си разноски.
 (1) ОВ C 73, 2.3.2015 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/15
 Решение на Съда (шести състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH
 (Дело C-132/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2006/95/ЕО - Понятието „електрическо съоръжение“ - CE маркировка за съответствие - Корпуси за многополюсни електрически съединители))
 2014/C 135/16
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Köln
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
 Ответник: ILME GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Landgericht Köln — Тълкуване на членове 1, 8 и 10, както и на приложения II — IV към Директива 2006/95/EО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението (ОВ L 374, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 40) — Понятието „електрическо съоръжение“ — Забрана за поставяне на СЕ маркировка за съответствие върху корпусите за многополюсни електрически съединители, продавани като отделни части
 Диспозитив
 Член 1 от Директива 2006/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението, трябва да се тълкува в смисъл, че корпусите за многополюсни съединители за промишлена употреба като разглежданите в главното производство попадат в понятието „електрическо съоръжение“ по смисъла на тази разпоредба и трябва в резултат на това да носят СЕ маркировката, доколкото при правилното и в съответствие с предназначението им инсталиране по никакъв начин не може да се накърни съответствието им с изискванията за безопасност, с оглед на които те са били проверени.
 (1) ОВ C 164, 08.06.2013 г.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/33
 Жалба, подадена на 27 януари 2011 г. — Castelnou Energía/Комисия
 (Дело T-57/11)
 2011/C 80/59
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Castelnou Energía, SL (Мадрид, Испания) (представител: E. Garayar, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да приеме жалбата за отмяна за допустима;
 —
 да отмени решението на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от Castelnou Energía S.L. в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква осем правни основания.
 —
 Първо правно основание, изведено от нарушение на член 108, параграф 2 от ДФЕС и на член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41), тъй като приемането на решението не е предшествано от откриване на официална процедура по разследване, независимо от наличието на сериозни съмнения относно съвместимостта.
 —
 Второ правно основание, изведено от нарушение на член 106, параграф 2 от ДФЕС във връзка с член 108, параграф 2 от ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент 659/1999, поради това че Комисията е направила непълен анализ на мярката като не е анализирала съвместимостта на разглежданата мярка в нейната цялост, предвид трите различни елемента, от които се състои (а именно паричната компенсация на производителите на електрическа енергия, приоритетното въвеждане в експлоатация и задължението за купуване на местни въглища).
 —
 Трето правно основание, изведено от нарушение на предвиденото в член 296 от ДФЕС задължение за мотивиране, тъй като Комисията не е посочила съображенията, поради които не е анализирала съвместимостта на всички елементи на мярката.
 —
 Четвърто правно основание, изведено от нарушение на общите принципи на правото на защита и на добра администрация, които трябва да се прилагат в административното производство, тъй като Castelnou е било лишено от възможността да изложи доводите си в рамките на официалната процедура по разследване, която Комисията е трябвало да започне.
 —
 Пето правно основание, изведено от нарушение на член 106, параграф 2 ДФЕС, на Рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (ОВ C 297, 2005 г., стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 216) и на член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО (ОВ L 176, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61), като се има предвид, че (i) мярката не е обоснована от наличието на опасност по отношение на снабдяването с електрическа енергия и (ii) дори да съществува опасност по отношение на снабдяването с електрическа енергия (quod non), мярката при всяко положение е непропорционална спрямо целта за осигуряване на снабдяването с електрическа енергия и следователно е незаконосъобразна.
 —
 Шесто правно основание, изведено от допусната от Комисията злоупотреба с власт, като се има предвид, че въпреки наличието на обективни, относими и съвпадащи косвени доказателства, че мярката е насочена не към гарантиране на снабдяването с електрическа енергия, а към подпомагане на минната индустрия, Комисията е основала решението за съвместимост на мотиви, за които е знаела, че не отговарят на действителността, и така е приела решението по съображения, различни от изложените мотиви.
 —
 Седмо правно основание, изведено от незаконосъобразност на решението, като се има предвид, че с приемането му Комисията е нарушила разпоредбите на ДФЕС, гарантиращи свободното движение на стоки (членове 28 ДФЕС и 34 ДФЕС) и свободата на установяване (член 49 ДФЕС).
 —
 Осмо правно основание, изведено от грешка при прилагане на правото, като се има предвид, че разрешаването на мярката нарушава определени разпоредби на вторичното право на Съюза, а именно Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година (ОВ L 140, стр. 63), Директива 2005/89/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 януари 2006 година относно мерки за гарантиране сигурност на доставките на електрическа енергия и инфраструктурните инвестиции (ОВ L 33, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 51, стр. 309) и Регламент (ЕО) No 1407/2002 на Съвета от 23 юли 2002 година относно държавните помощи за въгледобивната промишленост (ОВ L 205, стр. 1, Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 124).


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/7
 Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. — Deutsche Post AG, Федерална република Германия/Европейска комисия
 (Дело C-463/10 и C-475/10 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Регламент (ЕО) No 659/1999 - Член 10, параграф 3 - Решение, съдържащо разпореждане за предоставяне на информация - Обжалваем акт по смисъла на член 263 ДФЕС)
 2011/C 355/10
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Deutsche Post AG (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, Rechtsanwälte), Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Möller и N. Graf Vitzthum)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Martenczuk и T. Maxian Rusche)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (първи състав) от 14 юли 2010 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-570/08), с което Общият съд уважава направеното от Комисията възражение за недопустимост и така отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на решението, съдържащо се в писмото на Комисията от 30 октомври 2008 г., за разпореждане за представяне на информация в производството относно държавна помощ в полза на Deutsche Post AG — Неправилно тълкуване на понятието „обжалваем акт“ по смисъла на член 230 ЕО — Неотчитане на естеството и на правните последици на обжалвания акт — Нарушение на принципа на ефективна съдебна защита
 Диспозитив
 1.
 Отменя Определение на Общия съд на Европейския съюз от 14 юли 2010 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-570/08) и Определение на Общия съд на Европейския съюз от 14 юли 2010 г. по дело Германия/Комисия (T-571/08).
 2.
 Отхвърля възраженията за недопустимост, повдигнати от Европейската комисия пред Общия съд на Европейския съюз.
 3.
 Връща делата за ново разглеждане от Общия съд на Европейския съюз, за да се произнесе по исканията на Deutsche Post AG (T-570/08) и на Федерална република Германия (T-571/08) за отмяна на решението на Комисията от 30 октомври 2008 г. относно разпореждане за предоставяне на информация от Федерална република Германия в производство за държавна помощ в полза на Deutsche Post AG.
 4.
 Съдът не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 328, 4.12.2010 г.


text:
 11.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 300/12
 Жалба, подадена на 25 април 2017 г. от Mast-Jägermeister SE срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, Mast-Jägermeister SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 (Дело C-217/17 P)
 (2017/C 300/15)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mast-Jägermeister SE (представител: C. Drzymalla, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло решението на Общия съд от 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, с което жалбата е отхвърлена и жалбоподателят е осъден да заплати съдебните разноски,
 —
 в случай, че жалбата бъде приета за основателна, да уважи първото и третото от исканията, направени пред първата инстанция.
 Основания и основни доводи
 Жалбата е срещу решението на Общия съд от 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, с което Общият съд е разгледал изискванията относно представянето на промишлен дизайн с оглед определянето на дата на подаване що се отнася по-конкретно до заявки за регистрация на промишлен дизайн No 002683615-0001 и 002683615-002 (чаша).
 Твърди се, че обжалваното съдебно решение нарушава член 46, параграфи 2 и 3 от Регламент No 6/2002, разгледан във връзка с членове 36 и 38 от същия регламент, доколкото Общият съд е приел, че от духа и целта на тези разпоредби следва, че заявките за регистрация не трябва да се разглеждат като заявки за регистрация на промишлен дизайн на Общността, когато EUIPO счита, че е налице неяснота или двусмислие по отношение на предмета на защита в заявките за регистрация на промишлен дизайн. От важността на датата на подаване за заявителя следвало обаче, че представянето на промишления дизайн не може да бъде подчинено на стриктни изисквания и че с оглед на определянето на датата на подаване по смисъла на член 38 от Регламент No 6/2002, член 36, параграф 1, буква в) изисква единствено физическа годност на представянето на промишления дизайн да бъде възпроизвеждан.
 Противно на приетото от Общия съд, от член 4, параграф 1, буква д) от Регламент No 2245/2002, разгледан във връзка с член 10, параграф 1, буква в) и параграф 2 от този регламент не следвало нещо по-различно. Доколкото от тези разпоредби следвало, че представянето на промишления дизайн трябва да бъде с качество, което да позволява всички подробности от предмета, за който се търси закрила, да се открояват ясно, тези разпоредби се отнасят единствено до физическата годност на представянето да бъде възпроизвеждано. Това важало особено като се има предвид фактът, че единствен заявителят може да определи предмета на заявката за регистрация, тоест това, за което се иска защитата. Най-сетне, окончателният обхват на защитата на промишлен дизайн се определял единствено и изключително от сезираната с иск за фалшифициране юрисдикция.
 Доколкото регистрацията на промишлен дизайн би могла да създаде правна несигурност що се отнася до представянето му, регистрацията може да бъде отказана, но не и определянето на дата на подаване, която е много важна за заявителя, предвид правилата на член 4, буква A от Парижката конвенция относно приоритета, произтичащ от първоначалната молба.
 В този контекст, Общият съд пренебрегнал недвусмисления текст на диференцираните правила на член 46, параграфи 2 и 3. Съгласно член 46, параграф 2 от Регламент No 6/2002, само когато нередностите се отнасят до условията, посочени в член 36, параграф 1 от Регламент No 6/2002, дадена заявка не може да се разглежда като заявка за промишлен дизайн на Общността. Все пак, що се отнася до представянето на промишления дизайн, член 36, параграф 1 от посочения регламент изисквал единствено това представяне да бъде годно да бъде възпроизвеждано. Съгласно член 46, параграф 3 от Регламент No 6/2002, други нередности, по-специално тези, произтичащи от прилагането на Регламент No 2245/2002, могат да доведат единствено до отхвърляне на заявката, след определяне на дата на подаване. Това следвало от препращането в член 46, параграф 3 към член 45, параграф 2, буква а), разгледан във връзка с член 36, параграф 5 от Регламент No 5/2002.


text:
 11.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 173/7
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trani (Италия) на 1 април 2011 г. — Cosimo Damiano Vino/Poste Italiane SpA
 (Дело C-161/11)
 2011/C 173/13
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Trani
 Страни в главното производство
 Ищец: Cosimo Damiano Vino
 Ответник: Poste Italiane SpA
 Преюдициални въпроси
 а)
 Допуска ли основният принцип на недопускане на дискриминация и на равенство, прогласен в общностното право, национална правна уредба (като съдържащата се в член 2, параграф 1а от законодателния декрет 368/2001), която въвежда в италианския правен ред „акаузална“ хипотеза, която поставя служителите на Poste Italiane SpA, както и други предприятия от същия или от друг сектор, в по-неизгодно положение спрямо това дружество?
 б)
 Ако отговорът на предходния въпрос е утвърдителен, има ли задължение националният съд да не взема под внимание (или да не прилага) националната правна уредба, която е в противоречие с общностното право?


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/32
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия) на 8 юли 2010 г. — A. Salemink/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (UWV)
 (Дело C-347/10)
 ()
 2010/C 246/53
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A. Salemink
 Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (UWV)
 Преюдициален въпрос
 В противоречие ли е с разпоредбите на правото на Европейската общност, чиято цел е да способстват свободното придвижване на работници, и по-специално на раздели I и II от Регламент No 1408/71 (1), както и на членове 39 и 299 ЕО (понастоящем член 45 от ДФЕС и член 52 ДЕС във връзка с член 355 ДФЕС), ситуация, в която работник, предоставящ работна сила извън територията на Нидерландия — на съоръжение, фиксирано върху нидерландския континентален шелф — в полза на работодател със седалище в Нидерландия, не е осигуряван в съответствие с националното законодателство относно осигуряването на работници единствено поради факта, че не живее в Нидерландия, а в друга държава членка (в конкретния случай — Испания), независимо че има нидерландско гражданство и разполага с възможност да се осигурява доброволно при условия, които са по същество идентични, като приложимите при задължителното осигуряване?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/25
 Жалба, подадена на 27 януари 2014 г. — Stührk Delikatessen Import/Комисия
 (Дело T-58/14)
 2014/C 129/32
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Stührk Delikatessen Import GmbH & Co. KG (Марне, Германия) (представител: J. Sparr, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C (2013) 8286 окончателен на Комисията от 27 ноември 2013 г. по дело AT.39633 — скариди, връчено на жалбоподателя на 29 ноември 2013 г., в частта, в която се отнася до жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност да отмени изцяло наложената на жалбоподателя глоба,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното искане да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба и да определи глоба, която да не надвишава 188 300 EUR,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят посочва по-конкретно следното:
 —
 Комисията неправилно е приела, че жалбоподателят е участвал в глобален картел в Нидерландия, Белгия, Франция и Германия, тъй като той е взел предвид единствено цените, дадени от две предприятия със значителна пазарна сила за потребител от северна Германия и следователно е участвал единствено в антиконкурентно споразумение, което е тясно ограничено в географски и материален план.
 —
 жалбоподателят твърди, че нито е подкрепял, нито е знаел за установените от Комисията споразумения между другите участници за цени, количества или за разпределяне на клиентелата на пазарите в Нидерландия, Белгия и Франция.
 —
 жалбоподателят изтъква, че Комисията не е взела предвид част от правилно установените факти, а друга част е преценила неправилно въпреки тяхната дата и съдържание. В този контекст жалбоподателят подчертава също, че при определянето на размера на глобата не са взети предвид редица смекчаващи обстоятелства.
 —
 по-нататък жалбоподателят счита, че Насоките на Комисията от 2006 г. за определянето на глобите и тяхното прилагане са незаконни и противоречат на принципа на законоустановеност, както и на установените от законодателя рамки за определяне на размера на глобата.
 —
 при условията на евентуалност жалбоподателят посочва, че в спорното производство Комисията съществено се отклонява от метода, предвиден в Насоките за определянето на глобите. По този начин тя не е отчела обстоятелството, че с издаването на тези насоки самата тя е обвързана от тях и е надвишила предоставения ѝ обхват на свободна преценка. Освен това в настоящото производство Комисията произволно е определила глобите на участниците, а на основните участници и подбудителите на установения от нея глобален картел е предоставила по-големи намаления, отколкото на жалбоподателя, въпреки собствените ѝ констатации за съответната тежест на нарушенията.


text:
 1.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/2
 Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
 (Дело C-249/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Нарушение на член 307, втора алинея ЕО - Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата-членка към Европейския съюз, и Договора за ЕО - Споразумения в областта на инвестициите, сключени от Кралство Швеция с Република Аржентина, Република Боливия, Република Кот д'Ивоар, Арабска република Египет, Хонг Конг, Република Индонезия, Китайската народна република, Република Мадагаскар, Малайзия, Ислямска република Пакистан, Република Перу, Република Сенегал, Демократична социалистическа република Шри Ланка, Тунизийска република, Социалистическа република Виетнам, Република Йемен и бившата Социалистическа федеративна република Югославия)
 2009/C 102/03
 Език на производството: шведски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Tufvesson, B. Martenczuk и H. Støvlbæk)
 Ответник: Кралство Швеция (представители: A. Falk и K. Wistrand)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Литва (представител: D. Kriaučiūnas), Република Унгария (представители: J. Fazekas, K. Szíjjártó и M. Fehér), Република Финландия (представители: A. Guimaraes-Purokoski и J. Heliskoski)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 307, втора алинея ЕО — Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата-членка към Европейските общности, и Договора за ЕО — Двустранни споразумения в областта на инвестициите, сключени от Кралство Швеция със Социалистическа република Виетнам и други шестнадесет страни
 Диспозитив
 1)
 Като не е предприело подходящите мерки, за да премахне несъответствията във връзка с разпоредбите в областта на капиталовите трансфери, съдържащи се в споразуменията за инвестиции, сключени с Република Аржентина, Република Боливия, Република Кот д'Ивоар, Арабска република Египет, Хонг Конг, Република Индонезия, Китайската народна република, Република Мадагаскар, Малайзия, Ислямска република Пакистан, Република Перу, Република Сенегал, Демократична социалистическа република Шри Ланка, Тунизийска република, Социалистическа република Виетнам, Република Йемен и бившата Социалистическа федеративна република Югославия, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 307, втора алинея ЕО.
 2)
 Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.
 3)
 Република Литва, Република Унгария и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 178, 29.7.2006 г.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/22
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 3 декември 2010 г. — Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL/Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale
 (Дело C-567/10)
 2011/C 63/39
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL
 Ответник: Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли определението за „планове и програми“, съдържащо се в член 2, буква a) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (1), да се тълкува в смисъл, че от приложното поле на тази директива се изключва процедура за пълна или частична отмяна на план като тази по отношение на подробен устройствен план, уредена в членове 58—63 от Code bruxellois de l'Aménagement du Territoire?
 2.
 Трябва ли изразът „които се изискват“, съдържащ се в член 2, буква a) от същата директива, да се разбира в смисъл, че от определението за „планове и програми“се изключват планове — които действително са предвидени в законови разпоредби, но чието приемане не е задължително — като уредените в член 40 от Code bruxellois de l'Aménagement du Territoire подробни устройствени планове?
 (1) ОВ L 197, стр. 30.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/21
 Жалба, подадена на 30 януари 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-48/14)
 2014/C 102/30
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и J. Rodrigues)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Директива 2013/51/Евратом на Съвета от 22 октомври 2013 година за определяне на изисквания за защита на здравето на населението по отношение на радиоактивни вещества във водата, предназначена за консумация от човека (1);
 —
 да се осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Парламентът повдига три основания в подкрепа на жалбата си.
 На първо място Парламентът поддържа, че изборът на правно основание от Съвета е погрешен, тъй като мерките — предмет на обжалваната директива, попадат в предоставената компетентност на Съюза в областта на защитата на околната среда, посочена в член 192 ДФЕС. Следователно тези мерки е трябвало да бъдат постановени въз основа на този член, съобразно обикновената законодателна процедура, а не въз основа на членове 31 и 32 EA.
 На второ място Парламентът изтъква, че обжалваната директива накърнява правната сигурност, доколкото установява правила за контрол и анализ, които се наслагват върху вече действащите такива по силата на Директива 98/83/ЕО (2).
 На последно място Парламентът счита, че с приемането на обжалваната директива Съветът е нарушил принципа на лоялно сътрудничество между институциите, посочен в член 13, параграф 2 ДЕС.
 (1) ОВ L 296, стр. 12.
 (2) Директива 98/83/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 г., за качеството на водите, предназначени за консумация от човека (OВ L 330, стp. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 255).


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/43
 Жалба, подадена на 17 април 2009 г. — Four Ace International/СХВП (skiken)
 (Дело T-156/09)
 2009/C 153/84
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Four Ace International Ltd (представител: G. Uphoff, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 6 февруари 2009 г. по преписка No R 519/2008-4, за което е направено уведомление на 11 февруари 2009 г., относно заявка за регистрация на марка на Общността No 5 819 371, както и да се промени то, така че регистрацията да включва също следните стоки и услуги: клас 39 — организиране на пътувания и клас 41 — образование, обучение, развлечение, спортна и културна дейност,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „skiken“ за услуги от класове 35, 39, 41 и 43.
 Решение на проверителя: частично отхвърляне на заявката.
 Решение на апелативния състав: частично отхвърляне на жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и в) от Регламент No 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1)), тъй като заявената марка има необходимия отличителен характер и не съществува необходимост да бъде оставена за свободно ползване.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ 2009 г., L 78, стр. 1).


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/11
 Преюдициално запитване от Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 27 май 2014 г. — Robert Michal Chmielewski/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 (Дело C-255/14)
 2014/C 303/15
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Robert Michal Chmielewski
 Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 Преюдициални въпроси
 1)
 Отговаря ли размерът на глобата, наложена като административна санкция на основание член 5/А от Закон No XLVIII от 2007 г. за изпълнение на Регламент No 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността (1) (наричан по-нататък „националният закон за изпълнение“), на изискването, съдържащо се в член 9, параграф 1 от същия регламент, съгласно което предвидените в националното право санкции трябва да бъдат ефективни, възпиращи и същевременно съразмерни [...] с извършеното нарушение и с преследваната цел?
 2)
 Не противоречи ли член 5/А от националния закон за изпълнение, поради определения в него размер на глобите, на забраната за прикрити ограничения [...] на свободното движение на капитали, предвидена в Договора за Европейския съюз и в член 65, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
 (1) ОВ L 309, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 238.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/23
 Жалба, подадена на 17 януари 2012 г. — Bauer/СХВП- BenQ Materials (Daxon)
 (Дело T-29/12)
 2012/C 80/39
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Erika Bauer (Schaufling, Германия) (представител: A. Merz, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Тайван)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени изцяло решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 ноември 2011 г. (преписка R 2191/2010-2),
 —
 да се осъди СХВП за заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: BenQ Materials Corp.
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Daxon“ за стоки от класове 3, 5 и 10
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „DALTON“ за стоки и услуги от класове 3, 5, 18, 25, 35, 41 и 44
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, тъй като съществува вероятност от объркване на конфликтните марки.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/11
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 19 декември 2016 г. — Bluebell Partners Limited/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 (Дело C-657/16)
 (2017/C 121/16)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bluebell Partners Limited
 Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли член 5, параграф 4, първа и втора алинея от Директива 2004/25/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (1), във връзка с общите принципи, установени в член 3, параграф 1 от същата директива, както и с правилното прилагане на общите принципи на защита на оправданите правни очаквания, пропорционалност, разумност, прозрачност и недопускане на дискриминация, национална разпоредба като член 106, параграф 3, буква d), подточка 2) от Законодателен декрет No 58 от 24 февруари 1998 г. (Единен текст на разпоредбите в областта на финансовото посредничество по смисъла на членове 8 и 21 от Закон No 52 от 6 февруари 1996 г.) и последващите му изменения, и като член 47 octies от решение No 11971 от 14 май 1999 г. на Commissione Nazionale per le Società e la Borsa — Consob (Правилник за прилагане на Законодателен декрет No 58 от 24 февруари 1998 г. относно правната уредба за емитентите) и последващите му изменения, в частта, в която посочените разпоредби, овластявайки Consob да увеличава цената на публичните предложения за поглъщане по посочения член 106 при установено тайно споразумение между предложителя или лицата, които действат съгласувано с него, и един или повече продавачи, само посочват критерия на „установената цена“, без да уточняват параметрите и критериите за това установяване?
 (1) ОВ L 142, 2004 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/59
 Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г. — Timsas/Комисия
 (Дело T-453/08)
 (2008/C 301/97)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Timsas Srl (Arezzo, Италия) (представители: D. Dodaro, avvocato, S. Pinna, avvocato, S. Cianciullo, avvocato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението в частта, която:
 а)
 установява, че„държавните помощи, отпуснати на основание на Регионален закон No 9 от 1998 г., неправомерно приведен в изпълнение от Италия с решение No 33/6 и с първото обявление, са несъвместими с общия пазар, освен ако бенефициера на помощта не е подал молба за помощ въз основа на този режим, преди извършването на работите по проект за първоначални инвестиции“ (член 1 от решението); (неофициален превод)
 б)
 нарежда „Италианската Република да пристъпи към възстановяване от бенефициентите на несъвместимите помощи, отпуснати на основание на режима посочен в член 1“ (член 2, параграф 1 от решението); (неофициален превод)
 в)
 предвижда „Италианската Република да отмени всички плащания, извършени в изпълнение на помощта по силата на режима, посочен в член 1, считано от датата на приемане на настоящото решение“ (член 2, параграф 4 от решението). (неофициален превод)
 —
 Жалбоподателят иска, също така, да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Решението, което се обжалва в настоящото производство е същото като по дело T-394/08 Регион Сардиния/Комисия, по дело T-408/08 S.F. Turistico Inmobiliare/Комисия и по дело T-436/08 Studio Vacanze/Комисия.
 Правните основания и основните доводи са сходни с посочените в тези дела.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/35
 Определение на Общия съд от 13 юни 2016 г. — GABO:mi/Комисия
 (Дело T-588/15) (1)
 ((Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013) - Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства - Спиране на плащанията - Отмяна на спирането - Липса на основание за произнасяне))
 (2016/C 305/49)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Мюнхен, Германия) (представители: M. Ahlhaus и C. Mayer, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и M. Siekierzyńska)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на решения на Комисията от 29 юли и от 19 август 2015 г. за спиране на всички плащания, които се извършват от дирекции E „Здравеопазване“ и F „Биоикономика“ към Генерална дирекция (ГД) „Научни изследвания и иновации“ в полза на жалбоподателя, второ, на решение на Комисията от 25 август 2015 г., с което на координатора на проекта Biofector се разпорежда да не прехвърля никакви суми на жалбоподателя в рамките на посочения проект, трето, на решение на Комисията от 28 2015 г., с което се продължава спирането на плащанията от дирекция E към ГД „Научни изследвания и иновации“, четвърто, на решение на Комисията от 15 септември 2015 г., с което на координаторите на проекти „The hip trial“ и EU-CERT-ICD се разпорежда да не прехвърлят никакви суми на жалбоподателя в рамките на посочените проекти, пето, на решение на Комисията от 5 октомври 2015 г., адресирано до координатора на проект NENO, с което разходите на жалбоподателя се приемат за недопустими и вследствие на това се коригират плащанията, които му се дължат, шесто, на решение на Комисията от 14 октомври 2015 г., адресирано до координатора на проект Procardio, за спиране на плащанията от дирекция G „Енергетика“ към ГД „Научни изследвания и иновации“, които са предназначени за жалбоподателя, седмо, на решения на Комисията от 23 октомври и от 6 ноември 2015 г., приети в изпълнение на горепосоченото решение от 28 август 2015 г. и адресирани до координаторите на проекти LENA и Re-liver, и осмо, на решение на Комисията от 11 ноември 2015 г., адресирано до координатора на проект ENS@T—Cancer, с което разходите на жалбоподателя се приемат за недопустими и вследствие на това се коригират плащанията, които му се дължат.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.
 2)
 GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG и Европейската комисия понасят направените от всеки от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 27, 25.1.2016 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/49
 Жалба, подадена на 29 януари 2010 г. — El Corte Inglés/СХВП — Pucci International (PUCCI)
 (Дело T-39/10)
 2010/C 100/74
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, S.A. (Мадрид, Испания) (представители: M. López Camba, J. Rivas Zurdo и E. Seijo Veiguela, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Emilio Pucci International B.V. (Baarn, Нидерландия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 октомври 2009 г. по преписка No R 173/2009-1,
 —
 да се осъди ответникът да заплати направените от жалбоподателя разноски,
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати направените от жалбоподателя разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PUCCI“ за стоки от класове 3, 9, 14, 18, 25 и 28
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска регистрация на фигуративната марка „Emidio Tucci“за стоки от класове 3, 9, 14, 25 и 28; Испанска регистрация на словната марка „E. Tucci“ за стоки от клас 25; заявка за регистрация на фигуративна марка „Emidio Tucci“ като марка на Общността, по-специално за стоки от класове 3, 9, 14, 25 и 28
 Решение на отдела по споровете: възражението е отхвърлено изцяло.
 Решение на апелативния състав: жалбата е отхвърлена.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че не съществува вероятност от объркване между разглежданите марки; нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав не е приел, че условията за прилагането на тази разпоредба са изпълнени, макар че по-ранната марка се ползва с реноме в Испания за свързани с модата изделия и използването на сходен знак от трета страна би увредило това реноме и би извлякло неоснователно полза от него.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/17
 Решение на Съда (шести състав) от 17 май 2017 г. — Португалска република/Европейска комисия
 (Дело C-338/16 P) (1)
 ((Обжалване - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Решение за изпълнение на Европейската комисия - Уведомяване на адресата - Последваща поправка на формата на отпечатване на приложението - Публикуване на решението в Официален вестник на Европейския съюз - Срок за обжалване - Начален момент - Просрочие - Недопустимост))
 (2017/C 239/22)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida и P. Estêvão)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и M. França)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 326, 5.9.2016 г.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/28
 Определение на Общия съд от 2 април 2014 г. — Interbev/Комисия
 (Дело T-18/12) (1)
 ((Държавни помощи - Дейности, провеждани от Interbev - Финансиране чрез доброволни вноски, на които е придаден задължителен характер - Решение, с което схемата за помощи се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Оттегляне на решението - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 184/49
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes (Interbev) (Париж, Франция) (представители: P. Morrier и A. Bouviala, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Stromsky и S. Thomas, впоследствие B. Stromsky)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2012/131/ЕС на Комисията от 13 юли 2011 г. относно вноските в полза на Interbev (ОВ L 59, стр. 14).
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 80, 17.3.2012 г.


text:
 12.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 337/44
 Жалба, подадена на 25 август 2015 г. — Volkswagen/СХВП (ConnectedWork)
 (Дело T-491/15)
 (2015/C 337/50)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Volkswagen AG (Wolfsburg, Германия) (представител: U. Sander, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: словна марка на Общността „ConnectedWork“ — заявка за регистрация No 13 011 267
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 29 юни 2015 г. по преписка R 160/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/40
 Определение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Município de Gondomar/Комисия
 (Дело T-324/06) (1)
 (Жалба за отмяна - Кохезионен фонд - Регламент (ЕО) No 1164/94 - Отмяна на финансова помощ - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
 (2008/C 285/73)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Município de Gondomar (Португалия) (представители: J. da Cruz Vilaça, D. Choussy и L. Pinto Monteiro, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: P. Guerra e Andrade и A. Weimar)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение С (2006) 3782 на Комисията от 16 август 2006 г. за отмяна на помощта, отпусната по линия на Кохезионния фонд за проект No 9/10/61/017, озаглавен „Оздравяване на Grande Porto/Sul — Subsistema de Gondomar“.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Município de Gondomar понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията, включително разноските по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/13
 Решение на Съда (трети състав) от 29 ноември 2012 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейска комисия
 (Дело C-416/11 P) (1)
 (Обжалване - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания - Списък с територии от значение за Общността в Средиземноморския биогеографски регион - Включване в списъка на територия, предложена от Кралство Испания - Територия, за която се твърди, че е зона на британски териториални води в Гибралтар и зона на открито море - Жалба за отмяна - Акт с чисто потвърдителен характер)
 2013/C 26/22
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Ossowski, подпомаган от D. Wyatt QC, V. Wakefield, Barrister)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Recchia и K. Mifsud-Bonnici)
 Встъпила страна, подпомагаща Комисията: Кралство Испания (представители: N. Díaz Abad и A. Rubio González)
 Предмет
 Жалба срещу Определението на Общия съд (седми състав) от 24 май 2011 г. по дело T-115/10, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейска комисия, с което Общият съд е обявил за недопустима жалба, с която се иска частична отмяна на Решение 2010/45/ЕО на Комисията от 22 декември 2009 година за приемане, съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета, на трети актуализиран списък с територии от значение за Общността в Средиземноморския биогеографски регион [нотифицирано под номер C(2009) 10406], в частта, в която то съдържа в списъка територия, наречена „Estrecho Oriental“(ES6120032), предложена от Испания, която включвала зона на британски териториални води и зона на открито море
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 3.
 Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 298, 8.10.2011 г.