text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/15
 Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2014 г. — Kalliopi Nikolaou/Сметна палата на Европейския съюз
 (Дело C-220/13 P) (1)
 ((Обжалване - Извъндоговорна отговорност - Бездействия на Сметната палата - Искане за поправяне на вредата - Принцип на презумпцията за невиновност - Принцип на лоялно сътрудничество - Правомощия - Провеждане на предварителните разследвания))
 2014/C 315/21
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Kalliopi Nikolaou (представители: V. Christianos и S. Paliou, dikigoroi)
 Друга страна в производството: Сметна палата на Европейския съюз (представители: T. Kennedy, I. Ní Riagáin Düro, подпомагани от P. Tridimas, barrister)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-жа Kalliopi Nikolaou да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/46
 Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-240/04) (1)
 (Европейска общност за атомна енергия - Инвестиции - Съобщаване на Комисията относно инвестиционните проекти - Процедури за осъществяване - Регламент (Евратом) No 1352/2003 - Липса на компетентност на Комисията - Членове 41-44 EA - Принцип на правната сигурност)
 (2007/C 269/81)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Френска република (представители: първоначално F. Alabrune, G. de Bergues, C. Lemaire и E. Puisais, впоследствие G. de Bergues и S. Gasri)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: M. Patakia)
 Страни, всъпили в подкрепа на исканията на ищеца: Федерална република Германия (представители: C.-D. Quassowski и A. Tiemann) и Кралство Белгия (представители: първоначално D. Haven, впоследствие M. Wimmer и накрая A. Hubert, подпомагани от J.-F. De Bock, avocat)
 Предмет
 Отмяна на Регламент (Евратом) No 1352/2003 на Комисията от 23 юли 2003 година за изменение на Регламент (EО) No 1209/2000 относно определянето на процедурите за осъществяване на съобщенията, предвидени в член 41 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия (ОВ L 192, стр. 15).
 Диспозитив
 1)
 Отменя Регламент (Евратом) No 1352/2003 на Комисията от 23 юли 2003 година за изменение на Регламент (EО) No 1209/2000 относно определянето на процедурите за осъществяване на съобщенията, предвидени в член 41 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия.
 2)
 Осъжда Комисията да понесе съдебните разноски, направени от Френската република.
 3)
 Федерална република Германия и Кралство Белгия понасят своите собствени съдебни разноски.
 (1) ОВ C 304, 13.12.2003 г. (предходен номер на делото C-455/03).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 190/3
 Жалба, подадена на 23 март 2015 г. от Teva Pharma BV и Teva Pharmaceuticals Europe BV срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 22 януари 2015 г. по дело T-140/12, Teva Pharma BV и Teva Pharmaceuticals Europe BV/Европейска агенция по лекарствата (EMA)
 (Дело C-138/15 P)
 (2015/C 190/03)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Teva Pharma BV и Teva Pharmaceuticals Europe BV (представители: G. Morgan, Solicitor, K. Bacon, Barrister и E.S. Mackenzie, Solicitor)
 Други страни в производството: Европейска агенция по лекарствата, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд,
 —
 да отмени решението на EMA, което се съдържа в писмо ѝ от 24 януари 2012 г., и с което се отхвърля заявлението на жалбоподателите за пускане на пазара,
 —
 да осъди EMA да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателите изтъкват едно правно основание, а именно твърдението, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при направеното от него тълкуване на Регламент (ЕО) No 141/2000 (1). Жалбоподателите изтъкват три отделни грешки при прилагане на правото. На първо място те твърдят, че Общият съд е тълкувал погрешно член 8, параграф 3 във връзка с член 8, параграф 1 като не е приел, че втори подобен лекарствен продукт сирак, разрешени по силата на изключението, установено в член 8, параграф 3, не може да получи търговската изключителност, предоставена за първи лекарствен продукт сирак съгласно член 8, параграф 1.
 На второ място жалбоподателите твърдят, че Общият съд неправилно е заключил, че направеното от него тълкуване на член 8 не води до разширяване на търговската изключителност, свързана с първия лекарствен продукт.
 На трето място жалбоподателите твърдят, че Общият съд не е преценил правилно и поради това не е разгледал надлежно основанието за отмяна, изтъкнато от жалбоподателите при условията на евентуалност, а именно, че дори вторият лекарствен продукт да се ползва по принцип от собствен период на търговска изключителност, последната не би трябвало да изключи от пазара генеричен вариант на първия лекарствен продукт.
 Жалбоподателите искат от Съда да се произнесе с окончателно решение, с което да отмени спорното решение.
 (1) Регламент (ЕО) No 141/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1999 година за лекарствата сираци (ОВ L 18, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 233).


text:
 11.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/3
 Решение на Съда (втори състав) от 3 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-215/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Липса на оценка на въздействието върху околната среда на проекти, попадащи в приложното поле на Директива 85/337/ЕИО - Последващо узаконяване)
 (2008/C 260/03)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Lawunmi и D. Recchia)
 Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan, J. Connolly SC и G. Simons BL)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Членове 2 и 4, и членове 5-10 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174) — Не са приети мерки, за да се гарантира, че са проучени последиците на проектите, попадащи в приложното поле на директивата
 Диспозитив
 1.
 Ирландия не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 4, и членове 5-10 на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, в редакцията й преди или след измененията, въведени с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 г., като не е приела всички необходими разпоредби, за да гарантира, че:
 —
 преди пълното или частичното им изпълнение проектите, попадащи в приложното поле на Директива 85/337/ЕИО се проверяват, за да се определи дали е необходимо да се направи оценка на въздействието върху околната среда, както и, когато поради своя характер, мащаби или местоположение те могат да окажат съществено въздействие върху околната среда, че за тях ще се направи оценка на въздействието им съгласно членове 5-10 от Директива 85/337, и че
 —
 предоставянето на разрешения за изграждане на вятърни генератори и за свързаните с тях дейности в Derrybrien, в графство Galway, както и осъществяването на дейностите се предхождат от оценка на въздействието на проекта върху околната среда съгласно членове 5-10 от Директива 85/337.
 2.
 Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 178, 29.7.2006 г.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/49
 Жалба, подадена на 11 май 2009 г. — Spa Monopole/СХВП — Club de Golf Peralada (WINE SPA)
 (Дело T-183/09)
 2009/C 153/93
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Спа, Белгия) (представители: L. De Brouwer, E. Cornu и O. Klimis, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Club de Golf Peralada, SA (Барселона, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 2 март 2009 г. по съединени преписки R 1231/2005-4 и R 1250/2005-4, и
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „WINE SPA“ за стоки и услуги от класове 3, 5, 16, 24, 25 и 42
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: няколко национални и международни регистрации и регистрации в Общността на марката „SPA“ съответно за стоки и услуги от класове 3, 32 и 42; регистрация в Бенелюкс и международна регистрация на марката „LES THERMES DE SPA“ за стоки и услуги от класове 3 и 42; германска регистрация на марката „SPA MONOPOLE S.A. SPA“ за стоки от клас 3; S.A. SPA Monopole, Compagnie fermière de Spa, en abrégé S.A. Spa Monopole N.V., société anonyme — наименование, защитено в Белгия; Les Thermes de Spa, Place Royale 2, 4900 Spa, Belgium — търговско наименование, защитено в Белгия
 Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението
 Решение на апелативния състав: отменя частично решението на отдела по споровете и отхвърля изцяло възражението
 Изложени правни основания: нарушение на член 75, второ изречение и на член 76, параграф 1, второ изречение от Регламент No 207/2009 на Съвета (1), тъй като решението на апелативния състав е прието в нарушение на принципа на правото на справедлив процес и на принципа на състезателност; нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е основал преценката си за отличителния характер на по-ранната марка „SPA“ на неправилно установени и недоказани факти, и не е преценил приликата между разглежданите марки по отношение на стоките, за които те са регистрирани или за които е заявена регистрацията им. Накрая апелативният състав не е проверил дали използването на разглежданата марка на Общността може да се доведе до несправедливо предимство за по-ранната марка „SPA“, да накърни нейния отличителен характер или репутация, с което е нарушил член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността, ОВ L 78, стр. 1.


text:
 22.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/25
 Жалба, подадена на 21 септември 2014 г. — Servier и др./Комисия
 (Дело T-691/14)
 (2014/C 462/39)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Servier SAS (Suresnes, Франция), Servier Laboratories Ltd (Wexham, Обединено кралство) и Les Laboratoires Servier SAS (Suresnes) (представители: I. S. Forrester, QC, J. Killick, barrister, O. de Juvigny, avocat, и M.-I. F. Utges Manley, solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло или частично членове 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 и 8 от Решение C (2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 и на член 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз [AT.39.612 — Периндоприл (Servier)] по отношение на Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier и Servier Laboratories Limited,
 —
 при условията на евентуалност, да упражни своята пълна юрисдикция, за да намали много значително размера на глобите, наложени на Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier и Servier Laboratories Limited в член 7 от посоченото решение,
 —
 да предостави на Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier и Servier Laboratories Limited възможността да се ползват от всяка отмяна, пълна или частична, на решението по жалбата, подадена от Biogaran,
 —
 да постанови всяко определение, което Общият съд намери за уместно,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати изцяло съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седемнадесет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от процедурно нарушение, тъй като разследването било опорочено посредством потвърждаване на хипотеза. Жалбоподателите изтъкват, че след като е заявила публично, след секторно разследване, че съответният сектор бил „загнил“, Комисията се е стремяла на всяка цена да потвърди този постулат с решение, дори да се наложи да изопачи и да пренапише фактите по случая.
 2.
 Второто правно основание е изведено от съществено процесуално нарушение, доколкото консултативният комитет по ограничителни практики и господстващо положение, чието становище е задължително преди вземането на всяко решение, в съответствие с член 14 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1), не бил свикан своевременно, и доколкото само представителите на три държави членки били присъствали на заседанието на посочения комитет.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на правото на ефективно средство за защита, тъй като Комисията е изпратила на жалбоподателите решение от 919 стр., без да отчете ограниченията по отношение на времето и формата, които трябва да се спазят при подаването на жалба.
 4.
 От четвърто до дванадесето правно основание са изведени от грешки в преценката и грешки при прилагане на правото, тъй като Комисията неправилно е квалифицирала приятелските споразумения между жалбоподателите, от една страна, и Niche, Matrix, Teva, Krka и Lupin — от друга, като нарушения на член 101 ДФЕС.
 —
 Жалбоподателите изтъкват в частност, че за да квалифицира споразуменията като ограничение по предмет, Комисията се е опряла на три фактора, определени толкова широко, че били неотносими за разграничаване на законните приятелски споразумения от антиконкурентните споразумения (наличие на прехвърляне на стойност, подтикваща производителя на генерични лекарствени продукти да постигне споразумение, като се откаже от каквато и да било търговска печалба, ограничение на конкуренцията поради ограничения на търговската свобода на производителя на генерични лекарствени продукти и потенциална конкуренция между страните, която означава липса на пречки, правеща абсолютно невъзможно бъдещото навлизане на пазара на производителя на генерични лекарствени продукти).
 —
 Освен това, като изопачава легитимната цел и контекста на споразуменията (в частност като изключва, в отклонение от реалността, наличието на сериозни технически и нормативни затруднения, които възпрепятстват производителите на генерични лекарствени продукти да навлязат на пазара, както и съществуването на паралелни спорове), Комисията опорочавала с множество грешки в преценката извода си, че споразуменията са имали за предмет ограничаване на конкуренцията.
 —
 Накрая, анализът на „резултатите“ на споразуменията бил опорочен от противоречие в мотивите и от факта, че Комисията не е използвала реалистичен условен сценарий. Всъщност обжалваното решение почивало изцяло на анализ ex ante на хипотетични резултати, който възпроизвежда почти напълно анализа ѝ по предмет в нарушение на съдебната практика, така че да се направи извод за наличие на антиконкурентни ефекти въпреки липсата на каквото и да е реално въздействие върху пазара.
 5.
 Тринадесетото правно основание е изведено при условията на евентуалност от грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията изкуствено е квалифицирала споразуменията между жалбоподателите, от една страна, и Niche, Matrix, Teva, Krka и Lupin — от друга страна, като пет отделни нарушения.
 6.
 Четиринадесетото правно основание е изведено от явна грешка в преценката и от грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията неправилно и изкуствено е ограничила съответния пазар на крайни продукти единствено до молекулата на периндоприла, изключвайки останалите петнадесет достъпни на пазара инхибитори на конвертиращия ензим.
 7.
 Петнадесетото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото Комисията неправилно е приела наличието на господстващо положение на жалбоподателите на съответния пазар. Жалбоподателите изтъкват, че този извод на Комисията произтича от изкуственото ограничение на съответния пазар само до периндоприла.
 8.
 Шестнадесетото правно основание е изведено от явна грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията неправилно е квалифицирала жалбоподателите като предприятия в господстващо положение на пазара на „технологията“.
 Жалбоподателите изтъкват, че Комисията е определила недостатъчно ясно и при всички случаи погрешно, пазар на „технологията“ нагоре по веригата, който само възпроизвеждал пазара на крайните продукти, и неправилно е приела, че Servier заема господстващо положение на този хипотетичен пазар.
 9.
 Седемнадесетото правно основание е изведено от грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията неправилно е приела, че жалбоподателите са извършили злоупотреба с господстващо положение, като са сключили приятелски споразумения (по този начин Комисията била приложила едновременно членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС към едни и същи факти, в противоречие със съдебната практика) и като са придобили зараждаща се технология от европейско малко или средно предприятие.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OВ L 1, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/35
 Жалба, подадена на 20 ноември 2013 г. — AIC/СХВП — ACV Manufacturing (Вложки на топлообменници)
 (Дело T-617/13)
 2014/C 24/66
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: AIC S.A. (Гдиня, Полша) (представител: адв. J. Radłowski)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: ACV Manufacturing (Сенеф, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2013 г., постановено по преписка R 688/2012-3,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, и разноските, направени в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за продукт, описан като „вложки на топлообменници“ — регистриран промишлен дизайн на Общността No 1 137 152-0002
 Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Основания на искането за обявяване на недействителност: твърди се, че промишленият дизайн не отговаря на условията, определени от член 4, параграфи 1 и 2, във връзка с членове 5 и 6, и по-специално с член 8, параграфи 1 и 2 от Регламента относно промишления дизайн на Общността
 Решение на отдела по отмяна: обявява спорния регистриран промишлен дизайн за недействителен
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 25, параграф 1, буква б) във връзка с член 4, параграф 2 от Регламента относно промишления дизайн на Общността.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/19
 Решение на Съда (първи състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)/Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 (Дело C-440/12) (1)
 (Данъчни въпроси - ДДС - Форми на хазарт - Правна уредба на държава членка, съгласно която дейността с монетни игрални автомати с малки печалби се облага едновременно с ДДС и с особен данък - Допустимост - Данъчна основа - Възможност за данъчнозадълженото лице да отрази ДДС в цената)
 2013/C 367/33
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)
 Ответник: Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 1, параграф 2, първа алинея, член 73, член 135, параграф 1, буква и) и член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в OB L 74, 2011 г., стр. 3) — Облагане на хазартните игри и игрите с парични печалби — Правна уредба на държава членка, съгласно която дейността с монетни игрални автомати с малки печалби се облага едновременно с ДДС и с особен данък.
 Диспозитив
 1.
 Член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с член 135, параграф 1, буква и) от посочената директива трябва да се тълкува в смисъл, че данъкът върху добавената стойност може да се събира кумулативно с особен национален данък върху хазартните игри, при условие че националният данък не може да се характеризира като данък върху оборота.
 2.
 Член 1, параграф 2, първа алинея и член 73 от Директива 2006/112 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална разпоредба или практика, съгласно която при експлоатацията на игрални автомати данъчната основа се определя като сумата на касовите приходи на автомата за определен период.
 3.
 Член 1, параграф 2 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба на нехармонизиран данък, съгласно която дължимият данък върху добавената стойност изцяло се приспада от нехармонизирания данък.
 (1) ОВ C 389, 15.12.2012 г.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/33
 Жалба, подадена на 7 юли 2015 г. от Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 април 2015 г. по дело T-169/12, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-345/15 P)
 (2015/C 311/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (представители: B. Evtimov, lawyer, D. O'Keeffe, Solicitor)
 Други) страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Euroalliages
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд;
 —
 да постанови окончателно решение по спора, ако етапът на производството позволява това;
 —
 при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски;
 —
 да осъди встъпилите страни да заплатят направените от тях съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателите твърдят, че когато в решението си разглежда изтъкнатите от тях основания Общият съд нарушил правото на ЕС:
 —
 В първото основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при тълкуването на член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета (1) (наричан по-нататък „Основния антидъмпингов регламент“), както и грешка в правната си преценка, когато в първоинстанционното производство отхвърля основанието, според което член 11, параграф 9 от Основния антидъмпингов регламент и направеното в него позоваване на член 2 от същия регламент изискват институциите да изчисляват антидъмпинговия марж при всяко междинно преразглеждане, като по този начин нарушил правните принципи на добра администрация, прозрачност и правна сигурност;
 —
 С второто си основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при тълкуването на мотивите, възприети от Общия съд в неговото решение по дело T-143/06 MTZ Polyfilms/Съвет на Европейския съюз
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51)


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/3
 Определение на Съда (шести състав) от 19 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Haarlem — Нидерландия) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Дело C-227/11) (1)
 (Член 104, параграф 3 от Процедурния правилник - Обща митническа тарифа - Тарифни позиции - Мрежови анализатори - Класиране - Юридическа стойност на становище за класиране на Световната митническа организация)
 2012/C 126/05
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Haarlem
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV
 Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank Haarlem — Валидност на Регламент (ЕО) No 129/2005 на Комисията от 20 януари 2005 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура и за изменение на Регламент (ЕО) No 955/98 (ОВ L 25, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 17, стр. 175) — Мрежови анализатори
 Диспозитив
 Комбинираната номенклатура, която е приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, съответно изменен с Регламент (ЕО) No 1810/2004 на Комисията от 7 септември 2004 година и с Регламент (ЕО) No 1719/2005 на Комисията от 27 октомври 2005 година следва да се тълкува в смисъл, че мрежови анализатори, като разглежданите в главното производство, могат да бъдат класирани в зависимост от датата, на която са внесени, в подпозиция 9030 40 90 от комбинираната номенклатура в редакцията ѝ след Регламент No 1810/2004 или в подпозиция 9030 40 00 от комбинираната номенклатура в редакцията ѝ след Регламент No 1719/2005, при условие че тези уреди сами по себе си са предназначени за измервания или проверки на електрически величини, като последното следва да бъде проверено от националния съд. Ако това не е така, тези уреди трябва да бъдат класирани в зависимост от датата, на която са внесени, в подпозиция 9031 80 39 от комбинираната номенклатура в редакцията ѝ след Регламент No 1810/2004 или в подпозиция 9031 80 38 от комбинираната номенклатура в редакцията ѝ след Регламент No 1719/2005.
 (1) ОВ C 226, 30.7.2011 г.


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/27
 Определение на Общия съд от 16 юли 2015 г. — PAN Europe и Stichting Natuur en Milieu/Комисия
 (Дело T-574/12) (1)
 ((Околна среда - Регламент (ЕО) No 149/2008 - Максимално допустими граници на остатъчни вещества от пестициди - Регламент (ЕО) No 1367/2006 - Искане за вътрешно преразглеждане - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за произнасяне))
 (2015/C 320/42)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия) и Stichting Natuur en Milieu (Утрехт, Нидерландия) (представител: F. Martens, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Burggraaf, P. Ondrůšek и G. von Rintelen, впоследствие B. Burggraaf, G. von Rintelen и P. Oliver и накрая G. von Rintelen, H. Kranenborg и L. Pignataro-Nolin)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението от 16 октомври 2012 г., с което Комисията е отхвърлила като неоснователни исканията на жалбоподателите за вътрешно преразглеждане на Регламент (ЕО) No 149/2008 на Комисията от 29 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета чрез въвеждане на приложения II, III и IV, определящи максимално допустимите граници на остатъчни вещества за продукти, обхванати от приложение I към него (ОВ L 58, стр. 1).
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) и Stichting Natuur en Milieu понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 55, 23.2.2013 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/26
 Иск, предявен на 24 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-422/08)
 (2008/C 301/41)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и B. Schöfer)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (1), респективно не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по тази директива.
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 30 април 2007 г.
 (1) ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.


text:
 9.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 204/12
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 18 март 2011 г. — Folien Fischer AG и Fofitec AG/RITRAMA SpA
 (Дело C-133/11)
 2011/C 204/22
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищци: Folien Fischer AG и Fofitec AG
 Ответник: RITRAMA SpA
 Преюдициални въпроси
 Следва ли член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че съдилищата, които са компетентни по дела за непозволено увреждане, са компетентни да разгледат и отрицателен установителен иск, с който възможният причинител на вредите цели да установи, че в определена житейска ситуация (в конкретния случай — при нарушение на разпоредбите на картелното право) евентуалното увредено лице не разполага с права, произтичащи от непозволено увреждане?
 (1) ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/14
 Жалба, подадена на 18 февруари 2014 г. от Forgital Italy SpA срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 4 декември 2013 г. по дело T-438/10, Forgital Italy SpA/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-84/14 P)
 2014/C 129/17
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Forgital Italy SpA (представители: R. Mastroianni, V. Turinetti di Priero, avvocati)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени определението от 4 декември 2013 г., с което Общият съд отхвърля като недопустима жалбата по дело T-438/10, целяща отмяната на Регламент (ЕС) No 566/2010 на Съвета от 29 юни 2010 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1255/96 относно временно суспендиране на автономните мита по Общата митническа тарифа за определени промишлени и селскостопански и рибни продукти (ОВ L 163, стр. 4) в частта, в която изменя описанието на определени стоки, за които се суспендират автономните мита по Общата митническа тарифа,
 —
 да се върне, по смисъла на член 61 от Статута на Съда на Европейския съюз, дело T-438/10 на Общия съд за постановяване на решение по същество,
 —
 да се осъди Съветът и Комисията да заплатят съдебните разноски в настоящото производство, както и съдебните разноски във връзка с дело T-438/10.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква нарушение на член 113 от Процедурния правилник на Общия съд, на правото на ефективни правни средства за защита съгласно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на общия принцип на ефективна съдебна защита на правата и на правото на защита. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като повдигнал служебно въпрос за недопустимостта на жалбата, подадена от жалбоподателя по дело T-438/10, без да изложи фактическите и правните основания, на които се базира това възражение, и без да позволи на страните да изложат становища в тази връзка, както изисква член 113 от Процедурния правилник на Общия съд. В този смисъл било ирелевантно обстоятелството, че Общият съд е отправил питане до страните относно значението за дело T-438/10 на неговото определение от 5 февруари 2013 г. (дело T-551/11, BSI/Съвет), тъй като страните не били длъжни да заключат от това, както твърди Общият съд, че последният е обмислял възможността служебно да повдигне възражение за недопустимост.
 На второ място, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото относно тълкуването на член 263, четвърта алинея, последно предложение ДФЕС във връзка с общия принцип на ефективна съдебна защита съгласно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Регламент (ЕС) No 566/2010 на Съвета от 29 юни 2010 г. не представлявал нормативен акт, който включва мерки за изпълнение.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/8
 Решение на Съда (голям състав) от 6 ноември 2012 г. — Éditions Odile Jacob SAS/Европейска комисия, Lagardère SCA
 (Дело C-551/10 P) (1)
 (Обжалване - Концентрации на предприятия на пазара на книгоиздаването - Регламент (ЕИО) No 4064/89 - Споразумение за косвено представителство - Несъстоятелни мотиви)
 2013/C 9/10
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Éditions Odile Jacob SAS (представители: адв. O. Fréget, адв. M. Struys, адв. M. Potel и адв. L. Eskenazi)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, O. Beynet и S. Noë), Lagardère SCA (представители: адв. A. Winckler, адв. F. de Bure и адв. J.-B. Pinçon)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 13 септември 2010 г. по дело Éditions Jacob/Комисия (T-279/04), с което Общият съд отхвърля жалбата на Odile Jacob за отмяна на Решение 2004/422/ЕО на Комисията от 7 януари 2004 г. за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за Европейското икономическо пространство (Преписка COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) — Явна грешка в преценката — Нарушение на принципите на правна сигурност, оправдани правни очаквания и равенство
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Éditions Odile Jacob SAS да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 46, 12.2.2011 г.


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/27
 Жалба, подадена на 9 май 2017 г. — Kwizda Holding/EUIPO — Dermapharm (UROAKUT)
 (Дело T-266/17)
 (2017/C 202/43)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Kwizda Holding GmbH (Виена, Австрия) (представители: L. Wiltschek, D. Plasser и K. Majchrzak, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Dermapharm GmbH (Виена, Австрия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: марка на Европейския „UROAKUT“ — регистрация No 13 854 146
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 март 2017 г. по преписка R 1221/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да уважи подадената жалба и да измени обжалваното решение, като отхвърли възражението срещу заявката за регистрация на марка на Европейския съюз No 13 854 146 UROAKUT; при условията на евентуалност да отмени оспорваното решение и да върне преписката за ново разглеждане на апелативния състав към Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO);
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, направени във връзка с производството пред Общия съд, както и разноските, направени в производството пред апелативния състав;
 —
 да осъди встъпилите страни да заплатят разноските, направени в производството пред отдела по споровете.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/33
 Жалба, подадена на 11 февруари 2009 г. — Nycomed Danmark/EMEA
 (Дело T-52/09)
 (2009/C 82/58)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Дания) (представители: C. Schoonderbeek, H. Speyart van Woerden, lawyers)
 Ответник: Европейска агенция по лекарствата
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение,
 —
 да се осъди EMEA да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на Nycomed.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна съгласно член 230 ЕО и член 73a от Регламент (ЕО) No 726/2004 (1), изменен с Регламент No 1901/2006 (2) на Европейския парламент и на Съвета, на Решение „EMEA-000194-IPI01-07“ от 28 ноември 2008 г. на Европейската агенция по лекарствата („EMEA“), с което се отхвърля неговата молба за освобождаване на конкретен продукт на основание член 11, параграф 1, буква б) от гореспоменатия регламент.
 Жалбоподателят иска такова освобождаване във връзка с контрастно вещество за утразвукова ехокардиография, което следва да бъде пуснато на пазара с марка „Imagify“, предназначено да диагностицира коронарна съдова болест („КСБ“) при възрастни. С обжалваното решение EMEA отказва на жалбоподателя това освобождаване с мотива, че заболяването или състоянието, за които е предназначен конкретният лекарствен продукт, не е КСБ, а е нарушение на кръвоснабдяването на миокарда, което съществува и при деца.
 Жалбоподателят твърди, че оспорваното решение е незаконосъобразно, тъй като се основава на неправилно тълкуване и приложение на понятието за „заболяване или условие [да се чете: състояние], за които е предназначен конкретният лекарствен продукт“ по смисъла на член 11, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 1901/2006, тъй като решението не отчита терапевтичните показания, посочени в съпътстващото заявление за издаване на общностно разрешително за употреба и търгуване и че нарушенията на кръвоснабдяването на миокарда не са заболяване или състояние, а симптом на различни заболявания.
 Освен това жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като представлява опит на EMEA за злоупотреба с власт, предоставена й по член 11, параграф 1, точка б) и член 25 от Регламент (ЕО) No 1901/2006 за постигане на непредвидена от тези разпоредби цел, а именно — задължението да предложи план за педиатрично изследване при показания, които не са обхванати от съпътстващото заявление за издаване на общностно разрешително за употреба и търгуване.
 (1) Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ 2004 г., L 136, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).
 (2) Регламент (ЕО) No 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно лекарствените продукти за педиатрична употреба и за изменение на Регламент (ЕИО) No 1768/92, Директива 2001/20/ЕО, Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) No 726/2004 (ОВ 2006 г., L 378, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 83).


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/43
 Жалба, подадена на 29 декември 2006 г. от De Smedt срещу решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-59/05, De Smedt/Комисия
 (Дело T-415/06 P)
 (2007/C 42/75)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Белгия) (представители L.Vogel и R.Kechiche, адвокати)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло атакуваното решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от втори състав на Съда на публичната служба, съобщено с препоръчано писмо от 19 октомври 2006 г., с което се отхвърля искът, предявен от жалбоподателката на 8 юли 2005 г.;
 —
 да се уважат исканията на жалбоподателката по посочения иск, предявен от нея на 8 юли 2005 г.;
 —
 да се осъдят ответника и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски в приложение на член 87, параграф 2 от Процедурния правилник, включително разходите, понесени по необходимост за целите на производството, а именно, разноските по настаняване, пътните и дневните разноски, както и възнагражденията на адвокати в приложение на член 91, буква б) от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 С решение от 19 октомври 2006 г., чиято отмяна се иска с настоящата жалба, Съдът на публичната служба е отхвърлил предявения от жалбоподателката иск, имащ за предмет, от една страна, отмяна на решение на Комисията от 21 март 2005 г. за определяне на класирането и възнаграждението на жалбоподателката, бивш служител от помощния персонал, назначена като договорно нает служител, както и, от друга страна, искане за обезщетение.
 В подкрепа на иска за отмяна на посоченото решение, жалбоподателката изтъква две основания, първото от които е изведено от нарушението на член 80,параграф 3 от условията за работа на други служители (УРДС) (1), както и от явна грешка в преценката. Жалбоподателката твърди, че отхвърляйки първото основание на нейния първоначален иск с мотив, че Комисията е била длъжна да се съобрази с графика, определен по силата на регламент No 723/2004 (2), за замяната на предишния статут на служител от помощния персонал с новия статут на договорно нает служител, Съдът на публичната служба е позволил на Комисията да не спази всички процедури, предшестващи първите назначения на договорно наети служители, в нарушение на член 80, параграф 3 от УРДС.
 Второто основание за обжалване е свързано с нарушението на принципа за забрана на дискриминацията, с липсата на мотиви и с липсата на отговор на писмените обяснения на жалбоподателката при отхвърлянето на второто основание на нейния първоначален иск, извлечено от дискриминационните условия, в които жалбоподателката е била принудена да работи в сравнение с други лица с идентични на нейните функции в същия отдел на Комисията. Жалбоподателката изразява несъгласие с това, че Съдът на публичната служба не е предоставил адекватен отговор на нейните обяснения по този въпрос и се е ограничил да отхвърли основанието, използвайки абстрактна формула.
 (1) Условията за работа на други служители на Европейските общностите (УРДС) са определени в член 3 от Регламент (EИО, Eвратом, EОВС) No 259/68 на Съвета от 29 февруари 1968 година относно определяне на Правилника за длъжностните лица, както и УРДС (ОВ L 56, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 723/2004 на Съвета от 22 март 2004 година за изменение на правилника на длъжностните лица на Европейските общности и условията за работа на другите служители на тези Общности (ОВ L 124, стр. 1).


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/8
 Жалба, подадена на 25 юли 2012 г. — Салим Жорж Алтун и Алтунгруп/Съвет
 (Дело T-326/12)
 2012/C 311/10
 Език на производството: български
 Страни
 Жалбоподатели: Салим Жорж Алтун и Алтунгруп (представител: адв. Станислав Коев)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да приеме, че настоящата жалба е допустима и основателна в нейната цялост и да приеме за обосновани всички изложени в нея правни основания;
 —
 да допусне разглеждането на настоящата жалба по реда на бързото производство;
 —
 да постанови, че обжалваните актове могат да се отменят частично, тъй като частта от актовете, която трябва да се отмени, може да се отдели от акта като цяло;
 —
 да отмени Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г. относно ограничителни мерки срещу Сирия и Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС на Съвета от 14 май 2012 г., в частта в която г-н Салим Алтун (Salim Altoun) и Алтунгруп (Altoungroup) са добавени в списъка, съдържащ се в Приложението към посоченото Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г.;
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г. относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и Регламент за изпълнение (ЕС) No 410/2012 на Съвета от 14 май 2012 г., в частта в която г-н Салим Алтун (Salim Altoun) и Алтунгруп (Altoungroup) са добавени в списъка, съдържащ се в Приложение II към посочения Регламент (ЕС) No 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г.;
 —
 да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателите, разходи, хонорари и други, свързани със защитата им в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага шест правни основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 Първото правно основани е изведено от твърдението за съществено нарушаване на правото на защита и на правото на справедлив процес, доколкото жалбоподателите не били уведомени за обжалваните актове, за които научили от медиите, и не им били представени никакви сериозни доказателства или улики, обосноваващи тяхното включване в списъка на санкционираните лица. Във връзка с това тежестта на доказване следвало да се понесе от Съвета, който да обоснове налагането на ограничителните мерки.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на задължението за мотивиране, доколкото чрез използването единствено на утвърдителна и немотивирана формулировка в обжалваните актове Съветът нарушил това задължение, което е наложено на институциите на Европейския съюз от член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека, член 296 Договора за функционирането на Европейския съюз и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Във връзка с това се обръща внимание на използването на неясното понятие за участие в схема, за което липсвало легална дефиниция в актовете на Съвета, отнасящи се до ситуацията в Сирия. Липсата на изложени от Съвета ясни и точни мотиви щяло да доведе до възпрепятстване на Съда да упражни контрола си за законосъобразност на обжалваните актове.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на правото на ефективна съдебна защита, доколкото нарушаването на задължението за мотивиране възпрепятствало изграждането на ефективна защитна теза, предвидено в членове 6 и 13 Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, член 215 от Договора за функционирането на Европейския съюз и членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от твърдението за допусната грешка в преценката от страна на Съвета, тъй като жалбоподателят Салим Алтун неправилно бил идентифициран като гражданин на Венесуела, което не отговаряло на действителността, а Алтунгруп от самото си създаване никога не е участвало в сделки с петрол и петролни продукти, както се твърди в обжалваните актове.
 5.
 Петото правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на правото на собственост, принципа на пропорционалност и на икономическа свобода, предвидено в член 1 от Допълнителния протокол към Конвенцията за защита на правата на човека и в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като със своето Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС от 14 май 2012 г. и с Регламент за изпълнение (ЕС) No 410/2012 от 14 май 2012 г. Съветът неправомерно лишил жалбоподателите от възможността мирно да използват своята собственост, което застрашавало тяхното съществуване и физическо оцеляване.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от твърдението за грубо погазване на правото на репутация, предвидено в член 8 и член 10, параграф 2 от Конвенцията за защита на правата на човека, тъй като включването на имената на жалбоподателите в обжалваните актове сривало незаконосъобразно техния авторитет в сирийското общество, в техните приятелски среди, религиозна общност и бизнес партньори.


text:
 12.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 337/8
 Жалба, подадена на 29 юли 2015 г. от Stichting Woonlinie и др. срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 май 2015 г. по дело T-202/10, Stichting Woonlinie и др./Европейска комисия
 (Дело C-414/15 P)
 (2015/C 337/10)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (представители: P. Glazener, advocaat, и L. Hancher, Professorin)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Белгия, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени изцяло или частично определението на Общия съд (седми състав) от 12 май 2015 г. по дело T-202/10 RENV в съответствие с изложените в жалбата основания за отмяна,
 —
 да върне делото на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с изводите на Съда,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред Общия съд.
 Основания и основни доводи
 По първото основание за отмяна се твърди, че Общият съд е нарушил правото на Съюза, неправилно е преценил фактите от значение за делото и не е мотивирал достатъчно определението, като е приел, че всъщност жалбата е подадена срещу писмото съгласно член 17 и че това писмо не подлежи на контрол от негова страна. С решението си Общият съд пренебрегнал факта, че видно от член 108, параграф 1 ДФЕС правните последици на решението намират оправдание в това, че предишното положение не е било съвместимо с Договора. Общият съд неправилно тълкувал решение TF1, доколкото заключил от него, че следва да сведе проверката си по отношение на обжалваното определение до въпроса дали Комисията правилно е преценила съвместимостта на съществуващата система за предоставяне на помощ, така както е изменена в съответствие с поетите от Нидерландия ангажименти.
 По второто основание за отмяна се твърди, че Общият съд е нарушил правото на Съюза, неправилно е преценил фактите от значение за делото и не е мотивирал достатъчно определението, като е приел, че предложените от Комисията целесъобразни мерки не подлежат на контрол от негова страна, тъй като става въпрос само за предложения, които едва с приемането им от нидерландските власти придобиват задължителна сила.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/20
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 30 януари 2014 г. — Holterman Ferho Exploitatie BV и др./F. L. F. Spies von Büllesheim
 (Дело C-47/14)
 2014/C 102/29
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH und Ferho Frankfurt GmbH
 Ответник: F. L. F. Spies von Büllesheim
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли разпоредбите от глава II, раздел 5 (членове 18 — 21) от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на член 5, точка 1, буква а) или на член 5, точка 3 в случай като настоящия, в който ответникът носи отговорност спрямо дружество не само в качеството му на управител поради неизпълнение на задълженията си с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане, но също — и независимо от това му качество — поради умисъл или груба небрежност при изпълнение на сключения между него и дружеството трудов договор?
 2)
 а)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли понятието „дела, свързани с договор“ по член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че включва и случай като настоящия, в който дружество търси отговорност от лице в качеството му на управител на това дружество поради нарушение на задължението да изпълнява дружествените си функции с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане?
 б)
 При утвърдителен отговор на въпрос 2 а) следва ли понятието „мястото на изпълнение на въпросното задължение“ по член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че мястото е където управителят е изпълнил или е трябвало да изпълни дружествените си задължения, което по правило е мястото на централно управление или основното място на стопанска дейност по смисъла на член 60, параграф 1, буква б), съответно в) от Регламент Брюксел I?
 3)
 а)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли понятието „по дела относно гражданска отговорност, delict или quasi delict“ по член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че включва и случай като настоящия, в който дружество търси отговорност от лице в качеството му на управител на това дружество поради неизпълнение на дружествените му задължения с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане?
 б)
 При утвърдителен отговор на въпрос 3 а), следва ли понятието „мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“ по член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че е мястото, на което управителят е изпълнил или е трябвало да изпълни задълженията си на управител, което по принцип е мястото на централно управление или основното място на стопанска дейност на съответното дружество по смисъла на член 60, параграф 1, буква б), съответно в) от Регламент Брюксел I?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/17
 Жалба, подадена на 25 юли 2008 г. — Cadila Healthcare/СХВП — Laboratorios Inibsa (ZYDUS)
 (Дело T-287/08)
 (2008/C 247/34)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Cadila Healthcare Ltd (Ahmedabad, Индия) (представители: S. Bailey, A. Juaristi и F. Potin, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Laboratorios Inibsa, SA (Llissa de Vall, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 5 май 2008 г. по преписка R 1322/2007-2, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските, включително направените в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „ZYDUS“ за стоки от класове 3, 5 и 10 — заявка No 3 277 662.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испанска марка No 2 360 938 „CIBUS“ за стоки от клас 5; испанска марка No 2 360 939 „CIBUS“ за стоки от клас 3.
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението по отношение на всички спорни стоки.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Апелативният състав неправилно е приел, че отделът по споровете е мотивирал решението си и следователно, че член 73 от Регламент 40/94 на Съвета не е бил нарушен; апелативният състав неправилно е приел, че е имало вероятност от объркване на по-ранните марки и заявената марка, в нарушение на общите принципи на правото относно марките и в частност на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/8
 Жалба, подадена на 8 юни 2012 г. от Zdeněk Altner срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 23 март 2012 г. по дело T-535/11, Altner/Комисия
 (Дело C-289/12 P)
 2013/C 141/12
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Zdeněk Altner (представител: J. Čapek, advokát)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 С определение от 7 март 2013 г. Съдът (десети състав) отхвърли жалбата и разпореди Zdeněk Altner да понесе направените от него съдебни разноски.


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/21
 Жалба, подадена на 7 януари 2014 г. — Banco Popular Español/Комисия
 (Дело T-31/14)
 2014/C 61/38
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Banco Popular Español, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero и G. Canalejo Lasarte, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на основание член 263 ДФЕС в частта, в която обявява съществуването на държавна помощ и разпорежда възстановяването ѝ от инвеститорите,
 —
 при условията на евентуалност да отмени членове 1, 2 и член 4, параграф 1 от решението, доколкото определят инвеститорите като бенефициери, които са длъжни да възстановяват предполагаемата помощ,
 —
 при условията на евентуалност да обезсили съдържащото се в член 4, параграф 1 в края разпореждане за възстановяване на помощта от инвеститорите поради нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, тъй като не може да бъде разпоредено възстановяване преди датата на публикуване на решението за започване на процедура,
 —
 при условията на евентуалност да отмени член 2 от решението и да обяви за незаконосъобразна методологията на определяне на предполагаемото предимство, което подлежи на възстановяване от инвеститорите,
 —
 да обяви нищожността или, алтернативно, частична недействителност на член 4, параграф 1 от решението относно забраната за „прехвърляне на задължението за събиране на други лица“, доколкото в него се съдържа преценка относно забраната или предполагаемата недействителност на договорните клаузи за събиране от трети лица на сумите, които инвеститорите трябва да възстановят на испанската държава и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното решение по настоящото дело е същото като по дело T-29/14, Taetel/Комисия.
 Правните основания и основни доводи съвпадат с вече изтъкнатите по посоченото дело.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/66
 Иск, предявен на 14 септември 2007 г. — Hamdi/Съвет
 (Дело T-363/07)
 (2007/C 269/120)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Ahmed Hamdi (Амстердам, Нидерландия) [представител: J. Pauw, advocaat]
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви за неприложим Регламент (ЕО) No 2580/2001 и/или да се отмени Решение 2007/445, доколкото тези актове се прилагат към ищеца,
 —
 да се осъди Съветът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът твърди по-специално, че Регламент (ЕО) No2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (ОВ L 344, стр. 70) не се прилага по отношение на него, доколкото не е налице връзка между него и вътрешната политика и политиката на сигурност.
 На второ място ищецът твърди, че Регламент No 2580/2001 не се прилага по отношение на него, тъй като той не извършва, нито възнамерява да извършва терористични деяния, не участва в такива и не улеснява извършването им.
 В заключение, ищецът твърди, че оспорваното решение накърнява принципа на пропорционалност, е незадоволително мотивирано и нарушава неговите основни права, по-специално правото на необезпокоявано ползване на собствеността и правото на зачитане на личния живот.


text:
 18.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/18
 Жалба, подадена на 11 април 2011 г. — Timab Industries и CFPR/Комисия
 (Дело T-211/11)
 2011/C 179/31
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Timab Industries (Динар, Франция) и Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Сен Мало, Франция) (представител: N. Lenoir)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решението,
 —
 да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите искат отмяна на Решението на Комисията от 1 февруари 2011 г., с което се отказва достъп до някои документи на Комисията относно производството по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство във връзка с картел на европейския пазар на фосфатите за храна за животни (дело СОМР/38.866).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката относно член 4, параграф 3, втора алинея от Регламент No 1049/2001 (1), доколкото исканите документи не са становища, а решения, за които не е установено, че оповестяването им би засегнало сериозно процеса на вземане на решения.
 2.
 Второто правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката относно член 4, параграф 2, първо тире от Регламент No 1049/2001, доколкото исканите документи не съдържат никакви чувствителни търговски данни, които да са пречка за оповестяването им, макар и частично.
 3.
 Третото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката относно член 4, параграф 2, трето тире от Регламент No 1049/2001 във връзка с твърдението на Комисията за евентуално засягане на дейностите по инспектиране, разследване и одит.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/49
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 април 2011 г. — Lebedef и Jones/Комисия
 (Дело F-29/09 REV)
 (Публична служба - Преразглеждане на съдебно решение - Ново обстоятелство - Липса - Недопустимост)
 2011/C 252/104
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) и Trevor Jones (Ernzen, Люксембург) (представител: адв. F. Frabetti, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-н D. Martin)
 Встъпила страна: Съвет на Европейския съюз (представители: г-жа K. Zieleśkiewicz и г-н M. Bauer)
 Предмет
 Молба от жалбоподателя да бъде преразгледано Решение на трети състав на Съда на публичната служба от 30 септември 2010 г. по дело F-29/09
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за преразглеждане като недопустима.
 2.
 Г-н Lebedef и г-н Jones понасят всички съдебни разноски.
 3.
 Съветът на Европейския съюз, встъпила страна, понася направените от него съдебни разноски.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/51
 Жалба, подадена на 14 март 2008 г. — Pachtitis/Комисия
 (Дело F-35/08)
 (2008/C 171/101)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Dimitrios Pachtitis (Атина, Гърция) (представител: P. Giatagantzidis, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на Решението на EPSO за недопускане на жалбоподателя до писмен изпит в рамките на конкурс EPSO/AD/77/06 вследствие на получения резултат на тестовете за допускане, както и отмяна на Решението на EPSO, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя, свързана, от една страна, с преразглеждане на решението за недопускане до писмен изпит, и от друга с искане за предоставяне на определени документи по конкурса.
 Искания на ищеца
 —
 да се отменят решения на Европейската служба за подбор на персонал EPSO/5000LM-FR/31.05.2007 и MM/dbD(07)27442/06.12.2007, както и всеки друг свързан акт;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/19
 Определение на Общия съд от 1 септември 2011 г. — Maftah/Комисия
 (Дело T-101/09) (1)
 (Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Просрочие - Липса на непреодолима сила - Липса на извинима грешка - Недопустимост)
 2011/C 319/40
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Elmabruk Maftah (South Harrow, Middlesex, Обединеното кралство) (представители: E. Grieves, barrister и A. McMurdie, solicitor)
 Ответник: Европейска комисия (представители: E. Paasivirta и M. Konstantinidis)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: R. Szostak, G. Étienne, M.-M. Josephides и E. Finnegan)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 1330/2008 на Комисията от 22 декември 2008 година за изменение за сто и трети път на Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (ОВ L 345, стр. 60), в частта, в която този акт се отнася до жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Осъжда г-н Elmabruk Maftah да заплати, освен направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия.
 3.
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 13, 15.1.2011 г.


text:
 11.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/33
 Жалба, подадена на 4 март 2015 г. — RFA International/Комисия
 (Дело T-113/15)
 (2015/C 155/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: RFA International, LP (Калгари, Канада) (представители: B. Evtimov и M. Krestiyanova, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени, изцяло или частично, Решения за изпълнение на Комисията C(2014) 9805 окончателен, C(2014) 9806 окончателен, C(2014) 9807 окончателен, C(2014) 9808 окончателен, C(2014) 9811 окончателен, C(2014) 9812 окончателен и C(2014) 9816 окончателен, от 18 декември 2014 г., относно молбите за възстановяване на платени антидъмпингови мита върху вноса на феросилиций с произход от Русия;
 —
 да осъди Комисията да заплати разноските в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание се състои в твърдението, че Комисията е допуснала правна грешка, произтичаща от нарушение и/или погрешно тълкуване на член 2, параграф 9 oт основния антидъмпингов регламент (1) и/или явна грешка в преценката при констатацията, че наличието на единен стопански субект е ирелевантно, включително за целите на съдебния контрол, с оглед на приложението на член 2, параграф 9 от основния регламент. Жалбоподателят също така оспорва следващото от това заключение, че пълното приспадане от конструираната експортна цена на всички декларирани разходи при продажбата и печалба, включително разходите, свързани с реекспорта и разумната печалба на несвързан вносител, е гарантирано;
 2.
 Второто правно основание се състои в твърдението за нарушение на член 11, параграф 10 от основния антидъмпингов регламент (2) и явна грешка в преценката, допусната при приспадането от Комисията на антидъмпинговите мита от конструираната експортна цена. Според жалбоподателя, дори при спазване на методологията на Комисията, последната е следвало да установи, че условията по член 11, параграф 10 са били изпълнени най-малкото що се отнася д о част от исканите суми. Във второто правно основание се твърди също така нарушение на член 11, параграф 9 от основния регламент, произтичащо от методологията на Комисията за преценка дали митата са надлежно отразени в цената при препродажба, различна от методологията, използвана при последната проверка, довела до налагането на митата;
 3.
 Трето правно основание се състои се в твърдение за нарушение на член 11, параграф 9 от основния антидъмпингов регламент (3) и член 18.3.1 от антидъмпинговото споразумение на СТО, допуснато, когато с цел да определи конструираните нормални цени, Комисията е приложила нова методология, без да може да обоснове това с никаква релевантна промяна в обстоятелствата.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 22.12.2009 г.)
 (2) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 22.12.2009 г.)
 (3) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 22.12.2009 г.)


text:
 16.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/4
 Преюдициално запитване, отправено от Debreceni Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 20 ноември 2012 г. — Józsefné Ványai/Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatal
 (Дело C-526/12)
 2013/C 79/08
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Debreceni Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищец: Józsefné Ványai
 Ответник: Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatal
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че посочената разпоредба цели единствено да гарантира възможността за правна закрила срещу незаконни и неоснователни уволнения („unjustified“)?
 2.
 Означава ли [посочената разпоредба], че при уволнение работодателят е длъжен да съобщи писмено на служителя мотивите за уволнението, като това уволнение не може да бъде неоснователно („unjustified“)?
 3.
 Самото несъобщаване на мотивите води ли до незаконосъобразност на мярката или работодателят може да посочи мотивите впоследствие в хода на евентуално трудово производство?


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/15
 Решение на Съда (първи състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo) — Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia/Administration General des Estado
 (Дело C-220/06) (1)
 (Обществени поръчки - Либерализиране на пощенските услуги - Директиви 92/50/ЕИО и 97/67/ЕО - Членове 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО - Национална правна уредба, която позволява на публичните административни органи, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, да сключат с публичноправно дружество, а именно доставчика на универсална пощенска услуга в съответната държава-членка, споразумения относно предоставянето както на резервирани, така и на нерезервирани пощенски услуги)
 (2008/C 51/25)
 Език на производството: испански
 Препращаща юрисдикция
 Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo
 Страни в главното производство
 Ищец: Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia
 Ответник: Administration General des Estado
 Предмет
 Преюдициално запитване — Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo — Тълкуване на Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (OВ L 15, 1998 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12), изменена с Директива 2002/39/ЕО (OВ L 176, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178) — Споразумение сключено, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, между държавен административен орган и публично капиталово дружество, относно по-специално предоставянето на пощенски услуги, включително на нерезервирани пощенски услуги, на доставчиците на универсална услуга
 Диспозитив
 1.
 Общностното право трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава-членка, която позволява на публичните административни органи да възлагат, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, предоставянето на резервирани пощенски услуги в съответствие с Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, на публично акционерно дружество, чийто капитал се притежава изцяло от публичноправните органи и което в тази държава е доставчик на универсалната пощенска услуга.
 2.
 Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, изменена с Директива 2001/78/ЕО на Комисията от 13 септември 2001 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава-членка, която позволява на публичните административни органи да възлагат, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, предоставянето на нерезервирани пощенски услуги по смисъла на Директива 97/67 на публично акционерно дружество, чийто капитал се притежава изцяло от публичноправните органи и което в тази държава е доставчик на универсалната пощенска услуга, доколкото споразуменията, към които тази правна уредба се прилага,
 —
 достигат съответния праг, предвиден в член 7, параграф 1 от Директива 92/50, изменена с Директива 2001/78, и
 —
 представляват договори по смисъла на член 1, буква а) от Директива 92/50, изменена с Директива 2001/78, които са сключени в писмена форма и са възмездни,
 което препращащата юрисдикция следва да провери.
 3.
 Членове 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО, както и принципите на равно третиране, на забрана на дискриминацията, основана на гражданство, и на прозрачност, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава-членка, която позволява на публичните административни органи да възлагат, извън правилата за възлагане на обществени поръчки, предоставянето на нерезервирани пощенски услуги по смисъла на Директива 97/67 на публично акционерно дружество, чийто капитал се притежава изцяло от публичноправните органи и което в тази държава е доставчик на универсалната пощенска услуга, доколкото споразуменията, към които тази правна уредба се прилага,
 —
 не достигат съответния праг, предвиден в член 7, параграф 1 от Директива 92/50, изменена с Директива 2001/78, и
 —
 не представляват в действителност едностранен административен акт, който предвижда задължения единствено в тежест на доставчика на универсалната пощенска услуга и се отклонява чувствително от обичайните условия на търговските предложения на последния,
 което препращащата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 178, 29.7.2006 г.


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/16
 Определение на Общия съд от 22 юни 2011 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-409/09) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Обществени поръчки за услуги - Отхвърляне на офертата на оферент - Отмяна на решението с решение на Общия съд - Погасителна давност - Срокове поради отдалеченост - Иск, който частично е недопустим и частично е явно лишен от всякакво правно основание)
 2011/C 238/26
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin и E. Manhaeve)
 Предмет
 Иск за обезщетение за вредите, за които се твърди, че са претърпени от жалбоподателя в резултат на решението на Комисията от 15 септември 2004 г., с което се отхвърля неговата оферта и обществената поръчка се възлага на друг оферент в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка относно извършване на информационни услуги и свързани с тях доставки, във връзка с информационните системи на Генерална дирекция „Рибарство“.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 11, 16.1.2010 г.


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/29
 Жалба, подадена на 10 октомври 2016 г. — Pfizer и Pfizer Santé Familiale/Комисия
 (Дело T-716/16)
 (2016/C 462/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Pfizer Ltd (Сандуич, Обединено кралство), Pfizer Santé Familiale (Париж, Франция) (представители: L. Catrain González, lawyer и E. Wright, barrister-at-law)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1140 на Комисията от 8 юли 2016 г. относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (OВ 2016 L 189, стp. 1);
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно основание, а именно, че Европейската комисия нарушила Комбинираната номенклатура, тъй като не следвала точно установения ред, предписан от Общите правила за тълкуване по глава А от част I от Комбинираната номенклатура за класирането на стоките.
 —
 Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, прилагайки общо правило 3 при класирането на стока, която prima facie не може да бъде класирана по две или повече позиции от Комбинираната номенклатура; и
 —
 Комисията допуснала втора грешка при прилагане на правото, прилагайки общо правило 3, буква б), без да приложи Общо правило 3, буква а), което отдава предимство на класиране към по-специфични позиции.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/86
 Жалба, подадена на 29 ноември 2015 г. — Marcas Costa Brava/СХВП — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
 (Дело T-691/15)
 (2016/C 048/94)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Швейцария)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „Cremcaffé by Julius Meinl“ — марка на Общността No 11 406 782
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 29 септември 2015 г. по преписка R 2756/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да приеме за доказано използването на марка на Общността No 2 423 705 за клас 30 и че заявката за марка на Общността No 11 406 782 е несъвместима с марка на Общността No 2 423 705;
 —
 да осъди СХВП и евентуалните други ответни страни да заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Погрешно тълкуване на член 15, параграф 1, член 15, параграф, буква а) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/5
 Решение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-18/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Свободно предоставяне на услуги - Регламент (ЕИО) No 4055/86 - Член 1 - Морски транспорт - Пристанища от общ интерес - Пристанищни такси - Случаи на освобождаване и отстъпки)
 2010/C 80/08
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: K. Simonsson и L. Lozano Palacios)
 Ответник: Кралство Испания (представител: B. Plaza Cruz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 1 от Регламент (ЕИО) No 4055/86 на Съвета от 22 декември 1986 година относно прилагането на принципа на свободното предоставяне на услуги по отношение на морския транспорт между държави членки и между държави членки и трети страни (ОВ L 378, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 1, стр. 173) — Пристанища от общ интерес — Отстъпки и освобождаване от пристанищни такси
 Диспозитив
 1.
 Като е запазило в сила член 24, параграф 5 и член 27, параграфи 1, 2 и 4 от Закон 48/2003 от 26 ноември 2003 г. относно икономическия режим и предоставянето на услуги от пристанищата от обществен интерес, които установяват система на отстъпки и освобождаване от пристанищни такси, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 1 от Регламент (ЕИО) No 4055/86 на Съвета от 22 декември 1986 година относно прилагането на принципа на свободното предоставяне на услуги по отношение на морския транспорт между държави членки и между държави членки и трети страни.
 2.
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 21.3.2009 г.


text:
 18.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/31
 Жалба, подадена на 13 февруари 2009 г. — Saint-Gobain Glass France и др./Комисия
 (Дело T-56/09)
 2009/C 90/49
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Saint-Gobain Glass France SA (Courbevoie, Франция), Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Аахен, Германия), Saint-Gobain Sekurit France SAS (Thourotte, Франция) (представители: B. van de Walle de Ghelcke, B. Meyring, M. Guillaumond и E. Venot, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателите
 (1)
 —
 да се отмени изменената редакция на Решение C(2008) 6815 окончателен на Комисията на Европейските общности от 12 ноември 2008 г. относно процедура по прилагане на член 81 ЕО по дело COMP/39.125 — Автомобилно стъкло, прието с Решение C(2009)863 окончателен от 11 февруари 2009 г. и съобщено на жалбоподателите на 13 и на 16 февруари 2009 г., както и мотивите, на които се основава диспозитива, доколкото изменената редакция на това решение или член 2 от него засягат жалбоподателите;
 —
 при условията на евентуалност да се намали до подходящ размер глобата, наложена на жалбоподателите в член 2 от изменената редакция на решението, прието с Решение C(2009)863 окончателен от 11 февруари 2009 г. и съобщено на жалбоподателите на 13 и 16 февруари 2009 г.;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателите искат частична отмяна на Решение на Комисията C(2008) 6815 окончателен от 12 ноември 2008 г. по дело COMP/39.125 — Автомобилно стъкло, в което Комисията установява, че определени предприятия, сред които жалбоподателите, са нарушили член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като са си разпределили договорите за доставка на автомобилни стъкла и са съгласували ценовата си политика и стратегиите си относно снабдяването на европейския пазар на автомобилно стъкло.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват осем правни основания, изведени:
 —
 от нарушение на правото на независим и безпристрастен съд и правото на спазване на презумпцията за невиновност, тъй като глобата била наложена от административен орган, който съвместява правомощията за разследване с тези за налагане на наказание, както и от незаконосъобразност на Регламент No 1/2003 (2) доколкото в него не е предвидено това право на независим и безпристрастен съд;
 —
 от нарушение на правото на жалбоподателите да бъдат изслушани, тъй като Комисията не била поставила начина на изчисляване на глобата при условията на състезателно производство в приложение на Насоките в областта на глобите за 2006 г. (3);
 —
 от нарушение на член 253 ЕО поради това, че обжалваното решение не било надлежно мотивирано доколкото Комисията не била обяснила конкретно въз основа на кои продажби е изчислен оборотът във връзка с нарушението;
 —
 от нарушение на член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003 и на принципа за личната отговорност, както и от злоупотреба с власт, тъй като таванът в размер на 10 % трябвало да бъде приложен само към оборота на жалбоподателите, с изключение на оборота на Compagnie de Saint-Gobain;
 —
 от нарушение на принципа на забрана на прилагането на наказания с обратна сила, доколкото Комисията била приложила с обратна сила Насоките в областта на глобите за 2006 г., което било довело до значително непредвидено увеличаване на размера на глобите, основавайки обжалваното решение на тези насоки, въпреки обстоятелството, че насоките били приети след нарушението;
 —
 от нарушение на принципа на пропорционалност поради налагане на прекомерна глоба, която не е пропорционална и не може да бъде обоснована с целта за постигане на възпиращ ефект;
 —
 от нарушение на член 23 от Регламент No 1/2003 и от липсата на мотиви, доколкото Комисията нямала право да се основава върху двата случая на повторно нарушение, считани за релевантни съгласно обжалваното решение, с довода, че жалбоподателите не били адресати на нито едно от тези две решения;
 —
 от грешка при прилагане на правото и от грешка в преценката при прилагане на член 23, параграф 2, буква а), и параграф 3 от Регламент No 1/2003, тъй като при изчисляване на глобата Комисията не била взела предвид това, че жалбоподателите не са оспорили осъществяването на фактите.
 (1) Изменени след подаването на жалбата поради приемането на поправка на обжалваното решение на Комисията.
 (2) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).
 (3) Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) No 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/86
 Жалба, подадена на 30 ноември 2015 г. — Groupe Go Sport/СХВП — Design Go (GO SPORT)
 (Дело T-703/15)
 (2016/C 048/95)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Groupe Go Sport (Sassenage, Франция) (представител: G. Arbant и E. Henry-Mayer, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Design Go Ltd (Лондон, Обединено кралство)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „GO SPORT“ — заявка No 5 144 811 за регистрация на марка на Общността
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 22 септември 2015 г. по преписка R 569/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да допусне за разглеждане жалба R 569/2015-2,
 —
 да върне делото на апелативния състав,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 60 от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 49, параграф 1 от Регламент No 2868/95.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/39
 Жалба, предявена на 29 август 2007 г. — Patrick Holding/СХВП — Cassera (PATRICK EXCLUSIVE)
 (Дело T-327/07)
 (2007/C 247/64)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Дания) [представител: J. Løje, lawyer]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Cassera SpA (Milan, Italy)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решение на Втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 28 юни 2007 г. по дело No R 299/2006-2 и да се осъди ответникът да регистрира спорната марка;
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „PATRICK EXCLUSIVE“ за стоки от клас 25 — заявление No 3 063 427
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Cassera SpA
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Общностни, национални и международни фигуративни и словни марки „G. PATRICK“ за стоки от класове 24 и 25
 Решение на отдела по споровете: Поддържа изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като не е налице вероятност от объркване в съзнанието на хората на двете конфликтни марки.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/69
 Жалба, подадена на 25 януари 2010 г. — Gheysens/Съвет
 (Дело F-8/10)
 2010/C 100/102
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Johan Gheysens (Mechelen, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Предмет и описание на спора
 Отмяната на решението на Съвета да не продължи срока на договора на жалбоподателя и вследствие на това да прекрати неговото трудово правоотношение със Съвета
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението, с което се отказва да се продължи неговият договор след 30 септември 2009 г. и да се приемат всякакви мерки за узаконяване на административното положение на жалбоподателя, който от 16 г. насам изпълнява постоянни задачи на институцията;
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


text:
 11.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 173/4
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 2 март 2011 г. — Федерална република Германия/Z
 (Дело C-99/11)
 2011/C 173/07
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Федерална република Германия
 Ответник: Z
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2004/83/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че не всяко посегателство върху свободата на религия, с което се нарушава член 9 ЕКПЧ, представлява акт на преследване по смисъла на първата посочена разпоредба, а за да е налице тежко нарушение на свободата на религия, като едно от основните права на човека, е необходимо да се засяга нейната същина?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 а)
 Ограничава ли се същината на свободата на религия до изповядването и до практикуването на определено вероизповедание по домовете или при съседи, или акт на преследване по смисъла на член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2004/83/ЕО може да е налице и когато в резултат на публичното практикуване на определено вероизповедание в държавата по произход се поставят в опасност телесната неприкосновеност, животът и физическата свобода, което кара молителят да се откаже от такова публично практикуване на своето вероизповедание?
 б)
 Ако е възможно в същината на свободата на религия да се включват и определени действия във връзка с публичното практикуване на съответното вероизповедание:
 За да се приеме, че е налице тежко нарушение на свободата на религия, достатъчно ли е в конкретния случай самият молител да възприема посочения начин на практикуване на неговото вероизповедание за абсолютно необходим, за да съхрани религиозната си идентичност, или освен това се изисква и религиозната общност, към която принадлежи молителят, да възприема този начин на практикуване на съответното вероизповедание за централен елемент от религиозно си учение, или може да се стигне и до допълнителни ограничения на свободата на религия в резултат на други обстоятелства, като например общата ситуация в държавата по произход?
 3.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 Налице ли е „обосновано опасение от преследване“ по смисъла на член 2, буква в) от Директива 2004/83/ЕО, ако се установи, че след връщането си в държавата по произход молителят ще предприеме определени действия — които не са част от същината на свободата на религия — във връзка с практикуването на вероизповеданието си, независимо че това ще постави в опасност телесната неприкосновеност, живота или физическата свобода, или следва основателно да се очаква от молителя да се откаже от подобно практикуване на вероизповеданието си за в бъдеще?
 (1) Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/19
 Иск, предявен на 14 ноември 2014 г. — Европейска комисия/Република Кипър
 (Дело C-515/14)
 (2015/C 065/28)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: E. Tserepa-Lacombe и D. Martin)
 Ответник: Република Кипър
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Кипър не е изпълнила задълженията си по членове 45 и 48 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, тъй като не е отменила със задна дата, считано от 1o май 2004 г., съдържащия се в член 27 от Закона за пенсионирането [L. 97(I)97] критерий за възрастта, поради който посочената разпоредба противоречи на посочените по-горе разпоредби, тъй като той разубеждава работниците и служителите да напуснат собствената си страна, за да предприемат трудова дейност в друга държава членка или институция на Европейския съюз или в друга международна организация и тъй като установява различно третиране, от една страна, на работниците мигранти, включително служителите в институциите на Европейския съюз или в друга международна организация и от друга страна, държавните служители, които са упражнявали дейността само в Кипър.
 —
 да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Европейската комисия иска от Съда да приеме, че Република Кипър не е изпълнила задълженията, които има по членове 45 и 48 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, тъй като не е отменила със задна дата, считано от 1o май 2004 г., съдържащия се в член 27 от L. 97(I)97 критерий за възрастта, поради който тази разпоредба противоречи на посочените по-горе разпоредби, тъй като той разубеждава работниците и служителите да напуснат собствената си страна, за да предприемат трудова дейност в друга държава членка или институция на Европейския съюз или в друга международна организация и тъй като установява различно третиране на работниците мигранти, включително служителите в институциите на Европейския съюз или в друга международна организация и държавните служители, които са упражнявали дейността само в Кипър. Кипърската правна уредба, по-конкретно член 27 от Закона за пенсионирането [L. 97(I)97] въвежда различно третиране на държавните служители в националната администрация и длъжностните лица в международни организации на друга държава членка или в Европейския съюз, тъй като само работещите, които са упражнявали дейността само в Кипър, при пенсиониране в публичната администрация могат да се позоват на членове 24 и 25 от посочения закон и да запазят пенсионните си права, дори ако не отговарят на критерия за възраст 45 или 48 години. За сметка на това лицата, които са се възползвали от правото на свободно движение, не могат да се позоват на тези членове, което води до загуба на пенсионните им права.
 Освен това оспорваният член от Закона за пенсионирането създава пречки за свободното движение на работниците, тъй като ги лишава от възможността да кумулират всички осигурителни периоди и не гарантира последователност в професионалната кариера на работниците мигранти с оглед на пенсионирането. В резултат на прилагането на този закон служителят, който по собствено желание напусне кипърската публична администрация, за да работи в международни организации в друга държава членка и не отговаря на критерия за възраст съответно 45 или 48 години, получава само натрупания капитал и губи пенсионните си права по смисъла на член 27, параграф 1, буква b) от Закона за пенсионирането независимо че е отработил минималния осигурителен период от пет години.
 Наред с това в Закон [L. 31(I)/2012], който урежда само прехвърлянето на пенсионните права от и към пенсионната схема на Европейския съюз, няма никаква норма относно пенсионните права на държавните служители, които напускат кипърската публична администрация, за да изпълняват функциите си в Европейския съюз и които в крайна сметка решават да не прехвърлят тези пенсионни права по смисъла на член 11 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз. Тези служители ще загубят пенсионните си права ако напуснат доброволно публичната администрация и не отговарят на критерия за възраст.
 От друга страна, Законът от 2011 г. относно пенсионния режим на държавните служители в публичната администрация и на работещите в публичния сектор в широк смисъл, включително в органите на местна власт (Разпоредби с общо приложение) [L. 113(I)2011], се прилага само по отношение на новоназначените служители, встъпили в длъжност на 1 октомври 2011 г., дата на влизане в сила на посочения по-горе закон, или след това така че за всички, по отношение на които се прилага Законът за пенсионирането [L.97(I)1997], продължава да се прилага критерият за възрастта.