text:
 11.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 251/22
 Решение на Общия съд от 31 май 2016 г. — Warimex/EUIPO (STONE)
 (Дело T-454/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „STONE“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 251/23)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Warimex Waren-Import Export Handels-GmbH (Нойрийд, Германия) (представители: E. Keller и J. Voogd, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: G. Schneider и D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 27 март 2014 г. (дело R 1599/2013-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „STONE“ като марка на Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Warimex Waren-Import Export Handels-GmbH да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).
 (1) ОВ C 292, 1.9.2014 г.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/18
 Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-529/06)
 (2007/C 42/32)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представлявана от: E. Montaguti, представител)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург
 Искания
 —
 да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/98/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 г. относно повторната употреба на информацията в обществения сектор (1) и, при всички случаи, като не ги е съобщило на Комисията, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си съгласно тази директива;
 —
 да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и главни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 юли 2005 г.
 (1) OB L 345, p. 90.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/2
 Решение на Съда (първи състав) 27 април 2017 г. — FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA/Европейска комисия
 (Дело C-469/15 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на банани в Италия, Гърция и Португалия - Съгласуване при определянето на цените - Допустимост на доказателствата, предадени от националните данъчни органи - Право на защита - Определяне на размера на глобата - Обхват на съдебния контрол - Квалификацията „споразумение, имащо за предмет да ограничи конкуренцията“))
 (2017/C 202/02)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA (представители: P. Vlaemminck и B. Van Vooren, advocaaten, C. Verdonck, avocate, J. Auwerx, advocaat, и B. Gielen, avocate)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Biolan, M. Kellerbauer и P. Rossi)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда FSL Holdings NV, Firma Léon Van Parys NV и Pacific Fruit Company Italia SpA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 389, 23.11.2015 г.


text:
 1.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/23
 Жалба, подадена на 2 април 2015 г. — Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise/СХВП — Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)
 (Дело T-167/15)
 (2015/C 178/23)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise e.V. (Вайтсброн, Германия) (представител: Rechtsanwalt B. Bittner)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Freistaat Bayern (Мюнхен, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Общността „NEUSCHWANSTEIN“
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 22 януари 2015 г. по преписка R 28/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да обяви за недействителен знака „NEUSCHWANSTEIN“ — Марка на Общността No 10 144 392,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 16.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 216/13
 Дело, заведено на 22 декември 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
 (Дело E-35/15)
 (2016/C 216/10)
 На 22 декември 2015 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Markus Schneider и Øyvind Bø, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията по акта, посочен в точка 56и от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари) в определения срок,
 а)
 като не е разработило и приложило подходящ план за приемане и обработване на отпадъци за всяко пристанище в Норвегия, както се изисква от член 5, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО;
 б)
 като не е оценило и одобрило подходящи планове за приемане и обработване на отпадъци за всяко пристанище в Норвегия, не е наблюдавало прилагането им и не е осигурило подновяването на одобрението им поне на всеки три години, както се изисква от член 5, параграф 3 от Директива 2000/59/ЕО; и
 в)
 като не е осигурило наличието на пристанищни приемни съоръжения във всички пристанища в Норвегия, които да са адекватни на нуждите на корабите, използващи обикновено пристанището, без да причиняват неоправдани закъснения за тези кораби, както се изисква от член 4, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО.
 2.
 Да нареди на ответника да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ изтъква, че Кралство Норвегия не е изпълнило в срок ключови задължения за опазване на морската среда по Директива 2000/59/ЕО (наричана по-долу „Директивата“ или „Директивата за пристанищните приемни съоръжения“).
 —
 С цел да се намали изхвърлянето на отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари в морето, Директивата задължава държавите от ЕИП да осигурят наличието на подходящи съоръжения, които могат да приемат отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари във всички техни пристанища и да разработят и изпълнят планове за приемане и обработване на отпадъците за всяко пристанище.
 —
 На 23 октомври 2007 г. норвежките власти уведомиха Надзорния орган на ЕАСТ, че Директивата относно пристанищните приемни съоръжения е била транспонирана в националното законодателство.
 —
 По искане на Надзорния орган на ЕАСТ Европейската агенция за морска безопасност извърши инспекция и публикува доклад на 28 септември 2010 г., в който представя, наред с другото, недостатъците при изпълнението на Директивата от Норвегия.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ представи мотивирано становище на 10 юли 2013 г., в което твърди, че Норвегия не е изпълнила, наред с другото, задълженията си по член 4, параграф 1 и член 5, параграфи 1 и 3 от Директивата. Към Норвегия бе отправено искане да вземе необходимите мерки, за да се съобрази с мотивираното становище не по-късно от 10 септември 2013 г.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че до тази дата Норвегия не е изпълнила своите задължения: i) да разработи и приложи подходящ план за приемане и обработване на отпадъци за всяко пристанище в Норвегия, както се изисква от член 5, параграф 1 от Директивата; ii) да оцени и одобри подходящи планове за приемане и обработване на отпадъци за всяко пристанище в Норвегия, да наблюдава прилагането им и да осигури подновяването на одобрение им поне на всеки три години, както се изисква от член 5, параграф 3 от Директивата; и iii) да осигури наличието на пристанищни приемни съоръжения във всички пристанища на своята територия, както се изисква от член 4, параграф 1 от Директивата.


text:
 12.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/2
 Преюдициално запитване, отправено от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словашка република) на 21 октомври 2010 г. — Tanoarch s.r.o./Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky
 (Дело C-504/10)
 2011/C 46/02
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Tanoarch s.r.o.
 Ответник: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky
 Преюдициални въпроси
 1.
 В съответствие ли е с член 2, точка 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност, разпоредба, съгласно която данъчнозадълженото лице може да приспадне от дължимия от него данък данъка върху стоките и услугите, които използва за осъществяването на стопанската си дейност като данъчнозадължено лице, когато данъкът му се начислява от друго данъчнозадължено лице на територията на страната за стоки и услуги, които му се доставят или трябва да му бъдат доставени, в случай че жалбоподателят в качеството си на съ-заявител при регистрацията на изобретение, за което все още не е издаден патент, ex lege вече е притежател на правото да използва самостоятелно придобитата услуга [ако става дума за] изобретение, което е предмет на патент в своята цялост?
 2.
 Основателно ли е в светлината на Шеста директива тълкуване, съгласно което завареното право ex lege на данъчнозадълженото лице да използва самостоятелно патента предопределя правната невъзможност услугата да се използва от него за доставка на стоки и услуги в качеството на данъчнозадължено лице, като по този начин придобитата услуга юридически се изчерпва?
 3.
 Оказва ли въздействие и обстоятелството, че — при фактическа обстановка като тази по главното производство — изобретението все още не е патентовано и се прехвърлят единствено дялове, върху наличието на злоупотреба с правото на данъчнозадълженото лице да приспада платения по получени доставки ДДС съгласно Решение на Съда на ЕС от 21 февруари 2006 г. по дело Halifax plc и др., С-255/02?
 (1) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/36
 Жалба, подадена на 21 юни 2011 г. — UCP Backus y Johnston/СХВП (Форма на бутилка)
 (Дело T-323/11)
 2011/C 252/82
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA (Лима, Перу) (представител: E. Armijo Chávarri, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да приеме, че жалбата срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 23 март 2011 г. по преписка R 2238/2010-2 е подадена в изискуемите срок и форма и
 —
 след провеждане на необходимите процесуални действия, да отмени посоченото решение и да осъди изрично СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: триизмерната марка, представляваща „бутилка“ (заявка за регистрация No 8.592.081) за стоки от клас 32 („бира“).
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 относно марката на Общността.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/68
 Жалба, подадена на 2 януари 2008 г. — Bart Nijs/Сметна палата
 (Дело F-1/08)
 (2008/C 64/111)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bart Nijs (Bereldange, Люксембург) [представител: F. Rollinger, avocat]
 Ответник: Сметна палата на Европейските общности
 Предмет и описание на спора
 От една страна, отмяна на решение на апелативната комисия да не бъде повишен жалбоподателят в степен A*11 в рамките на процедурата по повишаване за 2005 г. и, от друга страна, искане за обезщетение на вредите.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени докладът за кариерно развитие на жалбоподателя за 2005-2006 г., включително Решение No 01/2007 на апелативната комисия за одобряване на същия, получено от жалбоподателя на 2 март 2007 г.;
 —
 да се отменят свързаните и последващи решения, по-специално решението да не бъде повишен жалбоподателят в степен AD 11 през 2007 г.;
 —
 да се отмени взетото на събрание с ограничен брой присъстващи решение на Сметната палата от 8 март 2007 г. за подновяване на мандата на г-н M. Michel Hervé на 1 юли 2007 г. за срок от шест години;
 —
 да се осъди Сметната палата да поправи претърпените неимуществени вреди на стойност от 10 000 EUR, както и имуществените вреди, състоящи се от разликата между получените от жалбоподателят заплати след датата на влизане в сила на последните решения за повишаване, съобщени на 3 април 2007 г., и тези, на които той би имал право, ако беше повишен на тази дата;
 —
 да се осъди Сметната палата на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


text:
 1.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/28
 Жалба, подадена на 23 февруари 2009 г. от Комисия на Европейските общности срещу Решение, постановено на 9 декември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F- 52/05, Q/Комисия
 (Дело T-80/09 P)
 2009/C 102/43
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: V. Joris и B. Eggers)
 Друга страна в производството: Q (Брюксел, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение на Съда на публичната служба от 9 декември 2008 г. по дело F-52/05 в частта, с която се уважават второто правно основание, изведено от незаконосъобразността на мълчаливия отказ по искане за мярка за дистанциране, както и исканията за обезщетение във връзка с мярката за дистанциране и неизпълнение на задължението за полагане на грижа,
 —
 да се отхвърли жалбата, подадена от Q пред Съда на публичната служба по дело F-52/05, доколкото същата е уважена от посочения Съд на публичната служба,
 —
 да бъде постановено решение в съответствие със закона относно съдебните разноски в производството пред Съда на публичната служба, както и в производството по обжалване,
 —
 при условията на евентуалност,
 —
 да се отмени Решението на Съда на публичната служба от 9 декември 2008 г. по дело F-52/05,
 —
 делото да се препрати за разглеждане от Съда на публичната служба,
 —
 да не се взема решение относно разноските.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба Комисията иска отмяна на Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 9 декември 2008 г., постановено по дело Q/Комисия, F-52/05, с което СПС отменя решението на Комисията за отхвърлянето на искането за съдействие, отправено от Q във връзка с твърдение за психически тормоз, доколкото не са били взети привременни мерки за дистанциране, и осъжда Комисията да изплати на Q като обезщетение сумата от 18 000 EUR.
 В подкрепа на жалбата си Комисията сочи две правни основания, изведени:
 —
 от грешка при прилагане на правото, тъй като се приема, че „известна степен на неизпълнение на задължението за полагане на грижа“ съставлява противоправно поведение, което ангажира извъндоговорната отговорност на Комисията, доколкото i) неизпълнението на задължението за полагане на грижа не било достатъчно съществено, за да ангажира извъндоговорната отговорност на Общността и ii) СПС приел, че налице било неизпълнение на това задължение за полагане на грижа, при положение че нямало психически тормоз по смисъла на член 12а от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности,
 —
 от грешка при прилагане на правото, тъй като се приема, че мълчаливият отказ по искане за мярка за дистанциране ангажира деликатната отговорност на Комисията, доколкото СПС не проверил наличието на достатъчно съществено нарушение на правна норма, чиято цел е да се предоставят права на частноправни субекти.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/7
 Решение на Съда (голям състав) от 6 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S/Skatteministeriet
 (Дело C-398/09) (1)
 (Невъзстановяване на недължимо платен данък - Неоснователно обогатяване поради съществуващата връзка между въвеждането на този данък и премахването на други данъци)
 2011/C 311/08
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S
 Ответник: Skatteministeriet
 Предмет
 Преюдициално запитване — Østre Landsret — Тълкуване на Решение на Съда по дело Comateb и др., C-192/95 и на принципите на общностното право в областта на възстановяването на недължимо платеното — Отказ за възстановяване на национален данък, приет за несъвместим с общностното право, на основание неоснователно обогатяване, породено от пряката връзка между въвеждането на незаконен данък и отмяната на останалите данъци, начислени на друга основа — Липса на възстановяване, което води до поставяне в по-неблагоприятно положение на вносителите на стоки в сравнение с купувачите на подобни национални стоки поради това, че първите заплащат пропорционално по-голям незаконен данък от вторите.
 Диспозитив
 Нормите на правото на Съюза относно възстановяването на недължимо платеното трябва да се тълкуват в смисъл, че възстановяването на недължимо платеното може да доведе до неоснователно обогатяване единствено в хипотезата, в която недължимо платените от данъчнозадължено лице суми като данък, събран в държава членка в нарушение на правото на Съюза, са били прехвърлени пряко върху купувача. Вследствие на това правото на Съюза не допуска държава членка да откаже възстановяването на незаконен данък с мотив, че недължимо платените от данъчнозадълженото лице суми са били компенсирани от икономия, произтичаща от едновременното премахване на други налози, доколкото от гледна точка на правото на Съюза подобно компенсиране не може да се разглежда като неоснователно обогатяване спрямо този данък.
 (1) ОВ C 312, 19.12.2009 г.


text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/47
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 15 октомври 2014 г. — AY/Съвет
 (Дело F-23/11) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Връщане на Съда на публичната служба за ново разглеждане след отмяна - Повишаване - Процедура за повишаване за 2010 г. - Съпоставяне на заслугите - Решение да не се повишава жалбоподателят))
 (2014/C 431/74)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AY (представител: É. Boigelot, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. F. Jensen)
 Предмет
 Искане да се отмени решението на Съвета да не включи жалбоподателя в списъка с длъжностните лица, повишени в степен AST 9 в процедурата по повишаване за 2010 г., и обезщетение за претърпяната неимуществена вреда. Дело T-167/12 P върнато от Общия съд след отмяна.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 AY понася направените от него съдебни разноски, съответно по дела F-23/11, T- 167/12 P и F-23/11 RENV, както и разноските на Съвета на Европейския съюз по дело F-23/11.
 3)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски по дела T-167/12 P и F-23/11 RENV.
 (1) ОВ C 226, 30.7.2011 г., стр. 31


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/28
 Определение на Общия съд от 6 септември 2010 г. — Португалия/Transnáutica и Commission
 (Дело T-385/05) (1)
 (Отмяна на влязло в сила съдебно решение по молба на трето лице - Възможност за третото лице, подало молбата за отмяна, да вземе участие в първоначалното дело - Липса на засягане на правата на подалото молбата за отмяна трето лице - Недопустимост)
 2010/C 301/47
 Език на производството: английски
 Страни
 Трето лице, подало молба за отмяна на съдебното решение: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, A. C. Santos, J. Gomes и P. Rocha)
 Други страни в производството: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Португалия) (представители: C. Fernández Vicién, D. Ortigão Ramos, P. Carmona Botana, M. T. López Garrido и P. Vidal Matos, avocats) и Европейска комисия (представители: R. Lyal и L. Bouyon, avocats)
 Предмет
 Молба на трето лице за отмяна на Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. по дело Transnáutica/Комисия (T-385/05, все още непубликувано в Сборника)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля като недопустима молбата за отмяна на влязлото в сила съдебно решение, подадена от трето лице.
 2.
 Португалската република понася направените от нея съдебни разноски, както и направените от Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, в това число и съдебните разноски, свързани с обезпечителното производство.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 330, 24.12.2005 г.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/6
 Жалба, подадена на 28 януари 2016 г. от Enercon GmbH срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 14 април 2015 г. по дело T-655/13 — Enercon GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-170/15 P)
 (2016/C 136/10)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Enercon GmbH (представител: R. Böhm, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 С определение от 21 януари 2016 г. Съдът на Европейския съюз (шести състав) е отхвърлил жалбата и е постановил, че жалбоподателят трябва да понесе съдебните разноски, които е направил


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/27
 Решение на Общия съд от 15 септември 2015 г. — Nestlé Unternehmungen Deutschland/СХВП — Lotte (Изображение на коала)
 (Дело T-483/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща коали - По-ранна триизмерна национална марка „KOALA-BÄREN“ и по-ранна фигуративна национална марка „KOALA“ - Реално използване на марката - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 363/35)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: A. Jaeger-Lenz и P. Blumenthal, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Walicka и D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Lotte Co. Ltd (Токио, Япония) (представители: M. Knitter и H. Bickel, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 септември 2012 г. (преписка R 2103/2010-4), постановено в производство по възражение със страни Nestlé Schöller GmbH & Co. KG и Lotte Co. Ltd.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 3 септември 2012 г. (преписка R 2103/2010-4), постановено в производство по възражение със страни Nestlé Schöller GmbH & Co. KG и Lotte Co. Ltd.
 2)
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH.
 3)
 Lotte Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/63
 Жалба, подадена на 15 октомври 2010 г. — Massez и др./Съд
 (Дело F-101/10)
 ()
 2011/C 30/124
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Lieven Massez (Люксембург, Люксембург) и други (представители: A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)
 Ответник: Съд на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Отмяна на фишовете за регулиране на заплатата на жалбоподателите за периода юли—декември 2009 г. и на фишовете им за заплата, изготвени след 1 януари 2010 г. в рамките на годишното адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и на другите служители въз основа на Регламент (ЕС, Евратом) No 1296/2009 на Съвета от 23 декември 2009 година
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени решението на комитета на Съда за разглеждане на административните жалби от 29 юни 2010 г., с което се отхвърлят административните жалби на жалбоподателите срещу фишовете им за регулиране на заплатата за периода юли—декември 2009 г. и срещу фишовете им за заплата, изготвени след 1 януари 2010 г.,
 —
 да се отменят, доколкото е необходимо, решенията на Съда за изготвяне на фишове за регулиране на заплатата на жалбоподателите за периода юли—декември 2009 г. и на фишовете за заплата след 1 януари 2010 г.,
 —
 да се осъди Съдът да плати на жалбоподателите неизплатените части от възнагражденията, заедно с мораторни лихви,
 —
 да се осъди Съдът да заплати съдебните разноски.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 15 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg, Германия) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III
 (Дело C-240/10) (1)
 (Свободно движение на лица - Недискриминация и гражданство на Съюза - Данък върху доходите - Отчитане на надбавките за експатриране при изчисляването на данъчна ставка, приложима за други доходи съгласно таблица за прогресивно облагане - Отчитане на надбавките, предоставяни на държавни служители на друга държава членка, които изпълняват функциите си на националната територия - Неотчитане на надбавките, предоставяни на национални държавни служители, които изпълняват функциите си извън националната територия - Сходство)
 2011/C 319/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz
 Ответник: Finanzamt Stuttgart III
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Baden-Württemberg — Тълкуване на членове 18, 21 и 45 от ДФЕС — Национална правна уредба относно данъка върху доходите, съгласно която се освобождават от облагане надбавките за експатриране, предоставени на данъчнозадължени лица, наети на работа от национално публичноправно юридическо лице и получаващи заплата от национален публичен фонд — Липса на такова освобождаване от облагане по отношение на надбавките, изплащани на данъчнозадължени лица, наети на работа на националната територия от публичноправно юридическо лице на друга държава членка и получаващи заплата от публичен фонд на тази друга държава
 Диспозитив
 Член 39 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска разпоредба като член 3, точка 64 от Закона за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz), по силата на която надбавки като разглежданите в главното производство, предоставяни на държавен служител на дадена държава членка, който работи в друга държава членка, за да се компенсира загуба на покупателната способност по мястото на работа, не се вземат предвид за целите на определянето на данъчната ставка, приложима в първата държава членка за другите доходи на данъчнозадълженото лице или на неговия съпруг, докато равностойни надбавки, предоставяни на държавен служител на тази друга държава членка, който работи на територията на първата държава членка, се вземат предвид за целите на определянето на тази данъчна ставка.
 (1) ОВ C 221, 14.8.2010 г.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/50
 Жалба, подадена на 11 септември 2016 г. — Gamaa Islamya Egypte/Съвет
 (Дело T-643/16)
 (2016/C 419/66)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Gamaa Islamya Egypte (Египет) (представител: L. Glock, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ОВППС) 2016/1136 на Съвета от 12 юли 2016 година за актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма и за отмяна на Решение (ОВППС) 2015/2430 (ОВ L 188, 13.7.2016 г., стр. 21) в частта относно Gamaa Islamya Egypte,
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1127 на Съвета от 12 юли 2016 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2425 (ОВ L 188, 13.7.2016 г., стр. 1) в частта относно Gamaa Islamya Egypte,
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага осем основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първо основание — нарушение на член 1, параграф 5 от Обща позиция на Съвета от 27 декември 2001 година за прилагането на специални мерки за борба с тероризма (2001/931/ОВППС, ОВ L 344, 2001 г., стр. 93, наричана по-нататък „Обща позиция 2001/931“).
 2.
 Второ основание — нарушение на член 1, параграф 4 от Обща позиция 2001/931.
 3.
 Трето основание — допуснати от Съвета грешки относно действителното извършване на деянията, за които е упрекнат жалбоподателят.
 4.
 Четвърто основание — допусната от Съвета грешка в преценката, що се отнася до качеството на жалбоподателя на „терористична група“.
 5.
 Пето основание — нарушение на член 1, параграф 6 от Обща позиция 2001/931.
 6.
 Шесто основание — неизпълнение на задължението за мотивиране.
 7.
 Седмо основание — нарушение на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита.
 8.
 Осмо основание — липса на удостоверяване на акта, в който са изложени основанията.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/8
 Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 3 ноември 2016 г. — Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover
 (Дело C-556/16)
 (2017/C 038/11)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lutz GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Hannover
 Преюдициални въпроси
 1)
 а)
 Трябва ли обяснителните бележки на Европейската комисия към Комбинираната номенклатура на Европейския съюз (1) относно подпозиция 6212 2000 (ОВ С 76, 2015 г., стр. 1, 255) да се тълкуват в смисъл, че колан-гащите имат „ограничена хоризонтална еластичност“ винаги когато хоризонталната еластичност е по-малка от вертикалната?
 б)
 При утвърдителен отговор на буква а) от първия въпрос:
 По какви обективни критерии следва да се извършва това сравнение между вертикалната и хоризонталната еластичност?
 2)
 При отрицателен отговор на буква а) от първия въпрос:
 а)
 Трябва ли обяснителните бележки на Европейската комисия към Комбинираната номенклатура на Европейския съюз относно подпозиция 6212 2000 (ОВ С 76, 2015 г., стр. 1, 255) да се тълкуват в смисъл, че колан-гащите имат „ограничена хоризонтална еластичност“ само когато хоризонталната еластичност е чувствително по-малка от вертикалната?
 б)
 При утвърдителен отговор на буква а) от втория въпрос:
 По какви обективни критерии следва да се извършва това сравнение между вертикалната и хоризонталната еластичност и какво трябва да е правилото за преценка в това отношение?
 3)
 При отрицателен отговор на буква а) от втория въпрос:
 а)
 Трябва ли обяснителните бележки на Европейската комисия към Комбинираната номенклатура на Европейския съюз относно подпозиция 6212 2000 (ОВ С 76, 2015 г., стр. 1, 255) да се тълкуват в смисъл, че ограничената хоризонтална еластичност при колан-гащите не се определя чрез сравнение между вертикалната и хоризонталната еластичност, а предполага абсолютно ограничение на хоризонталната еластичност?
 б)
 При утвърдителен отговор на буква а) от третия въпрос:
 По какви обективни критерии следва да се преценява дали хоризонталната еластичност на колан-гащите е ограничена в посочения в буква а) от третия въпрос смисъл?
 (1) Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/17
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 12 февруари 2010 г. — Telefónica Móviles España S.A./Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)
 (Дело C-85/10)
 2010/C 134/26
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Ищец: Telefónica Móviles España S.A.
 Ответник: Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 11, параграф 2 от Директива 97/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 1997 г. относно общата рамка на общите разрешителни и индивидуални лицензи в областта на телекомуникационните услуги (1) [...], и в частност, изискванията за гарантиране на оптималното използване на редките ресурси и за насърчаване на иновационните услуги, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която разделя размера на таксата, получена върху този тип ресурси (такса за запазване на честота в публичния радиоелектрически спектър) от специфичната цел, с която тя е била изрично свързана преди това (финансиране на изследванията и на образованието в областта на телекомуникациите, както и изпълнение на задълженията за обществени услуги), без да я свързва с друга цел?
 2.
 Допуска ли споменатият член 11, параграф 2, и по-конкретно, изискванията за гарантиране на оптималното използване на редките ресурси и за насърчаване на иновационните услуги, национална правна уредба, която увеличава значително и без видимо оправдание, размерът на таксата за цифрова система DCS-1800, без да го променя за аналоговите системи от първо поколение като TACS?
 (1) ОВ L 117, стp. 15.


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/17
 Жалба, подадена на 14 май 2012 г. от Република Австрия срещу Решение, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 февруари 2012 г. по дело T-268/08 и T-281/08, Land Burgenland и Република Австрия/Европейска комисия
 (Дело C-223/12 P)
 2012/C 194/26
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer, Bevollmächtigte)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Land Burgenland
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Съдът
 —
 да отмени Решение на Общия съд, постановено на 28 февруари 2012 г. по съединени дела T-268/08 и T-281/08,
 —
 да постанови решение по съществото на спора и да отмени решение 2008/719/ЕО на Европейската комисия от 30 април 2008 г. относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), отпусната от Австрия при приватизацията на Bank Burgenland (ОB L 239, стр. 32), и да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производството пред Общия съд и пред Съда на ЕС,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното искане — да върне делото за ново разглеждане на Общия съд, който да се произнесе, като се съобрази с даденото от Съда на ЕС решение на правните въпроси, и да не се произнася по въпроса за съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е срещу Решение на Общия съд (шести състав), постановено на 28 февруари 2012 г. по съединени дела T-268/08 и T-281/08, с което е отхвърлена жалбата, подадена от жалбоподателя срещу Решение 2008/719/ЕО на Комисията от 30 април 2008 г. относно държавна помощ, отпусната от Австрия при приватизацията на Bank Burgenland.
 В подкрепа на жалбата са изложени две правни основания:
 1. Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като изводът, че Комисията не е допуснала грешка при прилагане на правото, като не е взела предвид при преценката на офертите съществуващите за Land Burgenland рискове, свързани с гаранционния режим „Ausfallhaftung“.
 Във връзка с това Общият съд неправилно се основал на съдебна практика, която в конкретния случай не била приложима или, ако по принцип била приложима, противоречала на развитите от Общия съд доводи.
 Общият съд освен това не се съобразил с друга съдебна практика, която противоречала на неговите логически доводи.
 На последно място, Общият съд неправилно приел, че свързаните с гаранционния режим рискове не могли да се вземат предвид, тъй като гаранционният режим представлявал съществуваща и следователно законосъобразна помощ.
 2. Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като Общият съд приел, че Комисията не е допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че нито изходът, нито продължителността на процедурата пред Надзорния орган на финансовите пазари могат да бъдат основание за продажбата на Bank Burgenland на Grazer Wechselseitige Versicherung.
 Общият съд приел, че Комисията не допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че нищо не давало основание да се смята, че Надзорният орган на финансовите пазари ще забрани придобиването от консорциума, впрочем той неправилно изходил от позицията, че посочените от жалбоподателя данни в производството за разрешение пред Надзорния орган на финансовите пазари не били относими и не били взети предвид от него.
 Общият съд освен това пренебрегнал представени от жалбоподателя конкретни доказателства, като приел, че нищо не сочело, че продължителността на процедурата пред Надзорния орган на финансовите пазари щяла да намали съществено шансовете за приватизация на Bank Burgenland.
 На последно място, Общият съд приложил грешни критерии за преценка и контрол.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/38
 Жалба, подадена на 14 ноември 2014 г. — Soprema/СХВП — Sopro Bauchemie (SOPRAPUR)
 (Дело T-763/14)
 (2015/C 073/49)
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: Holding Soprema (Страсбург, Франция) (представител: M.-R. Hirsch, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sopro Bauchemie GmbH (Висбаден, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: Жалбоподателят
 Спорна марка: Посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „SOPRAPUR“ — Посочваща Европейския съюз международна регистрация No 977 642
 Производство пред СХВП: Производство по възражение
 Обжалвано решение: Решение на втори апелативен състав на СХВП от 14 август 2014 г. по преписка R 1370/2013-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основание
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/27
 Решение на Съда (седми състав) от 13 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-294/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/38/ЕО - Право на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки - Липса на транспониране в определения срок)
 (2008/C 51/45)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: D. Maidani)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане на необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77 и — поправки — ОВ 2004 г. L 229, стр. 35 и ОВ 2005 г. L 197, стр. 34)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, Великото Херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си, произтичащи по силата на член 40 от тази директива
 2)
 Осъжда Великото Херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 211, 8.9.2007 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/43
 Жалба, подадена на 23 март 2009 г. — Protege International/Комисия
 (Дело T-119/09)
 2009/C 113/86
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Protege International Ltd (Лондон, Обединенo кралство) (представители: D. Shefet, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Комисията от 23 януари 2009 г. относно производство по член 82 от Договора за ЕО (преписка COMP/39414 — Protégé International/Pernod Ricard).
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията от 23 януари 2009 г., с което последната, като достига до извода, че не е налице достатъчен интерес за Общността от продължаване на разследването, отхвърля подадената от жалбоподателя жалба срещу Pernod Ricard, в която се твърди, че последното е допуснало злоупотреби с господстващо положение на пазара на ирландско уиски, изразяващи се от една страна в заведените от Pernod Ricard съдебни дела срещу жалбоподателя във връзка с подадените от последния заявки за марките „WILD GEESE“, „WILD GEESE RARE IRISH WHISKEY“ и „WILD GEESE IRISH SOLDIERS AND HEROES“ и, от друга страна, в отказ за снабдяване.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че:
 —
 заведените от Pernod Ricard съдебни дела имали за цел не да защитят правата на интелектуална собственост на последното върху неговата марка „WILD TURKEY“, доколкото не съществувала вероятност от объркване между конфликтните марки, а да отстранят жалбоподателя като конкурент на Pernod Ricard на пазара на ирландско уиски,
 —
 ставало въпрос за злоупотреба с господстващо положение, тъй като Pernod Ricard отказало да достави ирландско уиски на жалбоподателя поради отказа на последния да приеме условията за ограничаване на продажбите на посочените от Pernod Ricard пазари,
 —
 налице бил интерес за Общността, доколкото твръдените злоупотреби засягали различни държави-членки и територията на Общността като цяло.


text:
 11.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/16
 Жалба, подадена на 11 август 2008 г. — REWE-Zentral/СХВП — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta)
 (Дело T-331/08)
 (2008/C 260/30)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: REWE-Zentral AG (Кьолн, Германия) (представители: A. Bognár и M. Kinkeldey, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Grupo Corporativo Teype, SL (Мадрид, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 21 май 2008 г. по преписка R 1679/2007-2, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „Solfrutta“ за стоки от класове 29, 30 и 32
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността „FRUTISOL“ за стоки от клас 32, регистрирана под No 1 687 722; испанска словна марка „FRUTISOL“ за стоки от клас 32, регистрирана под No 2 018 327
 Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно не е взел предвид твърдяната слаба отличителност на по-ранните марки. Също така, като преценява само приликата на отделните елементи на съответните марки, апелативният състав не е отчел в достатъчна степен, че най-релевантният аспект в рамките на такава преценка е общото впечатление, създадено от съответните марки.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/17
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 7 април 2016 г. — I
 (Дело C-195/16)
 (2016/C 260/22)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Kehl
 Страни в главното производство
 Наказателно производство срещу: I
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли правото на Европейския съюз, по-конкретно член 2 от Директива 2006/126/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (наричана по-нататък „Трета директива за свидетелствата за управление“) или членове 18, 21, 45, 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“), да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която следва да не се признае придобито в друга държава членка разрешение за управление на моторни превозни средства, в частност като се има предвид, че това разрешение е придобито съгласно изискванията на Трета директива за свидетелствата за управление?
 2)
 Трябва ли правото на Европейския съюз, по-конкретно член 2 от Трета директива за свидетелствата за управление или членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която следва да не се признае удостоверителен документ, издаден от друга държава членка на притежател на разрешение за управление на моторни превозни средства, придобито в тази държава членка съгласно изискванията на Трета директива за свидетелствата за управление, въпреки че тази държава членка е предвидила, че удостоверителният документ е валиден само за определен срок и само на нейна територия, и въпреки че освен това удостоверителният документ не отговаря на изискванията на Трета директива във връзка с образеца на свидетелство за управление на моторни превозни средства?
 3)
 При отрицателен отговор на първия въпрос: трябва ли правото на Европейския съюз, по-конкретно член 2 от Трета директива за свидетелствата за управление или членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която водачът следва да бъде наказан за престъплението управляване на моторно превозно средство без право за управление, макар че в друга държава членка той е придобил разрешение за управление на моторни превозни средства съгласно изискванията на Трета директива, без обаче да може да докаже това с удостоверителен документ, съответстващ на утвърдения с Трета директива образец на свидетелство за управление?
 4)
 При отрицателен отговор на втория въпрос: трябва ли правото на Европейския съюз, по-конкретно член 2 от Трета директива за свидетелствата за управление или членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която, доколкото в тази държава окончателното свидетелство за управление се издава на кандидата веднага след успешното полагане на практическия изпит, следва да се накаже за извършено административно нарушение водачът, който в друга държава членка е придобил разрешение за управление на моторни превозни средства съгласно изискванията на Трета директива, но е управлявал моторно превозно средство, без да носи със себе си окончателно свидетелство за управление като доказателство за придобитата правоспособност, тъй като такова свидетелство все още не му е било издадено поради особеностите на процедурата за издаване на окончателното свидетелство за управление в тази държава членка, върху които водачът не може да влияе, а вместо него е носел административно удостоверение, че е изпълнил изискванията за придобиването на разрешение за управление на моторни превозни средства?
 (1) ОВ L 403, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216.


text:
 11.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/11
 Иск, предявен на 30 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Република Малта
 (Дело C-557/15)
 (2016/C 007/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и K. Mifsud-Bonnici)
 Ответник: Република Малта
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е предвидила изключения, позволяващи улавянето на седем вида диви чинки (обикновена чинка (Fringilla coelebs), обикновено конопарче (Carduelis cannabina), кадънка (Carduelis carduelis), зеленика (Carduelis chloris), черешарка (Coccothraustes coccothraustes), диво канарче (Serinus serinus) и елшова скатия (Carduelis spinus), Република Малта не е изпълнила задълженията си по член 5, букви а) и д) и член 8, параграф 1 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (1) във връзка с буква а) от приложение IV към нея и във връзка с член 9, параграф 1 от нея,
 —
 да се осъди Република Малта да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 През 2014 г. Малта въвежда изключения, с които се разрешава улавянето на седем вида диви чинки, като се предвиждат сезони на разрешен улов през 2014 г. и 2015 г.
 Директива 2009/147 задължава държавите членки да забранят улавянето и държането на диви птици, които не са посочени в приложение II, каквито са въпросните чинки, както и улавянето на диви птици с неизбирателни средства като капани и мрежи. Изключения от тези забрани могат да бъдат предвидени само при изпълнение на строгите условия по член 9 от посочената директива.
 Комисията смята, че въведените от Малта изключения, разрешаващи улавянето на седемте вида чинки, не са в съответствие с член 5, букви а) и д) и член 8, параграф 1 от Директивата във връзка с буква а) от приложение IV към нея.
 Според Комисията Малта не е доказала, че са изпълнени условията за дерогиране, предвидени в член 9, параграф 1 от Директивата. Първо, Малта не доказала липсата на друго задоволително разрешение, както се изисквало в уводната част на член 98, параграф 1 от посочената директива. Второ, при приемането на спорния режим Малта не изложила мотиви за твърдението, че нямало друго задоволително разрешение. Трето, посочената държава не доказала, че разрешената дейност представлявала „разумно използване“ по смисъла на член 9, параграф 1, буква в) от Директивата. Четвърто, Малта не доказала, че било изпълнено изискването по член 9, параграф 1, буква в) изключението да се отнася само до „малък брой“ птици. Пето, тази държава не доказала, че разрешението било дадено при „строго контролирани условия“, както се изисквало в член 9, параграф 1, буква в) от Директивата.
 (1) ОВ L 20, стр. 7.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/57
 Жалба, подадена на 10 септември 2014 г. — International gaming projects/СХВП (BIG BINGO)
 (Дело T-663/14)
 (2014/C 395/70)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: International Gaming Projects Ltd (Валета, Малта) (представител: M. D. Garayalde Niño, abogada)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 11 юни 2014 г. по преписка R 755/2014-1;
 —
 Да удовлетвори искането за регистрация на заявката за марка на Общността No 12 120 325„BIG BINGO“ в класове 9, 28 и 41;
 —
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка със словни елементи „BIG BINGO“ за продукти и услуги от класове 9, 28 и 41 — Заявка за марка на Общността No 12 120 325
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания:
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/59
 Жалба, подадена на 2 февруари 2016 г. — Sigma Orionis/Комисия
 (Дело T-48/16)
 (2016/C 098/75)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Sigma Orionis SA (Валбон, Франция) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 да установи, че:
 —
 Европейската комисия не е изпълнила задълженията си по договорите за субсидиране FP7 и H2020, като е спряла всички дължими на жалбоподателя по тях плащания въз основа на неправомерно изготвен доклад за разследване от OLAF,
 —
 Европейската комисия не е изпълнила задълженията си по договори за субсидиране FP7 и H2020, като е прекратила спорните договори за субсидиране въз основа на неправомерно изготвен доклад за разследване от OLAF,
 —
 при условията на евентуалност, да разпореди назначаване на експерт, който да установи безспорно дължимите на жалбоподателя суми по спорните договори за субсидиране.
 С оглед на това да осъди ответника:
 —
 да заплати неправомерно спрените суми, дължими на основание договори за субсидиране FP7, а именно 607 404,49 EUR, ведно със съответните лихви за забава съгласно член II.5.5, считано от датата на падежа в определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране размер, увеличен с 3,5 пункта,
 —
 да заплати неправомерно спрените суми, дължими на основание договори за субсидиране H2020, а именно 226 688,68 EUR, ведно със съответните лихви за забава съгласно член 21.11.1, считано от датата на падежа в определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране размер, увеличен с 3,5 пункта,
 —
 да плати обезщетение на жалбоподателя за претърпените от него допълнителни вреди, оценени на настоящия етап на 1 500 000 EUR и подлежащи в хода производството евентуално на увеличаване или намаляване,
 —
 да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е че Комисията не можела да вземе решение за пълно спиране на плащанията, дължими на жалбоподателя, като се позове на доклад за разследване, който бил изготвен въз основа на неправомерно събрани доказателства. В това отношение жалбоподателят поддържа, че Комисията се основала на неправомерно събрани доказателства, поради което както спирането на плащанията, така и прекратяването на договорите за субсидиране било незаконосъобразно.
 2.
 Второто основание е че било допуснато нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като различните доклади за технически одит неизменно стигали до извода, че жалбоподателят е използвал средствата в съответствие с принципите на икономичност, ефикасност и добро финансово управление. Поради това Комисията не можела да претендира, че правомерно е констатирала допуснати от жалбоподателя нередности в рамките на други субсидии, за да обоснове както прекратяването на спорните договори за субсидиране, така и спирането на всички плащания по тях. Впрочем участието в споразумения за субсидиране представлявало единствен източник на финансиране за жалбоподателя и липсата на нови европейски проекти неизбежно щяла да доведе до изпадането му в несъстоятелност.
 3.
 Третото основание е че Комисията допуснала явно и сериозно нарушение на съществуващите ограничения на правото ѝ на преценка, което можело да доведе до ангажиране на извъндоговорната отговорност на Съюза. Жалбоподателят претърпял вреди, свързани с репутацията и клиентелата му, които силно намалявали и дори обезсмисляли всякакви перспективи за негово бъдещо участие в нови европейски проекти. Впрочем участието в споразумения за субсидиране представлявало единствен източник на финансиране за жалбоподателя и липсата на нови европейски проекти неизбежно щяла да доведе до изпадането му в несъстоятелност.


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/3
 Решение на Съда (трети състав) от 6 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberster Patent- und Markensenat — Австрия) — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH/Pfahnl Backmittel GmbH
 (Дело C-409/12) (1)
 ((Марки - Директива 2008/95/ЕО - Член 12, параграф 2, буква a) - Отмяна - Марка, която вследствие на действията или бездействието на притежателя се е превърнала в обичайно търговско наименование на стока или услуга, за която е регистрирана - Възприемане на словния знак „KORNSPITZ“ от продавачите, от една страна, и от крайните потребители, от друга страна - Загуба на отличителен характер единствено от гледна точка на крайните потребители))
 2014/C 129/03
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Patent- und Markensenat
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH
 Ответник: Pfahnl Backmittel GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberster Patent- und Markensenat — Тълкуване на член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25) — Основания за отмяна — Регистрирана словна марка, която за потребителите се е превърнала в обичайното наименование на разглеждания продукт в резултат на обстоятелството, че посредниците не са предоставяли информация за съществуването на марката — Липса на алтернативни означения, с които да се опише разглежданият продукт — Бездействие на притежателя на марката
 Диспозитив
 1)
 Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като разглежданото в главното производство марката може да бъде отменена за стока, за която тя е била регистрирана, когато вследствие на действията или бездействието на нейния притежател посочената марка се е превърнала в обичайно наименование на тази стока единствено от гледна точка на нейните крайни потребители.
 2)
 Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че като „бездействие“ по смисъла на тази разпоредба може да се квалифицира обстоятелството, че притежателят на марка не поощрява продавачите да използват повече тази марка за предлагането на пазара на стока, за която тя е регистрирана.
 3)
 Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че обявяването на отмяната на марката не изисква да се определи дали съществуват други наименования за стока, за която марката е станала обичайно търговско наименование.
 (1) ОВ C 399, 22.12.2012 г.


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/20
 Решение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Rintisch/СХВП — Bariatrix Europe (PROTI SNACK)
 (Дело T-62/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността PROTI SNACK - По-ранни национални словни и фигуративни марки PROTIPLUS, PROTI и PROTIPOWER - Закъсняло представяне на документи - Право на преценка, предоставено с член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/200) - Понятие за противоположна разпоредба - Правило 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2012/C 32/37
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bernhard Rintisch (Bottrop, Германия) (представител: A. Dreyer, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Bariatrix Europe Inc. SAS (Guilherand-Granges, Франция)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 декември 2008 г. по преписка R 740/2008-4, свързано с производство по възражение между Bernhard Rintisch и Bariatrix Europe Inc. SAS.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Bernhard Rintisch да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 102, 1.5.2009 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/59
 Жалба, подадена на 19 ноември 2009 г. — Jurašinović/Съвет
 (Дело T-465/09)
 2010/C 24/105
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Ivan Jurašinović (Анжер, Франция) (представител: M. Jarry, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 22 септември 2009 г., с което на жалбоподателя се предоставя само частичен достъп до следните документи: Доклади на наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия относно зоната Книн, от 1 август до 31 август 1995 г.,
 —
 да се осъди Съветът на ЕС — Генерален секретариат, да разреши електронния достъп до всички искани документи,
 —
 да се осъди Съветът на ЕС да заплати на жалбоподателя сума в размер на 2 000 EUR без ДДС или 2 392 EUR с ДДС като разноски по производството, заедно с лихви съгласно лихвения процент на ЕЦБ към датата на подаване на жалбата.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението от 22 септември 2009 г., с което му се отказва пълен достъп до докладите на наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия относно зоната Книн, от 1 август до 31 август 1995 г.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания, изведени от:
 —
 липса на засягане на защитата на обществения интерес по отношение на международните отношения съгласно член 4, параграф 1 от Регламент No 1049/2001 (1), доколкото:
 —
 никаква специфична защита не можело да се приложи по отношение на въпросните документи, и
 —
 дори да се допусне, че по отношение на исканите документи е възможно да се приложи специфична защита, член 4, параграф 7 от Регламент No 1049/2001 предвижда, че „изключенията, както са установени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат само за периода, през който защитата по отношение на съдържанието на документа е обоснована“. Половината от предвидения в член 4, параграф 7 максимален период на защита, обаче е изтекъл, което обстоятелство било основание да се предостави достъп до исканите документи,
 —
 накрая, документите, чието предоставяне се иска, не били чувствителни документи по смисъла на член 9 от Регламент No 1049/2001,
 —
 липса на засягане на обществената сигурност съгласно член 4, параграф 1 от Регламент No 1049/2001, доколкото:
 —
 обстоятелството, че в тези документи трети лица са направили „поверителни“ изявления, било без значение, тъй като Регламент No 1049/2001 не дава право на институциите да отказват достъп до документи, за да защитят хипотетични „трети лица“,
 —
 доводите на Съвета, отнасящи се до „защитата“ на физическата неприкосновеност на наблюдателите, свидетелите и източниците, изразяват воля за защита на частните интереси на тези лица и не са свързани с обществената сигурност, и
 —
 за да отговори на необходимостта да запази анонимността на някои лица и същевременно да се съобрази с обществения интерес, Съветът винаги може да ограничи публичния достъп до исканите документи, като заличи съдържащите се в тях лични данни, чрез които може да се установи кои са „третите лица“.
 —
 обстоятелството, че исканите документи вече са били оповестени.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/41
 Жалба, подадена на 20 юли 2012 г. — ZZ и ZZ/Комисия
 (Дело F-75/12)
 2012/C 287/76
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и ZZ (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis, адв. E. Marchal и адв. S. Orlandi)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията, с които се изчислява бонусът към пенсионните права, придобити преди постъпването на служба в Европейската комисия и, ако е необходимо, отмяна на решенията за отхвърляне на жалбите, подадени от жалбоподателите по административен ред
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отменят решенията, с които се изчислява бонусът към пенсионните им права, придобити преди постъпването им на служба в Европейската комисия,
 —
 ако е необходимо, да се отменят решенията за отхвърляне на подадените по административен ред жалби, с които жалбоподателите искат да се приложат ОРИ и актюерските ставки, действащи към момента, в който са подали заявление за прехвърляне на пенсионните им права,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/17
 Жалба, подадена на 3 август 2016 г. — Pometon/Комисия
 (Дело T-433/16)
 (2016/C 371/20)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Pometon SpA (Мартелаго, Италия) (представители: E. Fabrizi, V. Veneziano и A. Molinaro, avvocati)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 като главно искане, да отмени обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени или да намали санкцията, наложена на Pometon,
 —
 да осъди ответника да възстанови сумите, които жалбоподателят евентуално е внесъл по време на производството в изпълнение на обжалваното решение, както и да възстанови всякакви други разходи, направени от жалбоподателя в изпълнение на посоченото обжалвано решение,
 —
 при всички положения, да осъди ответника да заплати съдебните и всякакви други разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е подадена срещу Решение C(2016) 3121 окончателен на Комисията от 25 май 2016 г. (дело AT.39792 — Стоманени абразиви) относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския Съюз („ДФЕС“) и член 53 от Споразумението за ЕИП (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание, изведено от нарушение на принципа на безпристрастност на производството, принципа на презумпцията за невиновност и правото на защита, тъй като ответникът е определил Pometon като извършител на конкретни действия в контекста на Решение C(2014) 2074 окончателен от 2 април 2014 г. („решението за постигане на споразумение“), прието по отношение на Ervin Industries Inc. и Ervin Amasteel, Winoa SA и WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & Co. KG и Eisenwerk Würth GmbH (наричани по-нататък „страните“) и следователно е приел обжалваното решение без да е могъл да прецени безпристрастно и при липса на всякакви въздействащи фактори позицията на Pometon и защитните доводи, изтъкнати от последното.
 —
 В решението за постигане на споразумение — и следователно преди на Pometon да е била дадена възможност да се защити — Комисията изрично е приела жалбоподателя за отговорен за същото поведение като това на другите страни, за които впоследствие е прието в посоченото решение за постигане на споразумение, именно поради споменатото поведение, че отговарят за конкретно нарушение на член 101 от ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП. Това неминуемо и непоправимо е понижило способността на Комисията да извърши действително безпристрастна преценка по отношение на жалбоподателя.
 2.
 Второ основание, изведено от нарушение и неправилно прилагане на член 101 от ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП, от непълнота и противоречивост на мотивите, от нарушение на правото на защита и на принципа на тежестта на доказване, тъй като ответникът е счел жалбоподателя за отговорен, при липса на доказателства, за участието в твърдян картел, в който последният всъщност не е участвал.
 —
 В подкрепа на тезата си Комисията се основала на неточни и противоречиви доказателства с неясно тълкуване, недостатъчни за доказване на участието на Pometon в твърдяното нарушение.
 3.
 Трето основание, изведено от нарушение и неправилно прилагане на член 101 от ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП, от грешки в преценката, от липса на разследване и от явна нелогичност, тъй като ответникът е приел, че поведението, в което е упрекнато Pometon, е имало за цел да ограничи конкуренцията.
 4.
 Четвърто основание, изведено от нарушение и неправилно прилагане на член 101 от ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП, от липса на мотиви и на разследване, от нарушение на тежестта на доказване по отношение на продължителността на предполагаемото участие на жалбоподателя в твърдяното нарушение и, следователно, от нарушение на член 23, параграф 2, член 25, параграф 1 и член 25, параграф 5 от Регламент No 1/2003 (1), от нарушение на принципа на правна сигурност, тъй като Комисията е наложила имуществена санкция на жалбоподателя въпреки изтеклата погасителна давност.
 —
 Според жалбоподателя датата на прекратяване на твърдяното участие на Pometon в предполагаемото нарушение, което му се приписва в обжалваното решение, със сигурност не може да съвпада с определената от Комисията дата, а най-много с доста по-ранна дата, така че правомощието на Комисията да налага глоби трябва да се приеме за погасено.
 5.
 Пето основание, изведено от пълната липса на мотиви, от нарушение на принципите на пропорционалност и равно третиране при определянето на размера на глобата що се отнася до изменението на основния размер по смисъла на точка 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква a) от Регламент No 1/2003.
 —
 Комисията използвала член 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите по очевидно дискриминационен начин, като в случая на Pometon приложила процент на намаление на санкцията, значително по-нисък от процента, приложен за другите страни.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/8
 Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2010 г. (преюдициално запитване от Conseil d’État, Франция) — Solgar Vitamin’s France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L’Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l’Economie, des Finances et de l’Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l’Agriculture et de la Pêche
 (Дело C-446/08) (1)
 (Директива 2002/46/ЕО - Сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храните - Витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните - Максимални количества - Хармонизиране на равнище на Съюза - Липса - Компетентност на държавите членки - Условия, които трябва да се спазват, и критерии, които следва да се вземат предвид при определянето на тези количества - Национална правна уредба, определяща тези количества - Определяне на нулево количество)
 (2010/C 161/10)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires
 Ответници: Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
 В присъствието на: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État (Франция) — Тълкуване на Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храни (ОВ L 183, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 39) и по-конкретно на член 5, параграф 4 и на член 11, параграф 2 от нея — Компетентност на държавите членки да определят максималните допустими стойности от витамини и минерали, разрешени в добавките за храни, в отсъствие на актове на Общността в тази област — Критерии, които трябва да се отчитат при определяне на максимално допустимото съдържание — Пълна забрана на флуора, наложена от властите на държава членка, извън правилата на член 12 от горепосочената директива — Количествено ограничение върху търговията в противоречие с членове 28 и 30 ЕО
 Диспозитив
 1.
 Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храни трябва да се тълкува в смисъл, че без да се засягат разпоредбите от Договора, държавите членки запазват своята компетентност да приемат правна уредба относно максималните и минималните количества от витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните, доколкото Комисията не е определила тези количества в съответствие с член 5, параграф 4 от тази директива.
 2.
 При определянето на максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните, освен от задължението за спазване на членове 28 ЕО и 30 ЕО, държавите членки са длъжни да се ръководят и от критериите, предвидени в член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 2002/46, включително и от изискването за оценка на риска, основаваща се на общопризнати научни данни, до приемането от Комисията на тези количества на основание на параграф 4 от посочения член 5.
 3.
 Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като това в главното производство, при което при определянето на максималното количество от минерал, което може да се използва при производството на добавки към храните, не е възможно да се определи в цифрово изражение приемът на този минерал от други хранителни източници, и доколкото Комисията не е приела максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните в съответствие с член 5, параграф 4 от тази директива, държавата членка може, ако е налице доказан риск, че този прием достига горната граница на безопасност, определена за съответния минерал, и при условие че бъдат спазени членове 28 ЕО и 30 ЕО, да определи посоченото максимално количество на нулева стойност, без да прибягва до процедурата, предвидена в член 12 от същата тази директива.
 4.
 Член 5 от Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че едно подходящо етикетиране би могло да възпре групата потребители, която е негов адресат, да прибегне до хранително вещество, благоприятно за нея в малка доза, не съставлява релевантен критерий за определяне на максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните. Отчитането на разликата в степента на чувствителност на различните групи потребители би могло да позволи на държавите членки да прилагат по отношение на цялото население такова максимално количество, подходящо за специфична група потребители, като например тази на децата, единствено в случаите, в които тази мярка е ограничена до необходимото, за да се гарантира закрилата на здравето на лицата, принадлежащи към тази група, и ако посочената мярка е пропорционална на преследваната от нея цел, като последната не е могло да бъде постигната посредством мерки, които ограничават в по-малка степен търговския обмен в рамките на Европейския съюз, което следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.
 5.
 Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че тя не допуска определянето на максимални количества от витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните, когато в случаите, в които не е налице доказана опасност за здравето на хората, за тези витамини и тези минерали не е установена горна граница на безопасност, освен ако такава мярка не е обоснована по силата на принципа на предпазните мерки, в случай че научна оценка на рисковете показва, че продължава да съществува неяснота по отношение на наличието или на мащабите на реалните рискове за здравето. След като горната граница на безопасност е установена, възможността тези максимални количества да се определят на чувствително по-ниско равнище от равнището на посочената граница не може да се изключи, щом като определянето на тези максимални количества може да бъде обосновано с отчитането на критериите, съдържащи се в член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 2002/46 и то е в съответствие с принципа на пропорционалност. Тази преценка трябва да се направи от запитващата юрисдикция и тя трябва да бъде извършвана за всеки отделен случай.
 (1) ОВ C 327, 20.12.2008 г.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/5
 Решение на Съда (първи състав) от 20 май 2010 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — Modehuis A. Zwijnenburg BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-352/08) (1)
 (Сближаване на законодателствата - Директива 90/434/ЕИО - Обща система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки - Член 11, параграф 1, буква а) - Приложимост към данъците върху прехвърлянето)
 2010/C 179/06
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Modehuis A. Zwijnenburg BV
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 11, параграф 1, буква a) от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 92) — Понятие за данъчна измама или избягване на данъци — Действие, целящо да се избегне облагането с национален данък, който не е обхванат от забраната за данъчно облагане, предвидена в директивата
 Диспозитив
 Член 11, параграф 1, буква а) от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, отделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, трябва да се тълкува в смисъл, че въведеното с нея по-благоприятно данъчно третиране не може да бъде отказано на данъчнозадължено лице, което иска по пътя на правна конструкция, изразяваща се в сливане на предприятия, да предотврати събирането на данък като разглеждания в главното производство, а именно на данък върху прехвърлянето, доколкото този данък не попада в приложното поле на тази директива.
 (1) ОВ C 285, 8.11.2008 г.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/10
 Решение на Съда (трети състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky — Чешка република) — производство, образувано по искане на Marie Matoušková, съдебен комисар
 (Дело C-404/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност - Регламент (ЕО) Noo2201/2003 - Член 1, параграф 1, буква б) - Материален обхват - Договор за делба на наследство между преживелия съпруг и ненавършилите пълнолетие деца, представлявани от особен представител - Квалифициране - Необходимост от одобряване на такъв договор от съда - Мярка, свързана с родителската отговорност или мярка, свързана с наследяването))
 (2015/C 389/11)
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší soud České republiky
 Страни в главното производство
 Marie Matoušková, съдебен комисар
 Диспозитив
 Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че одобряването на договор за делба на наследство, сключен от особения представител на ненавършили пълнолетие деца за тяхна сметка, представлява мярка, свързана с упражняването на родителската отговорност по смисъла на член 1, параграф 1, буква б) от този регламент, и следователно попада в приложното му поле, а не мярка, свързана с наследяването по смисъла на член 1, параграф 3, буква е) от посочения регламент, която е изключена от приложното му поле.
 (1) ОВ C 431, 1.12.2014 г.


text:
 16.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/18
 Жалба, подадена на 17 декември 2012 г. — Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/Европейска агенция по химикалите
 (Дело T-560/12)
 2013/C 79/33
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Бжеско, Полша) (представител: T. Dobrzyński, [raca prawny])
 Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решение No SME(2012) 3538 на Европейската агенция по химикалите от 15 октомври 2012 г., с което на жалбоподателя е наложена административна такса в размер на 20 700 EUR;
 —
 като обезпечителна мярка, да отмени Решение MB/D/29/2010 на Управителния съвет на ECHA от 12 ноември 2010 г. относно класифицирането на услугите, за които се събират такси;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква четири основания.
 1.
 Първо основание: Несъвместимост с Регламент (ЕО) No 340/2008 на Комисията и с Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и Съвета, както и нарушение на принципа за предоставената компетентност
 —
 Според жалбоподателя оспорваното решение не е в съответствие с Регламента относно таксите и плащанията, тъй като ответникът има право да налага само административни такси, а правомощието за налагане на глоби във възпиращ размер е на държавите членки. Административните глоби трябва да са в разумно съотношение с обема на извършената от ECHA работа. Според жалбоподателя административната такса в размер на 20 700 евро поради неверни данни относно големината на предприятието изпълнява санкционна функция и има същото действие като глобата. Жалбоподателят твърди, че по този начин ответникът засяга компетентността на държавите членки, което е несъвместимо с установения в член 5 ДЕС принцип за предоставената компетентност и представлява действие, извършено при липса на компетентност по смисъла на член 263 ДФЕС.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципа на равенство
 —
 Според жалбоподателя с обстоятелството, че размерът на административната такса зависи от големината на предприятието се нарушава принципът за равенство, установен в член 5 от Европейския кодекс за добро поведение на администрацията и в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Тъй като административната такса по дефиниция има за цел да покрива разходите, направени от администрацията при предоставяне на съответната услуга, според жалбоподателят не може да се обоснове с обективни съображения различното третиране въз основата на големината на регистрираното предприятие. Жалбоподателят изтъква по-специално, че във всеки отделен случай са сходни административните разходи във връзка с проверката на големината на предприятието. При тези обстоятелства големите предприятия, които неоснователно са се означили като малки или средни предприятия, трябвало да заплащат възнаграждение на ответника, което не покрива единствено разходите във връзка с предоставената услуга във връзка с производството за проверка на големината на тяхното предприятие, но и разходите за проверка на големината на други предприятия, а дори и разходите за други предоставяни от ECHA услуги.
 3.
 Трето основание: нарушение на принципа на правна сигурност
 —
 Жалбоподателят посочва, че предприятието му е малко, като неволно е допуснал грешка при реалната класификация на големината на дружеството. Според информацията, достъпна в рубриката „възнаграждения“ на уебсайта на националното информационно бюро големината на съответното предприятие за целите на REACH (регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали) се определя съгласно Закона за свободата на стопанската дейност. Съгласно този закон при определянето на големината на предприятието е без значение структурата на акционерното или дяловото участие, а следва да се държи сметка за броя на наетите работници и служители и годишния оборот, като жалбоподателят е взел предвид тези данни. Според жалбоподателя не му е било надлежно съобщено, че при установяването на големината на предприятието има задължение да вземе предвид Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. Освен това ECHA не съобщавала на предприятията размерът на административните такси, които можели да бъдат наложени при неправилно определяне на големината на предприятието, като по този начин ECHA нарушавала принципа на правна сигурност.
 4.
 Четвърто основание: злоупотреба с власт
 —
 Според жалбоподателя ответникът е злоупотребил с предоставената му власт, тъй като с решение MB/D/29/2010 е определил очевидно завишен размер на дължимите такси и си е предоставил прекалено широки правомощия, като си е запазил възможността да прилага всички налични правни средства да събира таксите, без да е предвидил възможност да се избегне заплащането на тези такси. Тези правомощия не могат да се обосноват с член 13, параграф 4 от Регламент No 340/2008. Според жалбоподателя с налагането на административната такса в действителност се преследва различна цел от посочената в съображение 2 от Регламент No 340/2008 (покриване на разходите по предоставените от ECHA услуги), като размерът на тази такса не съответства на извършената работа от страна на ответника, но представлява неправомерно наложена на жалбоподателя глоба.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/32
 Решение на Общия съд от 12 май 2010 г. — EMC Development/Комисия
 (Дело T-432/05) (1)
 (Конкуренция - Картели - Европейски пазар на цимента - Решение за отхвърляне на жалба - Хармонизиран стандарт за цимента - Задължителен характер - Насоки относно приложимостта на член 81 от Договора за ЕО по отношение на споразуменията за хоризонтално сътрудничество)
 2010/C 179/53
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: EMC Development AB (Luleå, Швеция) (представители: M. Elvinger и W.-N. Schelp, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално É. Gippini Fournier и B. Doherty, впоследствие É. Gippini Fournier и J. Bourke)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение SG-Greffe (2005) D/205249 на Комисията от 28 септември 2005 г., с което е отхвърлена подадената от жалбоподателя срещу европейските производители на цимент, тип „Портланд“, Европейската циментова асоциация (Cembureau) и Европейския комитет по стандартизация (CEN) жалба във връзка с европейския пазар на цимент
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 EMC Development AB понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 36, 11.02.2006 г.


text:
 6.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/14
 Иск, предявен на 12 април 2016 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-202/16)
 (2016/C 200/20)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: Μ. Patakia и E. Sanfrutos Cano)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви, че като е допуснала неправилното функциониране на депото за отпадъци в Темплони, което не отговаря на условията и на изискванията на нормативната уредба на Съюза в областта на околната среда, установени в член 13 от Директива 2008/98/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви, в член 8, буква а) и член 11, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО (2) на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, както и в приложение Ι към нея, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по тези разпоредби,
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 Настоящия случай се отнася до неизпълнение от страна на Република Гърция на задълженията ѝ по член 13 от Директива 2008/98/ЕО относно отпадъците и за отмяна на определени директиви, по член 8, буква а) и член 11, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО относно депонирането на отпадъци, както и по приложение Ι към нея. Нарушението на тези разпоредби е свързано с функционирането на депото за отпадъци (наричано по-нататък: „депото“) в Темплони, Корфу.
 2.
 Настоящият иск има за предмет неправилното функциониране на депото в Темплони и вредоносните последици от това за околната среда, както и неприемането от страна на гръцките власти на необходимите мерки, предвидени в европейското право, за да може депото да функционира в съответствие с условията и изискванията на нормативната уредба на Съюза в областта на околната среда.
 3.
 По време на производството по разследване на нарушението Комисията установява различни нередности при функционирането на депото, които са констатирани при няколко проверки на място, извършени в периода 2009 г.—2012 г. от компетентните гръцки органи.
 4.
 В последния си отговор от 23 март 2015 г. гръцките органи уведомяват Комисията, че:
 —
 е представен нов проект за изменение на решението за одобрение на условията по отношение на опазването на околната среда за депото, за да се определят различните работи, които трябва да се извършат, за да може последното да функционира правилно,
 —
 след проверката на място от 8 август 2014 г. (и установените нови нарушения) местните органи са възобновили административнонаказателното производство срещу оператора на депото,
 —
 все още продължават някои необходими работи като например тези по управление на биогаз (Комисията отбелязва, че в този момент гръцките органи за пръв път посочват, че изменението на екологичните услови за депото е абсолютно необходимо за извършването на тези работи),
 —
 все още не е приключила процедурата по избор на място за новото депо, което трябва да бъде построено на острова.
 5.
 Комисията приема, че депото в Темплони очевидно е инсталация, която продължава да функционира по неподходящ начин. Макар някои нарушения да са преустановени, продължават да се установяват нови, така че изчерпателното им изброяване не е възможно. Във всички случаи, независимо какъв е точния брой на нарушенията, според Комисията е очевидно (без това да се оспорва от гръцките органи), че депото функционира без да е съобразено с предписанията на горепосочените две директиви. Въпреки проверките на място, които постоянно установяват нарушения при функционирането на депото, гръцките органи продължават да толерират неговата дейност.
 (1) OB L 312, 2008 г., стр. 3.
 (2) OB L 182, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/12
 Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Palermo, Италия) — Todaro Nunziatina & C. SNC/Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia
 (Дело C-138/09) (1)
 (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Решения на Комисията - Тълкуване - Помощи, отпуснати от регион Сицилия на предприятията, които сключват договори за обучение или преобразуват същите в договори за неопределено време - Краен срок за предоставяне на помощите - Бюджетни ограничения - Лихви за забава - Недопустимост)
 2010/C 179/18
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Ordinario di Palermo
 Страни в главното производство
 Ищец: Todaro Nunziatina & C. SNC
 Ответник: Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Ordinario di Palermo — Държавни помощи — Обхват на Решение на Комисията No (95)D/15975 от 11 декември 1995 година относно Регионален закон No 27 от 15 май 1991 г. на регион Сицилия за помощите за повишаване на заетостта и на Решение No 2003/195/ЕО от 16 октомври 2002 година (ОВ L 77, стр. 57) относно помощите, предоставени от регион Сицилия на предприятията, които сключват договори за обучение или които преобразуват договорите за обучение в безсрочни трудови договори
 Диспозитив
 1.
 Решение SG (95) D/15975 на Комисията от 11 декември 1995 година относно Регионален закон No 27 от 15 май 1991 г. на регион Сицилия за помощите за повишаване на заетостта (държавна помощ NN 91/A/95) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска съвместимостта с общия пазар на схема за помощи, състояща се от две мерки, предвидени в член 10, параграф 1, букви а) и б) от споменатия Регионален закон No 27/91, които не могат да се кумулират и чийто правопораждащ факт, а именно назначаването на работник или преобразуването на договора в договор за неопределено време, трябва да настъпи преди 31 декември 1996 г., като изплащането им обаче може да продължи и след тази дата, при положение че приложимите национални финансови и бюджетни правила допускат това и се спазва одобреният от Комисията на Европейските общности общ бюджет.
 2.
 Член 1 от Решение 2003/195/ЕО на Комисията от 16 октомври 2002 година относно схемата за помощи, която Италия възнамерява да приведе в изпълнение за повишаване на заетостта в регион Сицилия — C 56/99 (ex N 668/97), трябва да се тълкува в смисъл, че схемата за помощи, предвидена в член 11, параграф 1 от Регионален закон No 16 от 27 май 1997 г. на регион Сицилия, с който се разрешава разходването на средства с оглед усвояване на провизиите по общите фондове в рамките на бюджета на региона за финансовата 1997 година, представлява нова помощ, различна от предвидената в член 10 от Регионален закон No 27 от 15 май 1991 г. на регион Сицилия за помощите за повишаване на заетостта. Споменатият член 1 не допуска предоставянето на субсидии за всяко назначаване на лица по договори за обучение или за всяко преобразуване на договори за обучение в договори за неопределено време след 1 януари 1997 г.
 3.
 Съответната държава членка следва да определи страната в производството, която да докаже, че не е бил изчерпан общият бюджет, предназначен за разрешените с Решение SG (95) D/15975 мерки по член 10, параграф 1, букви а) и б) от Регионален закон No 27 от 15 май 1991 г. на регион Сицилия за помощите за повишаване на заетостта.
 4.
 Размерът на евентуално дължимите законоустановени лихви в случай на забава в изплащането на помощите, разрешени с Решение SG (95) D/15975 през периода след това решение, не следва да се включва в размера на общия разрешен с това решение бюджет. Лихвеният процент и правилата за неговото прилагане се уреждат от националното право.
 (1) ОВ C 153, 4.7.2009 г.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/5
 Решение на Съда (втори състав) от 6 ноември 2008 г. — Кралство Нидерландия/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-405/07 P) (1)
 (Обжалване - Член 95, параграф 5 ЕО - Директива 98/69/ЕО - Мерки, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от емисии от моторните превозни средства - Национална разпоредба за дерогация, с която предварително се намаляват общностните пределно допустими стойности на емисиите на прахови частици, причинени от някои нови превозни средства с дизелови двигатели - Отказ на Комисията - Специфичност на проблема - Задължение за полагане на дължимата грижа и за мотивиране)
 (2008/C 327/08)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: D.J.M. de Grave и C.M. Wissels)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia, H. van Vliet и A. Alcover San Pedro)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 27 юни 2007 г. по дело Нидерландия/Комисия (T-182/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля искането за отмяна на Решение 2006/372/ЕО на Комисията от 3 май 2006 година относно проект на национални разпоредби, за който Кралство Нидерландия е отправило уведомление съгласно член 95, параграф 5 ЕО и който определя пределни стойности за емисии на прахови частици от превозните средства с дизелов двигател (ОВ L 142, стр. 16)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 27 юни 2007 г. по дело Нидерландия/Комисия (T-182/06).
 2)
 Отменя Решение 2006/372/ЕО на Комисията от 3 май 2006 година относно проект на национални разпоредби, за който Кралство Нидерландия е отправило уведомление съгласно член 95, параграф 5 ЕО и който определя пределни стойности за емисии на прахови частици от превозните средства с дизелов двигател.
 3)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 296, 10.11.2007 г.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/32
 Жалба, подадена на 15 август 2014 г. — ZZ/Европейска комисия
 (Дело F-82/14)
 2014/C 388/42
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: M. Cornacchia, avvocatto)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за недопускане на жалбоподателя до конкурс EPSO/AST/126/2012 поради факта, че не е уведомил конкурсната комисия, че има родствена връзка с един от членовете на комисията.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 15 май 2014 г., с което конкурсната комисия за конкурс на общо основание EPSO/AST/126/12, чрез писмо на EPSO и в отговор на подаденото от жалбоподателя искане за преразглеждане от 31 януари 2014 г. потвърждава недопускането на жалбоподателя до конкурс EPSO/AST/126/2012,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати обезщетение за неимуществени вреди, претърпени от жалбоподателя вследствие на решението по предходната точка и оценено ex aequo et bono на 3 000 EUR,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.