text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/33
 Жалба, подадена на 22 декември 2016 г. — SilverTours/EUIPO (billiger-mietwagen.de)
 (Дело T-866/16)
 (2017/C 053/41)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: SilverTours GmbH (Фрайбург им Брайсгау, Германия) (представител: P. Neuwald, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „billiger-mietwagen.de“ — заявка за регистрация No 14 343 099
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 3 ноември 2016 г. по преписка R 206/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 76, параграф 1, първо изречение от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/6
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank te Rotterdam (Нидерландия) на 18 май 2012 г. — Наказателно производство срещу Belgian Shell NV
 (Дело C-242/12)
 2012/C 243/10
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank te Rotterdam
 Страна в главното производство
 Belgian Shell NV
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли товар с дизел да се разглежда като отпадък по смисъла на Регламенти No 259/93 (1) и No 1013/2006 (2), ако:
 а)
 този товар се състои от Ultra Light Sulphur Diesel, който по погрешка е бил смесен с Methyl Tertiary Butyl Ether,
 б)
 след доставянето му на купувача се оказва, че поради смесването му товарът не съответства на договорените между купувача и продавача спецификации (и поради това е „off spec“),
 в)
 съгласно договора за продажба и след рекламация от страна на купувача продавачът на товара го взема обратно и възстановява продажната цена на купувача.
 г)
 продавачът има намерение — евентуално след смесване с друг продукт — отново да пусне товара на пазара?
 2.
 Ако отговорът на първия въпрос е положителен:
 а)
 може ли при гореспоменатите обстоятелства да бъде определен момент от време, в който да е вярно следното:
 б)
 статутът на товара се променя и той престава да бъде отпадък в който и да е момент между доставката на купувача и ново смесване, извършено от или от името на продавача, и ако да, в кой момент?
 3.
 За отговора на първия въпрос от значение ли е дали:
 а)
 товарът може да бъде използван за гориво по същия начин като чист ULSD, но поради неговата по-ниска точка на запалване вече не отговаря на изискванията (за сигурност),
 б)
 поради новия състав на товара купувачът не може да го съхранява предвид предписанията на екологичното разрешително;
 в)
 купувачът не може да използва товара за целта, за която го е купил — да го продава на бензиностанциите като дизелово гориво;
 г)
 купувачът е отправил волеизявление до продавача да му върне товара съгласно договора за продажба;
 д)
 продавачът всъщност е заявил намерение да вземе обратно товара, за да го обработи чрез смесване и отново да го пусне на пазара;
 е)
 товарът е или възстановен в първоначално предвиденото му състояние, или е преработен в продукт, който може да бъде търгуван на цена, близка до пазарната стойност на първоначалния товар с ULSD;
 ж)
 това възстановяване в първоначалното му състояние е обичаен производствен процес;
 з)
 пазарната стойност на товара в състоянието, в което се намира към момента, в който е приет обратно от продавача, (почти) отговаря на цената на продукт, който съответства на уговорените спецификации;
 и)
 върнатият товар може да бъде продаван на пазара в състоянието, в което е към момента, в който е взет обратно, без да бъде обработван;
 й)
 търговията с продукти като товара е обичайна и в търговския оборот тя не се счита за търговия с отпадъци?
 (1) Регламент (ЕИО) No 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 година относно надзора и контрола върху превози на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (ОВ L 30, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 161).
 (2) Регламент (ЕО) No 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (новия Регламент) (OB L 190, стр. 1; публ. и попр. в Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/24
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 29 април 2013 г. — Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV
 (Дело C-242/13)
 2013/C 207/38
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Подател на касационната жалба: Commerz Nederland NV
 Ответник по касационната жалба: Havenbedrijf Rotterdam NV
 Преюдициални въпроси
 1.
 По необходимост ли следва да се изключи възможността предоставянето на гаранции от страна на дадено публично предприятие да бъде вменено в отговорност на определени публични органи — което е нужно с оглед на квалификацията като държавна помощ по смисъла на членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС — при условие че съответната гаранция, какъвто е настоящият случай, е предоставена от (единствения) изпълнителен директор на публичното предприятие, който, въпреки че от частноправна гледна точка е разполагал с подобно правомощие, е действал самоволно, умишлено е държал в тайна предоставянето на тези гаранции и е нарушил разпоредбите на учредителния акт на публичното предприятие, тъй като не е поискал одобрението на надзорния съвет, и освен това следва да се приеме, че съответният публичноправен административен орган (в конкретния случай общината) не е искал да се предоставя съответната гаранция?
 2.
 Ако възможността за ангажиране на отговорността на публичните органи не се изключва по необходимост, тези обстоятелства остават ли без значение за отговора на въпроса дали предоставянето на дадена гаранция може да бъде вменено в отговорност на съответните публични органи, или сезираната юрисдикция следва да пристъпи към преценка на останалите признаци в подкрепа, съответно срещу ангажирането на отговорността на тези публични органи?


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/14
 Решение на Съда (пети състав) от 25 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/DSV Road A/S
 (Дело C-187/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) No 2913/92 - Членове 203 и 204 - Регламент (ЕИО) No 2454/93 - Член 859 - Режим на външен транзит - Възникване на митническо задължение - Наличие на отклонение от митническия надзор - Неизпълнение на задължение - Несвоевременно представяне на стоките пред получаващото митническо учреждение - Стоки, по отношение на които е налице отказ на получателя да ги получи и които са върнати, без да бъдат представени пред митническото учреждение - Стоки, които отново са поставени под режим на външен транзит чрез ново деклариране - Директива 2006/112/ЕО - Член 168, буква д) - Приспадане на ДДС при внос от превозвача))
 (2015/C 279/16)
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Skatteministeriet
 Ответник: DSV Road A/S
 в присъствието на: Danske Speditører
 Диспозитив
 1)
 Член 203 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че митническо задължение не възниква въз основа единствено на факта, че след неуспешен опит за доставка на стоки, поставени под режим на външен общностен транзит, същите са били върнати в свободното пристанище, от което са изпратени, без да са били представени нито пред митническото учреждение по мястото на получаване, нито пред това в свободното пристанище, ако е установено, че същите стоки впоследствие са били превозени отново до мястото на получаване в рамките на втори режим на външен общностен транзит, който е приключен редовно. За сметка на това, когато не може да се докаже идентичността на стоките, превозени в рамките на първия и на втория режим на външен общностен транзит, възниква митническо задължение на основание на този член.
 2)
 Член 204 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 1791/2006, във връзка с член 859 от Регламент (ЕО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) No 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 година, трябва да се тълкува в смисъл, че несвоевременното и извършено в рамките на втори режим на външен общностен транзит представяне на стоки, поставени под първи режим на външен общностен транзит, пред митническото учреждение по мястото на получаване представлява неизпълнение, което поражда митническо задължение, освен ако са изпълнени условията, предвидени в член 356, параграф 3 или член 859, второ тире и точка 2, буква в) от този регламент, което запитващата юрисдикция трябва да провери.
 3)
 Член 168, буква д) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, изключваща приспадането на данъка върху добавената стойност при внос, дължим от превозвач, който не е нито вносителят, нито собственикът на съответните стоки, а само осигурява превоза и митническото третиране на тези стоки като част от дейността си като превозвач на товари, данъчнозадължен за данъка върху добавената стойност.
 (1) ОВ C 202, 30.6.2014 г.


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/36
 Жалба, подадена на 17 декември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 6 октомври 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-119/14, FE/Комисия
 (Дело T-734/15 P)
 (2016/C 068/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Simonetti и G. Gattinara)
 Друга страна в производството: FE (Люксембург, Люксембург)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Съда на публичната служба от 6 октомври 2015 г. по дело F-119/14, FE/Комисия,
 —
 да отхвърли като неоснователна жалбата, подадена от FE по дело F-119/14,
 —
 да постанови, че всяка от страните понася направените от нея разноски във връзка с настоящото производство,
 —
 да осъди FE да заплати разноските по производството пред Съда на публичната служба.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първо основание — Съдът на публичната служба (СПС) е допуснал редица грешки при прилагане на правото и е изопачил доказателствата по делото, що се отнася до тълкуването и прилагането от конкурсната комисия на условието за достъп, свързано с минималния професионален опит.
 2.
 Второ основание — СПС е допуснал грешка при прилагане на правото, като е заключил, че органът по назначаването е допуснал явна грешка в преценката.
 3.
 Трето основание — като в първоинстанционното производство е осъдил Комисията да заплати 10 000 EUR на жалбоподателя, СПС е допуснал грешка при прилагане на правото и редица нарушения на задължението за мотивиране.


text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/22
 Решение на Общия съд от 7 юни 2011 г. — Arkema France и др./Комисия
 (Дело T-217/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на метакрилати - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Вменимост на противоправното поведение - Задължение за мотивиране - Принцип на равно третиране - Принцип на добра администрация - Глоби - Тежест на нарушението - Действително отражение върху пазара - Възпиращо действие на глобата - Повторност на нарушението - Принцип non bis in idem - Принцип на пропорционалност - Смекчаващи обстоятелства - Ефективно неприлагане на споразуменията - Разпределяне на отговорността за плащането в рамките на група от дружества - Пълна юрисдикция)
 2011/C 211/48
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Arkema France (Colombes, Франция), Altuglas International SA (Puteaux, Франция) и Altumax Europe SAS (Puteaux) (представители: първоначално A. Winckler, S. Sorinas Jimeno и P. Geffriaud, впоследствие S. Sorinas Jimeno и E. Jégou, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault и V. Bottka, впоследствие V. Bottka и F. Castillo de la Torre)
 Предмет
 Преди всичко искане за отмяна на Решение C(2006) 2098 окончателен на Комисията от 31 май 2006 г. относно процедура за прилагане на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/F/38.645 — Метакрилати), доколкото решението засяга жалбоподателите, и, при условия на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите с посоченото решение.
 Диспозитив
 1.
 Свежда до 113 343 750 EUR размера на глобата, която Arkema SA (понастоящем Arkema France), Altuglas International SA и Altumax Europe SAS солидарно са задължени да заплатят по силата на член 2, буква б) от Решение C(2006) 2098 окончателен на Комисията от 31 май 2006 г. относно производство за прилагане на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/F/38.645 — Метакрилати).
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Осъжда Arkema France, Altuglas International и Altumax Europe да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 249, 14.10.2006 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/4
 Решение на Съда (трети състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Dortmund-West/Klinikum Dortmund gGmbH
 (Дело C-366/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Случаи на освобождаване - Член 13, A, параграф 1, буква б) - Доставка на стоки - Доставка на цитостатични лекарства за амбулаторно лечение - Доставки от различни данъчнозадължени лица - Член 13, A, параграф 1, буква в) - Предоставяне на медицинска помощ - Лекарства, предписани от упражняващ частна практика в болницата лекар - Тясно свързани сделки - Доставки, съпътстващи основната услуга по предоставяне на медицинска помощ - Физически и икономически неделими сделки))
 2014/C 135/04
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец/Жалбоподател: Finanzamt Dortmund-West
 Ответник: Klinikum Dortmund gGmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 13, А, параграф 1, буква б) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота (ОВ L 145, стр. 1) — Понятие за дейност, тясно свързана с болнична или медицинска помощ — Дейност, която не представлява доставка по смисъла на член 6 от Директивата — Дейност, извършвана от данъчнозадължено лице, различно от това, което оказва болничната или медицинската помощ — Дейност, тясно свързана с медицинска помощ, която не е освободена от данъчно облагане
 Диспозитив
 Доставка на стоки като разглежданите в главното производство цитостатични лекарства, предписани в рамките на амбулаторно лечение на ракови заболявания от лекари, упражняващи частна практика в болница, не може да бъде освободена от данък върху добавената стойност на основание на член 13, A, параграф 1, буква в) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизирането на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2005/92/ЕО на Съвета от 12 декември 2005 г., освен ако доставката не е физически и икономически неделима от предоставяната главно медицинска помощ, като това следва да се провери от запитващата юрисдикция.
 (1) ОВ C 366, 24.11.2012 г.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/2
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 29 април 2015 г. — Ciclat Soc. Coop./Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
 (Дело C-199/15)
 (2015/C 262/02)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ciclat Soc. Coop.
 Ответник: Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли член 45 от Директива 2004/18 (1), разглеждан в светлината на принципа на рационалност, и членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС национална правна уредба, която в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка на стойност над общностния праг позволява служебно да бъде поискано удостоверение (DURC) от осигурителните институции и задължава възлагащия орган да счита за пречка удостоверение, от което са видни минали нарушения, свързани със задълженията за внасяне на осигурителни вноски, по-специално съществуващи към момента на участието в процедурата за възлагане на обществена поръчка, които обаче не са известни на икономическия оператор — който участва въз основа на валиден DURC, удостоверяващ липсата на задължения — и при всички случаи не съществуват към момента на възлагането на обществената поръчка или на служебната проверка?
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/7
 Преюдициално запитване от Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Франция), постъпило на 9 декември 2013 г. — Thierry Delvigne/Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
 (Дело C-650/13)
 2014/C 129/08
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Thierry Delvigne
 Ответници: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба от националното право, оставяща в сила забрана — при това неопределена и непропорционална — съгласно която лицата, осъдени преди влизането в сила на по-благоприятния наказателен Закон No 94-89 от 1 февруари 1994 г., не могат да получат по-леко наказание?
 2)
 Трябва ли приложимият към изборите за Европейски парламент член 39 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че с цел да не се допусне неравно третиране на гражданите на държавите членки този член задължава държавите членки на Европейския съюз да не въвеждат обща, неопределена и автоматична забрана за упражняване на граждански и политически права?


text:
 29.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 314/5
 Решение на Съда (трети състав) от 22 юни 2016. г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf — Германия) — Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland
 (Дело C-255/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) No 261/2004 - Член 2, буква е) и член 10, параграф 2 - Частично възстановяване на цената на билета в случай на настаняване на пътника от даден полет в по-ниска класа - Понятия „билет“ и „цена на билета“ - Изчисляване на дължимата сума за възстановяване на пътника))
 (2016/C 314/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Steef Mennens
 Ответник: Emirates Direktion für Deutschland
 Диспозитив
 1)
 Член 10, параграф 2 във връзка с член 2, буква е) от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91, трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на настаняване на пътника от даден полет в по-ниска класа цената, която трябва да бъде взета предвид при определянето на дължимата сума за възстановяване на съответния пътник, е цената на полета, при който той е бил настанен в по-ниска класа; ако обаче върху билета, който дава право на пътника на превоз с този полет, не е упомената такава цена, следва да се изходи от частта от цената на билета, която съответства на частното от разстоянието на посочения полет и общото разстояние на превоза, на който пътникът има право.
 2)
 Член 10, параграф 2 от Регламент No 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на настаняване в по-ниска класа на даден полет цената на билета, която трябва да бъде взета предвид при определянето на дължимата сума за възстановяване на пътника, е единствено цената на самия полет, без упоменатите на билета данъци и такси, при условие че нито тяхната изискуемост, нито размерът им зависят от класата, за която е бил закупен този билет.
 (1) ОВ C 394, 7.9.2015 г.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/6
 Решение на Съда (седми състав) от 29 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
 (Дело C-583/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Принцип на недопускане на дискриминация - Член 18 ДФЕС - Гражданство на Съюза - Член 20 ДФЕС - Свободно движение на хора - Член 63 ДФЕС - Свободно движение на капитали - Движение по пътищата - Водачи, пребиваващи в съответната държава членка - Задължение за представяне на място при полицейска проверка на доказателство за законното ползване на моторни превозни средства, регистрирани в друга държава))
 (2015/C 429/07)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Benjámin Dávid Nagy
 Ответник: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
 Диспозитив
 Член 63, параграф 1 ДФЕС не допуска национална правна уредба, която предвижда като общо правило, че по пътищата в тази държава членка могат да се движат единствено моторни превозни средства, които са снабдени с административно разрешение и табели с регистрационен номер, предоставени от органите на въпросната държава членка, и че ако някое от пребиващите в тази държава членка лица реши да се позове на изключение от това правило, основано на факта, че ползваното моторно превозно средство му е предоставено от притежателя на това превозно средство, установен в друга държава членка, то трябва да може да докаже на място по време на полицейска проверка, че отговаря на условията за прилагане на изключението, както са предвидени във въпросната национална правна уредба, като в противен случай се налага веднага и без възможност за освобождаване глоба, чийто размер е същият като на глобата, налагана в случай на нарушаване на задължението за регистриране.
 (1) ОВ C 96, 23.3.2015 г.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/20
 Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšším soudem České republiky (Чешка република) на 2 ноември 2010 г. — Wolf Naturprodukte GmbH/Sewar spol. s.r.o.
 (Дело C-514/10)
 ()
 2011/C 13/37
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší soud České republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Wolf Naturprodukte GmbH
 Ответник: Sewar spol. s.r.o.
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 66, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (наричан по-нататък „Регламент Брюксел I“) да се тълкува в смисъл, че за да се прилага този регламент, е необходимо към момента на постановяване на съдебното решение регламентът да е влязъл в сила както в държавата, чийто съд е постановил съдебното решение, така и в държавата, в която една от страните иска признаването и изпълнението на това съдебно решение?
 (1) ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/14
 Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Обединено кралство), постъпило на 29 ноември 2016 г. — Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions
 (Дело C-618/16)
 (2017/C 038/18)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Upper Tribunal
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Rafal Prefeta
 Ответник: Secretary of State for Work and Pensions
 Преюдициални въпроси
 1)
 Имали ли са право държавите членки въз основа на приложение XII към Договора за присъединяване да изключат полските граждани от кръга на лицата, ползващи предимствата по член 7, параграф 2 от Регламента за работниците (1) и по член 7, параграф 3 от Директивата за гражданството (2), когато работникът, макар да е изпълнил със закъснение националното изискване да регистрира трудовата си заетост, все още не е работил с регистрация без прекъсване в продължение на дванадесет месеца?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, може ли работник, полски гражданин, при посочените във въпрос 1 обстоятелства да се позовава на член 7, параграф 3 от Директивата за гражданството, който се отнася до запазването на статуса на работник?
 (1) Регламент (ЕС) No 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (Текст от значение за ЕИП) (OB L 141, стр. 1)
 (2) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИОТекст от значение за ЕИП (ОВ L 158, стр. 77, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56)


text:
 22.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/5
 Решение на Съда (пети състав) от 23 април 2015 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Zuchtvieh-Export GmbH/Stadt Kempten
 (Дело C-424/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Селско стопанство - Регламент (ЕО) No 1/2005 - Закрила на животните по време на транспортиране - Пътуване с дълга продължителност от държава членка към трета държава - Член 14, параграф 1 - Проверка, свързана с дневника за пътуване, която трябва да бъде извършена от компетентния орган по мястото на заминаването преди началото на пътувания с дълга продължителност - Приложимост на тази разпоредба по отношение на частта от пътуването, която се извършва извън територията на Европейския съюз - Приложимост към тази част от пътуването на установените с посочения регламент стандарти))
 (2015/C 205/06)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Zuchtvieh-Export GmbH
 Ответник: Stadt Kempten
 в присъствието на: Landesanwaltschaft Bayern
 Диспозитив
 Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции и за изменение на директиви 64/432/ЕИО и 93/119/ЕО и Регламент (ЕО) No 1255/97 следва да бъде тълкуван в смисъл, че за да може компетентният орган по мястото на заминаване да разреши транспортиране на разглежданите животни, което включва тяхното пътуване с дълга продължителност, започващо на територията на Европейския съюз и продължаващо извън нея, организаторът на пътуването трябва да представи дневник за пътуването, който с оглед на предвидените мерки за посоченото пътуване е реалистичен и позволява да се допусне, че разпоредбите на този регламент ще бъдат спазени, включително по отношение на частта от посоченото пътуване, която ще се извърши на територията на трети държави, като в случай че това не е така, посоченият орган има право да изиска тези мерки да бъдат изменени така, че да бъде гарантирано спазването на посочените разпоредби по време на цялото пътуване.
 (1) ОВ C 336, 16.11.2013 г.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/17
 Жалба, подадена на 3 август 2007 г. от Mebrom NV срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав), постановено на 22 май 2007 г. по дело T-216/05: Mebrom NV/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-373/07 Р)
 (2007/C 247/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mebrom NV (представители: K. Van Maldegem, avocat, C. Mereu, avocat)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 настоящата жалба да бъде приета за допустима и основателна;
 —
 да се отмени Решението на Първоинстанционния съд от 22 май 2007 г. по дело T-216/05;
 —
 исканията на жалбоподателя по дело T-216/05 да бъдат приети за допустими и основателни;
 —
 да бъде уважен искът за отмяна, предявен пред първата инстанция или при условията на евентуалност — делото да се изпрати за ново разглеждане на Първоинстанционния съд за произнасяне по същество;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати всички разноски за двете производства;
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд не е осигурил спазването на законността при тълкуването и прилагането на общностното право, както изисква член 220 ЕО. С обжалваното решение се отхвърля иска за отмяна на основание погрешно тълкуване и прилагане на членове 3, 4, 5, 6 и 7 от Регламент No 2037/2000 (1). Освен това в решението липсват достатъчни и логични доводи и то съдържа редица юридически грешки и изопачаване на обстоятелствата по преписката. Жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд погрешно е приел за правилен извода на ответника, че вносителите не се ползват повече от квоти за внос, а от член 7 от регламента произтичало, че през 2005 г. квотите са отпуснати само за фумигаторите (които са потребители, за разлика от вносителите). Първоинстанционният съд бил приел, че член 7 от Регламент No 2037/2000 дава право на избор на ответника в това отношение. Освен това жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд не е преценил правилно дали ответникът е използвал своето претендирано правомощие за преценка в тази област по допустим начин. В допълнение, Първоинстанционният съд не бил приел, че ответникът е действал ultra vires и още повече — не бил преценил и отговорил правилно на въпроса дали ответникът е нанесъл вреда на оправданите правни очаквания на жалбоподателя. На последно място се посочва и че Първоинстанционният съд не е преценил пълно и правилно доводите на ищеца, които са били представени в исковата молба.
 (1) Регламент (ЕО) No 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 г. относно вещества, които нарушават озоновия слой (ОВ L 244, стр. 1).


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/38
 Иск, предявен на 18 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-434/07)
 (2007/C 269/65)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Zadra и M. Telles Romão)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2005/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. за изменение на Директива 76/115/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно анкерните закрепвания на обезопасителните колани на моторни превозни средства (1) и във всеки случай, като не е уведомила Комисията за това, Португалската република не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 19 април 2006 г.
 (1) ОВ L 255, стр. 149.


text:
 25.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 58/5
 Иск, предявен на 14 декември 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-641/11)
 2012/C 58/06
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Rozet и L. Pignataro)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като е запазила в сила въведения критерий за приоритетен избор на кандидати, основан на изискване за пребиваване от най-малко две години в провинция Болцано, както предвижда член 12 от УПР No 752/1976, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 45 ДФЕС и по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (1);
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С иска си Комисията оспорва въвеждането на критерий за приоритетен избор на кандидати, основан на изискване за пребиваване от най-малко две години в провинция Болцано (Trentino Alto Adige), който е в противоречие със задълженията, произтичащи от член 45 ДФЕС и от член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) 492/2011. Всъщност Комисията припомня, че според постоянната практика на Съда правилото на член 45 от ДФЕС в областта на равното третиране забранява не само явна дискриминация, основана на гражданство, но и всички скрити форми на дискриминация, които чрез прилагане на други разграничителни критерии на практика водят до същия резултат (вж. по-специално Решение на Съда от 26 май 1996 г. по дело C-237/94, O’Flynn, Recueil, стр. 2617, точка 17). Това се отнася особено до мярка, който въвежда разграничение в зависимост от пребиваване.
 В отговора на италианските власти на мотивираното становище от 6 август 2010 г. те се съгласяват, че „[е] възможно клаузата за пребиваване в член 12 от УПР No 752/1976 да съдържа елементи на непряка дискриминация и следователно да не се съобразява с член 45 ДФЕС“, като добавят, че „[з]а да се разреши този проблем, текстът на разпоредбата просто ще бъде изменен“ Към момента обаче Комисията не е получила никаква информация по отношение на въпросното изменение, поради което счита, че изискването за пребиваване, предвидено в член 12 от УПР No 752/1976, още е в сила.
 (1) ОВ L 141, стр 1.


text:
 6.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 70/3
 Решение на Съда (четвърти състав) от 19 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Braunschweig — Германия) — Queisser Pharma GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-282/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Свободно движение на стоки - Членове 34—36 ДФЕС - Изцяло вътрешно положение - Безопасност на храните - Регламент (ЕО) No 178/2002 - Член 6 - Принцип на анализ на риска - Член 7 - Принцип на предпазните мерки - Регламент (ЕО) No 1925/2006 - Законодателство на държава членка, забраняващо производството и пускането на пазара на хранителни добавки със съдържание на аминокиселини - Положение, при което националният орган разполага с право на самостоятелна преценка относно временна дерогация на тази забрана))
 (2017/C 070/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Braunschweig
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Queisser Pharma GmbH & Co. KG
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 Диспозитив
 Членове 6 и 7 от Регламент (ЕО) No 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство — забраняващо производството, обработката или пускането на пазара на всякакви хранителни добавки със съдържание на аминокиселини, освен ако национален орган, който разполага с право на преценка в това отношение, не е разрешил дерогация — когато това законодателство се основава на анализ на риска само относно някои аминокиселини, като запитващата юрисдикция следва да провери дали това е така. Във всички случаи посочените членове трябва да се тълкуват като недопускащи такова национално законодателство, ако същото предвижда, че дерогациите на забраната, която налага, могат да се разрешават само за определен период, дори и когато е установена безвредност на вещество.
 (1) ОВ C 294, 7.9.2015 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/34
 Решение на Първоинстанционния съд от 25 март 2009 г. — Jungfalk/СХВП
 (Дело T-343/07) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността ALLSAFE - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 2009/C 113/70
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG (Engen, Германия) (представители: P. Mes, J. Bühling, C. Graf von der Groeben, G. Rother, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: S. Schäffner)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 11 юли 2007 г. (преписка R 454/2006-4) относно регистрацията на словен знак ALLSAFE като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 269, 10.11.2007 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/57
 Жалба, подадена на 4 септември 2007 г. от Irène Bianchi срещу решение, постановено на 28 юни 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-38/06 Bianchi/Европейска фондация за обучение
 (Дело T-388/07 P)
 (2007/C 269/102)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Irène Bianchi (Торино, Италия) (представител: M.-A. Lucas, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска фондация за обучение
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението от 28 юни 2007 година на втори състав на Съда на публичната служба по дело F-38/06;
 —
 да се отсъди в полза на направените от ищеца искания пред първа инстанция;
 —
 да се осъди Европейската фондация за обучение да плати съдебните разноски в двете производства.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателката изтъква, че Съдът на публичната служба не бил взел предвид или е изопачил някои факти, което го довело до неточна преценка на фактите в нарушение на член 25, параграф 2 и член 26 от Правилника за длъжностните лица. Тя претендира също, че Съдът на публичната служба нарушил общностното право и в частност, процесуалните правила поради твърдяното изопачаване на представените от ищцата доказателства. Накрая, тя посочва правно основание, изведено от нарушение на задължението за излагане на мотиви и от грешка в правото, произтичаща от твърдяното пропускане да бъдат взети предвид фактите или от тяхното изопачаване или от изопачаване на свързаните с тях доказателства и неточно установяване на фактите.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/23
 Преюдициално запитване, отправено от Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Република Малта) на 17 юни 2009 г. — AJD Tuna Ltd/Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd и Avukat Ġenerali
 (Дело C-221/09)
 2009/C 205/41
 Език на производството: малтийски
 Запитваща юрисдикция
 Prim’Awla tal-Qorti Ċivili
 Страни в главното производство
 Ищец: AJD Tuna Ltd
 Ответници: Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd и Avukat Ġenerali
 Преюдициални въпроси
 1)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 (1) на Комисията, тъй като нарушава член 253 от Договора, доколкото в него не се излагат достатъчно мотиви за приемането на извънредните мерки, установени в членове 1, 2 и 3 от посочения регламент, и доколкото в него не се съдържа ясна обосновка на тези мерки?
 2)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като нарушава член 7, параграф 1 от Регламент No 2371/2002 (2) на Съвета, доколкото в неговите съображения не се установява в достатъчна степен (i) наличието на сериозна заплаха за опазването на живите водни ресурси или морската екосистема поради риболовните дейности и (ii) необходимостта от предприемането на незабавни действия?
 3)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, доколкото приетите мерки нарушават оправданите правни очаквания на операторите от Общността като жалбоподателя, които очаквания са основани на член 1 от Регламент No 446/2008 (3) на Комисията от 22 май 2008 година и на член 2 Регламент No 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 година?
 4)
 Невалиден ли е член 3 Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като с него се нарушава принципът на пропорционалност, доколкото в тази разпоредба се посочва, че (i) операторите от Общността не могат да извършват дейност по разтоварване на суша или поставяне в садки за угояване или отглеждане, дори по отношение на риба тон, която е уловена преди това и в пълно съответствие с Регламент No 530/2008 на Комисията; и (ii) операторите от Общността не могат да извършват тези дейности по отношение на риба тон, която е уловена от рибари, чиито кораби не плават под флага на някоя от държавите-членки, изброени в член 1 от Регламент No 530/2008 на Комисията, дори ако тази риба тон е уловена в съответствие с квотите, определени от Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан?
 5)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като с него се нарушава принципът на пропорционалност, доколкото Комисията не е установила, че мерките, които е възнамерявала да приеме, биха допринесли за възстановяването на запасите от риба тон?
 6)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като приетите мерки са неразумни и въвеждат дискриминация, основана на гражданство, по смисъла на член 12 от Договора за създаване на Европейската общност, доколкото посоченият регламент прави разграничение между плаващите под испански флаг кораби с мрежи гъргър и плаващите под гръцки, италиански, френски, кипърски и малтийски флаг кораби с мрежи гъргър и доколкото прави разграничение между тези шест държави-членки и останалите държави-членки?
 7)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като принципът на справедливостта, провъзгласен в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, не е бил спазен, доколкото на заинтересованите лица и на държави-членки не е била дадена възможност да представят своите писмени становища преди приемането на решението?
 8)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като принципът на състезателност (audi alteram partem), като общ принцип на общностното право, не е бил спазен, доколкото на заинтересованите лица и на държави-членки не е била дадена възможност да представят своите писмени становища преди приемането на решението?
 9)
 Невалиден ли е член 7, параграф 2 от Регламент No 2371/2008 на Съвета, тъй като принципът на състезателност (audi alteram partem), като общ принцип на общностното право, и/или принципът на справедливостта, провъзгласен в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, не са били спазени и вследствие на това невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като се основава на Регламент No 2371/2008 на Съвета?
 10)
 В случай, че Съдът на Европейските общности приеме, че Регламент No 530/2008 на Комисията е валиден, трябва ли този регламент да се тълкува в смисъл, че приетите с член 3 от посочения регламент мерки също забраняват на операторите от Общността да приемат разтоварването на суша, поставянето в садки за угояване или отглеждане или трансбордирането във водите или пристанищата на Общността на червен тон, уловен в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море с плаващи под флага на трета страна кораби с мрежи гъргър?
 (1) Регламент (ЕО) No 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9)
 (2) Регламент (ЕО) No 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 година относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОВ L 358, 31.12.2002, стр. 59–80; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 6, стр. 237)
 (3) Регламент (ЕО) No 446/2008 на Комисията от 22 май 2008 година за адаптиране на определени квоти за червен тон за 2008 година съгласно член 21, параграф 4 от Регламент (ЕИО) No 2847/93 на Съвета относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството (ОВ L 134, стр. 11)


text:
 3.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 254/14
 Жалба, подадена на 8 юни 2015 г. от Кралство Белгия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 25 март 2015 г. по дело T-538/11, Белгия/Комисия
 (Дело C-270/15 P)
 (2015/C 254/18)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Белгия (представлявано от: C. Pochet и J.-C. Halleux в качеството на представители, както и от L. Van Den Hende, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Кралство Белгия иска от Съда,
 —
 да отмени решението на Общия съд от 25 март 2015 г.,
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 27 юли 2011 г. относно държавната помощ за финансиране на диагностиката на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) по говедата (държавна помощ C 44/08 (ex NN 45/04)) и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Първо основание: Общият съд допуснал редица грешки при прилагането на правото и нарушил задължението си за мотивиране, що се отнася до констатацията, че е налице икономическо предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 а)
 Първа част: Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и нарушил задължението си за мотивиране, по-специално тъй като приел, че всеки път, когато публичните органи възлагали на определени предприятия законодателно или административно задължение, разходите, свързани с изпълнението на това задължение, следвало автоматично да бъдат поемани от съответните предприятия, без тези органи да могат да се намесват по никакъв начин и независимо от целта на мярката и връзката с упражняваните властнически правомощия. Като се има предвид, че това твърдение трябва да бъде отхвърлено, Общият съд не разяснява по никакъв начин защо разходите за тестове за ТСЕ представляват тежест, която „обичайно“ следва да бъде понесена от бюджета на съответното предприятие. Общият съд нарушил същевременно задължението за мотивиране, предвидено в член 36 във връзка с член 53 от Статута на Съда, по-специално, тъй като не разгледал редица от изтъкнатите от жалбоподателя доводи и прецеденти или не подложил на преценка тяхната относимост към случая.
 б)
 Втора част: Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, тъй като приел, че наличието или липсата на законодателство за хармонизация, било напълно ирелевантно за преценката дали е налице държавна помощ. По този начин Общият съд нарушил задължението си за мотивиране по член 36 във връзка с член 53 от Статута на Съда, тъй като не разгледал доводите, изтъкнати от Кралство Белгия.
 в)
 Трета част: Общият съд неоснователно приел в обжалваното съдебно решение, че Кралство Белгия не е доказало защо наличието или липсата на свръхкомпенсация е от правно значение, за да се приеме, че е налице икономическо предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. В обжалваното съдебно решение било допусната освен това грешка при прилагането на правото, доколкото ставало ясно от него, тъй като изложените доводи не били достатъчно ясни във фактически план.
 Второ основание: Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и нарушил задължението си за мотивиране, що се отнася до прилагането на изискването за селективност по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, доколкото той приел обобщено, че предприятията, които са длъжни да бъдат подложени на проверки преди да могат да пуснат своите стоки на пазара или да ги продадат, били по дефиниция „в сходно фактическо и правно положение“. Общият съд е нарушил задължението си за мотивиране най-малкото защото не обяснил изцяло защо тези предприятия се намирали „в сравнимо фактическо и правно положение“ от гледна точка на държавните помощи, като Общият съд не разгледал изразените от Кралство Белгия във връзка с това резерви.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/29
 Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Falun (Швеция) на 27 юни 2011 г. — Wides A/S/Skatteverket
 (Дело C-319/11)
 2011/C 269/55
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Förvaltningsrätten i Falun
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Widex A/S
 Ответник: Skatteverket
 Преюдициални въпроси
 1.
 При преценка, основаваща се на релевантните разпоредби от правото на Европейския съюз, как следва да се тълкува изразът „постоянен обект, от който се осъществяват търговските сделки“ (1)?
 2.
 Следва ли за данъчнозадължено лице, което има място на стопанска дейност в друга държава членка, чиято дейност по-специално се състои в производството и продажбата на слухови апарати, да се счита, че провеждайки аудиологични изследвания в изследователска структура в Швеция, е имало постоянен обект там, от който са се осъществявали търговски сделки, когато това лице е придобивало стоки и услуги, получени и използвани във въпросната изследователска структура в Швеция?
 (1) Членове 170 и 171 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7), членове 1 и 2 от Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката (ОВ L 331, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 34).


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/22
 Жалба, подадена на 21 март 2016 г. — Arctic Cat/EUIPO — Slazengers (Изображение на пантера)
 (Дело T-113/16)
 (2016/C 175/26)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Arctic Cat, Inc. (Тийф Ривър Фолс, Минесота, САЩ) (представители: M. Hartmann и S. Fröhlich, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Slazengers Ltd (Бърнхам, Обединено кралство)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка (Изображение на пантера) — посочваща Европейския съюз международна регистрация No 941 684
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 11 януари 2016 г. по преписка R 2953/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта, с която се отхвърля жалбата и се потвърждава частичният отказ за защита на международна регистрация No 941 684 по отношение на Европейския съюз за стоките, за които се твърди, че са от клас 25 („Специално облекло за мощни спортни моторни превозни средства, включително и предпазни връхни дрехи, качулки с прорез за очите и маски за лице“),
 —
 да разреши защита на международна регистрация No 941 684 по отношение на Европейския съюз за стоките, за които се твърди, че са от клас 25 („Специално облекло за мощни спортни моторни превозни средства, включително и предпазни връхни дрехи, качулки с прорез за очите и маски за лице“),
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски,
 —
 да осъди Slazengers Ltd да заплати съдебните разноски за производството пред EUIPO.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/10
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 6 април 2011 г. — Manfred Beker/Christa Beker gegen Finanzamt Heilbronn
 (Дело C-168/11)
 2011/C 211/18
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец: Manfred Beker und Christa Beker
 Ответник: Finanzamt Heilbronn
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли член 56 ЕО правна уредба на държава членка, според която — във връзка с междудържавните спогодби за избягване на двойното данъчно облагане, в случай на неограничено данъчнозадължени лица, чиито доходи от източник в чужбина са обложени с данък, съответстващ на националния данък за облагане доходите на физическите лица, в държавата, от която произхожда доходът — чуждестранният данък се приспада от националния данък за облагане доходите на физическите лица, с който се облага доходът от източник в тази държава, по начин че при изчисляване на подлежащия на облагане доход — включително доходите от източник в чужбина — така установеният германски данък за облагане доходите на физическите лица се раздробява в съотношението доходи от източник в чужбина към сумата на доходите, като по този начин не се отчитат особените и извънредни разходи като разходите за издръжка за живот, както и личните и семейни обстоятелства?


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/14
 Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 5 октомври 2009 г. — Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany/Министерство на културата
 (Дело C-393/09)
 2010/C 11/24
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší správní soud
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bezpečnostní softwarová asociace — Svaz softwarové ochrany
 Ответник: Министерство на културата
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 1, параграф 2 от Директива 91/250/ЕИО (1) на Съвета от 14 май 1991 година относно правната защита на компютърните програми да се тълкува в смисъл, че за целите на защитата на авторското право на компютърна програма като произведение съгласно посочената директива, изразът „обективираната в каквато и да е форма компютърна програма“ обхваща и графичен потребителски интерфейс на компютърна програма или част от него?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос телевизионното разпространение, при което обществеността може да възприема сетивно графичния потребителски интерфейс на компютърна програма, или на част от него, макар и без възможност за активно оказване на контрол върху тази програма, представлява ли публично разгласяване на защитено от авторското право произведение или на част от него по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (2)?
 (1) ОВ L 122, стр. 42; Специално издание на български език 2007 г., глава 17, том 1, стр. 114.
 (2) ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/8
 Определение на Съда (девети състав) от 8 септември 2016 г. — Real Express Srl/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 (Дело C-309/15 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) No 207/2009 - Фигуративна марка в синьо и червено със словния елемент „real“ - Възражение на притежателя на фигуративни национални марки в черно и бяло със словните елементи „Real“ и „Real mark“ - Отхвърляне на възражението))
 (2016/C 454/17)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Real Express Srl (представител: C. Anitoae, avocată)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: D. Botis и D. Hanf), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, Rechtsanwälte)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Real Express SRL понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/1
 (2008/C 209/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 197, 2.8.2008 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 183, 19.7.2008 г.
 ОВ C 171, 5.7.2008 г.
 ОВ C 158, 21.6.2008 г.
 ОВ C 142, 7.6.2008 г.
 ОВ C 128, 24.5.2008 г.
 ОВ C 116, 9.5.2008 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/25
 Определение на Общия съд от 20 януари 2015 г. — NICO/Съвет
 (Дело T-6/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран - Замразяване на средства - Срок за обжалване - Начален момент - Явна недопустимост))
 (2015/C 089/29)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Швейцария) (представители:: J. Grayston, solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, D. Sellers и N. Pilkington, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и I. Rodios)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 58) и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 16), доколкото наименованието на жалбоподателя е включено в списъка с лица и образувания, по отношение на които се прилагат ограничителни мерки.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 71, 9.3.2013 г.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/42
 Жалба, подадена на 9 февруари 2014 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-122/14)
 2014/C 102/63
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, и G. Palmieri)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е срещу Решение C (2013) 8681 окончателен на Комисията от 9 декември 2013 г., с което в изпълнение на Решение на Съда от 17 ноември 2011 г. по дело C-496/09 Комисията разпорежда на Италианската република да заплати сумата от 6 252 000 EUR кaто периодична имуществена санкция.
 Обжалваното решение се отнася за второто шестмесечие на закъснение, тоест за периода 17 май до 17 ноември 2012 г.
 Италианското правителство изтъква следните основания за обжалване:
 1.
 Първо основание, изведено от нарушение на член 260, параграф 1 и параграф 3, алинея втора ДФЕС, както и от нарушаване на решението — предмет на изпълнение, във връзка с вземанията към предприятията в „предпазен конкордат“ или в режим на „надзор върху управлението“.
 Изтъква се в това отношение, че решението всъщност не изважда от спряната помощ, дължима към изтичането на референтното шестмесечие, вземанията към предприятията длъжници в състояние на несъстоятелност или намиращи се в конкордатни процедури, предявени в съответните колективни процедури, макар че според италианското правителство става въпрос за вземания, за чието събиране държавата членка е проявила цялата дължима грижа и поради това трябва да бъдат изключени от сумата на спрените помощи на основание на решението, което се изпълнява.
 2.
 Второ основание, изведено от нарушението на член 14 от Регламент (EО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стp. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 41), както и от неправилното прилагане на член 11 от Регламент (ЕО) No 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (ОВ L 140, стp. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 2, стр. 42).
 В това отношение се отбелязва, че решението налага на италианските власти да приложат към сумите, дължими от предприятията за възстановяване на държавната помощ, лихвен процент с натрупване, както е предвидено в член 11 от Регламент No 794/2004. Италианското правителство оспорва тази точка, като приема че — в светлината и на практиката на Съда на Европейския съюз (и в частност на Решение от 11 декември 2008 г. по дело C-295/07, Комисия/Département du Loiret и Scott SA) — този режим на изчисление на лихвения процент не може да намери приложение за решенията за възстановяване, предхождащи влизането в сила на Регламент No 794/2004, и още по-малко, относно решенията отпреди публикацията на Съобщението на комисията относно лихвения процент, който трябва да се прилага в случай на възстановяване на незаконни държавни помощи (ОВ C 110 от 08.05.2003 г., стр. 21-22).


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/4
 Решение на Съда (голям състав) от 11 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Sozialgericht Leipzig — Германия) — Elisabeta Dano, Florin Dano/Jobcenter Leipzig
 (Дело C-333/13) (1)
 (Свободно движение на хора - Гражданство на Съюза - Равно третиране - Икономически неактивни граждани на държава членка, които пребивават на територията на друга държава членка - Изключване на тези лица от кръга на лицата с право на специални парични обезщетения, независещи от вноски по смисъла на Регламент (ЕО) No 883/2004 - Директива 2004/38/ЕО - Право на пребиваване за повече от три месеца - Член 7, параграф 1, буква б) и член 24 - Условие да се разполага с достатъчно средства)
 (2015/C 016/05)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Sozialgericht Leipzig
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Elisabeta Dano, Florin Dano
 Ответник: Jobcenter Leipzig
 Диспозитив
 1)
 Регламент (ЕО) No 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност, изменен с Регламент (ЕС) No 1244/2010 на Комисията от 9 декември 2010 г., трябва да се тълкува в смисъл, че „специалните парични обезщетения, независещи от вноски“ по смисъла на член 3, параграф 3 и член 70 от Регламента, попадат в приложното поле на член 4 от него.
 2)
 Член 24, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, както и член 4 от Регламент No 883/2004, изменен с Регламент No 1244/2010, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, съгласно която някои граждани на други държави членки са изключени от кръга на лицата с право на определени „специални парични обезщетения, независещи от вноски“ по смисъла на член 70, параграф 2 от Регламент No 883/2004, въпреки че тези обезщетения са гарантирани на намиращите се в същото положение граждани на приемащата държава членка, доколкото тези граждани на други държави членки нямат право на пребиваване в приемащата държава членка въз основа на Директива 2004/38.
 3)
 Произнасянето по четвъртия въпрос не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/19
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 21 януари 2010 г. — Проф. д-р Oliver Brüstle/Greenpeace и др.
 (Дело C-34/10)
 2010/C 100/29
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Проф. д-р Oliver Brüstle
 Ответник: Greenpeace e.V.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Как следва да се разбира понятието „човешки ембриони“ по смисъла на член 6, параграф 2, буква в) от Регламент 98/44/ЕО (1)?
 а)
 Включва ли това понятие всички стадии от развитието на човешкия живот от оплодяването на зародиша или трябва да бъдат изпълнени допълнителни условия като например достигането до определен стадий на развитие?
 б)
 Включва ли това понятие следните организми:
 1.
 неоплодени зародиши, в които е имплантирано ядрото на човешка клетка, която вече е готова за развитие,
 2.
 неоплодени зародиши, които посредством партеногенезата, са се разделили и развили?
 в)
 Включва ли това понятие също стволови клетки, получени от човешки ембриони в стадия на бластоциста?
 2.
 Как следва да се разбира понятието „използване на човешки ембриони за промишлени или търговски цели“? Включва ли това понятие всяко търговско използване по смисъла на член 6, параграф 1 от посочената директива, по-специално използването за научни изследвания?
 3.
 Не се ли счита за патентноспособно по смисъла на член 6, параграф 2, буква в) от директивата техническо обучение, при което използването на човешки ембриони не е част от заявеното за патентоване техническо обучение, а е необходима предпоставка за прилагането му,
 а)
 защото патентът се отнася до продукт, чието производство изисква предварителното унищожаване на човешки ембриони
 б)
 или защото патентът се отнася до процес, при който подобен продукт е необходим като изходен материал?
 (1) Директива 98/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 1998 година относно правната закрила на биотехнологичните изобретения (ОВ L 213, p. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 268).


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/58
 Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica/Комисия
 (Дело T-244/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Ролки, тръби и цилиндрични вложки, около които се навиват гъвкави материали - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 2014/C 315/98
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL (Мадрид, Испания) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10), доколкото Комисията е включила в списъка с примерните продукти за прилагане на критериите, уточняващи понятието за опаковка, ролките, тръбите и цилиндричните вложки, около които се навиват гъвкави материали, с изключение на тези, които са част от машини за производство и не се използват при представянето на продукта за продажба.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/27
 Иск, предявен на 11 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
 (Дело C-100/09)
 2009/C 113/50
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Jelínek и P. Dejmek)
 Ответник: Чешка република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/14/ЕО на Комисията от 8 март 2007 година за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО относно хармонизиране на изискванията за прозрачност по отношение на информацията за емитенти, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар (1), или във всеки случай като не ги е съобщила на Комисията, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 24 от тази директива,
 —
 да се осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата във вътрешния правов ред е изтекъл на 8 март 2008 г.
 (1) ОВ L 69, стр. 27.


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/19
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 15 декември 2010 г. — Saracco/ЕЦБ
 (Дело F-66/09) (1)
 (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Отпуск по лични причини - Максимална продължителност - Отказ за продължаване)
 2011/C 38/35
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Roberta Saracco (Arona, Италия) (представител: F. Parrat, avocat)
 Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: F. Malfrère, G. Nuvoli, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Отмяна на решението на ЕЦБ, с което се отказва продължаването на отпуск по лични причини.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-жа Saracco понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г., стр. 51.


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/11
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesverfassungsgericht (Германия) на 10 февруари 2014 г. — Peter Gauweiler и др.
 (Дело C-62/14)
 2014/C 129/15
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverfassungsgericht
 Страни в главното производство
 I) В делата по конституционните жалби
 Жалбоподатели: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber и др., Johann Heinrich von Stein и др.
 Заинтересовани страни: Deutscher Bundestag, Bundesregierung
 II) В делото по искането за произнасяне по обхвата на компетентността на конституционен орган
 Подател на искането: Fraktion DIE LINKE im Bundestag
 Ответник по искането: Deutscher Bundestag
 Заинтересована страна: Bundesregierung
 Преюдициални въпроси
 1)
 a)
 Следва ли да се приеме, че Решението на Управителния съвет на Европейската централна банка от 6 септември 2012 г. относно техническите характеристики на окончателните парични транзакции е несъвместимо с член 119 и член 127, параграфи 1 и 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и с членове 17 — 24 от Протокола за Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, тъй като това решение е издадено при превишаване на предоставените с тези разпоредби правомощия на Европейската централна банка в областта на паричната политика и при изземване на правомощия на държавите членки?
 Налице ли е превишаване на предоставените на Европейската централна банка правомощия в частност поради това, че решението на Управителния съвет на Европейската централна банка от 6 септември 2012 г.:
 aa)
 е обвързано с програми за помощ в областта на икономическата политика по Европейския инструмент за финансова стабилност или по Европейския механизъм за стабилност (обвързаност с условия)?
 бб)
 предвижда закупуването на държавни облигации само на отделни държави членки (селективност)?
 вв)
 предвижда закупуването на държавни облигации на програмните страни в допълнение към програмите за помощ по Европейския инструмент за финансова стабилност или по Европейския механизъм за стабилност (успоредност)?
 гг)
 би могло да обезсмисли ограниченията и условията, предвидени в програмите за помощ по Европейския инструмент за финансова стабилност или по Европейския механизъм за стабилност (заобикаляне)?
 б)
 Следва ли да се приеме, че Решението на Управителния съвет на Европейската централна банка от 6 септември 2012 г. относно техническите характеристики на окончателните парични транзакции е несъвместимо със забраната за парично финансиране, установена в член 123 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
 Следва ли като пречка за съвместимостта с член 123 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се разглежда в частност това, че Решението на Европейската централна банка от 6 септември 2012 г.:
 aa)
 не предвижда количествено ограничение на закупуването на държавни облигации (обем)?
 бб)
 не предвижда промеждутък от време между емисията на държавни облигации на първичния пазар и закупуването им от страна на Европейската система на централните банки на вторичния пазар (формиране на пазарна цена)?
 вв)
 позволява всички закупени държавни облигации да бъдат държани до падежа (намеса в логиката на пазара)?
 гг)
 не съдържа никакви специални изисквания по отношение на кредитното качество на подлежащите на закупуване държавни облигации (риск от неизпълнение)?
 дд)
 предвижда Европейската система на централните банки да бъде третирана равностойно с частните и другите притежатели на държавни облигации (обезценяване на дълг)?
 2)
 При условията на евентуалност, ако Съдът прецени, че Решението на Управителния съвет на Европейската централна банка от 6 септември 2012 г. относно техническите характеристики на окончателните парични транзакции не може да бъде предмет на преюдициално запитване по смисъла на член 267, първа алинея, буква б) ДФЕС:
 a)
 трябва ли членове 119 и 127 от Договора за функционирането на Европейския съюз и членове 17 — 24 от Протокола за Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка да се тълкуват в смисъл, че разрешават на Евросистемата, алтернативно или кумулативно,
 aa)
 да обвързва закупуването на държавни облигации с условието за съществуването и спазването на програми за помощ в областта на икономическата политика по Европейския инструмент за финансова стабилност или по Европейския механизъм за стабилност (обвързаност с условия)?
 бб)
 да закупува държавни облигации само на отделни държави членки (селективност)?
 вв)
 да закупува държавни облигации на програмни страни в допълнение към програмите за помощ по Европейския инструмент за финансова стабилност или по Европейския механизъм за стабилност (успоредност)?
 гг)
 да обезсмисля ограниченията и условията, предвидени в програмите за помощ по Европейския инструмент за финансова стабилност или по Европейския механизъм за стабилност (заобикаляне)?
 б)
 С оглед на забраната за парично финансиране трябва ли член 123 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че разрешава на Евросистемата, алтернативно или кумулативно,
 aa)
 да закупува държавни облигации без количествено ограничение (обем)?
 бб)
 да закупува държавни облигации, без да е изминал минимален промеждутък от време от емисията им на първичния пазар (формиране на пазарна цена)?
 вв)
 да държи всички закупени държавни облигации до падежа (намеса в логиката на пазара)?
 гг)
 да закупува държавни облигации, без да има минимално изискване за кредитното им качество (риск от неизпълнение)?
 дд)
 да допуска Европейската система на централните банки да бъде третирана равностойно с частните и другите притежатели на държавни облигации (обезценяване на дълг)?
 ее)
 да влияе върху цените чрез обявяване на намерението си за покупка или по друг начин в тясна времева връзка с емитирането на държавни облигации от държави членки от еврозоната (насърчаване на първичното придобиване)?


text:
 7.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/17
 Иск, предявен на 24 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-250/07)
 (2007/C 155/34)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: M. Πατακιά и D. Kukovec)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Гърция, като не е публикувала предварително покана за обществена поръчка и е забавила неоправдано отговора на молбата за разяснения на жалбоподателя относно мотивите за отхвърляне на неговата оферта, не е изпълнила задължението си за публикуване на известието за обществената поръчка преди началото на процедурата по представяне на офертите, задължение, което има по силата на член 20, параграф 2 от Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г., координираща процедурите за възлагане на обществени поръчки от организации, функциониращи в секторите водоснабдяване, енергетика, транспорт и телекомуникации (1), както и задължението по силата на член 41, параграф 4 от Директива 93/38/ЕИО, както те произтичат от практиката на Съда на Европейските общности;
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 В Комисията е постъпила жалба относно нередовност на известието за обществена поръчка от страна на Dimosia Epicherririsi Ilektrismou (Публично предприятие в областта на електроенергията, наричано по-нататък „DEI“) за проучване, доставка, транспортиране, монтаж и пускане в експлоатация на две производствени единици за електроенергия за топлоелектрическата централа в Атеринолако, Крит.
 Комисията твърди, че DEI не е публикувало известието за обществена поръчка в нарушение на член 20, параграф 2, буква а) на Директива 93/38/ЕИО, който предвижда изключения от такова задължение само ако са налице определени условия, които трябва да бъдат тълкувани ограничително. По-конкретно, Комисията твърди, че DEI е дало неправилно тълкуване на условието за липса на „подходящи оферти“, като и на формулировката „първоначалните условия на поръчката [да не бъдат] съществено изменени“, с цел да обоснове прилагането на изключението, предвидено в горепосочената разпоредба.
 Комисията също така твърди, че в конкретния случай не е възможно да бъдат изтъквани причини, породени от извънредна спешност, предизвикана от непредвидими събития по смисъла на член 20, параграф 2, буква г), щом като те не са доказани от DEI.
 И накрая, в светлината на съдебната практика на Съда, Комисията изтъква, че е било установено значително закъснение в излагането на мотиви за отхвърлянето на офертата на жалбоподателя, в нарушение на член 41, параграф 4, от Директива 93/38/ЕИО.
 На това основание Комисията твърди, че Република Гърция не е изпълнила своите задължения, произтичащи по силата на членове 20, параграф 2, и член 41, параграф 4, от Директива 93/38/ЕИО.
 (1) ОВ L 199, 9.9.1993 г., стр. 84.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/13
 Преюдициално запитване от Hessisches Finanzgericht (Германия), постъпило на 28 юли 2015 г. — TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II — Hofgeismar
 (Дело C-412/15)
 (2015/C 398/16)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hessisches Finanzgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH
 Ответник: Finanzamt Kassel II — Hofgeismar
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 132, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112 (1) да се тълкува в смисъл, че доставката на човешка кръв обхваща и доставката на кръвна плазма, получена от човешка кръв?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, важи ли това и за кръвната плазма, която е предназначена не пряко за терапевтични цели, а само за производството на лекарствени продукти?
 3)
 При отрицателен отговор на втория въпрос, от какво зависи окачествяването на кръвната плазма като „кръв“: единствено от конкретно избраното предназначение на плазмата или и от абстрактно съществуващите възможности за използването ѝ?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/48
 Определение на Общия съд от 10 юли 2014 г. — H/Съвет и др.
 (Дело T-271/10) (1)
 ((Жалба за отмяна - Иск за обезщетение - Обща външна политика и политика на сигурност - Национален експерт, командирован при ПМЕС в Босна и Херцеговина - Решение за преназначаване - Липса на компетентност на Общия съд - Недопустимост))
 2014/C 315/82
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: H (Катания, Италия) (представители: първоначално C. Mereu и M. Velardo, впоследствие M. Velardo, адвокати)
 Ответници: Съвет на Европейския Съюз (представители: A. Vitro, G. Marhic и M.-M. Joséphidès), Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и B. Eggers) и Полицейска мисия на Европейския съюз (ПМЕС) в Босна и Херцеговина (Сараево, Босна и Херцеговина)
 Предмет
 На първо място, искане за отмяна, от една страна, на решението от 7 април 2010 г., подписано от ръководителя на персонала на ПМЕС, с което жалбоподателката е преназначена на длъжността „Criminal Justice Adviser — Prosecutor“ в регионалната служба в Баня Лука (Босна и Херцеговина), и, от друга страна, ако е необходимо — отмяна на решението от 30 април 2010 г., подписано от ръководителя на мисията по член 6 от Решение 2009/906/ОВППС на Съвета от 8 декември 2009 година относно ПМЕС в Босна и Херцеговина (ОВ L 322, стр. 22), с което се потвърждава решението от 7 април 2010 г., както и, на второ място, искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Г-жа H понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, които са направени от Съвета на Европейския съюз и от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 221, 14.8.2010 г.


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/22
 Жалба, подадена на 11 март 2013 г. — Hanwha SolarOne и др./Парламент и др.
 (Дело T-136/13)
 2013/C 123/38
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd (Цидун, Китай), Hanwha SolarOne Technology Co. Ltd (Лянюнган, Китай), Hanwha SolarOne Solar Technology (Шанхай) Co. Ltd (Шанхай, Китай) и Hanwha Solar Electric Power Engineering Co. Ltd (Цидун) (представител: F. Graafsma, lawyer)
 Ответници: Европейски парламент, Европейска комисия и Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 344, стр. 1), доколкото е приложен спрямо жалбоподателите,
 —
 да отмени решението на Комисията от 3 януари 2013 г., с което тя отказва да разгледа искането на жалбоподателите да бъдат третирани като дружества, работещи в условията на пазарна икономика („ТДПИ“), и
 —
 да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски на жалбоподателите.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите сочат едно правно основание.
 Те искат Регламент (ЕС) No 1168/2012 да бъде отменен, доколкото е приложен спрямо тях и спрямо исканията им за ТДПИ по член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент, отправени до Европейската комисия в антидъмпинговата процедура по отношение на вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. клетки и подложки) с произход от Китайската народна република (известие за започване на процедурата, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз от 6 септември 2012 г., ОВ C 269, стр. 5). Жалбоподателите искат да се отмени и решението на Комисията от 3 януари 2013 г., с което тя отказва да разгледа исканията им за ТДПИ във връзка с гореспоменатото разследване.
 Жалбоподателите твърдят, че Регламент (ЕС) No 1168/2012, така както Комисията го прилага спрямо жалбоподателите в решението си от 3 януари 2013 г., и решението на Комисията от 3 януари, с което тя отказва да разгледа исканията на жалбоподателите за ТДПИ, са в разрез с оправданите правни очаквания на жалбоподателите и без основателни причини са приложени с обратна сила в ущърб на жалбоподателите. Поради това Регламент (ЕС) No 1168/2012, така както Комисията го прилага спрямо жалбоподателите в решението си от 3 януари 2013 г., и решението на Комисията от 3 януари, с което тя отказва да разгледа исканията на жалбоподателите за ТДПИ, са в явно противоречие с основните принципи за правна сигурност и добросъвестност.


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/8
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия) на 29 август 2011 г. — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 (Дело C-443/11)
 2011/C 355/12
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold
 Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Важи ли и при условията на Регламент No 883/2004 (1) допълващата функция на постановеното при действието на Регламент No 1408/71 (2) Решение по дело Miethe (3), с което по-конкретно се обосновава правото на нетипичните погранични работници на избор по отношение на държавата членка, в която се поставят на разположение на службите по заетостта и от която получават обезщетения за безработица, тъй като изгледите да се реинтегрират в трудовия пазар на избраната от тях държава членка са най-големи? Или пък член 65 от Регламент No 883/2004, разглеждан като цяло, гарантира в достатъчна степен, че напълно безработните работници ще получават обезщетения при най-благоприятните за тях условия за търсене на работа и Решение по дело Miethe е загубило добавената си стойност?
 2.
 Допуска ли правото на Съюза, в случая член 45 ДФЕС или член 7, параграф 2 от Регламент No 1612/68 (4), възможността дадена държава членка да откаже да изплаща обезщетения за безработица съгласно нормите на своето законодателство на останал без никаква работа работник (пограничен работник) — който последно е работил в същата държава членка и с оглед на наличните социални и семейни връзки за който може да се приеме, че изгледите да се реинтегрира в трудовия пазар на тази държава членка са най-големи — само на основание, че той живее в друга държава членка?
 3.
 С оглед на член 87, параграф 8 от Регламент No 883/2004, на член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на принципа на правна сигурност какъв следва да е отговорът на предходния въпрос, ако на такъв работник са изплащани обезщетения за безработица съгласно законодателството на държавата на предходна заетост още преди Регламент No 883/2004 да влезе в сила и максималният срок на изплащане на обезщетенията и срокът за възстановяване на правото на обезщетение към този момент все още не са били изтекли (а изплащането на обезщетенията е прекратено, тъй като безработното лице е започнало нова работа)?
 4.
 Различен ли ще е отговорът на втория въпрос, в случай че на съответните безработни погранични работници е било дадено уверение, че ще могат да искат правото им на обезщетение да бъде възстановено, ако след като започнат работа отново станат безработни и поради неяснотите в практиката по прилагане предоставените в това отношение данни са се оказали неверни или неточни?
 (1) Регламент (ЕО) No 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82; поправка OB L 33, 7.2.2008 г., стр. 12).
 (2) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).
 (3) Решение от 12 юни 1986 г. (C-1/85, Recueil, стр. 1837).
 (4) Регламент (ЕИО) No 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11).


text:
 6.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/18
 Определение на Общия съд от 28 март 2017 г. — LG Electronics/EUIPO — Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)
 (Дело T-500/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне))
 (2017/C 178/23)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Република Корея) (представител: M. Graf, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Берлин, Германия) (представители: A. Wulff и U. Hildebrandt, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 11 юни 2015 г. (преписка R 1940/2014-2) относно производство по възражение между Cyrus Wellness Consulting GmbH и LG Electronics, Inc.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Осъжда LG Electronics, Inc. да понесе направениje от него съдебни разноски, както и да заплати съдебните разноски, понесени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Cyrus Wellness Consulting GmbH.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/20
 Иск, предявен на 29 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-94/08)
 (2008/C 107/32)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н G. Rozet и г-жа L. Lozano Palacios)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си, произтичащи от общностното право и по-специално — от член 39 ЕО, с това, че е запазило в своето законодателство изискването за испанско гражданство за заемането на длъжностите капитан и помощник-капитан на всички плавателни съдове, плаващи под испански флаг, различни от търговските плавателни съдове с брутен тонаж по-малко от 100 грос тона за превоз на товари или на по-малко от 100 пътници изключително между пристанища или точки, разположени в зоните, в които Кралство Испания упражнява суверенитет, суверенни права или юрисдикция;
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В съответствие с испанското законодателство трябва да бъдат заети от испански граждани длъжностите капитан и помощник-капитан на всички плавателни съдове, плаващи под испански флаг, различни от търговските плавателни съдове с брутен тонаж по-малко от 100 грос тона за превоз на товари или на по-малко от 100 пътници изключително между пристанища или точки, разположени в зоните, в които Испания упражнява суверeнитет, суверенни права и юрисдикция.
 Комисията счита, че общото изискване за испанско гражданство за заемане на посочените длъжности противоречи на член 39 ЕО и не може да се счита за обосновано с дерогацията по параграф 4 от същия член. Тълкуването на Комисията е потвърдено по-специално с Решение по дело C-405/01 (1), в което Съдът е обявил, че обхватът на това изключение трябва да се ограничи до това, което е абсолютно необходимо за запазването на общите интереси на засегнатата държава-членка и че по отношение на посочените длъжности тези интереси не могат да бъдат застрашени, ако публични правомощия се упражняват от граждани на други държави-членки единствено спорадично и дори по изключение. Въпреки, че в своя отговор на мотивираното становище Кралство Испания е поело ангажимент да направи необходимите изменения, то не е изменило законодателството в препоръчания от Комисията смисъл.
 (1) Решение от 30 септември 2003 г. по дело Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (C-405/01, Recueil, стр. I-10391).


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/13
 Решение на Общия съд от 23 ноември 2011 г. — Monster Cable Products/СХВП — Live Nation (Music) UK (MONSTER ROCK)
 (Дело T-216/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „MONSTER ROCK“ - По-ранна национална марка „MONSTERS OF ROCK“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 13/25
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Monster Cable Products, Inc. (Brisbane, Калифорния, Съединени американски щати) (представители: W. Baron von der Osten-Sacken, O. Günzel и A. Wenninger-Lenz, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Pethke)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Live Nation (Music) UK Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: S. Malynicz, barrister, S. Britton et J. Summers, solicitors)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 24 февруари 2010 г. по преписка R 216/2009-1 относно производство по възражение между Live Nation (Music) UK Ltd и Monster Cable Products, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Monster Cable Products, Inc да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 195, 17.7.2010 г.


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/32
 Жалба, подадена на 24 април 2015 г. — National Iranian Tanker Company/Съвет
 (Дело T-207/15)
 (2015/C 245/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: National Iranian Tanker Company (Техеран, Иран) (представители: T. de la Mare, QC, M. Lester и J. Pobjoy, Barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley и C. Murphy, Solicitors)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ОВППС) 2015/236 на Съвета от 12 февруари 2015 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 39, стр. 18) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/230 на Съвета от 12 февруари 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 39, стр. 3), в частта, в която те се отнасят до жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност, да установи, че член 20, параграф 1, буква в) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 г. (съответно изменено) (наричано по-нататък „решението на Съвета“) и член 23, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 г. (съответно изменен) (наричан по-нататък „регламентът“), са неприложими спрямо жалбоподателя, тъй като са незаконосъобразни, и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание: жалбоподателят поддържа, че като е вписал отново жалбоподателя въз основа на същите фактически твърдения, които Общият съд е отхвърлил в решението си по дело T-565/12, NITC/Съвет (3 юли 2014 г.) (наричано по-нататък „решението на Общия съд NITC/Съвет“), Съветът е нарушил принципите за res judicata, правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания и целесъобразност и е нарушил правото на жалбоподателя на ефективни средства за правна защита по член 47 от Хартата на основните права на ЕС.
 2.
 Второ основание: жалбоподателят поддържа, че Съветът не се е съобразил с релевантния критерий за включване в списъка, а именно жалбоподателят да оказва финансова или логистична подкрепа на правителството на Иран. Твърдението за оказване на финансова подкрепа било отхвърлено от Общия съд в решението му NITC/Съвет. Жалбоподателят не предоставял финансови облаги на правителството на Иран, а правителството на Иран не получавало финансови облаги от жалбоподателя чрез неговите акционери или по друг начин. Както се приемало в решението на Общия съд NITC/Съвет, оказването на непряка финансова подкрепа не е достатъчно, за да е изпълнен този критерий. С твърдението за оказване на логистична подкрепа просто се преквалифицирали фактите, твърдени още по дело NITC/Съвет. При всички случаи не била налице изискваната причинно-следствена връзка между дейностите на жалбоподателя и ядреното разпространение, а всяка евентуално предоставяна от жалбоподателя подкрепа била най-многото непряка логистична подкрепа.
 3.
 Трето основание: жалбоподателят поддържа, че Съветът е нарушил правото му на защита и правото на добра администрация и ефективна съдебна защита. По-конкретно, Съветът (a) не информирал жалбоподателя за реалните причини за повторното му вписване, нито му съобщил доказателствата, взети предвид в негов ущърб, и/или (б) не осигурил възможност на жалбоподателя преди повторното му вписване да изложи становището си относно реалните причини и/или доказателствата, взети предвид в негов ущърб.
 4.
 Четвърто основание: жалбоподателят поддържа, че Съветът е допуснал необосновано и непропорционално нарушение на основните права на жалбоподателя, включително правото му на собственост, стопанска инициатива и добро име. Спорните мерки оказвали широко въздействие върху жалбоподателя както от гледна точка на стопанската му дейност, така и от гледна точка на доброто му име и репутацията му в целия свят. Вписването на жалбоподателя можело да има унищожителни последици за бенефициерите на пенсионните фондове, негови акционери, които са невинни ирански граждани, много от тях — пенсионери. Съветът не доказал, че замразяването на средствата и икономическите ресурси на жалбоподателя е свързано със или оправдано от легитимна цел, а още по-малко че е пропорционално на такава цел.
 5.
 Пето основание: в подкрепа на установителното си искане жалбоподателят поддържа, че ако, противно на доводите му по второто основание, член 20, параграф 1, буква в) от решението на Съвета и член 23, параграф 2, буква г) от регламента следва да се тълкуват в смисъл, че обхващат (a) непряката финансова подкрепа и/или (б) логистичната подкрепа, която няма връзка с ядреното разпространение, тези критерии следва да се разглеждат като незаконосъобразни и непропорционални на целите на решението на Съвета и регламента. Произволният обхват на критериите в резултат от това широко тълкуване би надхвърлял пределите на подходящото и необходимото за постигането на тези цели. Следователно разпоредбата би била незаконосъобразна.