text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/2
 Решение на Съда (голям състав) от 13 май 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-184/11) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260 ДФЕС - Държавни помощи - Възстановяване - Схема за помощи, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар - Индивидуални помощи, предоставяни в рамките на тази схема - Имуществени санкции))
 2014/C 212/02
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и B. Stromsky)
 Ответник: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 260 ДФЕС — Неизпълнение на Решението на Съда от 14 декември 2006 г. по съединени дела C 485/03 — C-490/03, Комисия/Испания (Recueil, стр. I-11887) — Искане да се определи периодична имуществена санкция
 Диспозитив
 1)
 Като не е предприело до датата на изтичане на срока, определен в издаденото от Комисията на 26 юни 2008 г. мотивирано становище, всички мерки за изпълнение на решение Комисия/Испания (C-485/03 — C-490/03, EU:C:2006:777), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно сумата от 30 милиона евро.
 3)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г.


text:
 29.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 168/11
 Решение на Съда (трети състав) от 5 април 2017 г. — Европейска комисия/Република България
 (Дело C-488/15) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/50/ЕО - Качество на атмосферния въздух - Член 13, параграф 1 - Приложение XI - Дневни и годишни пределно допустими стойности, приложими за концентрациите на ПЧ10 - Систематично и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности - Член 22 - Удължаване на крайните срокове за постигане на някои пределно допустими стойности - Условия за прилагане - Член 23, параграф 1 - Планове за качеството на въздуха - „Възможно най-кратък“ срок на превишаване - Подходящи мерки - Критерии за преценка))
 (2017/C 168/12)
 Език на производството: български
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: E. Kružíková, С. Петрова, П. Михайлова и E. Manhaeve)
 Ответник: Република България (представители: Ел. Петранова и М. Георгиева)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представители: A. Gawłowska,. B. Majczyna и D. Krawczyk)
 Диспозитив
 1)
 Република България
 —
 със систематичното и постоянно неспазване от 2007 г. до 2014 г. включително както на годишните, така и на дневните пределно допустими стойности, приложими за концентрациите на ПЧ10, в следните зони и агломерации: БГ0001 агломерация София, БГ0002 агломерация Пловдив, БГ0004 Северна, БГ0005 Югозападна и БГ0006 Югоизточна,
 —
 както и със систематичното и постоянно неспазване от 2007 г. до 2014 г. включително на дневната пределно допустима стойност, приложима за концентрациите на ПЧ10, в зона БГ0003 Варна, както и на годишната пределно допустима стойност, приложима за концентрациите на ПЧ10 през 2007 г., 2008 г., и от 2010 г. до 2014 г. включително, също в зона БГ0003 Варна,
 не е изпълнила задълженията си по член 13, параграф 1 във връзка с приложение XI към Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа, а
 —
 с превишаването както на годишните, така и на дневните пределно допустими стойности, приложими за концентрациите на ПЧ10, във всички горепосочени зони и агломерации, не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 1, втора алинея от тази директива, и по-специално задължението периодът на тези превишавания да бъде възможно най-кратък, що се отнася до периода от 11 юни 2010 г. до 2014 г. включително.
 2)
 Осъжда Република България да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
 3)
 Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 389, 23.11.2015 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/33
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 5 ноември 2012 г. — Eli Lilly and Company Ltd/Human Genome Sciences Inc
 (Дело C-493/12)
 2013/C 9/55
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Eli Lilly and Company Ltd
 Ответник: Human Genome Sciences Inc
 Преюдициални въпроси
 1.
 Какви са критериите за определяне дали „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ в член 3, буква а) от Регламент 469/2009 (1) (наричан по-нататък „регламентът“)?
 2.
 Различни ли са тези критерии, когато въпросният продукт не е комбинация от вещества и ако това е така, какви критерии се прилагат?
 3.
 В случай на претенция за антитяло или за вид антитела достатъчно ли е това антитяло или антитела да бъдат определени с оглед на техните характеристики като свързващи се с целеви протеин, или е необходимо да се предостави структурна дефиниция на същите, и ако това е така, до каква степен?
 (1) Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (кодифицирана версия) (ОВ L 152, стр. 1).


text:
 19.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 41/32
 Дело, заведено на 6 февруари 2009 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Република Исландия
 (Дело E-2/09)
 (2009/C 41/10)
 На 6 февруари 2009 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Република Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Bjørnar Alterskjær и Ólafur Jóhannes Einarsson, агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: rue Belliard 35, B-1040 Brussels.
 Надзорният орган на ЕАСТ моли Съда на ЕАСТ да декларира, че:
 1.
 с неприемането на мерките, необходими за да стане актът, посочен в точка 66т от глава VI на приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕО) No 593/2007 на Комисията от 31 май 2007 г. относно таксите и възнагражденията, събирани от Европейската агенция за авиационна безопасност), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, част от нейната вътрешна правна уредба в предписания срок, Република Исландия не е изпълнила своите задължения съгласно член 7 от ЕИП;
 и
 2.
 да нареди на Република Исландия да поеме разходите по съдебното производство.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:
 —
 настоящият случай засяга Регламент на ЕО относно таксите и възнагражденията, събирани от Европейската агенция за авиационна безопасност,
 —
 член 7 от Споразумението за ЕИП постановява, че:
 „Актовете, на които се прави позоваване или които се съдържат в приложенията на настоящото споразумение или в решенията на Съвместния комитет на ЕИП, са задължителни за договарящите се страни и представляват съставна част от, или се включват в тяхната вътрешна правна уредба по следния начин:
 а)
 даден акт, който съответства на определен регламент на ЕИО, се включва като такъв във вътрешната правна уредба на договарящите се страни;
 б)
 даден акт, който съответства на определена директива на ЕИО, предоставя на договарящите се страни възможността да изберат формата и начините на неговото прилагане.“,
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че правителството на Исландия не е успяло да направи регламента част от своята вътрешна правна уредба в предписания срок.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/32
 Определение на Общия съд от 16 септември 2015 г. — Bionorica/Комисия
 (Дело T-619/14) (1)
 ((Иск за установяване на неправомерно бездействие - Защита на потребителите - Здравни претенции за храните - Регламент (ЕО) No 1924/2006 - Растителни вещества - Срок за предявяване на иск - Липса на правен интерес - Неподлежащ на обжалване акт - Недопустимост))
 (2015/C 381/36)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Bionorica SE (Ноймарк, Германия) (представители: M. Weidner, T. Guttau и N. Hußmann, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin и S. Grünheid)
 Предмет
 Искане да се установи неправомерно бездействие от страна на Комисията, доколкото тя не е разпоредила на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да извърши оценка на здравните претенции относно растителните вещества като предварително условие за приемане на окончателния списък на разрешените претенции съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (OВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска като недопустим.
 2)
 Осъжда Bionorica SE да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 409, 17.11.2014 г.


text:
 18.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 250/4
 Решение на Съда (пети състав) от 21 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.
 (Дело C-78/11) (1)
 (Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Право на платен годишен отпуск - Отпуск по болест - Годишен отпуск, който съвпада с отпуск по болест - Право на ползване на платения годишен отпуск през друг период)
 2012/C 250/07
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)
 Ответници: Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3) — Временна нетрудоспособност, настъпила внезапно през периода на отпуск — Национална правна уредба, който не позволява прекъсване на годишния отпуск и неговото последващо продължаване изцяло или за остатъчния период
 Диспозитив
 Член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национални разпоредби, които предвиждат, че работник, намиращ се в положение на неработоспособност, настъпила през периода на платения му годишен отпуск, няма право да ползва по-късно този годишен отпуск, който съвпада с периода на неработоспособност.
 (1) ОВ C 152, 21.5.2011 г.


text:
 8.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 190/32
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 22 април 2015 г. — ED/ENISA
 (Дело F-105/14) (1)
 ((Публична служба - Срочно нает служител - Процедура за подбор - Решение за отхвърляне на кандидатурата във фазата на предварителния подбор след разглеждане от комисия за подбор - Липса на обжалване по административен ред в срока, предвиден в Правилника за длъжностните лица, на решението за отхвърляне на кандидатурата - Искания за информация - Отговор на органа, оправомощен да сключва договори, без преразглеждане на решението за отхвърляне на кандидатурата - Подадена по административен ред жалба срещу този отговор - Неспазване на изискването за обжалване по административен ред - Явна недопустимост - Член 81 от Процедурния правилник))
 (2015/C 190/37)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ED (представител: S. A. Pappas, адвокат)
 Ответник: Агенция на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност (представители: A. Ryan, D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя за длъжността юрист („legal officer“) по обявата за свободно работно място ENISA-TA-AD-2013-05.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда ED да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати разноските, направени от Агенцията на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г., стр. 53.


text:
 12.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/17
 Решение на Общия съд от 29 септември 2011 г. — adidas/СХВП — Patrick Holding (Изображение на обувка с две ивици)
 (Дело T-479/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща обувка с две странични ивици - По-ранна национална марка, изобразяваща обувка с три странични ивици - Относително основание за отказ - Липса на обосновка за по-ранното право - Липса на превод на съществени елементи, обосноваващи регистрацията на по-ранната марка - Правило 16, параграф 3, правило 17, параграф 2 и правило 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2011/C 331/30
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: adidas AG (Herzogenaurach, Германия) (представители: V. von Bomhard, A. Renck, avocats, и I. Fowler, solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Дания) (представители: J. Løje и T. Meedom, avocats)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 27 август 2008 г. по преписка R 849/2007-2, свързано с производство по възражение между adidas AG и Patrick Holding ApS.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда adidas AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 6, 10.1.2009 г.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/37
 Жалба, подадена на 22 ноември 2013 г. — Reed Exhibitions/СХВП (INFOSECURITY)
 (Дело T-633/13)
 2014/C 52/71
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Reed Exhibitions Ltd (Ричмънд, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2013 г., постановено по преписка R 1544/2012-5,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „INFOSECURITY“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 41 — заявка за марка на ОбщносттаNo 10 155 596
 Решение на проверителя: частично отхвърля заявката за марка на Общността
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в), и на член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 14.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 414/34
 Жалба, подадена на 12 октомври 2015 г г. — Onix Asigurări/EIOPA
 (Дело T-590/15)
 (2015/C 414/45)
 Език на производството: румънски
 Страни
 Жалбоподател: Onix Asigurări SA (Букурещ, Румъния) (представител: M. Vladu, avocat)
 Ответник: Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно
 осигуряване (EIOPA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да установи, че ответникът не предприел мерки за вземане на решение вследствие на неправилното прилагане от Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni на разпоредбите на член 40, параграф 6) от Директива 92/49/ЕИО на Съвета;
 —
 при условията на евентуалност да отмени решение на отделението по жалбите BOA 2015 001 от 3 август 2015 г. и решение на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г., потвърдено със становище EIOPA-14-653 от 24 ноември 2014 г.;
 —
 да установи отговорността на ответника за вредата, причинена на жалбоподателя от невземането на решение съгласно точка 1, съответно чрез вземане на решенията съгласно точка 2.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 17 от Регламент (ЕС) No 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета
 —
 Не съществува законно прието решение от ответника във връзка с основателността и целесъобразността на започването на разследване;
 —
 Решението на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. е прието без да са били изпълнени условията, предвидени в член 39, параграфи 1, 2 и 3 от регламента;
 —
 Мотивите за решението на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. нямат връзка с аспектите, свързани с целесъобразността на започването на разследване, тъй като всъщност те представляват съображения относно процесуалните способи, с които разполага жалбоподателят срещу решението на италианския национален орган.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушението на съществено процесуално правило във връзка с решението на отделението по жалбите BOA 2015 001 от 3 август 2015 г. и с решението на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г.
 —
 Решението на отделението по жалбите е взето без да се разгледа законосъобразността и основателността на решението на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г.; отделението по жалбите е произнесло решение без да разгледа цялостно предмета на отнесените за решаване пред него въпроси;
 —
 Решение на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. е прието без да са изпълнени условията, предвидени в член 39, параграфи 1, 2 и 3 от регламента и не е мотивирано дори и по отношение на съществените аспекти, представени за разглеждане.
 3.
 Третото основание, изведено от съществуването на имуществена вреда и на засягане на репутацията, причинени пряко и виновно на жалбоподателя (спадане на оборота, на печалбата, негативно отражение върху репутацията) от ответника чрез неприемането от последния на решение, съответно от приемането на горепосочените невалидни решения.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/28
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Германия) на 8 ноември 2012 г. — Alexander Wieland/Land Berlin
 (Дело C-503/12)
 2013/C 26/55
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Alexander Wieland
 Ответник: Land Berlin
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО (1), да се тълкува в смисъл, че установява всеобхватна забрана за допускане на необоснованата дискриминация, основана на възраст, която забрана се прилага и по отношение на нормите на националното право относно заплатите на служителите във федералните провинции?
 2.
 При положителен отговор на първия въпрос, в резултат на тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз стига ли се до извода, че е налице пряка или непряка дискриминация, ако съгласно определена национална уредба размерът на основната заплата на даден държавен служител се повишава в съответствие с неговата възраст при учредяване на служебното му правоотношение, а впоследствие — преимуществено в зависимост от продължителността на служебното му правоотношение?
 3.
 При положителен отговор и на втория въпрос, тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз допуска ли подобна национална уредба да бъде оправдавана с преследваната от законодателя цел да възнаграждава натрупания професионален опит?
 4.
 При положителен отговор и на третия въпрос, ако националният законодател не е успял да въведе в националното право норми относно заплатите на държавните служители, с които не се допуска дискриминация, тълкуването на първичното и/или вторично право на Европейския съюз позволява ли в полза на дискриминираното лице да възникне и друга правна последица, освен заплащането с обратна сила на възможно най-високата по степен заплата за съответната длъжностна категория?
 В това отношение единствено въз основата на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО, ли възниква правната последица от забраната за допускане на дискриминация, или претенцията на държавния служител възниква единствено с оглед на неправилното транспониране на разпоредбите на правото на Европейския съюз в съответствие с установеното в правото на Съюза право на иск за отговорност на държавите членки?
 5.
 Тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз допуска ли съществуването на национална мярка, която обвързва предявяването на претенциите на държавните служители за (последващо) плащане на определена сума или за обезщетение от изискването държавните служители да предявят тези претенции възможно най-скоро след възникването им?
 6.
 При положителен отговор на въпроси от 1 до 3, от тълкуването на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз следва ли, че ако със закон, уреждащ прехода към нов режим за определяне на заплатите на държавните служители, на заварените държавни служители се определя степен на заплатата по нововъведената система, като се взема единствено предвид размерът на основна заплата, която те са получавали съгласно старата (дискриминационна) уредба на конкретна, посочена в новия закон релевантна дата на прехода, като съгласно този закон релевантна за повишението на заплатите на тези държавни служители в последващи степени е единствено продължителността на придобития след влизането в сила на новия закон опит, без да се отчита абсолютната продължителност на целия, придобит от тях опит, по този начин на практика се запазва в непроменен вид допусканата със старата уредба дискриминация, основана на възраст — и това състояние продължава до евентуалното достигане на възможно най-високата по степен заплата?
 7.
 При положителен отговор и на шестия въпрос, тълкуването на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз допуска ли това неограничено продължаващо неравно третиране да бъде оправдано с преследваната от законодателя цел, според която със закона, уреждащ прехода към новата система за определяне на заплатите на държавните служители не следва да се защитават (единствено) придобитите права към настъпването на посочената в закона релевантна за прехода дата, а (също) и възникналите въз основа на стария режим прогнозни очаквания за доходите, които държавният служител ще получи в рамките на цялата продължителност на неговия професионален живот, като му бъде изплащана заплатата за съответната длъжностна категория?
 Допустимо ли е продължаващата дискриминация на заварените държавни служители да бъде оправдана с аргумента, че алтернативните разрешения на установените с новия режим правила (индивидуално определяне на съответната степен на заплата в зависимост от продължителността на придобития опит също и за всеки от заварените държавни служители) са свързани с по-голяма административна тежест?
 8.
 В случай че се отхвърли посочената във въпрос 7 възможност да се оправдае допускането на дискриминация, ако националният законодател не е успял да въведе в националното право норми също и относно заплатите на заварените държавни служители, с които не се допуска дискриминация, тълкуването на първичното и/или вторично право на Европейския съюз позволява ли в полза на заварените държавни служители да възникне и друга правна последица, освен да им бъде изплатена с обратна сила, и да се продължи да им се изплаща за в бъдеще, възможно най-високата по степен заплата за съответната длъжностна категория?
 В това отношение единствено въз основата на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО, ли възниква правната последица от забраната за допускане на дискриминация, или претенцията на длъжностното лице възниква единствено с оглед на неправилното транспониране на разпоредбите на правото на Европейския съюз в съответствие с установеното в правото на Съюза право на иск за отговорност на държавите членки?
 (1) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/56
 Жалба, подадена на 14 ноември 2012 г. — Sanofi/СХВП — GP Pharm (GEPRAL)
 (Дело T-493/12)
 2013/C 26/113
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sanofi (Париж, Франция) (представител: C. Hertz-Eichenrode, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: GP Pharm, SA (Сант Кинти де Медиона, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 5 септември 2012 г. по преписка R 201/2012-2, и
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „GEPRAL“ за стоки от клас 5 — международна регистрация No 1010832, посочваща Европейския съюз.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация No 418607 с действие в Австрия на словната марка „DELPRAL“ за стоки от клас 5.
 Решение на отдела по споровете: изцяло уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и изцяло допуска международната регистрация.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/35
 Решение на Първоинстанционния съд от 15 февруари 2007 г. — Bodegas Franco-Españolas/СХВП — Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (ROYAL)
 (Дело T-501/04) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността ROYAL - По-ранна словна марка на Общността ROYAL FEITORIA - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2007/C 82/78)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Bodegas Franco-Españolas, SA (Logroño, Испания) (представител: E. López Camba, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. García Murillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) (Vila Nova de Gaia, Португалия) (представител: D. Martins Pereira, адвокат)
 Предмет
 Иск срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 25 октомври 2004 г. (Дело R 513/2002-1) относно производство по възражение между Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) и Bodegas Franco-Españolas, SA
 Диспозитив
 1)
 Решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 25 октомври 2004 г. (Дело R 513/2002-1) се отменя.
 2)
 СХВП се осъжда да заплати разноските.
 (1) ОВ C 45, 19.2.2005 г.


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/27
 Жалба, подадена на 6 август 2015 г. — EEB/Комисия
 (Дело T-448/15)
 (2015/C 328/25)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: European Environmental Bureau (EEB) (Брюксел, Белгия) (представител: B. Kloostra, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви, че Комисията е нарушила Регламент (ЕО) No 1367/2006 и Орхуската конвенция, а именно:
 а)
 член 1, параграф 1, буква a), член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 (1) като не е тълкувала тези разпоредби в съответствие с член 4, параграфи 1, 3 и 4 от Орхуската конвенция и/или като не е приложила пряко член 4, параграфи 1, 3 и 4 от Орхуската конвенция по отношение на информация относно околната среда, предвид че член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 са несъвместими с член 4, параграфи 1, 3 и 4 от Орхуската конвенция и незаконосъобразно разширяват обхвата на основанията за отказ по член 4, параграф 3) Регламент (ЕО) No 1049/2001 (2) до информацията относно околната среда,
 б)
 член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 като не е тълкувала и приложила ограничително основанията за отказ по член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 и/или като не е взела предвид обществения интерес от разкриването на информация относно околната среда, и/или не е взела предвид, че съответната информация е свързана с емисии в околната среда,
 —
 да обяви, че Комисията е нарушила Регламент (ЕО) No 1049/2001, а именно:
 а)
 член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001, като не е представила подробни мотиви за отказа на достъп до съответните документи,
 б)
 член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001, като е приложила първия параграф от тази разпоредба за документи, свързани с приключил процес на вземане на решение,
 в)
 член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 като не е преценила в достатъчна степен наличието на по-висш обществен интерес от оповестяването,
 г)
 член 6, параграф 3, член 7, параграфи 1 и 3 и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 като не положила никакви усилия за неформално обсъждане с оглед на намирането на справедливо решение и като не е взела решение в установения срок,
 —
 да осъди ЕС, представляван от Комисията, да заплати обезщетение в размер, определен от Общия съд, но не по-малък от 1 евро, заедно с лихвите, за причинените на EEB вреди поради липсата на своевременен достъп до заявените документи, които не са били оповестени от Комисията в сроковете, предвидени в член 7, параграфи 1 и 3 и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001,
 —
 да отмени оспореното решение на Комисията от 1 юни 2015 г. и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително тези на встъпилите страни.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага следните правни основания и доводи по отношение на нарушението от страна на Комисията на Регламент (ЕО) No 1367/2006, Регламент (ЕО) No 1049/2001 и на Орхуската конвенция (3):
 1.
 Първото правно основание е нарушение на член 1, параграф 1, буква a), член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 и/или член 4, параграфи 1, 3 и 4 от Орхуската конвенция.
 —
 Заявената информация представлява информация относно околната среда съгласно Орхуската конвенция и съгласно член 2, буква г), подточка iii), член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006;
 —
 Член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 са несъвместими с член 4, параграфи 3 и 4 от Орхуската конвенция и незаконосъобразно разширяват основанията за отказ по член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 до информация относно околната среда;
 —
 Комисията нарушила член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 по отношение на ограничителното тълкуване на изключенията от общото правило за оповестяване, на задължението за претегляне на интересите и на „правилото за емисиите“.
 2.
 Второто правно основание е нарушение на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 —
 Основанието за отказ, предвидено в член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) No 1049/2001 не се прилага за заявените документи;
 —
 Оповестяването на заявените документи не засяга сериозно процеса на вземане на решение на Комисията;
 —
 Нарушение на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001, тъй като Комисията не претеглила правилно интересите, защитени от неоповестяването по отношение на обществения интерес от оповестяване на съответните документи.
 3.
 Третото правно основание е нарушение на член 7, параграфи 1 и 3 и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 4.
 Четвъртото правно основание, свързано с иска за обезщетение съгласно член 340 ДФЕС, е нарушение от страна на Комисията на член 7, параграфи 1 и 3 и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 (1) Регламент (ЕО) No 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 25.9.2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).
 (2) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 31.5.2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (3) Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, подписана в Орхус на 25 юни 1998 г. и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/24
 Жалба, подадена на 2 март 2012 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-135/12)
 2012/C 174/41
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter и J. Rossi)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Общият съд:
 —
 да отмени изцяло обжалваното решение;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Със своята жалба жалбоподателят иска да се отмени Решение C(2011) 9403, окончателен, на Комисията от 20 декември 2011 г., с което се обявява за съвместима с вътрешния пазар при някои условия предоставената от Френската република помощ в полза на France Télécom във връзка с реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи във France Télécom (държавна помощ No C 25/2008 (бивш NN 23/2008).
 Жалбоподателят изтъква три правни основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 Първото правно основание, състоящо се от две части, е изведено от нарушението на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията приела, че реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи във France Télécom, представлявала държавна помощ. Жалбоподателят твърди, че:
 —
 Комисията погрешно приела, че намалението на изплатената от France Télécom на държавата насрещна престация не освобождава France Télécom от структурно неизгодното положение, което предприятието е понесло вследствие от влизането в сила на закона от 1990 г., както и че мярката давала предимство на това предприятие;
 —
 при условията на евентуалност Комисията погрешно приела, че France Télécom се е ползвало с предимство, считано от 1996 г., въпреки изплащането от страна на това предприятие на изключителна вноска с определена сума.
 2.
 Второто правно основание е изведено при условията на евентуалност от нарушението на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, доколкото Комисията обвързала съвместимостта на разглежданата мярка със зачитането на поставеното от член 2 на обжалваното решение условие. Второто правно основание съдържа две части.
 —
 С първата част жалбоподателят твърди, че Комисията нарушила член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС като приела, че конкурентната ставка на равно заплащане в случая не била достигната поради невземането под внимание на необичайните рискове при изчисляването на изплатената на France Télécom насрещна престация вследствие от влизането в сила на закона от 1996 г.
 —
 С втората част жалбоподателят твърди при условията на евентуалност, че Комисията нарушила член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС с отказа да прецени недостатъчното ниво на конкурентна ставка на равно заплащане с оглед на изплащането от France Télécom на изключителна вноска с определена сума и с извода ѝ, че това предприятие не е поставено в напълно равностойно положение спрямо своите конкуренти до 2043 г.
 3.
 Третото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото Комисията отказала да приеме ставката от 7 % в качеството на процент за актуализиране на изключителната вноска с определена сума.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/31
 Решение на Общия съд от 30 септември 2010 г. — PVS/СХВП — MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata)
 (Дело T-270/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността medidata - По-ранна национална словна марка MeDiTA - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство между знаците - Сходство между услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 317/56
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH (Mülheim an der Ruhr, Германия) (представител: F. Lindberg, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH (Дюселдорф, Германия) (представител: T. Schulte-Beckhausen, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 май 2009 г. (преписка R 1724/2007-4) относно производство по възражение между MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH и PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 220, 12.9.2009 г.


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/26
 Жалба, подадена на 2 октомври 2009 г. — NEC Display Solutions Europe/СХВП — Nokia (NaViKey)
 (Дело T-393/09)
 2009/C 297/38
 Език, на който е подадена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: NEC Display Solutions Europe GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: P. Munzinger, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Nokia Corp. (Хелзинки, Финландия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 юни 2009 г. по преписка R 1143/2008-2
 —
 да се отхвърли възражението, подадено от другата страна в производството пред апелативния състав, срещу регистрацията на разглежданата марка на Общността;
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително и тези, направени пред апелативния състав; и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски, включително и тези направени от жалбоподателя пред апелативния състав, ако тя стане встъпила страна по това дело.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „NaViKey“ за стоки в клас 9
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация като марка на Общността на словната марка „NAVI“ за стоки и услуги в класове 9 и 38; регистрация като финландска марка на словната марка „NAVI“ за стоки в клас 9
 Решение на отдела по споровете: Уважава изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав: (i) е допуснал грешка при определянето на съответните потребители, чието възприемане трябва да бъде взето предвид; (ii) е допуснал грешка при преценяването на приликата между разглежданите марки и обхванатите стоки; и (iii) не е взел предвид, че другата страна в производството пред апелативния състав не може да забрани използването на по-късните марки, които съдържат елемента „NAVI“, поради липсата на самия или на ниска степен на отличителен характер и следователно не може да се позове на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, за да иска да се отхвърли заявката на съответната марка на Общността; нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009, тъй като апелативният състав не е посочил причините за неговата констатация, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/30
 Жалба, подадена на 15 февруари 2012 г. — ZZ/Европейски икономически и социален комитет
 (Дело F-21/12)
 2012/C 133/61
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението, с което е отнето правото на жалбоподателя да получава надбавката за експатриране и е разпоредено връщането с обратно действие на получените надбавки.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на органа по назначаването (наричан по-нататък ОН) на ЕИСК от 9 юни 2011 г., с което е отнето правото на жалбоподателя да получава надбавката за експатриране, считано от 1 юли 2010 г., и е разпоредено връщането на получената след тази дата надбавка за експатриране,
 —
 ако е необходимо, да се отмени решението на ОН на ЕИСК, с което е отхвърлена жалбата по административен ред на жалбоподателя, подадена на 9 септември 2011 г. на основание член 90, параграф 2 от Правилника,
 —
 да бъде осъден ЕИСК да върне на жалбоподателя надбавката за експатриране, възстановена считано от 1 юли 2010 г., както и да заплати надбавката за експатриране, която вече не е изплащана от 9 юни 2011 г., заедно с лихвата за забава в размера, прилаган от Европейската централна банка, увеличен с два пункта,
 —
 да се осъди ЕИСК да заплати съдебните разноски.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/33
 Преюдициално запитване, отправено от Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Кипър) на 27 май 2013 г. — Sotiris Papasavvas/O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi и Giorgos Sertis
 (Дело C-291/13)
 2013/C 207/56
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Eparchiako Dikastirio Lefkosias
 Страни в главното производство
 Ищец: Sotiris Papasavvas
 Ответници: O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi и Giorgos Sertis
 Преюдициални въпроси
 1.
 Като се има предвид, че правната уредба на държавите членки относно клеветата оказва въздействие върху способността за предоставяне на информационни услуги по електронен път както на национално равнище, така и в рамките на ЕС, посочената правна уредба може ли да се квалифицира като ограничаване на предоставянето на информационни услуги с оглед на прилагането на Директива 2000/31/ЕО?
 2.
 При утвърдителен отговор на въпроса в точка 1) разпоредбите на членове 12, 13 и 14 от Директива 2000/31/ЕО относно отговорността прилагат ли се към граждански спорове от частноправен характер, например такива относно гражданската отговорност за клевета, или се ограничават до гражданската отговорност за търговски сделки/потребителски договори?
 3.
 С оглед целта на членове 12, 13 и 14 от Директива 2000/31/ЕО относно отговорността на доставчиците на услуги на информационното общество и предвид факта, че в много държави членки е необходимо предварително образуване на съдебно производство, за да бъдат постановени привременни мерки за въздържане от действие, валидни до приключване на производството, посочените разпоредби пораждат ли права, на които правните субекти могат да се позовават в своя защита в контекста на предявен по реда на гражданското производство иск за клевета или са пречка за предявяването на такъв иск?
 4.
 Понятията „услуги на информационното общество“ и „доставчик [на услуги на информационното общество]“ по смисъла на член 2 от Директива 2000/31/ЕО и член 1, параграф 2 от Директива 98/34/ЕО, изменена с Директива 98/48/ЕО, прилагат ли се по отношение на онлайн информационни услуги, когато възнаграждението не се заплаща директно от получателя на услугите, а косвено чрез рекламите, показани на уебстраницата.
 5.
 Предвид определението за „доставчик [на услуги на информационното общество]“ по смисъла на член 2 от Директива 2000/31/ЕО и член 1, параграф 2 от Директива 98/34/ЕО, изменена с Директива 98/48/ЕО, в каква степен може да се приеме, че едно или няколко от следните положения представляват „обикновен пренос“ или „временно съхраняване, наречено кеширане“ или „съхраняване на информация“ по смисъла на членове 12, 13 и 14 от Директива 2000/31/ЕО:
 а)
 вестник, притежаващ достъпна безплатно уебстраница, на която е публикувано електронното издание на отпечатания вестник с всички съдържащи се в него статии и реклами, във формат PDF или друг аналогичен електронен формат;
 б)
 електронен вестник със свободен достъп, чийто доставчик получава възнаграждение от търговските реклами, показани на уебстраницата. Публикуваните в електронния вестник информации са предоставени от служителите на вестника и/или журналисти на свободна практика;
 в)
 платена уебстраница, която предоставя някоя от услугите по букви a) и б) по-горе?


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/15
 Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Efag Trade Mark Company/СХВП („FICKEN LIQUORS“)
 (Дело T-54/13) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „FICKEN LIQUORS“ - Абсолютни основания за отказ - Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави - Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 377/35
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Германия) (представител: M. Wekwerth, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 ноември 2012 г. (преписка R 2544/2011-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „FICKEN LIQUORS“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/7
 Решение на Съда (голям състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc./The Secretary of State for Energy and Climate Change
 (Дело C-366/10) (1)
 (Преюдициално запитване - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Директива 2008/101/ЕО - Включване на авиационните дейности в тази схема - Валидност - Чикагска конвенция - Протокол от Киото - Споразумение за въздушен транспорт между ЕС и САЩ - Принципи на международния обичай - Правно действие - Възможност за позоваване - Екстратериториално действие на правото на Съюза - Понятията „такса“ и „налог“)
 2012/C 49/12
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc.
 Ответник: The Secretary of State for Energy and Climate Change
 В присъствието на: International Air Transport Association (IATA), National Airlines Council of Canada (NACC), Aviation Environment Federation, WWF-UK, European Federation for Transport and Environment, Environmental Defense Fund, Earthjustice
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice Qeen's Bench Division (Administrative Court) — Валидност на Директива 2008/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година за изменение на Директива 2003/87/ЕО с цел включване на авиационните дейности в схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (ОВ L 8, 2009 г., стр. 3) — Възможност за позоваване на определени норми и/или разпоредби на международното право
 Диспозитив
 1.
 При обстоятелства като тези по делото в главното производство и за целите на преценката на валидността на Директива 2008/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година за изменение на Директива 2003/87/ЕО с цел включване на авиационните дейности в схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността, сред упоменатите от запитващата юрисдикция принципи и разпоредби на международното право е възможно позоваване единствено:
 —
 от една страна, в границите на контрола за наличие на явна грешка от страна на Съюза в преценката дали предвид тези принципи е компетентен да приеме посочената директива:
 —
 на принципа, че всяка държава има пълен и изключителен суверенитет над своето въздушно пространство,
 —
 на принципа, че никоя държава няма право да претендира да подчини която и да било част от откритото море на своя суверенитет, и
 —
 на принципа за свободата на полетите над открито море;
 —
 от друга страна,
 —
 на член 7 и член 11, параграф 1 и параграф 2, буква в) от Споразумението за въздушен транспорт, сключено на 25 и 30 април 2007 г. между Съединените американски щати, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна, съгласно измененията с протокола, както и
 —
 на член 15, параграф 3 от това споразумение във връзка с член 2 и член 3, параграф 4 от него.
 2.
 При разглеждането на Директива 2008/101 не се установяват обстоятелства, които да засягат валидността ѝ.
 (1) ОВ C 260, 25.9.2010 г.


text:
 20.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/10
 Определение на Общия съд от 6 септември 2012 г. — Technion и Technion Research & Development Foundation/Комисия
 (Дело T-657/11) (1)
 (Жалба за отмяна - Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности - Писмо, с което се съобщава намерението на Комисията да предприеме действия за възстановяване на адаптираните суми в изпълнение на договор за финансиране на научни изследвания - Актове, които не могат да се разглеждат отделно от договор - Недопустимост)
 2012/C 319/18
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Technion — Israel Institute of Technology (Хайфа, Израел) и Technion Research & Development Foundation Ltd (Хайфа) (представители: D. Grisay и D. Piccininno, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Calciu и F. Moro)
 Предмет
 Искане за отмяна на писмото на Комисията от 19 октомври 2011 г., с което се уведомява за издаването на дебитно известие за събиране на сума от 97 106,72 EUR, съответстваща на размера на адаптираните суми за договор No 034984 (Mosaica), вследствие на заключението от финансов одит, отнасящ се именно до договора „MOSAICA“, сключен в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности, допринасящи за създаването на европейско пространство за научни изследвания и иновации (2002—2006)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Осъжда Technion — Israel Institute of Technology и Technion Research & Development Foundation Ltd да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 73, 10.3.2012 г.


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/20
 Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2009 г. — Perfetti Van Melle/СХВП — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)
 (Дело T-16/08) (1)
 (Марка на Общността - Процедура за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността CENTER SHOCK - По-ранни национални словни марки CENTER - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) и член 52, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 207/2009])
 2009/C 193/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Италия) (представители: P. Perani и P. Pozzi, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. Novais Gonçalves)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Cloetta Fazer AB (Ljungsbro, Швеция) (представители: първоначално J. Runsten и S. Sparring, впоследствие M. Treis, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 7 ноември 2007 г. (преписка R 149/2006-4) относно процедура за обявяване на недействителност между Cloetta Fazer AB и Perfetti Van Melle SpA.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Perfetti Van Melle SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/20
 Иск, предявен на 22 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Португалия
 (Дело C-24/08)
 (2008/C 79/34)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Afonso и H. Kraemer)
 Ответник: Република Португалия
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/48/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост, Република Португалия не е изпълнила задълженията си по тази директива;
 —
 да се осъди Република Португалия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 29 април 2004 г.
 (1) ОВ L 157, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/7
 Решение на Съда (трети състав) от 25 март 2010 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf, Германия) — Helmut Müller GmbH/Bundesanstalt für Immobilienaufgaben
 (Дело C-451/08) (1)
 (Процедури за възлагане на обществени поръчки за строителство - Обществени поръчки за строителство - Понятие - Продажба от публичноправен орган на земя, върху която приобретателят възнамерява да извърши последващи строителни работи - Строителни работи, съответстващи на определени от административно-териториална единица цели по урбанистично развитие на населените места)
 2010/C 134/10
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Helmut Müller GmbH
 Ответник: Bundesanstalt für Immobilienaufgaben
 В присъствието на: Gut Spascher Sand Immobilien GmbH, община Wildeshausen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Düsseldorf — Тълкуване на член 1, параграф 2, буква б) и параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282) — Понятията „обществена поръчка за строителство“ и „концесия за строителство“ — Задължение за прилагане на процедура за възлагане на обществена поръчка спрямо продажбата на земя от трето лице, тъй като впоследствие върху тази земя приобретателят трябва да извърши строителни работи, които съответстват на определени от административно-териториална единица цели по урбанистично развитие на населените места и проектът за които е одобрен от тези единици преди сключването на договора за продажбата
 Диспозитив
 1.
 Понятието „обществени поръчки за строителство“ по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Директива 2004/18 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги не изисква строителните работи, представляващи предмет на поръчката, да се извършват материално или физически за възлагащия орган, доколкото те са извършени в прекия икономически интерес на този орган. Упражняването от последния на регулаторни правомощия в областта на градоустройството не е достатъчно за изпълнението на последното условие.
 2.
 Понятието „обществени поръчки за строителство“ по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Директива 2004/18 изисква изпълнителят да поеме пряко или непряко задължението да извърши строителните работи, предмет на поръчката, и изпълнението на това задължение да може да се иска по съдебен ред при условията и реда, установени от националното право.
 3.
 „Изискванията на възлагащия орган“ по смисъла на третата хипотеза, съдържаща се в член 1, параграф 2, буква б) от Директива 2004/18, не могат да се състоят в обикновения факт, че публичноправен орган разглежда някои строителни планове, които са му представени, или взема решение при упражняването на своите правомощия в областта на урбанистичното регулиране.
 4.
 При обстоятелства като тези по главното производство концесия за строителство по смисъла на член 1, параграф 3 от Директива 2004/18 е изключена.
 5.
 При обстоятелства като тези по главното производство разпоредбите на Директива 2004/18 не се прилагат към ситуация, при която публичноправен орган продава земя на предприятие, докато друг публичноправен орган възнамерява да възложи поръчка за строителство върху тази земя, макар последният все още да не е взел формално решение да пристъпи към възлагането на тази поръчка.
 (1) ОВ C 6 от 10.01.2009 г.


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/42
 Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Boyle/Комисия
 (Дело T-461/10)
 ()
 2010/C 328/70
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Cathal Boyle (Killybegs, Ирландия) (представители: A. Collins SC, N. Travers, Barrister и D. Barry, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени съобщеното на жалбоподателя на 16 юли 2010 г. Решение на Комисията по преписка No С(2010) 4751 от 13 юли 2010 г. под формата на писмо до Ирландия, с което е отхвърлено искането му за увеличаване на капацитета във връзка с повишаване на сигурността за проектиран нов морски траулер, който да замени MFV Marie Dawn, прието след като Решение на Комисията No 2003/245 от 4 април 2003 г. по получените от нея искания за увеличаване на целите в МПО IV, за да бъде взето предвид подобряването на сигурността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за кораби с обща дължина над 12 метра (ОВ L 90, 2003 г., стр. 48), е отменено по отношение на жалбоподателя с Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2006 г. по съединени дела T-218/03—T-240/03 Boyle и др./Комисия, Recueil, стр. II-1699 и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска на основание член 263 от ДФЕС отмяна на съобщеното му на 16 юли 2010 г. Решение на Комисията по преписка C(2010) 4751 от 13 юли 2010 г. под формата на писмо до Ирландия, с което е отхвърлено искането му за увеличаване на капацитета във връзка с повишаване на сигурността за проектиран нов морски траулер, който да замени MFV Marie Dawn, прието след като Решение на Комисията No 2003/245 от 4 април 2003 г. по получените от нея искания за увеличаване на целите в МПО IV, за да бъде взето предвид подобряването на сигурността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за кораби с обща дължина над 12 метра (ОВ L 90, 2003 г., стр. 48), е отменено по отношение на жалбоподателя с Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2006 г. по съединени дела T-218/03—T-240/03 Boyle и др./Комисия, Recueil, стр. II-1699.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи следните правни основания
 На първо място жалбоподателят твърди, че ответникът е действал без да има правна основа за това. Член 4, параграф 2 от Решение No 97/413/ЕО на Съвета от 26 юни 1997 г. относно целите и подробните правила за преструктуриране на риболова в Общността за периода между 1 януари 1997 г. до 31 декември 2001 г. за постигане на трайно равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация (ОВ L 175, 1997 г., стp. 27) продължава да бъде подходящата правна основа за оспорваното решение, поради което Комисията нямала правна основа за приемане на решението като решение ad hoc.
 На второ място жалбоподателят твърди, че Комисията нарушила основни процесуални норми. Жалбоподателят сочи, че според Решение No 97/413/ЕО на Съвета оспорваното решение трябвало да бъде прието по реда на процедурата на управителните комитети и като решила да приеме решението като решение ad hoc, Комисията действала в нарушение на основни процесуални изисквания.
 На трето място жалбоподателят твърди, че като не тълкувала правилно член 4, параграф 2 от Решение No 97/413/ЕО на Съвета, Комисията превишила правата си, по-конкретно като се основала на неотносими критерии и пренебрегнала дадената в Решение No 97/413/ЕО на Съвета и в приложимите към момента на подаване на искането на жалбоподателя за свързан с безопасността допълнителен тонаж през м. декември 2001 г. общностни актове относно риболова дефиниция на „риболовно усилие“.
 Сочи се освен това, че оспорваното решение съдържа няколко явни грешки в преценката на искането на жалбоподателя за свързан с безопасността допълнителен тонаж. По-конкретно жалбоподателят твърди, че решението на Комисията да отхвърли искането на жалбоподателя поради по-големия обем под главната палуба на проектирания нов кораб в сравнение с този на Marie Dawn било явно погрешно, както и предположението ѝ, че проектираният нов кораб ще има по-голямо „риболовно усилие“от това на Marie Dawn.
 Накрая жалбоподателят твърди, че Комисията нарушила правото му на равно третиране. Той сочи, че отхвърлянето на искането му от страна на Комисията поради по-големия обем под главната палуба на неговия проектиран нов кораб представлява очебийна разлика в третирането, достигаща до недопустима дискриминация спрямо него в сравнение с изцяло различния подход, възприет при третирането на някои други искания за свързан с безопасността допълнителен тонаж, уважени в Решение 2003/245 на Комисията, както и по отношение на едно от първоначално отхвърлените в това решение искания, но след това уважено в Решение на Комисията, съобщено под No C(2010) 4765 от 13 юли 2010 г.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/40
 Решение на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Arkema France/Комисия
 (Дело T-189/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Водороден пероксид и натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Носене на отговорност за неправомерното поведение - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Принцип на добра администрация - Глоби - Известие относно сътрудничеството)
 2011/C 269/87
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Arkema France SA (Colombes, Франция) (представители: първоначално A. Winckler, S. Sorinas Jimeno и P. Geffriaud, впоследствие S. Sorinas Jimeno и E. Jégou, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Arbault и O. Beynet, впоследствие V. Bottka, P. J. Van Nuffel и B. Gencarelli)
 Предмет
 Като главно искане, молба за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 (ЕО) и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/С-38.620 — Водороден пероксид и перборат), доколкото се отнася до жалбоподателя, и при условията на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Arkema France SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/60
 Жалба, подадена на 10 октомври 2008 г. — Intel/Комисия
 (Дело T-457/08)
 (2008/C 301/99)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Intel Corp. (Wilmington, Съединени щати) (представители: N. Green QC, K. Bacon, Barrister)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят решенията,
 —
 да се удължи срокът, определен на Intel за представяне на отговор на допълнителното изложение на възраженията („ДИВ“), с 30 дни от датата, на която Intel получи достъп до съответните документи на подалия оплакването,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски на Intel.
 Правни основания и основни доводи
 В настоящото производство жалбоподателят на основание на член 230 ЕО иска отмяната на решението на служителя по изслушването от 15 септември 2008 г., взето съгласно член 10 от Решение на Комисията 2001/432/ЕО (1), по дело COMP/C-3/37.990 — Intel, във връзка с производство по член 82 ЕО, заедно с решение на комисаря по конкуренцията, взето на 6 октомври 2008 г. или около тази дата. Обжалваните решения се отнасят до отказа от страна на Комисията да осигури някои писмени доказателства, изходящи по-специално от подалия оплакване по делото, които според жалбоподателя са пряко относими към твърденията на Комисията в ДИВ. Служителят по изслушването отхвърля и довода на Intel, че не е в състояние да даде подходящ отговор на ДИВ, без да му бъдат осигурени посочените документи, и отказва допълнително продължаване на срока, определен на Intel за представяне на отговор на ДИВ.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят посочва две правни основания.
 На първо място, жалбоподателят твърди, че решенията са опорочени от грешки при прилагане на правото, и изтъква, че срокът за представяне на неговия отговор на ДИВ не може да започне да тече, ако преписката не е попълнена по същество; в противен случай предприятието не би могло ефективно да упражнява правата си на защита.
 На второ място, жалбоподателят твърди, че обжалваните решения са явно незаконосъобразни, тъй като позволяват на Комисията да продължи дискриминиращо и пристрастно разследване, което възпрепятства жалбоподателя да упражнява своите права на защита. Жалбоподателят изтъква, че това е нарушение на принципа на добрата администрация, съгласно който се изисква Комисията да приеме решение въз основа на цялата налична фактическа и правна информация, която би могла да има значение за крайния резултат.
 (1) Решение от 23 май 2001 година на Комисията относно мандата на служителите по изслушването в някои производства по конкуренция (ОВ L 162, стp. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 108).


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/29
 Жалба, подадена на 30 април 2014 г. — Flachglas Torgau и др./Комисия
 (Дело T-276/14)
 2014/C 223/34
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Flachglas Torgau GmbH (Торгау, Германия) Saint-Gobain Isover G+H AG (Лудвигсхафен ам Райн, Германия) и Saint-Gobain Oberland AG (Бад Вурцах, Германия) (представители: S. Altenschmidt и H. Janssen, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 година по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) допълнителна такса по EEG и особеният компенсационен режим не представляват отпускане на държавни или контролирани от държавата ресурси. Всички релевантни за квалифицирането на тези мерки факти са били установени в досъдебната процедура със страни Комисията и Федерална република Германия. Повече няма съмнения, които Комисията да е длъжна да установява в производството по член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1).
 2.
 Второ правно основание: нарушение на член 108, параграф 1 ДФЕС и на принципа на правна сигурност
 —
 В това отношение жалбоподателите твърдят, че Комисията не се е съобразила с член 108, параграф 1 ДФЕС и с принципа на правна сигурност, като е прибягнала до производството за нова помощ по член 4, параграф 4 от Регламент No 659/1999, вместо до производството за съществуваща помощ по член 17 и следващите от Регламент No 659/1999, за да провери предварителната си оценка на EEG като помощ. В това отношение те по-специално посочват, че с решение от 22 май 2002 г. Комисията не е квалифицирала EEG от 2000 г. като помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като не е налице прехвърляне на държавни ресурси. В сравнение с решението на Комисията от 22 май 2002 г. измененията на EEG от 2000 г. в EEG от 2012 г. не са били съществени. Следователно Комисията е можела да изрази различното си правно тълкуване в производство по член 108, параграф 1 ДФЕС, без да обременява жалбоподателите.
 3.
 Трето правно основание: нарушение на член 41 от Хартата на основните права и на принципа на състезателното начало
 —
 По-нататък жалбоподателите твърдят, че ответникът е приел обжалваното решение, без преди това да им даде възможност да изразят становище.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/17
 Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-265/08) (1)
 (ЕФРР - Намаляване на финансовата помощ - Операционна програма по цел No 1 (1994–1999 г.) относно провинция Тюрингия (Германия)
 (2012/C 331/28)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: M. Lumma, T. Henze, C. Blaschke и K. Petersen, подпомагани от U. Karpenstein, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė и B. Conte)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Испания (представители: първоначално J. M. Rodríguez Cárcamo, впоследствие N. Díaz Abad и J. M. Rodríguez Cárcamo, и накрая A. Rubio González, abogados del Estado); Френска република (представители: G. de Bergues и N. Rouam); и Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels, Y. de Vries, B. Koopman, M. Bulterman и J. Langer)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2008) 1690 окончателен на Комисията от 30 април 2008 г. за намаляване на финансовата помощ, отпусната от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за операционната програма за региона по цел 1 на провинция Тюрингия (Германия) (1994–1999 г.), в съответствие с Решение C(94) 1939/5 на Комисията от 5 август 1994 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 3.
 Кралство Испания, Френската република и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/26
 Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — AEPI/Комисия
 (Дело T-392/08) (1)
 (Конкуренция - Картели - Авторски права във връзка с публичното изпълнение на музикални произведения по интернет, по сателит и по кабел - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на географския пазар - Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление - Съгласувана практика, чрез която се изключва възможността за предлагане на многотериториални каталози и многотериториални лицензи - Доказване - Презумпция за невиновност)
 2013/C 156/44
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Атина, Гърция) (представители: първоначално P. Xanthopoulos и T. Asprogerakas Grivas, а впоследствие T. Asprogerakas Grivas, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. Christoforou и F. Castillo de la Torre, подпомагани първоначално от M. Moustakali, а впоследствие от S. Dempegiotis, avocats)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC)
 Диспозитив
 1.
 Отменя член 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC) в частта, в която се отнася до AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE.
 2.
 Отменя член 4 от Решение C(2008) 3435 окончателен, доколкото препраща към член 3 от същото в частта, в която се отнася до AEPI.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и половината от съдебните разноски на AEPI.
 5.
 AEPI понася половината от направените от него съдебни разноски.
 6.
 Всяка страна понася направените от нея разноски по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 301, 22.11.2008 г.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/35
 Жалба, подадена на 22 януари 2017 г. — Selimovic/Парламент
 (Дело T-61/17)
 (2017/C 121/52)
 Език на производството: шведски
 Страни
 Жалбоподател: Jasenko Selimovic (Hägersten, Швеция) (представител: B. Leidhammar, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решения на председателя от 22 ноември 2016 г., D 203109 и D 203110 („решенията на председателя)“,
 —
 да отмени решение на Бюрото на Европейския парламент от 22 декември 2016 г., PE 595.204/BUR/DEC („решението на Бюрото“),
 —
 да се произнесе без отлагане по делото,
 —
 да осъди Европейския парламент да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер, който ще бъде уточнен в по-късен момент.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.
 1.
 Първо основание: жалбоподателят поддържа, че не е извършил деянията, за които е обвиняван, а именно психически тормоз по член 12a от Правилника за длъжностните лица.
 2.
 Второ основание: жалбоподателят твърди, че решенията са приети в рамките на процедура, която е в противоречие с общите принципи на правна сигурност и на справедлив процес, прогласени в член 6 от ЕКПЧ, тъй като, наред с другото, разследването, преценката на доказателствата и приемането на решението са извършени от една и съща страна (т.е. в контекста на инквизиционен процес). Решенията не се основават на конкретно описание на деянията. Жалбоподателят поддържа, че е бил лишен от възможността да се запознае с точните обвинения срещу него и че не му е била предоставена възможност да оспори обвиненията по същество. На жалбоподателя не е било разрешено да постави въпроси, лично или чрез представител, на тези, които го обвиняват, нито на очевидците, които са дали показания и чиято самоличност е запазена в тайна. Той не получил достатъчно време за подготовка. Европейският парламент не е изразил отношение по представените от жалбоподателя доводи и доказателства и не е доказал наличието на нарушение на Правилника за длъжностните лица.
 3.
 Трето основание: жалбоподателят поддържа, че решението на Бюрото, с което е отхвърлено искането му за разглеждане по същество на решенията на председателя, е прието без правно основание.
 4.
 Четвърто основание: жалбоподателят твърди, че тази тайна процедура в рамките на инквизиционен процес, без възможност за депутата да се запознае и най-малкото да оспори общите обвинения за тормоз, е заплаха за демокрацията. Това важи в още по-голяма степен с оглед на вредата, която причинява решението с неблагоприятни последици по отношение на политическата дейност на депутата.
 5.
 Пето основание: жалбоподателят поддържа, че въпросът следва да се реши без отлагане, тъй като жалбоподателят среща конкретни и практически трудности в политическата си дейност и за получаването на обществена подкрепа в Швеция в областите, по които му е възложено да работи в Парламента. Едно своевременно разрешение на въпроса би изменило съществено положението и би осигурило на жалбоподателя времето и възможността да извършва политическата си дейност и да започне предизборната си работа преди следващия мандат.
 6.
 Шесто основание: жалбоподателят твърди, че Европейският парламент е действал съзнателно и във всички случаи небрежно, като не е спрял процедурата, когато консултативният комитет не е установил никакви факти с оглед на обвинението, които да са достатъчно конкретни (къде, кога, как) и да послужат като основа за приемане или отхвърляне на възможността да се потвърди или опровергае обвинението, и освен това е приел решение с неблагоприятни последици, като е бил напълно запознат с очевидната правна несигурност, която е в основата на това решение. Това причинило вреда на жалбоподателя. Вредата се състои в разходите, страданието и трудностите, които е понесъл в резултат от решението по отношение на бъдещата си политическа дейност. В по-скъсен момент жалбоподателят ще уточни размера на исканото обезщетение.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/7
 Решение на Съда (четвърти състав) от 4 май 2017 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-274/15) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 132, параграф 1, буква е) - Освобождаване от ДДС на доставките на услуги, извършвани от самостоятелни групи лица за техни членове - Член 168, буква a) и член 178, буква a) - Право на приспадане на данъка от членовете на групата - Член 14, параграф 2, буква в) и член 28 - Действия на член, извършени от свое име и за сметка на групата))
 (2017/C 213/05)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac и C. Soulay)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представители: D. Holderer, подпомаган от F. Kremer и P. E. Partsch, адвокати, както и от B. Gasparotti, експерт)
 Диспозитив
 1)
 Като е уредило режима на данъка върху добавената стойност по отношение на самостоятелните групи лица, предвиден, на първо място, в член 44, параграф 1, буква у) от консолидирания текст на Закона от 12 февруари 1979 година за данъка върху добавената стойност във връзка с член 2, буква а) и член 3 от Наредбата на Великия херцог от 21 януари 2004 година относно освобождаването от ДДС на доставките на услуги, извършвани от самостоятелни групи лица за техни членове, на второ място, в член 4 от същата тази наредба във връзка с Административно циркулярно писмо No 707 от 29 януари 2004 г., доколкото в него се съдържат коментари относно посочения член 4, и на трето място, в меморандума от 18 декември 2008 г., изготвен от работната група в рамките на Comité d’Observation des Marchés (COBMA) (Комитет за наблюдение на пазара) със съгласието на Administration de l’Enregistrement et des Domaines (люксембургската данъчна администрация), Великото херцогство Люксембург е нарушило задълженията си по член 2, параграф 1, буква в), член 132, параграф 1, буква е), член 168, буква а), член 178, буква а), член 14, параграф 2, буква в) и член 28 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 270, 17.8.2015 г.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/35
 Решение на Общия съд от 16 март 2016 г. — The Body Shop International/СХВП — Spa Monopole (SPA WISDOM)
 (Дело T-201/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SPA WISDOM“ - По-ранна словна марка на Бенелюкс „SPA“ - Относително основание за отказ - Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от добрата репутация на по-ранната марка - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 156/45)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Body Shop International plc (Littlehampton, Обединено кралство) (представители: I. Vernimme, H. Viaene, S. Vandewynckel и D. Gillet, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Белгия) (представители: E. Cornu и E. De Gryse, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 16 януари 2014 г. (преписка R 1516/2012-4) относно производство по възражение между The Body Shop International plc и Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда The Body Shop International plc да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 235, 21.7.2014 г.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/5
 Решение на Съда (голям състав) от 27 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid — Испания) — Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania/Ayuntamiento de Getafe
 (Дело C-74/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Държавни помощи - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Понятието „държавна помощ“ - Понятията „предприятие“ и „икономическа дейност“ - Други условия за прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС - Член 108, параграфи 1 и 3 ДФЕС - Понятията „съществуващи помощи“ и „нови помощи“ - Споразумение от 3 януари 1979 г., сключено между Кралство Испания и Светия престол - Данък върху строителните, монтажните и ремонтните работи - Освобождаване на Католическата църква от данък за недвижимите ѝ имоти))
 (2017/C 283/06)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania
 Ответник: Ayuntamiento de Getafe
 Диспозитив
 Данъчно освобождаване като спорното в главното производство, от което се ползва конгрегация на Католическата църква при ремонтни работи в недвижим имот, предназначен за извършването на дейности, които не са строго религиозни, може да попадне в обхвата на забраната по член 107, параграф 1 ДФЕС, ако и доколкото тези дейности са икономически — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 145, 25.4.2016 г.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/26
 Решение на Общия съд от 27 юни 2017 г. — Jiménez Gasalla/EUIPO (B2B SOLUTIONS)
 (Дело T-685/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за марка на Европейския съюз „B2B SOLUTIONS“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 256/30)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Carlos Javier Jiménez Gasalla (Мадрид, Испания) (представител: E. Estella Garbayo, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 юли 2016 г. (преписка R 244/2016-4), постановено по молба за регистрация на словния знак „B2B SOLUTIONS“ като марка на Европейския съюз
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Carlos Javier Jiménez Gasalla да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 410, 7.11.2016 г.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/14
 Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. — Budziewska/СХВП — Puma AG Rudolf Dassler Sport (Изображение на пума)
 (Дело T-666/11)
 2012/C 109/32
 Език на жалбата: полски
 Страни
 Жалбоподател: Danuta Budziewska (Łódź, Полша) (представител: J. Masłowski, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Puma AG Rudolf Dassler Sport (Herzogenaurach, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 септември 2011 г. по преписка R 1137/2010-3, с което е отхвърлена жалбата на жалбоподателя срещу решението за обявяване на недействителността на промишления дизайн,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Промишлен дизайн (изображение на пума), регистриран под No 697016-0001 в полза на жалбоподателя и публикуван на 2 май 2007 г. в Бюлетин на марките на Общността
 Притежател на промишления дизайн на Общността: Жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Заявката за регистрация на промишления дизайн не отговаря на определението за промишлен дизайн по смисъла на член 3, буква а), нито на изискванията по членове 4-9 от Регламент (ЕО) No 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 3, стр. 70); други основания за недействителността следвали от член 25, параграф 2, букви в), г), д), е) и жалбоподателят) от този регламент
 Решение на отдела по отмяна: Обявява недействителността на промишления дизайн
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 6, параграф 1 от Регламент No 6/2002, тъй като се отрича своеобразието на регистрирания от жалбоподателя промишлен дизайн


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/16
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 5 октомври 2016 г. — Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH
 (Дело C-521/16)
 (2017/C 030/18)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Hannover
 Страни в главното производство
 Ищци: Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter
 Ответник: Germanwings GmbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 261/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че предотвратимостта се отнася само до настъпването на извънредни обстоятелства, или и до последиците от извънредните обстоятелства, а именно отмяната или голямото закъснение?
 2.
 Ако Съдът отговори на първия въпрос в смисъл, че предотвратимостта се отнася до закъснението: когато извънредните обстоятелства засягат въздухоплавателно средство, изпълняващо предходен полет, трябва ли опериращият въздушен превозвач още след настъпване на извънредните обстоятелства да положи усилия за осигуряване на резервен самолет, или може да изчака, докато се установи, че тези обстоятелства водят до значително закъснение на следващия полет?
 3.
 Ако Съдът отговори на първия въпрос в смисъл, че предотвратимостта се отнася до закъснението: приемливо ли е субчартиране, когато разноските са три пъти по-високи от разноските на самия полет?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 13.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/36
 Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 5 януари 2010 г. — Bureau National Interprofessionnel du Cognac
 (Дело C-4/10)
 2010/C 63/56
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Ищец: Bureau National Interprofessionnel du Cognac
 Ответници: Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta
 Преюдициални въпроси
 1.
 Приложим ли е Регламент (ЕО) No 110/2008 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 1576/89 на Съвета (наричан по-нататък „Регламент No 110/2008“) при проверка на условията за регистрация на заявената на 19 декември 2001 г. и регистрираната на 31 януари 2003 г. марка, която съдържа ползващо се със закрила съгласно този регламент географско указание?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли поради нарушение на членове 16 и 23 от Регламент No 110/2008 да се отхвърли марката, която впрочем съдържа в един превод ползващо се със закрила съгласно Регламент No 110/2008 указание за произход и която е регистрирана за спиртни напитки, които с оглед на практиките на производство и на съдържанието на алкохол не отговарят на изискванията на Регламента за употребата на съответните географски указания?
 3.
 Независимо от отговора на първия въпрос, трябва ли марка като описаната във втория въпрос по смисъла на член 3, параграф 1, буква ж) от Първа директива 89/104/ЕИО (2) на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, понастоящем Директива 2008/95/EG (3) на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (кодифицирана версия), да се разглежда като годна да въведе в заблуждение съответните потребители например относно вида, свойствата или географския произход на стоката или услугата?
 4.
 Може ли, независимо от отговора на първия въпрос, доколкото съгласно член 3, параграф 2, буква a) от Директива 89/104/ЕИО държава членка е предвидила да се изключи регистрацията на марка или в случай на регистрация марката да бъде отменена, когато и доколкото може да се забрани използването на тази марка съгласно други разпоредби на правото относно марките на съответната държава или на Общността, да се изключи регистрацията на марка, доколкото тя съдържа елементи, които нарушават Регламент No 110/2008 и поради това може да се забрани използването на марката?
 (1) ОВ L 39, стр. 16.
 (2) ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92.
 (3) ОВ L 299, стр. 25.


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/8
 Определение на Съда (седми състав) от 11 юни 2015 г. — Faci SpA/Европейска комисия
 (Дело-C-291/14 P) (1)
 ((Обжалване - Процедурен правилник на Съда - Член 181 - Конкуренция - Картели - Европейски пазари на калаени стабилизатори, както и на епоксидирани соеви масла и естери - Глоби - Тежест на нарушението - Принцип на ефективна съдебна защита - Жалба, която е явно недопустима или явно неоснователна))
 (2015/C 320/10)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Faci SpA (представители: S. Piccardo, avvocato, S. Crosby, solicitor)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: F. Castilla Contreras, J. Norris — Usher и F. Ronkes Agerbeek)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Faci SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/4
 Решение на Съда (разширен състав) от 18 юли 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Bundessozialgericht — Германия) — Gertraud Hartmann/Freistaat Bayern
 (Дело C-212/05) (1)
 (Пограничен работник - Регламент (ЕИО) No 1612/68 - Прехвърляне на местожителство в друга държава-членка - Съпруг, който не упражнява трудова дейност - Парично обезщетение за отглеждане на малко дете - Отказ за отпускане на парично обезщетение на съпруг - Социално предимство - Условие за местопребиваване)
 (2007/C 211/05)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundessozialgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Gertraud Hartmann
 Ответник: Freistaat Bayern
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundessozialgericht — Тълкуване на Регламент (ЕИО) No 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 г. относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11) — Понятие за работник — Германски държавен служител, прехвърлил местожителството си в Австрия, като продължил да работи в Германия — Отказ за отпускане на парично обезщетение за отглеждане на малки деца (Erziehungsgeld) на неговата съпруга с австрийско гражданство и местожителство в Австрия, която не упражнява трудова дейност в Германия — Социално предимство
 Диспозитив
 1.
 Гражданин на държава-членка, който, запазвайки работата си в тази държава-членка, е прехвърлил местожителството си в друга държава-членка и упражнява от този момент трудовата си дейност като пограничен работник, може да се ползва от статута на „работник мигрант“ по смисъла на Регламент (ЕИО) No 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работниците в Общността.
 2.
 При обстоятелства като тези по спора в главното производство член 7, параграф 2 от Регламент No 1612/68 се противопоставя на това незаетият и пребиваващ в една държава-членка съпруг на работник мигрант, който упражнява трудова дейност в друга държава-членка, да бъде изключен от ползването на социално предимство с характеристиките на германското парично обезщетение за отглеждане на малко дете, с мотива, че той няма нито местожителство, нито обичайно местопребиваване във втората държава-членка.
 (1) ОВ C 193, 6.8.2005 г.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/46
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 21 февруари 2013 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-113/11) (1)
 (Публична служба - Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факс в срока за обжалване - Саморъчен подпис на адвоката, който се различава от подписа, положен върху оригинала на изпратената с писмо жалба - Просрочване на жалбата - Явна недопустимост)
 2013/C 114/70
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и J. Baquero Cruz, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)
 Предмет
 Публична служба — Искане за отмяна на мълчаливия отказ на Комисията по отношение на искането на жалбоподателя да получи неизплатени възнаграждения, дължими за август 2010 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 25, 28.1.2012 г., стр. 69.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/45
 Решение на Общия съд от 13 декември 2016 г. — Guiral Broto/EUIPO — Gastro & Soul (Café del Sol)
 (Дело T-548/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Café del Sol“ - По-ранна фигуративна национална марка „Café del Sol“ - Непредставяне на доказателство на езика на производство на възражението - Членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Правила 19 и 20 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Право на защита))
 (2017/C 030/49)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ramón Guiral Broto (Марбея, Испания) (представител: J. L. de Castro Hermida, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Gastro & Soul GmbH (Хилдесхайм, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 16 юли 2015 г. (преписка R 2755/2014-5), постановено в производство по възражение със страни г-н Guiral Broto и Gastro & Soul
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 16 юли 2015 г. (преписка R 2755/2014-5), постановено в производство по възражение със страни г-н Ramón Guiral Broto и Gastro & Soul GmbH.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 EUIPO и г-н Guiral Broto понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.