text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/60
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 9 юни 2010 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-56/09) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Иск за обезщетение - Достъп на администрацията до служебното жилище на длъжностно лице - Зачитане на жилището и на личния живот)
 2010/C 221/95
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представители: адв. G. Cipressa, впоследствие адв. G. Cipressa и адв. L. Mansullo, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя с предмет, от една страна, обезщетение за вредите, претърпени поради факта, че на 8 април 2002 г. служители на Комисията са влезли в служебното му жилище в Луанда и от друга страна — предаване на копията от направените по този повод снимки и унищожаването на всички документи, свързани с това събитие
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Marcuccio сумата от 5 000 EUR.
 2.
 Отменя Решението от 11 септември 2008 г. на Европейската комисия, в частта в която отхвърля искането на г-н Marcuccio от 24 април 2008 г. за изпращане и унищожаване на снимките и за съобщаване на информация относно това унищожаване.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 4.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и една четвърт от съдебните разноски на г-н Marcuccio.
 5.
 Г-н Marcuccio понася три четвърти от направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г., стр. 48.


text:
 2.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/18
 Решение на Общия съд от 17 януари 2013 г. — Gollnisch/Парламент
 (Съединени дела T-346/11 и T-347/11) (1)
 (Привилегии и имунитети - Член на Европейския парламент - Решение за снемане на имунитета - Дейност, която не е свързана с изпълнението на задълженията на депутат - Производство за сваляне на имунитета - Решение привилегиите и имунитетите да не се защитят - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 63/36
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Limonest, Франция) (представител: G. Dubois, avocat)
 Ответник: Европейски парламент (представители: R. Passos и D. Moore и K. Zejdová)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на решение за снемане на имунитета на жалбоподателя, прието от Парламента на 10 май 2011 г. и искане за обезщетение за вредите, претърпени от него във връзка с това, от друга страна, искане за отмяна на решение да не бъде защитен имунитетът на жалбоподателя, прието от Парламента на 10 май 2011 г. и искане за обезщетение за вредите, претърпени от него във връзка с това
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата за отмяна и иска за обезщетение по дело T-346/11.
 2.
 Няма основание за постановяване на решение по същество по жалбата за отмяна по дело T-347/11 тъй като основанието е отпаднало.
 3.
 Отхвърля иска за обезщетение по дело T-347/11.
 4.
 Осъжда г-н Bruno Gollnisch да заплати съдебните разноски, включително тези за обезпечителните производства по дело T-346/11 и T-347/11.
 (1) ОВ C 252, 27.8.2011 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/20
 Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) на 17 юни 2011 г. — ZZ/Secretary of State for the Home Department
 (Дело C-300/11)
 2011/C 252/37
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ZZ
 Ответник: Secretary of State for the Home Department
 Преюдициални въпроси
 Установеният в член 30, параграф 2 от Директива 2004/38 (1) принцип на ефективна съдебна защита, съгласно направените в светлината на член 346, параграф l, буква a) от Договора за функционирането на Европейския съюз тълкувания, когато съдебен орган, разглежда жалба срещу решение за недопускане на гражданин на Европейския съюз на територията на държава членка по съображения, свързани с обществения ред и обществената сигурност въз основа на глава VI от Директива 2004/38, предвижда ли засегнатият гражданин на Европейския съюз да бъде уведомен по същество за насочените срещу него основания, независимо от обстоятелството, че властите на държавата членка и съответният национален съд, след разглеждане на всички представени от органите на държавата членка доказателства срещу гражданина на Европейския съюз, са приели, че разкриването по същество на информацията за насочените срещу него основания би могло да противоречи на интересите на държавната сигурност?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/63
 Жалба, подадена на 24 юли 2010 г. — AF/Комисия
 (Дело F-61/10)
 ()
 2010/C 301/100
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AF (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяната на решението на ответната страна, с което се отхвърля искането за съдействие във връзка с психическия тормоз, на който жалбоподателката счита, че е била жертва, както и искане за поправяне на претърпените неимуществени вреди
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение No 24938 от 28 септември 2009 г., с което ОН на Комисията отхвърля искането за съдействие D/300/09, подадено от жалбоподателката по силата на член 24 от Правилника във връзка с психическия тормозa претърпян и/или преживян в нейната служба през подлежащия на точно установяване период от април 2004 г. до април 2009 г.;
 —
 да се присъди на жалбоподателката обезщетение в размер от 600 000 EUR за поправяне на неимуществените вреди, претърпени в резултат от тормоза и от последствията върху нейното здраве;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/56
 Жалба, подадена на 4 юли 2008 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-265/08)
 (2008/C 223/99)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и адв. U. Karpenstein, Rechtsanwalt)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Комисията C(2008) 1690 окончателен от 30 април 2008 г. за намаляване на вноската от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за операционна програма в региона по цел 1 на провинцията Thüringen във Федерална република Германия (1994-1999),
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С обжалваното решение Комисията е намалила финансовото участие, отпуснато от ЕФРР за операционната програма в региона по цел 1 на провинцията Thüringen във Федерална република Германия (1994-1999).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва четири правни основания.
 На първо място, той изтъква, че Комисията не е схванала правилно важни факти във връзка с точка 2.1 от съответната операционна програма (мерки за подпомагане на малки и средни предприятия: подкрепа за производствените инвестиции).
 На второ място, жалбоподателят посочва нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 4253/88 (1), тъй като не била налице никаква нередност по смисъла на тази разпоредба. Във връзка с това, той посочва по-специално, че тази разпоредба на упълномощавала Комисията да извършва финансови корекции поради грешки на администрацията или поради системи за администриране и контрол, за които се твърди, че са незадоволителни.
 Освен това жалбоподателят изтъква, че Комисията не е упълномощена по Регламент No 4253/88 да извършва обобщени финансови корекции, тъй като член 24 от него се прилагал спрямо конкретни случаи и изразени с цифри суми, а не спрямо хипотетични заключения за разкрита административна грешка поради системни административни недостатъци.
 Най-накрая жалбоподателят изтъква, че дори да се изходи от допустимостта на обобщените финансови корекции, било налице нарушение на членове 23 и 24 от Регламент No 4253/88, тъй като обобщенията били погрешни. Във връзка с това се посочва, че Комисията не е трябвало да приеме никакви обобщения въз основа на изготвен от Сметната палата на Европейските общности анализ за слабостите в смисъл, че Комисията носела част от отговорността за своите критики и че оспорваните обобщения нарушавали принципа на пропорционалността.
 (1) Регламент (EИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 г. за изпълнение на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно задачите на Структурните фондове, тяхната ефективност, както и координацията на дейностите на фондовете помежду им и с тези на Европейската инвестиционна банка, и на другите съществуващи финансови инструменти (ОВ L 374, 31.12.1988 г., стp. 1).


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/29
 Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2008 г. — Vitro Corporativo/СХВП — VKR Holding (Vitro)
 (Дело T-412/06) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Vitro“ - По-ранна словна марка на Общността„VITRAL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2009/C 32/54)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Vitro Corporativo, SA de CV (Garza García, Nuevo Léon, Мексико) (представител: J. Botella Reyna, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. Laporta Insa)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: VKR Holding A/S (Søborg, Дания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 октомври 2006 г. (преписка R 1364/2005-2) относно процедура по възражение между VKR Holding A/S и Vitro Corporativo, SA de CV.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Vitro Corporativo, SA de CV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/46
 Решение на Първоинстанционния съд от 14 октомври 2009 г. — Bank Melli Iran/Съвет
 (Дело T-390/08) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Приети ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Съдебен контрол - Злоупотреба с власт - Равно третиране - Пропорционалност - Право на собственост - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Задължение за мотивиране - Компетентност на Общността)
 2009/C 282/87
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Melli Iran (Техеран, Иран) (представител: L. Defalque, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop, E. Finnegan и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: V. Jackson, подпомаган от S. Lee, barrister), Френска република (представители: G. de Bergues, L. Butel и E. Belliard) и Комисия на Европейските общности (представители: P. Aalto и E. Cujo)
 Предмет
 Отмяна на точка 4 от таблица B от приложението към Решение 2008/475/ЕО на Съвета от 23 юни 2008 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителните мерки срещу Иран (ОВ L 163, стр. 29), доколкото се отнася до Bank Melli Iran и нейните клонове.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Bank Melli Iran понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз, включително по обезпечителното производство.
 3.
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Френската република и Комисията на Европейските общности понасят направените от тях съдебни разноски, включително по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/56
 Жалба, подадена на 23 ноември 2016 г. — Monolith Frost/EUIPO — Dovgan (PLOMBIR)
 (Дело T-830/16)
 (2017/C 022/75)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Monolith Frost GmbH (Леополдсхьое, Германия) (представители: E. Liebich и S. Labesius, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Dovgan GmbH (Хамбург, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: марка на Европейския съюз „PLOMBIR“
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: Entscheidung der Vierten Beschwerdekammer des EUIPO vom 22. September 2016 in der Sache R 1812/2015-4 решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 септември 2016 г. по преписка R 1812/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 на основание на член 65, параграф 3 от Регламент (EО) 207/2009 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред апелативния състав.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 76, параграф 1от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на задължението за мотивиране по член 75, първо изречение от Регламент No 207/2009.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/6
 Решение на Съда (голям състав) от 20 април 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Италия) — Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa/Autorità per l’energia elettrica e il gas
 (Дело C-265/08) (1)
 (Директива 2003/55/ЕО - Вътрешен пазар на природен газ - Намеса на държавата по отношение на цената за доставка на природен газ след 1 юли 2007 г. - Задължения за обществена услуга на предприятията, осъществяващи дейност в сектора на газа)
 (2010/C 161/07)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa
 Ответник: Autorità per l'energia elettrica e il gas
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Тълкуване на член 3, параграф 2 и на член 23 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стр. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80) — Национална правна уредба, която предвижда определяне на цени за доставка на природен газ на националните клиенти
 Диспозитив
 Член 3, параграф 2 и член 23, параграф 1 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която позволява след 1 юли 2007 г. цената за доставка на природен газ да се установи чрез определяне на „референтни цени“ като разглежданите в главните производства, при условие че тази намеса:
 —
 преследва общ икономически интерес, който се изразява в задържане на разумно равнище на цената за доставка на природен газ на крайния потребител, с оглед на обстоятелството, че като вземат предвид положението в сектора на природния газ, държавите членки трябва да съвместяват целта за либерализация и тази за необходимата защита на крайния потребител, преследвани с Директива 2003/55,
 —
 засяга свободното определяне на цените за доставка на природен газ след 1 юли 2007 г. само в рамките на необходимото за постигане на подобна свързана с общ икономически интерес цел и следователно само в период, който по необходимост е ограничен във времето, и
 —
 е ясно дефинирана, прозрачна, недискриминационна и проверима, и гарантира еднакъв достъп на осъществяващите дейност в сектора на газа предприятия в Европейския съюз до потребителите.
 (1) ОВ C 236, 13.9.2008 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/33
 Решение на Първоинстанционния съд от 8 октомври 2008 г. — Agrar-Invest-Tatschl/Комисия
 (Дело T-51/07) (1)
 (Допълнително събиране на несъбрани вносни митни сборове - Захар с произход от Хърватия - Член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 - Становище до вносителите, публикувано в Официален вестник - Добросъвестност)
 (2008/C 301/53)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (St. Andrä im Lavanttal, Австрия) (представители: U. Schrömbges и O. Wenzlaff, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и S. Schønberg, в качеството на представители, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение C(2006) 5789 окончателен на Комисията от 4 декември 2006 година.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Agrar-Invest-Tatschl GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 19.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/17
 Иск, предявен на 29 декември 2010 г. — Interspeed/Комисия
 (Дело T-587/10)
 2011/C 89/40
 Език на производството: словенски
 Страни
 Ищец: Interspeed Holding Kompanija, A.D. (Белград, Република Сърбия) (представител: адв. Marko Bošnjak)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 Да се осъди ответника да обезщети ищеца за пропуснатите ползи и намаляването на стойността на имуществените активи на ищеца на обща стойност 131 879 601 EUR, ведно с акцесорните суми, състоящи се от лихвите за забава върху поисканото обезщетение, считано от датата на предявяване на иска до действителното плащане,
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск, предявен на основание членове 256 и 268 от Договора за функциониране на Европейския съюз, ищецът иска от Общия съд да осъди ответника да го обезщети за пропуснатите ползи и за намаляването на стойността на имуществените му активи на обща стойност 131 879 601 EUR, ведно с акцесорните суми, състоящи се от лихвите за забава върху поисканото обезщетение, считано от датата на предявяване на иска до действителното плащане, изчислени в съответствие с лихвения процент, приложим за съответния период от Централната европейска банка за основните операции на финансиране, увеличен с два процентни пункта, както и от адвокатските хонорари и другите съдебни разноски, направени от ищеца във връзка с настоящото производство.
 В случай, че Общият съд не уважи искането на ищеца, последният иска по отношение на процесуалните разноски по смисъла на член 87, параграф 3 от Процедурния правилник Общият съд да разпореди всяка от страните да понесе направените от нея съдебни разноски.
 В подкрепа на иска си ищецът изтъква следните правни основания.
 На първо място ищецът поддържа, че поведението на Европейската агенция за възстановяване (наричана по-нататък „ЕАВ“) е било неправомерно доколкото:
 —
 на 19 декември 2006 г. е обявила, че открива процедура за възлагане на обществена поръчка,
 —
 на 22 декември е публикувала обявление за подбор на изпълнителя на строителни работи в граничен пункт Preševo,
 —
 на 10 май 2007 г. е сключила договор за изпълнение на строителни работи в граничен пункт Preševo No 04SERO 1105004,
 —
 е изплатила възнаграждение за плана за възстановяване на граничен пункт Preševo,
 —
 е подбрала и е изплатила възнаграждение на изпълнителя на строителните работи Putevi Užice A..D.,
 —
 е подбрала и определила контролния орган E GIS BCEOM International s.a. с оглед изпълнението на строителните работи за възстановяване и е изплатила сумата от 180 850 EUR за контролни услуги в изпълнение на договора за възстановяване и контрол No 06SERO 1102/008-1713 81, сключен на 16 декември 2008 г. и на договор No 04SERO 1105/00 1-162954, сключен на 24 септември 2004 г., на обща договорна стойност 606 276,39 EUR;
 —
 е придобила необходимото за граничния пункт оборудване (контейнери, бариери и др. подобни);
 —
 е участвала в качеството на инвеститор във възстановяването и пряко е координирала и е наблюдавала направената от нея инвестиция посредством своето бюро в Белград.
 Ищецът поддържа също, че посредством горепосоченото поведение ЕАВ неправомерно е нарушила оправданите правни очаквания и легитимните и юридически защитени права, които ищецът е можел да упражнява до декември 2007 г. (що се отнася до търговския обект) или до 7 май 2009 г. (що се отнася до правата в рамките на терминала стоки-митница). Подобни правни очаквания и права са израз на правото на защита на собствеността, което е едно от основните защитени права, inter alia, от член 1 от Протокол No 1 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи.
 Освен това ищецът поддържа, че горепосоченото поведение на ЕАВ представлява тежко и явно нарушение на общите правни принципи, които в случая са основно принципът на защита на оправданите правни очаквания, правото на защита на собствеността, принципът на пропорционалност и принципът на прозрачност. Явната тежест на нарушението е видна, inter alia, от естеството на претърпените от ищеца вреди.
 На второ място ищецът поддържа, че поведението на ЕАВ е причина за следните имуществени вреди:
 —
 пропуснати ползи, дължащи се на невъзможност да се получат приходите от дейността на терминала стоки-митница, които възлизат на 56 838 141 EUR,
 —
 пропуснати ползи, дължащи се на невъзможност да се получат приходите от дейността на търговския обект в зоната на граничен пункт Preševo, които възлизат на 46 800 000 EUR;
 —
 нереализирана печалба, поради невъзможност да се събере наемната цена и другите приходи от търговския център, намиращ се в непосредствена близост до граничния пункт Preševo, възлизаща на 42 681 600 EUR.
 На трето място ищецът поддържа, че претърпените вреди безспорно са причинени от дейността по „възстановяване“ в зоната на граничен пункт Preševo, която от ЕАВ проектира и извършва.
 Освен това ищецът поддържа, че ЕАВ в пълна степен е била наясно с обстоятелството, че ищецът е титуляр на горепосочените права в зоната на граничен пункт Preševo и че съответно съзнателно е нарушила неговите права.


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/13
 Решение на Съда (осми състав) от 26 април 2012 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединеното кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Able UK Ltd
 (Дело C-225/11) (1)
 (ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Случаи на освобождаване - Член 151, параграф 1, буква в) - Операция по разглобяването за скрап на стари кораби на американските военноморски сили, извършена на територията на държава членка)
 2012/C 174/17
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)
 Страни в главното производство
 Ищец: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Ответник: Able UK Ltd
 Предмет
 Преюдициално запитване — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединеното кралство) — Тълкуване на член 151, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3) — Освобождаване на някои сделки, разглеждани като износ — Операция по разглобяването за скрап на стари кораби на американските военноморски сили, извършена на територията на държава членка
 Диспозитив
 Член 151, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че доставка на услуги като разглежданата в главното производство, извършена в държава членка, страна по Северноатлантическия договор, и състояща се в разглобяването за скрап на стари кораби на военноморските сили на друга държава, страна по този договор, се освобождава от данък върху добавената стойност по силата на тази разпоредба единствено когато:
 —
 тази доставка е извършена на част от въоръжените сили на тази друга държава, които вземат участие в общите отбранителни дейности, или на придружаващия ги цивилен персонал и
 —
 същата доставка е извършена на част от посочените въоръжени сили, които гостуват или са базирани на територията на съответната държава членка, или на придружаващия ги цивилен персонал.
 (1) ОВ C 211, 16.7.2011 г.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/5
 Жалба, подадена на 2 септември 2014 г. от Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, SA и José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA, срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 26 юни 2014 г. по дело T-564/10, Quimitécnica.com и de Mello/Комисия
 (Дело C-415/14 P)
 2014/C 388/07
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподатели: Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, SA и José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (представител: J. Calheiros, advogado)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 съгласно член 256, параграф 1, втора алинея от ДФЕС да отмени решение на Общия съд на Европейския съюз, постановено на 26 юни 2014 г. [T-564/10], с което се отхвърля жалбата, подадена срещу Европейската комисия с искане за отмяна на решение на Комисията, прието от счетоводителя на институцията с писмо от 8 октомври 2010 г., в частта, в която се иска финансовата гаранция, която трябва да бъде предоставена съгласно член 85 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) No 2342/2002 (1), да бъде издадена от банка с дългосрочен рейтинг „AA“ и осъжда жалбоподателите да заплатят направените от тях съдебни разноски и разноските на Комисията.
 —
 да осъди Комисията за заплати съдебните разноски.
 —
 след отмяната на обжалваното решение да уважи исканията, направени от жалбоподателите на първа инстанция, и вследствие на това да отмени частично решението на Комисията, прието от счетоводителя на институцията с писмо от 8 октомври 2010 г., в частта, в която се иска финансовата гаранция, която трябва да бъде предоставена съгласно член 85 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) No 2342/2002, да бъде издадена от банка с дългосрочен рейтинг „AA“.
 —
 да осъди Комисията за заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват две основания:
 1.
 Първо основание — грешка при прилагането на правото по отношение на мотивирането на обжалваното решение, доколкото се отхвърля основанието, изтъкнато от жалбоподателите в жалбата, подадена пред Общия съд, изведено от немотивираност на решението на Комисията, прието на 8 октомври 2010 г., в частта, в която се иска предоставяне на финансова гаранция от банка с дългосрочен рейтинг „AA“.
 —
 в обжалваното решение се признава, че решението от 8 октомври 2010 г. не съдържа изрични мотиви за изискването относно рейтинга на банката, издател на гаранцията. Поради това се поддържа, че съображенията на Комисията се основават на нейно вътрешно изискване.
 —
 съгласно разпоредбата на член 296 ДФЕС, всички актове, включително решенията, задължително се мотивират.
 —
 „съображенията на Комисията“ трябва да се основат на мотивите на решението, а не да не да произтичат от самия обжалван акт.
 —
 освен това „защитата та финансовите интереси на Съюза“, която е в основата на „съображенията на Комисията“ може да бъде осигурена по подходящ начин именно чрез банковата гаранция, предложена от жалбоподателите с писмо, изпратено на Комисията на 3 септември 2010 г.
 —
 от друга страна, през 2010 г., когато е въведено изискването на Комисията избор на критерий при предоставянето на банкова гаранция да бъде единствено рейтинговата оценка, вече е било напълно неподходящо и поради това посоченият критерий, именно като обективно спорен, изисква по-категорично, ясно и изрично мотивиране.
 —
 освен това тъй като предоставянето на отсрочка в плащането се осъществява при упражняване на оперативна самостоятелност, изискването за мотивиране трябва да бъде на по-високо равнище в сравнение с изискваното при упражняване на обвързана компетентност.
 —
 следователно решението не се позовава на разпоредба от правото на Съюза, която да бъде основание за такова изискване.
 —
 тъй като, както се признава в обжалваното съдебно решение, приетото на 8 октомври 2010 г. решение на Комисията, не съдържа изрично мотивиране относно изискването за рейтинг на банката, издала гаранцията, обжалваното решение е неправилно в частта, в която се приема, че обжалваният акт не е незаконосъобразен поради липса на мотиви съгласно твърдяното от жалбоподателите в жалбата, подадена пред Общия съд.
 2.
 Второ основание — грешка при прилагането на правото по отношение на мотивирането на обжалваното решение, доколкото се отхвърля основанието, изтъкнато от жалбоподателите в жалбата, подадена пред Общия съд, изведено от нарушение на Договора — принципа на пропорционалност
 —
 от разпоредбата на член 85 от Регламент No 2342/2002 следва, че ако са изпълнени изискванията и предпоставките, предвидени в посочения член, решаващият общностен орган (в случая счетоводителят) трябва да разгледа направеното от заинтересуваното предприятие искане за плащане в определен допълнителен срок и да удовлетвори искането, когато са изпълнени тези изисквания и са налице законовите предпоставки за такова разрешение.
 —
 „широкото правомощие за преценка“, с което разполага счетоводителят на Комисията съгласно член 85 от Регламента, се състои в разглеждането на направеното от заинтересуваното предприятие искане за плащане в определен допълнителен срок, и в удовлетворяване на това искане, а не във вида на банковата гаранция, която счетоводителят на Комисията счита за приемлива. Следователно с оглед на контрола на обжалвания акт, не е достатъчно да се провери дали той е явно неподходящ за постигането на преследваните цели, както неправилно се приема в обжалваното решение.
 —
 гаранция при първо поискване по изисквания от Комисията образец, издадена от кредитна институция, е одобрена и подходяща форма на обезпечение за дължимите суми. Действително цялата португалска съдебна система (и като цяло и системата на други страни от Европейския съюз) приема представянето на банкова гаранция за най-разнообразни цели, включително за спиране на изпълнението на съдебни решения, и по-специално на евентуално изпълнение, поискано от Комисията пред национален съд за събиране на неплатена глоба.
 —
 в конкретния случай предложената от жалбоподателите (и неприета от Комисията) гаранция би била издадена от Banco Comercial Português, S.A., кредитна институция със седалище в Европейския съюз, подчинена на правилата за надзор и консолидация, определени от самите общностни институции. Следователно с оглед на защитата на правата на Общностите няма никакво основание за отричане на възможността гаранцията да бъде издадена от посочената банка и за изискването за издаване на гаранция от банка с дългосрочен рейтинг „AA“.
 —
 към това се прибавят и публично известни конюнктурни обстоятелства, че рейтинга на португалските банки е засегнат от промяната на рейтинга на Португалската република. Поради това не съществува банка, установена в Португалия, която да отговаря на изискванията за рейтинг („AA“ дългосрочен), поставени в решението на Комисията. Тези обстоятелства са посочени в обжалваното решение в частта „Факти в основата на спора“, макар и да не са взети предвид в мотивите на посоченото решение.
 —
 ето защо решението на Комисията не съответства на критерия за необходимост (който е важно измерение на принципа на пропорционалност), след като измежду възможните мерки Комисията е приела мярката, която при тогавашните обстоятелства, в най-голяма степен накърнява интересите на жалбоподателите.
 —
 по този начин е налице категорична несъразмерност между изискването на Комисията (гаранция, издадена от европейска банка с дългосрочен рейтинг „AA“) и целта, която трябва да бъде постигната (защита на правото на Комисията за събиране на вземането), поради което обжалваното решение е неправилно в частта, в която се приема, че обжалваният акт не нарушава принципа на пропорционалност.
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (OB L 357, 31.12.2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 5 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Coty Germany GmbH, по-рано Coty Prestige Lancaster Group GmbH/First Note Perfumes NV
 (Дело C-360/12) (1)
 ((Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) No 40/94 и Регламент (ЕО) No 44/2001 - Марка на Общността - Член 93, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94 - Международна компетентност при нарушение на права върху марка - Определяне на мястото, където е настъпило вредоносното събитие - Трансгранично участие на няколко лица в едно и също противоправно деяние))
 2014/C 253/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Coty Germany GmbH, по-рано Coty Prestige Lancaster Group GmbH
 Ответник: First Note Perfumes NV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 93, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OB L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146) и на член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (OB L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Марка на Общността — Международна компетентност при нарушение на права върху марка — Деяние, което е извършено в една държава членка и се изразява в съучастие в извършеното на територията на друга държава членка нарушение — Определяне на мястото, където е настъпило вредоносното събитие
 Диспозитив
 1)
 Съдържащото се в член 93, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността понятие „територия [на държавата членка, на която] е било извършено нарушение“ трябва да се тълкува в смисъл, че когато продажба и доставка на стока, с която се нарушават права върху марка, са извършени на територията на държава членка и са последвани от препродажба от приобретателя на територията на друга държава членка, тази разпоредба не позволява да се установи правораздавателна компетентност за разглеждане на иск за установяване на нарушение на правата върху марката, предявен срещу първоначалния продавач, който от своя страна не е упражнил дейност в държавата членка, към която принадлежи сезираната юрисдикция.
 2)
 Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че при твърдение за неразрешена сравнителна реклама или нелоялна имитация на защитен с марка на Общността знак, забранени от закона за мерките срещу нелоялната конкуренция (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb) в държавата членка, към която принадлежи сезираната юрисдикция, тази разпоредба не позволява да се установи въз основа на мястото на настъпване на събитието, причинило вреда вследствие на нарушаването на този закон, компетентността на юрисдикция на посочената държава членка, при положение че този от предполагаемите извършители, срещу когото е предявен иск пред същата юрисдикция, не е упражнил дейност в тази държава. За разлика от това в този случай посочената разпоредба позволява да се установи въз основа на мястото на настъпване на вредата правораздавателната компетентност за разглеждане на иск за установяване на отговорност, който се основава на посочения национален закон и е предявен срещу лице, което е установено в друга държава членка и за което се твърди, че е извършило в нея деяние, което е причинило или има риск да причини вреда в рамките на правораздавателния район на сезираната юрисдикция.
 (1) ОВ C 343, 10.11.2012 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/47
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 14 декември 2010 г. — Michail/Комисия
 (Дело F-67/05 RENV)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Препращане до Общия съд след отмяна - Доклад за развитие на кариерата - Процедура за оценяване за 2003 г. - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
 2011/C 252/99
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Christos Michail (Брюксел, Белгия) (представител: адв. C. Meïdanis, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално г-н J. Currall и г-жа K. Herrmann, agents, впоследствие г-н J. Currall и г-жа K. Herrmann, agents, подпомагани от адв. E. Bourtzalas и адв. I. Antypas, avocats)
 Предмет
 От една страна, жалба за отмяна на доклада за развитие на кариерата на жалбоподателя за процедурата за оценяване за периода от 1 април до 31 декември 2003 г., както и от друга страна, искане за обезщетение на вреди (по-рано T-284/05) — дело T-49/08 P, препратено след касационно обжалване.
 Диспозитив
 1.
 Отменя доклада за развитие на кариерата на г-н Michail, изготвен за периода от 1 април до 31 декември 2003 г.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Michail обезщетение в размер на 1 000 EUR.
 3.
 Европейската комисия понася всички направени съдебни разноски.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/12
 Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
 (Дело C-106/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Околна среда и защита на здравето на човека - Регламент (ЕО) No 1907/2006 (Регламент REACH) - Член 7, параграф 2 и член 33 - Вещества, пораждащи сериозно безпокойство, които присъстват в изделията - Задължения за нотифициране и предоставяне на информация - Изчисляване на прага от 0,1 тегловни %))
 (2015/C 363/14)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)
 Ответник: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
 Диспозитив
 1)
 Член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията, изменен с Регламент (ЕС) No 366/2011 на Комисията от 14 април 2011 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на тази разпоредба производителят следва да определи дали във всяко произведено от него изделие присъства пораждащо сериозно безпокойство вещество, идентифицирано съгласно член 59, параграф 1 от този регламент, изменен, в концентрация над 0,1 тегловни %, а вносителят на продукт, съставен от няколко изделия, следва да определи за всяко изделие дали в него присъства такова вещество в концентрация над 0,1 тегловни %.
 2)
 Член 33 от Регламент No 1907/2006, изменен, трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на тази разпоредба, доставчикът на продукт, при който едно или няколко от включените в състава му изделия съдържат пораждащо сериозно безпокойство вещество, идентифицирано съгласно член 59, параграф 1 от този регламент, в концентрация над 0,1 тегловни % за изделие, трябва да предостави информация на получателя, а при поискване — на крайния потребител, за присъствието на това вещество, като ги уведоми най-малкото за името на веществото.
 (1) ОВ C 142, 12.5.2014 г.


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/20
 Жалба, подадена на 17 февруари 2017 г. от CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 19 декември 2016 г. по дело T-655/16, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Съд на Европейския съюз
 (Дело C-87/17 P)
 (2017/C 277/29)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (представител: A. Schuster, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз
 С определение от 5 юли 2017 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърля жалбата и определя, че жалбоподателят понася направените от него съдебни разноски.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/59
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 28 октомври 2010 г. — Sørensen/Комисия
 (Дело F-85/05) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Длъжностни лица, преминаващи в по-висока функционална група чрез конкурс на общо основание - Кандидати, вписани в списък с резерви преди влизането в сила на новия Правилник - Преходни правила за класиране в степен при назначаването - Класиране в степен в приложение на новите по-неблагоприятни правила - Член 5, параграф 2 и член 12, параграф 3 от приложение XIII към Правилника)
 2010/C 346/117
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Susanne Sørensen (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и H. Krämer)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Arpio Santacruz и M. Simm)
 Предмет на делото
 Отмяната на решението на Комисията за класиране на жалбоподателя, вписан в списък с резерви Б преди влизането в сила на новия Правилник, в приложение на новите по-неблагоприятни разпоредби на същия (член 12 от приложение XIII към Регламент (ЕО, Евратом) No 723/2004 за изменение на Правилника за длъжностните лица), както и на решението да не се запазят точките за повишаване, натрупани от жалбоподателя в качеството му на длъжностно лице от категория С.
 Диспозитив на решението
 1.
 Отхвърля жалбата на г-жа Sørensen.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 296, 26.11.2005 г., стp. 26 (дело, заведено първоначално пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер T-335/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.)


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/9
 Решение на Съда (осми състав) от 10 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Linköpings tingsrätt — Швеция) — Lotta Andersson/Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten
 (Дело C-30/10) (1)
 (Преюдициално запитване - Директива 80/987/ЕИО - Член 10, буква в) - Национална разпоредба - Гаранция за изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите - Изключване на лицата, които през шестте месеца, предхождащи подаването на искането за обявяване в несъстоятелност на дружеството, което ги наема на работа, са били собственици на съществена част от последното и са имали значително влияние в него)
 2011/C 103/13
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Linköpings tingsrätt
 Страни в главното производство
 Ищец: Lotta Andersson
 Ответник: Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten
 Предмет
 Преюдициално запитване — Linköpings tingsrätt — Тълкуване на член 10, буква в) от Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, изменена с Директива 2002/74/ЕО — Национално законодателство, което изключва от кръга на ползващите се от гаранцията за изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите лицата, които през шестте месеца, предхождащи подаването на искането за обявяване в несъстоятелност на дружеството, което ги наема на работа, са били собственици на съществена част от последното и са имали значително влияние в него
 Диспозитив
 Член 12, буква в) от Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (кодифицирана версия) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска разпоредба на националното право, която изключва възможността работник или служител да се ползва от гаранцията за изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите, поради това че лично или заедно със свои близки роднини е бил собственик на съществена част от съответното предприятие и е имал значително влияние върху дейността му през шестте месеца, предхождащи искането за обявяване в несъстоятелност на това предприятие.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/1
 (2007/C 315/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 297, 8.12.2007 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 283, 24.11.2007 г.
 ОВ C 269, 10.11.2007 г.
 ОВ C 247, 20.10.2007 г.
 ОВ C 235, 6.10.2007 г.
 ОВ C 223, 22.9.2007 г.
 ОВ C 211, 8.9.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/22
 Жалба, подадена на 15 юни 2009 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 31 март 2009 г. по дело T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg и др./Комисия
 (Дело C-216/09 P)
 2009/C 205/38
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre и X. Lewis)
 Други страни в производството: ArcelorMittal Luxembourg SA, по-рано известно като Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange, по-рано известно като Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International, по-рано известно като Arcelor International SA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да касира и отмени Решението от 31 март 2009 г., постановено по дело T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg и др./Комисия, в частта му, с която се отменят глобите, наложени с Решение (2006) 5342 окончателен на Комисията от 8 ноември 2006 г. (1) на ArcelorMittal Belval & Differdange SA (по-рано известно като ProfilARBED) и на ArcelorMittal International SA (по-рано известно като TradeARBED),
 —
 да отхвърли жалбата на ArcelorMittal Belval & Differdange SA и на ArcelorMittal International SA,
 —
 да осъди другите страни да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква едно-единствено правно основание, изведено от нарушението от Първоинстанционния съд на правилата относно погасяването по давност на преследването.
 Според Комисията решението на Първоинстанционния съд било основано на буквално и прекомерно стеснително тълкуване на Решение 715/78/ЕОВС (2) и по-конкретно на член 2, параграф 3 и член 3 от него, доколкото в него се прави разграничение между прекъсването и спирането на давността. Всъщност, за разлика от член 2, параграф 2, който изрично предвижда действие erga omnes на прекъсването на давността, член 3 мълчи по въпроса за последиците от спирането. Решението на Първоинстанционния съд било опорочено от грешка при прилагане на правото, доколкото в него се правел извода, че спирането на давността в резултат от започването от страна на съдебни производства пред общностния съд важи само по отношение на предприятието жалбоподател и по този начин се приемало, че срокът на погасителната давност е изтекъл по отношение на другите страни.
 Комисията отбелязва, че противно на отсъденото от Първоинстанционния съд, действието на прекъсването не би могло да се изведе от мълчанието на законодателя и че член 3 от Решение 715/78/ЕОВС би трябвало да се тълкува в светлината на целите на разглежданата правна уредба, свързана с възможността на Комисията да преследва и санкционира по ефикасен начин нарушенията на правото на конкуренцията.
 (1) Решение C (2006) 5342 окончателен на Комисията от 8 ноември 2006 година относно производство съгласно член 65 от Договора за ЕОВС във връзка със споразумения и съгласувани практики, в които участват европейските производители на греди (преписка COMP/F/38.907 — Стоманени греди).
 (2) Решение No 715/78/ЕОВС на Комисията от 6 април 1978 година относно давността на преследването и изпълнението в областта на прилагане на Договора за създаване на Европейската общност за въглища и стомана (ОВ L 94, стр. 22).


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/8
 Решение на Съда (четвърти състав) от 9 януари 2015 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — RG (*1)/ SF (*1)
 (Дело C-498/14 PPU) (1)
 (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност - Отвличане на дете - Регламент (ЕО) No 2201/2003 - Член 11, параграфи 7 и 8)
 (2015/C 073/11)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: RG (*1)
 Ответник: SF (*1)
 Диспозитив
 Член 11, параграфи 7 и 8 от Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска държава членка да предоставя на специализиран съд компетентността да се произнася по връщането на детето или по упражняването на родителските права върху него в предвиденото в тези разпоредби производство дори когато пред друг съд вече е образувано производство по същество относно родителската отговорност за детето.
 (*1) Информацията е заличена или заменена в съответствие с правната рамка относно личните данни и/или поверителността.
 (1) ОВ C 16, 19.1.2015 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/23
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Halle (Германия) на 30 октомври 2009 г. — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale)
 (Дело C-429/09)
 2010/C 24/41
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Halle
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Günter Fuß
 Ответник: Stadt Halle (Saale)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Произтичат ли от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (1) права на компенсиране, когато работодателят (орган по назначаването на длъжностни лица) е определил продължителност на работното време, която надвишава границата, установена в член 6, буква б) от Директива 2003/88/ЕО?
 2.
 При положителен отговор на първия въпрос, произтича ли въпросното право само от нарушението на Директива 2003/88/ЕО или общностното право поставя допълнителни изисквания за това право като например молба, подадена до работодателя, за намаляване на продължителността на работното време или правонарушение, допуснато при определянето на работното време?
 3.
 Ако съществува право на компенсиране, възниква въпросът дали то е свързано с компенсация под формата на свободно време или на финансово обезщетение и какви разпоредби предвижда общностното право за изчисляването на посочената компенсация?
 4.
 Следва ли референтните периоди по член 16, буква б) и/или член 19, алинея втора от Директива 2003/88/ЕО да се прилагат пряко в случай като настоящия, когато националното право само определя продължителност на работното време, надвишаваща максималната продължителност, установена в член 6, буква б) от Директива 2003/88/ЕО, без да предвижда компенсация? Ако се потвърди пряката приложимост, възниква въпросът дали и при необходимост, по какъв начин следва да се извърши компенсирането, в случай че работодателят не го осъществи преди изтичането на референтния период?
 5.
 Как следва да се отговори на първия и на четвъртия въпрос съгласно Директива 93/104/ЕО на Съвета от 23 ноември 1993 г. (2), към момента, когато тя е била в сила?
 (1) Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).
 (2) Директива 93/104/ЕО на Съвета от 23 ноември 1993 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 307, стp. 18).


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/9
 Решение на Съда (трети състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициални запитвания от Corte suprema di cassazione — Италия)— Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo и др. (C-407/13)/Rete Ferroviaria Italiana SpA
 (Съединени дела C-362/13, C-363/13 и C-407/13.) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Сектор на корабоплаването - Фериботи, пътуващи по маршрут между две пристанища, намиращи се в една и съща държава членка - Последователни срочни трудови договори - Клауза 3, точка 1 - Понятие за срочен трудов договор - Клауза 5, точка 1 - Мерки за предотвратяване на злоупотребата със срочни трудови договори - Санкции - Преобразуване в трудово правоотношение с неопределена продължителност - Условия))
 2014/C 292/11
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo и др. (C-407/13)
 Ответник: Rete Ferroviaria Italiana SpA
 Диспозитив
 1)
 Рамково споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., съдържащо се в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага за работници като жалбоподателите в главните производства, наети като морски лица по срочни трудови договори на фериботи, пътуващи по море между две намиращи се в една и съща държава членка пристанища.
 2)
 Разпоредбите на Рамковото споразумение за срочната работа трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която предвижда, че срочните трудови договори трябва да посочват продължителността, а не момента на прекратяването им.
 3)
 Клауза 5 от Рамковото споразумение за срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която предвижда преобразуването на срочни трудови договори в трудови правоотношения с неопределена продължителност само в случай че съответният работник е работил по такива договори при същия работодател непрекъснато в продължение на повече от една година, като трудовото правоотношение се счита за непрекъснато, когато отделните срочни трудови договори са отделени помежду си с период от време, по-малък или равен на 60 дни. Все пак запитващата юрисдикция трябва да потвърди, че условията за прилагане, както и ефективното прилагане на тази правна уредба я превръщат в адекватна мярка за предотвратяване и санкциониране на злоупотребите с последователни срочни трудови договори или правоотношения.
 (1) ОВ C 260, 7.9.2013 г.
 ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/19
 Решение на Съда (десети състав) от 7 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Protimonopolný úrad Slovenskej republiky/Slovenská sporiteľňa, a.s.
 (Дело C-68/12) (1)
 (Понятие за картел - Споразумение, сключено между няколко банки - Конкурентно предприятие, което осъществява дейността си на съответния пазар по начин, за който се твърди, че е незаконосъобразен - Действие - Липса)
 2013/C 114/27
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky
 Ответник: Slovenská sporiteľňa, a.s.
 Предмет
 Преюдициално запитване — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Тълкуване на член 101, параграфи 1 и 3 от Договора за ФЕС — Понятие за картел — Споразумение, сключено между няколко банки и насочено към прекратяването и неподновяването на договорите за текущи банкови сметки с конкурентно предприятие, установено на територията на друга държава членка — Влияние на непосоченото към момента на сключване на споразумението обстоятелство, че конкурентното предприятие осъществява незаконосъобразна дейност на съответния пазар върху квалификацията като незаконен картел
 Диспозитив
 1.
 Член 101 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че предприятие, засегнато от картелно споразумение, което има за цел да ограничи конкуренцията, към момента на сключването на картелното споразумение е осъществявало дейността си на разглеждания пазар по начин, за който се твърди, че е незаконосъобразен, е без значение за определянето на това дали посоченото картелно споразумение нарушава тази разпоредба.
 2.
 Член 101, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че за да се констатира наличието на ограничаващо конкуренцията споразумение, не е необходимо да се докаже наличието на лични действия на законния представител на дадено предприятие или на личното одобрение от този представител, под формата на упълномощаване, на действията на неговия служител, който е участвал в антиконкурентна среща.
 3.
 Член 101, параграф 3 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че може да се прилага към забранено от член 101, параграф 1 ДФЕС споразумение само когато предприятието, което се позовава на тази разпоредба, е доказало, че са изпълнени четирите кумулативни условия, предвидени в този член.
 (1) ОВ C 165, 09.06.2012 г.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/22
 Жалба, подадена на 16 септември 2010 г. от BNP Paribas e Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 юли 2010 г. по дело T-335/08, BNP Paribas e BNL/Комисия
 (Дело C-452/10 P)
 ()
 2010/C 317/39
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: BNP Paribas, Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (представители: R. Silvestri, G. Escalar и M. Todino, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени изцяло Решение на Общия съд (пети състав) от l юли 2010 г. по дело T-335/08, BNP Paribas и Banca Nazionale del Lavoro/Европейска комисия, нотифицирано по факс на l юли 2010 г. (ОВ C 221, 14.8.2010 г., стр. 39) и вследствие на това,
 i)
 да се уважат исканията, изложени в жалбата в първоинстанционното производство във връзка с пълната отмяна на Решение 2008/711/ЕО на Европейската комисия от 11 март 2008 г., C(2008) 869 окончателен, относно държавна помощ C 15/2007 (ex NN 20/2007), приведена в действие от Италия, „за данъчни стимули в полза на дадени преструктурирани банки“ (ОВ L 237, стр. 70), или
 ii)
 при условията на евентуалност, делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с решението на Съда,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Общият съд не е извършил задълбочен анализ на решението на Комисията, тъй като не е проверил законосъобразен ли е изборът на Комисията да не отчете положението на дружествата приобретатели за целите на определянето на селективния характер на режима, за който се твърди, че е неправомерен;
 2.
 Общият съд не взема предвид практиката на Съда, която допуска да се обоснове специфичността на дадена данъчна мярка в съответствие с логиката на общата система на данъчно облагане, възприемайки като критерии за собствената си преценка единствено данните, предложени от Комисията в нейното решение;
 3.
 Общият съд не взема предвид съдебната практика относно изискването за селективност на държавните помощи, съгласно която селективността на дадена данъчна мярка следва да се преценява само с оглед на последиците, които тя би могла да има от гледна точка на данъчното облагане;
 4.
 Общият съд изопачава фактите, като приема неправилно, че общият режим на преобразуване не допуска предприятията да преобразуват данъчната стойност на активите, получени при прехвърляне по по-високите стойности, вписани в счетоводните отчети;
 5.
 Накрая, Общият съд замества неправилно преценката на Комисията със своята, като ex novo приема мотиви в подкрепа на обжалваното решение на Комисията.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/60
 Иск, предявен на 10 септември 2007 г. — O2 (Германия)/СХВП (Homezone)
 (Дело T-344/07)
 (2007/C 269/108)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: O2 (Германия) GmbH & Co. OHG (Мюнхен, Германия) [Rechtsanwältin A. Fottner и Rechtsanwalt M. Müller]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решение No 1583/2006-4 на Четвърти апелативен състав на СХВП от 5 юли 2007 г. в частта, в която заявката се отхвърля,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, както и разноските по производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „Homezone“ за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42 (Заявка No 4 677 506).
 Решение на проверителя: частично отхвърляне на заявката
 Решение на апелативния състав: частично отхвърляне на жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и в), както и на член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 40/94 (1).
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 12.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/11
 Решение на Общия съд от 17 декември 2010 г. — Storck/СХВП (Форма на шоколадова мишка)
 (Дело T-13/09) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка на Общността - Форма на шоколадова мишка - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Право на защита)
 2011/C 46/19
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: August Storck KG (Берлин, Германия) (представители: P. Goldenbaum, T. Melchert и I. Rohr, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално G. Schneider, впоследствие G. Schneider и R. Manea)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 12 юни 2008 г. (преписка R 185/2006-4) относно заявка за регистрация като марка на Общността на триизмерен знак, състоящ се от форма на шоколадова мишка
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда August Storck KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 21.3.2009 г.


text:
20150731065617152015/C 270/392802015TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150526323211Дело T-280/15: Жалба, подадена на 26 май 2015 г. — Pirelli Tyre/СХВП (Грайфери на автомобилни гуми)
 ---documentbreak--- C2702015BG3210120150526BG0039321321Жалба, подадена на 26 май 2015 г. — Pirelli Tyre/СХВП (Грайфери на автомобилни гуми)
 (Дело T-280/15)2015/C 270/39Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Pirelli Tyre SpA (Милано, Италия) (представители: D. Caneva и G. Fucci, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността (грайфери на автомобилни гуми) — заявка за регистрация No 4 692-0002
 Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на СХВП от 8 януари 2015 г. по преписка R 1286/2014-3
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да уважи искането за restitutio in integrum, направено от Pirelli Tyre SpA по смисъла на член 67 от Регламент (ЕО) No 6/2002 на Съвета относно промишления дизайн на Общността, като обяви за редовно плащането на таксата за запазване за втория 5-годишен период с удържане от текуща сметка No 000069, открита на името на Bugnion SpA, както и че въпросната регистрация понастоящем следователно поражда действие,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски на Pirelli Tyre SpA, направени в хода на настоящото производство.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 67 от Регламент (ЕО) No 6/2002 относно промишления дизайн на Общността.


text:
 26.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/4
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Halle (Германия) на 3 юли 2009 г. — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale)
 (Дело C-243/09)
 2009/C 233/06
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Halle
 Страни по главното производство
 Жалбоподател: Günter Fuß
 Ответник: Stadt Halle (Saale)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли понятието за вреда, съдържащо се в член 22, параграф 1, буква б) от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (1), да се разбира в обективен или субективен смисъл?
 2.
 Налице ли е вреда по смисъла на член 22, параграф 1, буква б) от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време, когато поради искането му за съблюдаване в бъдеще на максималната продължителност на работното време и въпреки липсата на съгласие от негова страна служител, който извършва оперативна дейност, е преместен на друга длъжност, която включва главно административна дейност?
 3.
 Следва ли намаляване на възнаграждението да се счита за вреда по смисъла на член 22, параграф 1, буква б) от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време, когато в резултат на преместването е намален броят на часовете на неблагоприятното работно време (нощно време, неделя и официални празнични дни) и поради това е намален също размерът на специалната премия, съответстваща на тези часове положен труд?
 4.
 При утвърдителен отговор на въпрос 2 или на въпрос 3, може ли вреда, настъпила в резултат на преместването, да бъде компенсирана с други предимства, свързани с новата длъжност, като работно време с по-малка продължителност или продължаващо обучение?
 (1) ОВ L 299, стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/13
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 ноември 2015 г. — Stichting Brein/Ziggo BV und XS4All Internet BV
 (Дело C-610/15)
 (2016/C 048/21)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: Stichting Brein
 Ответници: Ziggo BV, XS4All Internet BV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Налице ли е публично разгласяване по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 (1) от оператора на уебсайт, ако на този уебсайт няма защитени произведения, но съществува система [...], с която намиращи се на компютрите на потребителите метаданни за защитени произведения се индексират и категоризират за потребителите, и посредством която потребителите могат да намират, качват и свалят защитените произведения?
 2)
 При отрицателен отговор на въпрос 1, дават ли член 8, параграф 3 от Директива 2001/29 и член 11 от Директива 2004/48 (2) основание за издаването на забрана по отношение на посредник по смисъла на тези разпоредби, който по описания във въпрос 1 начин улеснява извършването на нарушения от трети лица?
 (1) Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (OB L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).
 (2) Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (OB L 157, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/8
 Преюдициално запитване от Corte d’appello di Genova (Италия), постъпило на 11 август 2016 г. — Kerly Del Rosario Martinez Silva/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova
 (Дело C-449/16)
 (2016/C 410/08)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte d’appello di Genova
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Kerly Del Rosario Martinez Silva
 Ответници: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли обезщетение като предвиденото в член 65 от Закон No 448/1998, наречено „помощ за издръжка на семейно ядро с най-малко три малолетни или непълнолетни деца“, да представлява семейно обезщетение по смисъла на член 3, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) No 883/2004 (1)?
 2)
 При утвърдителен отговор, допуска ли принципът на равно третиране, закрепен в член 12, параграф 1, буква д) от Директива 2011/98/ЕС (2), правна уредба като италианската, съгласно която работник от трета страна, притежаващ „единно разрешение за работа“ (със срок над шест месеца), не може да получава тази „помощ за издръжка на семейно ядро с най-малко три малолетни или непълнолетни деца“, въпреки че живее в домакинство с три или повече малолетни или непълнолетни деца и получава доходи под законовия размер?
 (1) Регламент (EО) No 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82; поправка, OB L 33, 2008 г., стр. 12).
 (2) Директива 2011/98/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно единна процедура за кандидатстване на граждани на трети държави за единно разрешение за пребиваване и работа на територията на държава членка и относно общ набор от права за работници от трети държави, законно пребиваващи в държава членка (ОВ L 343, стр. 1).


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/20
 Жалба, подадена на 21 февруари 2013 г. — Laboratoires Polive/СХВП — Arbora & Ausonia (dodie)
 (Дело T-123/13)
 2013/C 123/34
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Laboratoires Polive (Levallois Perret, Франция) (представител: A. Sion, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Arbora & Ausonia, SL (Барселона, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, прието от втори апелативен състав на 28 ноември 2012 г.,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „dodie“ за стоки от класове 3, 5, 8, 9, 10, 11, 16, 18, 21, 25 и 28 — заявка за марка на Общността No 9 037 821
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска и португалска словни марки „DODOT“ за стоки от класове 3, 5, 10, 12, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 44
 Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение, уважава възражението и отхвърля заявката за регистрация на марката във връзка с някои стоки от класове 3, 5, 8, 10, 11, 16, 18, 21, 25 и 28
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/22
 Определение на Общия съд от 4 юни 2012 г. — Azienda Agricola Bracesco/Комисия
 (Дело T-440/09) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Земеделие - Птичи грип - Извънредни мерки за оказване на подкрепа на пазара в секторите на яйцата и птичето месо - Невключване на пъдпъдъците сред видовете, които дават право на получаване на компенсация - Равно третиране и недопускане на дискриминация - Липса на причинно-следствена връзка - Иск, който явно е напълно неоснователен от правна страна)
 2012/C 217/47
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Azienda Agricola Bracesco Srl — in liquidazione (Orgiano, Италия) (представители: адв. F. Tosello, адв. S. Rizzoli и адв. F. Tosello)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Jimeno Fernández и D. Nardi)
 Предмет
 Иск за обезщетение за поправяне на вредите, за които се твърди, че са претърпени от жалбоподателя вследствие на приемането на Регламент (ЕО) No 1010/2006 на Комисията от 3 юли 2006 година относно някои извънредни мерки за подкрепа на пазара в сектора на яйцата и птичето месо в някои държави членки (ОВ L 180, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 164), доколкото не включва пъдпъдъците сред видовете, които дават право на получаване на компенсация
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска като явно напълно неоснователен от правна страна.
 2.
 Azienda Agricola Bracesco Sri — in liquidazione понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 312, 19.12.2009 г.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/56
 Жалба, подадена на 4 юни 2010 г. — Cerafogli/ЕЦБ
 (Дело F-43/10)
 ()
 2010/C 209/90
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Maria-Concetta Cerafogli (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, lawyers)
 Ответник: Европейска централна банка
 Предмет и описание на спора
 Отмяната на решението на ЕЦБ, с което се отхвърлят оплакванията на жалбоподателката за дискриминация и за накърняване на нейното достойнство в резултат от поведението на нейното ръководство, както и искане за обезщетение
 Искания на жалбоподателката
 —
 да се отмени решението на Европейската централна банка от 24 ноември 2009 г., с което се отхвърлят оплакванията на жалбоподателката за дискриминация и за накърняване на нейното достойнство в резултат от поведението на нейното ръководство и ако е необходимо, да се отмени решението от 24 март 2010 г., с което се отхвърля специалната жалба,
 —
 вследствие на това да се уважат исканията на жалбоподателката, както те са изложени в нейната административна жалба, и по-специално:
 —
 да се спре всякаква форма на дискриминация и морален натиск спрямо г-жа Cerafogli както в устна форма, така и при възлагане и разпределяне на работа,
 —
 да се получи писмено оттегляне от г-н G. на неговите обидни и заплашващи изявления,
 —
 при всички случаи, да се присъди обезщетение за претърпените неимуществени и имуществени вреди,
 —
 да се нареди на ЕЦБ да плати съдебните разноски,
 —
 да се нареди на ЕЦБ да представи пълния доклад на своето вътрешно административно разследване с всички негови приложения, включително протоколите от заседанията. Освен това да се нареди на ЕЦБ да представи цялата кореспонденция между звеното за разследване и Изпълнителния съвет и/или председателя на ЕЦБ,
 —
 да се призове като свидетел г-жа L., бивш социален съветник на жалбоподателката.


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/20
 Решение на Съда (четвърти състав) от 27 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Vergabekammer Südbayern — Германия) — Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg
 (Дело C-292/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Обществени услуги за пътнически превоз с автобуси - Регламент (ЕО) No 1370/2007 - Член 4, параграф 7 - Подизпълнение - Задължение на оператора да извърши самостоятелно голяма част от обществените услуги за пътнически превоз - Обхват - Член 5, параграф 1 - Процедура за възлагане на обществената поръчка - Възлагане на обществената поръчка в съответствие с Директива 2004/18/ЕО))
 (2017/C 006/24)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Vergabekammer Südbayern
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Hörmann Reisen GmbH
 Ответници: Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg
 Диспозитив
 1)
 Член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 1191/69 и (ЕИО) No 1107/70 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че член 4, параграф 7 от този регламент е приложим към процедурата за възлагане на поръчка за обществени услуги за пътнически превоз с автобуси.
 2)
 Член 4, параграф 7 от Регламент No 1370/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възлагащият орган да изисква от оператора, на когото е възложено управлението и изпълнението на обществена услуга за пътнически превоз с автобуси като разглежданата в главното производство, да изпълнява самостоятелно 70 % от услугата.
 (1) ОВ C 294, 7.9.2015 г.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/28
 Определение на председателя на Съда на публичната служба от 27 февруари 2015 г. — Испания/Комисия
 (Дело F-826/14 R)
 ((Обезпечително производство - Държавни помощи - Режим на корпоративно облагане, позволяващ на предприятията с данъчна регистрация в Испания да извършват амортизация на репутацията, произтичаща от непреки участия в предприятия с данъчна регистрация в чужбина - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris - Липса на неотложност))
 (2015/C 127/38)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: M. Sampol Pucurull)
 Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky, C. Urraca Caviedes и P. Němečková)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение C (2014) 7280 на Комисията от 15 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.35550 (2013/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Испания схема за данъчна амортизация на финансовата репутация при придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля искането за допускане на обезпечение.
 2)
 Отменя определението от 8 януари 2015 г., постановено по дело T-826/14 R.
 3)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/37
 Жалба, подадена на 28 ноември 2016 г. — Швеция/Комисия
 (Дело T-837/16)
 (2017/C 038/50)
 Език на производството: шведски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Швеция (представители: A. Falk и F. Bergius)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение C(2016) 5644 на Комисията от 7 септември 2016 година за издаване на разрешение за някои видове употреба на веществата оловен сулфохромат жълт и оловен хроматмолибдатсулфат червен съгласно Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (обжалваното решение), и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първо основание: Комисията е превишила изпълнителните си правомощия по член 291, параграф 2 ДФЕС и Регламент (ЕО) No 1907/2006.
 —
 Комисията е превишила изпълнителните си правомощия, като се е произнесла в нарушение на член 55 и член 60, параграф 4 от Регламент No 1907/2006 и е издала исканото разрешение, без да са изпълнени предвидените в Регламента условия за това и в противоречие с целта на Регламента.
 —
 Комисията се е произнесла в нарушение на член 60, параграф 4 от Регламент No 1907/2006, като е издала разрешение, без да извърши своя преценка на условията за издаване на разрешението съгласно този член и без надлежно да проучи дали са изпълнени предвидените в този член условия за издаване на разрешение.
 —
 Освен това Комисията се е произнесла в нарушение на член 55 от Регламент No 1907/2006, като е издала разрешението в противоречие с целта на разрешителния режим, и по-конкретно целта за гарантиране на безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар и постепенната замяна на веществата, пораждащи сериозно безпокойство, с подходящи алтернативни вещества или технологии, когато това е икономически и технически надеждно.
 2.
 Второ основание: Комисията е действала въз основа на явно неправилна преценка и при неправилно прилагане на закона.
 —
 Тук се изтъкват същите обстоятелства като изложените във връзка с първото основание. Допуснатите от Комисията и описани по-горе нарушения на член 55 и член 60, параграф 4 от Регламент No 1907/2006 всъщност означават, че Комисията е приела обжалваното решение въз основа на явно неправилна преценка и при неправилно прилагане на закона.
 3.
 Трето основание: Комисията не е спазила принципа на превантивността и не е изпълнила задължението си за мотивиране.
 —
 Комисията не е спазила принципа на превантивността, като е издала разрешение, без да извърши своя преценка на условията за това по член 60, параграф 4 от Регламент No 1907/2006 и без надлежно да проучи дали са изпълнени предвидените в този член условия за издаване на разрешение.
 —
 При всички случаи Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране съгласно член 296 ДФЕС, член 130 от Регламент No 1907/2006 и принципа на добра администрация, тъй като от обжалваното решение не става ясно как Комисията е преценила дали са изпълнени условията за издаване на разрешение, предвидени в член 60, параграф 4 от Регламента.


text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/33
 Жалба, подадена на 16 септември 2014 г. от Rhys Morgan срещу решението, постановено на 8 юли 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-26/13, Morgan/СХВП
 (Дело T-683/14 P)
 (2014/C 431/56)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Rhys Morgan (Аликанте, Испания) (представител: H. Tettenborn, lawyer)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на Съда на публичната служба от 8 юли 2014 г. по дело F-26/13;
 —
 да отмени атестационния доклад на жалбоподателя за периода от 1 октомври 2010 г. до 30 септември 2011 г.;
 —
 да осъди СХВП да заплати на жалбоподателя подходящо обезщетение в размер, определен от Общия съд, но не по-нисък от 500 EUR, за неимуществените вреди, които той е понесъл вследствие на този атестационен доклад;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски в производството пред Съда на публичната служба и пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага пет правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от това, че Съдът на публичната служба погрешно е пропуснал да посочи, че общата оценка трябва да се основава на ефикасността на длъжностното лице през целия период на оценяване.
 2.
 Второто основание е изведено от това, че Съдът на публичната служба е пропуснал да установи сериозността на процесуалните нарушения, допуснати от СХВП.
 3.
 Третото правно основание е изведено от това, че Съдът на публичната служба е допуснал грешка при преценката на правното основание, изведено от нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от това, че Съдът на публичната служба е допуснал грешки при преценката на правното основание, изведено от нарушение на принципа на равно третиране.
 5.
 Петото правно основание е изведено от това, че Съдът на публичната служба не е дал надлежна оценка, нито дори е разгледал доказателствата във връзка с твърдението за злоупотреба с власт.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/4
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 12 октомври 2016 г. — MA.T.I. SUD SpA/Società Centostazioni SpA
 (Дело C-523/16)
 (2017/C 022/07)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: MA.T.I. SUD SpA
 Ответник: Società Centostazioni SpA
 Преюдициални въпроси
 1)
 Въпреки че държавите членки могат да предвидят, че институтът на изпращане на указания до страните за отстраняване на нередностите със саниращо действие има възмезден характер, противоречи ли на общностното право член 38, алинея 2-bis от Законодателен декрет No 163 от 2006 г., в редакцията му в сила към момента на разглежданото обявление за обществена поръчка [...], доколкото предвижда плащането на „имуществена санкция“ в размер, който трябва да бъде определен от възлагащия орган („не по-малко от един промил и не повече от един процент от стойността на обществената поръчка, но при всички положения не повече от 50 000 EUR, чието плащане се гарантира с временно обезпечение“), като се има предвид прекалено големият размер и предварително определеното естество на самата санкция, която не може да се индивидуализира в зависимост от конкретното положение, което трябва да бъде уредено, или в зависимост от тежестта на нередността, която трябва да бъде санирана?
 2)
 Обратно, противоречи ли същият член 38, алинея 2-bis от Законодателен декрет No 163 от 2006 г. (отново в редакцията му в сила към посочения по-горе момент) на общностното право, доколкото може да се счете, че възмездният характер на института на изпращане на указания до страните за отстраняване на нередностите противоречи на принципа за отваряне на пазара към конкуренцията във възможно най-голяма степен, на който съответства посоченият институт, като дейността, наложена на възлагащия орган в това отношение, е последица от задълженията, наложени със закон на същия този орган с оглед на обществения интерес от постигане на горепосочената цел?


text:
 15.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 448/20
 Решение на Общия съд от 6 ноември 2014 г. — Popp и Zech/СХВП — Müller-Boré & Partner (MB)
 (Дело T-463/12) (1)
 ((„Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка на словна марка на Общността „MB“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „MB&P“ - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 и член 15, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б)от Регламент No 207/2009“))
 (2014/C 448/25)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Eugen Popp (Мюнхен, Германия) и Stefan M. Zech (Мюнхен) (представители: първоначално C. Rohnke и M. Jacob, впоследствие M. Jacob и F. Thiering, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Müller-Boré & Partner Patentanwälte (Мюнхен) (представители: първоначално T. Koerl и E. Celenk, впоследствие K. Kern и B. Maneth, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 19 юли 2012 г. (преписка R 506/2011-1), постановено в производство по възражение между Müller-Boré & Partner Patentanwälte, от една страна, и г-н Eugen Popp и г-н Stefan M. Zech, от друга страна.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Eugen Popp и г-н Stefan M. Zech да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 379, 8.12.2012 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/33
 Жалба, подадена на 30 май 2011 г. — T&L Sugars и Sidul Açúcares/Комисия
 (Дело T-279/11)
 2011/C 232/60
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: T&L Sugars Ltd (Лондон, Обединено кралство) и Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Португалия) (представители: D. Waelbroeck, lawyer, и D. Slater, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 настоящата жалба за отмяна по член 263, параграф 4 ДФЕС и/или искането на основание член 277 ДФЕС за обявяване на незаконосъобразност на Регламент 222/2011, Регламент 293/2011, Регламент 302/2011 и Регламент 393/2011, да се обявят за допустими и основателни,
 —
 да се отмени Регламент 222/2011 за определяне на извънредни мерки относно пускането на извънквотна захар и изоглюкоза на пазара на Съюза при намалена такса за свръхпроизводство за пазарната 2010/2011 година,
 —
 да се отмени Регламент 293/2011 за определяне на коефициент на разпределение, отхвърляне на допълнителни заявления и закриване на периода за подаване на заявления за наличните количества извънквотна захар, предназначени за продажба на пазара на Съюза при намалена такса за свръхпроизводство,
 —
 да се отмени Регламент 302/2011 за откриване на извънредна тарифна квота за внос на определени количества захар за пазарната 2010/2011 година, и
 —
 да се отмени Регламент 393/2011 за определяне на коефициента на разпределение за издаването на лицензии за внос, заявени в периода от 1 до 7 април 2011 г., за захарни продукти в рамките на някои тарифни квоти и за преустановяване на подаването на заявления за такива лицензии,
 —
 при условията на евентуалност, да се обяви искането за обявяване на незаконосъобразността на член 186, буква а) и на член 187 от Регламент 1234/2007 за допустимо и основателно, като същите разпоредби се обявят за незаконосъобразни, както и да се отменят оспорваните регламенти, пряко или непряко основани на тези разпоредби,
 —
 да се осъди ЕС, представляван от Комисията, да поправи вредите, претърпени от жалбоподателите в резултат от неизпълнението на правноустановените задължения на Комисията, като размерът на това обезщетение за вредите, претърпени от жалбоподателите през периода 1 октомври 2009 г. — 31 март 2011 г., се определи на 35 485 746 EUR, ведно с текущите загуби, евентуално понесени от жалбоподателите след посочената дата или с всяка друга сума, отразяваща вредите, понесени, или които ще бъдат понесени, от жалбоподателите, които те ще докажат в хода на това производство, като по-специално се отчетат надлежно бъдещите вреди,
 —
 да се определи лихва в размера, установен към съответния момент от Европейската централна банка по основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта, или всякаква друга подходяща лихва в размер, определен от Съда, която да се начисли върху дължимата сума от датата на постановяване на решението на Съда до действителното ѝ изплащане,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски и разходи, свързани с това производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излага пет правни основания.
 1.
 Първото правно основание съдържа твърдение за нарушение на Регламент No 1234/2007 (1) и за липса на подходящо правно основание. В нарушение на Регламент No 1234/2007 оспорваният Регламент No 222/2011 действително увеличава квотите за производство, предоставени на местни производители. Според жалбоподателите Комисията не разполага с такива правомощия и изрично ѝ е възложено да намали квотите за производство. Въпреки това за да постигне равностоен резултат и въпреки правноустановеното задължение на Комисията да наложи такса за свръхпроизводство във възпиращ размер, Регламент No 222/2011 незаконосъобразно определя таксата за свръхпроизводство за извънквотна захар в размер на 0 EUR. Освен това в стремежа да коригират пазарните смущения, предизвикани от недостатъчните нива на внос, както Регламент No 222/2011, така и Регламент No 302/2011 пренебрегват правноустановеното предимство съгласно Регламент No 1234/2007 на мерките във връзка с вноса и на рафинериите на пълен работен ден.
 2.
 Второто правно основание съдържа твърдение за нарушение на принципа на недопускане на дискриминация. Според жалбоподателите въпреки химическата идентичност на захарта от тръстика и цвекло, оспорваните регламенти са по-благоприятни за местните производители в ущърб на рафинериите вносители.
 3.
 Третото правно основание съдържа твърдение за нарушение на принципа на пропорционалност. Оспорваните регламенти са насочени към преодоляване на недостига, наблюдаван на пазара на захар в ЕС, предизвикан от дефицита на вносна сурова тръстикова захар. Вместо обаче да отстранят проблема, като създадат възможност за осъществяването на необходимия внос на сурова тръстикова захар, те увеличават възможностите за местно производство на захар. В резултат от това тези регламенти са явно нецелесъобразни и непропорционални.
 4.
 Четвъртото правно основание съдържа твърдение за нарушение на принципа на оправданите правни очаквания. Според жалбоподателите Комисията дава многократни уверения, че няма да увеличава квотата за производство и ще запази равновесието между заинтересуваните лица. Оспорваните регламенти обаче били замислени очевидно в полза на местното производство за сметка на рафинериите вносители.
 5.
 Петото правно основание съдържа твърдение за нарушение на принципите на своевременни действия, дължима грижа и добра администрация. Жалбоподателите твърдят, че на първо място Комисията изобщо не е предприела действия въпреки многократните предупреждения за пазарни смущения, след което приема явно неподходящи мерки за справяне с тези смущения и така нарушава равновесието, установено от Съвета между различните пазарни оператори.
 Жалбоподателите се позовават на горните основания с оглед на отмяната и на Регламент No 222/2011 и Регламент No 302/2011, твърдейки тяхната незаконосъобразност на основание член 277 ДФЕС. При условията на евентуалност жалбоподателите повдигат и твърдение за незаконосъобразност на член 186, буква а) и на член 187 от Регламент No 1234/2007 на основание член 277 ДФЕС.
 (1) Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (ОВ L 299, стр. 1).


text:
 29.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 111/18
 Решение на Общия съд от 18 февруари 2016 г. — Harrys Pubar и Harry’s New York Bar/СХВП — Harry’s New York Bar и Harrys Pubar („HARRY’S BAR“)
 (Съединени дела T-711/13 и T-716/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „HARRY’S BAR“ - По-ранна национална фигуративна марка „PUB CASINO Harrys RESTAURANG“ - Частичен отказ на регистрация - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 111/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Harrys Pubar AB (Гьотеборг, Швеция) (представител: L.-E. Ström, avocat) (дело T-711/13); и Harry’s New York Bar SA (Париж, Франция) (представител: S. Arnaud, avocat) (дело T-716/13)
 Ответник: Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП: Harry’s New York Bar SA (дело T-711/13); и Harrys Pubar AB (встъпила страна пред Общия съд по дело T-716/13)
 Предмет
 Две жалби срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 8 октомври 2013 г. (съединени преписки R 946/2012-1 и R 995/2012-1) относно производство по възражение между Harrys Pubar AB и Harry’s New York Bar SA
 Диспозитив
 1)
 Отменя точка 1 от диспозитива на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 8 октомври 2013 г. (съединени преписки R 946/2012—1 и R 995/2012—1) относно производство по възражение между Harrys Pubar AB и Harry’s New York Bar SA, по дело T-711/13.
 2)
 Отхвърля жалбата на Harry’s New York Bar по дело T-716/13.
 3)
 Осъжда Harry’s New York Bar да поеме собствените си съдебни разноски, да плати половината от разноските на Harrys Pubar, направени в производството пред Общия съд, както и разноските на Harrys Pubar, направени в производството пред апелативния състав на СХВП. Осъжда СХВП да поеме собствените си разноски, както и да плати половината от разноските на Harrys Pubar в производството пред Общия съд.
 (1) ОВ C 112, 14.4.2014 г.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/13
 Иск, предявен на 19 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-206/07)
 (2007/C 129/24)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Pignataro и M. Afonso)
 Ответник: Португалска република
 Искания
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/33/ЕО (1) на Комисията от 22 март 2004 година за прилагане на Директива 2002/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно някои технически изисквания за кръвта и кръвните съставки, и при всички случаи, като не е уведомила Комисията за това, Португалската република не е изпълнила задълженията си съгласно тази директива,
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 8 февруари 2005 г.
 (1) ОВ L 91, стр. 25.