text:
 10.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 244/12
 Жалба, подадена на 30 юли 2009 г. — Val’hor/Комисия
 (Дело T-306/09)
 2009/C 244/20
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Val’hor (Париж, Франция) (представители: V. Ledoux и B. Néouze, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло обжалваното решение,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2008) 7846 окончателен (1) на Комисията от 10 декември 2008 г., с което Комисията е приела, че рамковата схема за дейности, които могат да се провеждат от френските селскостопански междуотраслови организации, състояща се в помощи за техническа поддръжка, за производство и пускане в продажба на качествени селскостопански продукти, за изследователска и развойна дейност и за рекламна дейност в полза на първични производители и на предприятия, упражняващи дейности по преработка и пускане в продажба на селскостопански продукти, финансирана чрез удържане от членовете на тези междуотраслови организации на доброволни вноски, на които впоследствие е придаден задължителен характер с междуведомствено постановление, представлява помощ, съвместима с общия пазар.
 Изтъкнатите от жалбоподателя правни основания и основни доводи са по същество идентични или подобни на тези, които са изложени по дело T-293/09, CNIEL/Комисия и по дело T-302/09, CNIPT/Комисия.
 (1) ОВ C 116, 2009 г. стр. 14.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/48
 Жалба, подадена на 4 юни 2009 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-56/09)
 2009/C 205/90
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя с предмет, от една страна, обезщетение за вредите, претърпени поради факта, че служители на Комисията са влезли на 8 април 2002 г. в служебното му жилище в Луанда и от друга страна — предаване на копията от направените по този повод снимки и унищожаването на всички документи, свързани с това събитие.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви за несъществуващо ex lege или, при условията на евентуалност, да се отмени решението, с което се отхвърля искането от 24 април 2008 г.,
 —
 доколкото е необходимо, да се обяви за несъществуваща ex lege или, при условията на евентуалност, да се отмени докладната записка от 11 септември 2008 г.,
 —
 доколкото е необходимо, да се обяви за несъществуваща ex lege или, при условията на евентуалност, да се отмени акта за отхвърляне на жалбата от 3 ноември 2008 г.,
 —
 да се установи фактът, че на 8 април 2002 г. служители на Комисията са влезли в служебното жилище на жалбоподателя, направили са снимки и са си отбелязали някои елементи, и да се установи и обяви незаконосъобразността на този факт,
 —
 да се осъди Комисията да връчи писмено нa жалбоподателя всеки един от елементите на документацията, свързана с този факт,
 —
 да се осъди Комисията да уведоми писмено жалбоподателя за документите, включително снимките,
 —
 да се осъди Комисията да се погрижи за физическото унищожаване на документите и да уведоми жалбоподателя за това унищожаване,
 —
 да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя, като обезщетение за вредите, произтичащи от горепосочените факти, сумата от 225 000 EUR, или съответната по-голяма или по-малка сума, определена от Съда на публичната служба по справедливост, т.е.: (a) 100 000 EUR за вредите, произтичащи от незаконното влизане, (б) 100 000 EUR вредите, произтичащи от това, че незаконно са направени снимки, (в) 25 000 EUR вредите, произтичащи от факта, че незаконното са си отбелязали някои елементи, свързани с личните вещи на жалбоподателя,
 —
 да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя, считано от деня, следващ този на получаването от страна на Комисията на искането с дата 24 април 2008 г. и до реалното изплащане на сумата от 225 000 EUR, лихвите върху последната, в размер на 10 % годишно и с годишна капитализация,
 —
 да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя като обезщетение за претърпените от него и произтичащи от неуведомяването му за документите вреди, считано от утре и до деня, в който жалбоподателят бъде уведомен за документите, сумата от 100 EUR на ден или съответната по-голяма или по-малка сума, определена от Съда на публичната служба по справедливост, която е платима на първия ден от месеца, следващ решението, което ще бъде постановено по разглежданото дело, що се отнася до сумите, станали изискуеми през периода от утре до последния ден от месеца, през който ще бъде постановено това решение, и първия ден от всеки месец, последващ този на постановяване на въпросното решение, що се отнася в този контекст до правата, станали изискуеми в течение на предходния месец,
 —
 да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя, като обезщетение за претъпените от него вреди, произтичащи от липсата на физическо унищожаване, считано от утре и до деня на физическото унищожаване, сумата от 100 EUR на ден или съответната по-голяма или по-малка сума, определена от Съда на публичната служба по справедливост, която е платима на първия ден от месеца, следващ решението, което ще бъде постановено по разглежданото дело, що се отнася до сумите, станали изискуеми през периода от утре до последния ден от месеца, през който ще бъде постановено това решение, и първия ден от всеки месец, последващ този на постановяване на въпросното решение, що се отнася в този контекст до правата, станали изискуеми в течение на предходния месец,
 —
 да се осъди Комисията да възстанови на жалбоподателя всички разноски, такси и хонорари по производството, включително свързаните с изготвянето на експертиза по искане на една от страните,
 —
 да се осъди Комисията да поеме разноските, свързани с евентуално изготвяне на експертиза, назначена служебно.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/14
 Решение на Общия съд от 22 септември 2016 г. — Łabowicz/EUIPO — Pure Fishing (NANO)
 (Дело T-237/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „NANO“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 52, параграфи 1 и 2 от Регламент No 207/2009))
 (2016/C 410/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Edward Łabowicz (Клодзко, Полша) (представител: M. Żygadło, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Pure Fishing, Inc. (Спирит Лейк, Айова, Съединени американски щати) (представител: J. Dickerson, solicitor)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 5 март 2015 г. (преписка R 2426/2013-1), постановено в производство за обявяване на недействителност между Pure Fishing и г-н Łabowicz
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Edward Łabowicz да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 228, 13.7.2015 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/10
 Решение на Съда (трети състав) от 24 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Curte de Casație și Justiție — Румъния) — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)/Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A
 (Дело C-283/10) (1)
 (Сближаване на законодателствата - Авторско право и сродните му права - Директива 2001/29/ЕО - Член 3 - Понятие за разгласяване на произведение пред публика, която присъства на мястото, откъдето произхожда разгласяването - Възпроизвеждане на музикални произведения пред публика без заплащане на възнаграждения за правата върху тях на организацията за колективно управление на авторски права - Сключване на договори за прехвърляне на имуществените права с авторите на произведенията - Приложно поле на Директива 2001/29)
 (2012/C 25/15)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Înalta Curte de Casație și Justiție
 Страни в главното производство
 Ищец: Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)
 Ответник: Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A
 Предмет
 Преюдициално запитване — Înalta Curte de Casație și Justiție — Тълкуване на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) — Разпространение на музикални произведения в присъствието на публика, без да се заплаща на организацията за колективно управление на авторските права възнаграждение, съответстващо на тези права — Сключване на договори за прехвърляне на имуществени права с авторите на произведенията — Понятие за разгласяване на произведение на публика, която присъства на мястото, откъдето то произхожда — Приложно поле на посочената по-горе директива
 Диспозитив
 Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество, и по-специално член 3, параграф 1 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че се отнася само до разгласяване пред публика, която не присъства на мястото, откъдето то произхожда, като се изключва всяко разгласяване на произведение, извършено пряко на публично достъпно място, под каквато и да било публична форма на изпълнение или на пряко представяне на произведението.
 (1) ОВ C 234, 28.8.2010 г.


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/10
 Иск, предявен на 17 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-390/07)
 (2007/C 283/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán, X. Lewis и H. van Vliet)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на ищеца
 1.
 Да се установи, че като не е:
 —
 установило устието на Humber, устията на Wash, Deben и Colne, устието на Outer Thames, Southampton Water и North East Irish Sea, с изключение на Solway Firth, като чувствителни зони по отношение на еутрофизацията;
 —
 подложило на по-строга обработка градските отпадъчни води, изхвърляни от агломерации с еквивалент на жителите (ЕЖ) над 10 000 в устието на Humber, устията на Wash, Deben и Colne, устието на Outer Thames, Southampton Water, North East Irish Sea, с изключение на Solway Firth, в Lough Neagh и в Upper Lough Erne и Lower Lough Erne,
 Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си, наложени по силата на член 3, параграфи 1 и 2, член 5 параграфи 1, 2, 3 и 5 и приложение II към Директива 91/271/ЕИО (1) на Съвета за пречистването на градските отпадъчни води.
 2.
 Да се осъди Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Според Комисията, Обединеното Кралство е възприело прекалено ограничителен подход при установяването на чувствителни зони. Това не се дължи само на относително високия праг на доказване, изискван от Обединеното Кралство преди да приеме, че даден воден обект е еутрофизиран, но също и на факта, че Обединеното Кралство не отчита нуждата също да определи тези водни обекти, които са застрашени и могат в близко бъдеще да се еутрофизират, ако не бъдат взети предпазни мерки.
 Тъй като Обединеното Кралство не е установило като чувствителни зони устието на Humber, устията на Wash, Deben и Colne, устието на Outer Thames и Southampton Water и North East Irish Sea (с изключение на Solway Firth), отпадъчните води от агломерациите с ЕЖ над 10 000, изхвърлящи отпадъчни води в тези зони, както и тези агломерации, които са разположени в техните съответни водосборни басейни, не са били приети като обект на задълженията за канализация и пречистване, предвидени в директивата за чувствителните зони, към крайния срок 31 декември 1998 г.
 Лондон, Ливърпул, Манчестър, Лийдс, Кингстън ъпон Хил и Саутхемптън са сред засегнатите агломерации. С това Обединеното Кралство нарушава задълженията си по тази директива, и по-специално тези, посочени в член 3, параграфи 1 и 2 и в член 5, параграфи 2, 3 и 5, и приложение II към нея.
 Комисията също счита, че Обединеното Кралство не е осигурило цялостното изпълнение на задълженията, възложени с член 5, параграфи 2, 3 и 5 от директивата за определен брой агломерации, изхвърлящи води в описаните чувствителни зони на Lough Neagh и Upper и Lower Lough Erne, както е било необходимо към 31 декември 1998 г.
 (1) Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40).


text:
 11.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 307/24
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 30 март 2012 година
 по дело E-7/11
 Grund, elli- og hjúkrunarheimili/исландска Агенция за контрол на лекарствените средства (Lyfjastofnun)
 (Директива 2001/83/ЕО — Свободно движение на стоки — Фармацевтични продукти — Паралелен внос — Доклади за контрол — Опазване на общественото здраве — Основания — Езикови изисквания за етикетиране и листовки с упътвания в опаковките)
 2012/C 307/10
 По дело E-7/11 Grund, elli- og hjúkrunarheimili/исландска Агенция за контрол на лекарствените средства (Lyfjastofnun) — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Рейкявик), за тълкуване на Директива 2001/83/ЕО и членове 11 и 13 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 30 март 2012 г., чийто диспозитив гласи:
 1.
 Националните органи могат да подчинят вноса от здравно заведение, каквото е ищецът, за ползване от пациентите, на които заведението предоставя здравни грижи, на лекарствени продукти от Норвегия, които са получили национално разрешение за пускане на пазара в Норвегия и които са идентични или сходни по същество с продукти, които са получили национално разрешение за пускане на пазара в Исландия, на изискване за получаване на разрешение за паралелен внос.
 Такова разрешение трябва да бъде издадено в рамките на процедура, по която се контролира само това дали за въпросните лекарствени продукти има валидно разрешение за пускане на пазара в държавата от ЕИП на износ и дали продуктът е идентичен или сходен по същество с продукти, за които има разрешение за пускане на пазара в държавата от ЕИП на внос.
 В този контекст националните органи не могат да изискват от паралелните вносители, какъвто е ищецът, да представят доклади за контрол на производството. Такава практика не може да бъде обоснована с член 13 от Споразумението за ЕИП.
 2.
 Когато лекарственият продукт не е предназначен за директна доставка на пациента, правото на компетентните органи да предоставят освобождаванията по член 63, параграф 3 от Директива 2001/83/ЕО е ограничено от общите принципи на законодателството на ЕИП. Правото на преценка не трябва да се упражнява непропорционално, произволно или по начин, който представлява злоупотреба, по-специално протекционизъм.


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/4
 Решение на Съда (трети състав) от 12 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Marjan Kostanjevec/F&S Leasing GmbH
 (Дело C-185/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) No 44/2001 - Член 6, точка 3 - Понятие „насрещен иск“ - Иск, предявен на основание неоснователно обогатяване - Плащане на сума, дължима по силата на отменено решение - Прилагане във времето))
 (2016/C 462/05)
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Vrhovno sodišče Republike Slovenije
 Страни в главното производство
 Ищец: Marjan Kostanjevec
 Ответник: F&S Leasing GmbH
 Диспозитив
 Член 6, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че определеният с тази разпоредба съд по насрещния иск е компетентен да разгледа такъв иск за възстановяване поради неоснователно обогатяване на сума, съответстваща на уговорената в рамките на извънсъдебно споразумение, когато този иск е предявен в ново съдебно производство между същите страни вследствие от отмяната на решението, което е постановено по първоначалния иск между тези страни и чието изпълнение е дало повод за посоченото извънсъдебно споразумение.
 (1) ОВ C 254, 3.8.2015 г.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 5 март 2015 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Copydan Båndkopi/Nokia Danmark A/S
 (Дело C-463/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Член 5, параграф 2, буква б) и член 6 - Право на възпроизвеждане - Изключение - Копиране за лично ползване - Възпроизвеждане, извършено с помощта на карти памет на мобилни телефони - Справедливо обезщетение - Възнаграждение върху носителите - Равно третиране - Възстановяване на възнаграждението - Минимална вреда))
 (2015/C 138/02)
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Ищец/: Copydan Båndkopi
 Ответник: Nokia Danmark A/S
 Диспозитив
 1)
 Член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество допуска национална правна уредба, която предвижда справедливо обезщетение, въз основа на изключението от правото на възпроизвеждане за копиране за лични цели, за многофункционални носители като карти памет на мобилни телефони, независимо дали тези носители имат за главна функция изготвянето на такива копия, при условие че една от функциите на посочените носители, макар и второстепенна, позволява на притежателите си да ги използват за тази цел. Главният или второстепенен характер на тази функция обаче, както и относителната значимост на капацитета на носителя за изготвяне на копия могат да въздействат върху размера на дължимото справедливо обезщетение. Доколкото вредата, причинена на притежателите на права, се счете за минимална, предоставянето на посочената функция може да не породи задължение за плащане на това обезщетение.
 2)
 Член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29 допуска национална правна уредба, която предвижда събиране на възнаграждение, предназначено да финансира справедливото обезщетение въз основа на изключението от правото на възпроизвеждане за копиране за лично ползване, за доставката на носители, които могат да се използват за целта на копирането за лично ползване, като картите памет за мобилни телефони, но се въздържа да предвижда такова възнаграждение за доставката на компоненти с основно предназначение за съхраняване на копия за лично ползване като вътрешната памет на MP3 плеъри, доколкото тези различни категории носители и компоненти не са сравними, или различното им третиране е обосновано, което запитващата юрисдикция трябва да провери.
 3)
 Член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която налага плащането на възнаграждение, предназначено да финансира справедливото обезщетение въз основа на изключението от правото на възпроизвеждане за копиране за лично ползване, на производителите и вносителите, които продават карти памет за мобилни телефони на бизнес клиенти, знаейки, че тези карти са предназначени да бъдат препродадени от тях, но без да знаят дали крайните купувачи на посочените карти са частни или бизнес клиенти, при условие че
 —
 въвеждането на такава схема е оправдано от практически трудности,
 —
 задължените лица са освободени от плащане на посоченото възнаграждение, ако установят, че са доставяли картите памет за мобилни телефони на лица, различни от физическите, за цели, явно различни от тези за копиране за лично ползване, като се има предвид, че това освобождаване не може да се ограничи само до доставката на бизнес клиентите, регистрирани в организацията, която управлява схемата на същите възнаграждения,
 —
 посочената схема предвижда право на възстановяване на същото възнаграждение, което е ефективно и не затруднява прекомерно връщането на платените възнаграждения, като това възстановяване може да бъде изплатено единствено на крайния приобретател на такава карта памет, който трябва да подаде заявление за тази цел до посочената организация.
 4)
 Член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29, при прочита му в светлината на съображение 35 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите членки да предвидят в някои случаи, които попадат в приложното поле на изключението за копиране за лично ползване, освобождаване от плащането на справедливо обезщетение въз основа на това изключение, при условие че вредата, причинена на титулярите на права в тези случаи, е минимална. Тези държави са компетентни да определят прага на вредата, като се има предвид, че този праг трябва да се прилага по-конкретно в съответствие с принципа на равно третиране.
 5)
 Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че когато държава членка реши по силата на член 5, параграф 2 от тази директива да изключи от материалното приложно поле на тази разпоредба всяко право на притежателите на права да разрешават възпроизвеждането на техните произведения за лично ползване, даденото от притежател на права разрешение за използване на файловете, съдържащи техните произведения, не може да има отражение върху задължението за справедливо обезщетение за копията, изготвени в съответствие с член 5, параграф 2, буква б) от посочената директива с помощта на такива файлове, и не може само по себе си да породи задължение за плащане на каквото и да било възнаграждение от ползвателя на съответните файлове, на този притежател.
 6)
 Въвеждането на технически мерки по член 6 от Директива 2001/29 за устройствата, използвани за възпроизвеждане на закриляни произведения, като DVD, CD, MP3 плеър или компютър, не може да има въздействие върху задължението за справедливо обезщетение въз основа на изключението от правото на възпроизвеждане за копиране за лично ползване, извършено от такива устройства. Това въвеждане обаче би могло да има въздействие върху конкретния размер на обезщетението.
 7)
 Директива 2001/29 не допуска национална правна уредба, която предвижда справедливо обезщетение въз основа на изключението от правото на възпроизвеждане за копиране, осъществено от незаконни източници, а именно от закриляни произведения, които са предоставени на разположение на потребителите без разрешението на притежателите на права.
 8)
 Директива 2001/29 допуска национална правна уредба, която предвижда справедливо обезщетение въз основа на изключението от правото на възпроизвеждане за копиране на закриляни произведения, което е извършено от физическо лице от или с помощта на устройство, принадлежащо на трето лице.
 (1) ОВ C 399, 22.12.2012 г.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/56
 Жалба, подадена на 12 февруари 2015 г. — Scandlines Øresund и др./Комисия
 (Дело T-68/15)
 (2015/C 138/73)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Scandlines Øresund I/S (Helsingør, Дания), HH Ferries Helsingor ApS (Helsingør, Дания), HH-Ferries Helsingborg AB (Helsingborg, Швеция) (представители: M. Johansson, R. Azelius и P. Remnelid, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и
 —
 да осъди Комисията да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е подадена на основание член 263 oт Договора за функционирането на Европейския съюз за отмяна на решението на Европейската комисия от 15 октомври 2014 г. по член 107, параграф 3, буква б) от Договора за функционирането на Европейския съюз (по преписки SA.36558 и SA.38371 — Дания, и SA.36662 — Швеция, Помощ, предоставена на Øresundsbro Konsortiet).
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от грешки при прилагане на правото и в преценката.
 —
 С първата част от първото правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е заключила, че финансирането на местната инфраструктура не включва държавна помощ, след като съответните мерки не са можели да нарушат конкуренцията, нито да засегнат търговията между държавите членки.
 —
 С втората част жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото що се отнася до безусловния характер на държавните гаранции и подлежащото на принудително изпълнение право на консорциума да получи държавно гарантирано финансиране, както и относно преценката на Комисията за броя на държавните гаранции.
 —
 С третата и четвъртата част жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е заключила, че шведските гаранции представляват схема за държавна помощ и съществуваща помощ.
 —
 С петата част жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, когато е заключила, че държавните гаранции са ограничени до финансирането на постоянната връзка.
 —
 С шестата част на първото правно основание жалбоподателите твърдят нарушение на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, доколкото Комисията не е имала достатъчно основания, за да приеме, че въпросните мерки за помощ са съвместими с вътрешния пазар.
 —
 Съгласно шестата част жалбоподателите твърдят също, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като не е преценила кумулативния ефект на всички различни мерки за помощ предоставени пряко и непряко на консорциума.
 —
 Със седмата част на първото правно основание жалбоподателите твърдят неправилно прилагане на принципа на оправданите правни очаквания.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на задължението да открие официалната процедура по разследване.
 —
 Второто правно основание е разделено на деветнадесет части, чрез които жалбоподателите излагат, че разглеждането от Комисията е било недостатъчно и непълно и че по много въпроси Комисията е отказала да следва собствените си насоки и известия. Тези пропуски установяват достатъчно убедително, че Комисията не е била в състояние към момента на приемането на обжалваното решение да разреши всички сериозни затруднения, идентифицирани по разглежданата преписка. В резултат на това Комисията погрешно е отказала да защити процесуалните права, които жалбоподателите черпят от член 108, параграф 2 от ДФЕС.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на задължението да се изложат мотиви.
 —
 С третото си и последно правно основание жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение не е надлежно мотивирано. Жалбоподателите твърдят, че Комисията не се е уверила, че твърденията и мотивите в обжалваното решение са достатъчно точни, така че жалбоподателите да могат да защитя правата си, а Съдът да упражни своя контрол. Твърдените недостатъци в мотивите засягат преценката на Комисията по отношение на местната инфраструктура, държавните гаранции, датските данъчни предимства, датските държавни заеми и накрая, факта, че заключенията на Комисията относно съответствието с вътрешния пазар и оправданите правни очаквания се основават на общи мотиви.


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/6
 Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2007 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — Наказателно производство срещу Norma Kraaijenbrink
 (Дело C-367/05) (1)
 (Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Член 54 - Принцип „ne bis in idem“ - Понятие за „същите деяния“ - Различни деяния - Наказателно преследване в две договарящи страни - Деяния, свързани посредством един и същ престъпен умисъл)
 (2007/C 235/09)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België
 Страна в главното производство
 Norma Kraaijenbrink
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (ОВ 2000 г., L 239, стр. 19) — Принцип ne bis in idem — Различни деяния, които са свързани посредством единство на умисъла и поради това от гледна точка на правото представляват едно единствено деяние — Сходство или различие между деянията по смисъла на член 54 — Откриване, след осъждане в една държава, на деяния, които са извършени по същото време като наказаните такива и които представляват заедно с тях изразяване на един и същ престъпен умисъл — Право на санкциониране на тези допълнителни деяния в друга държава — Отчитане на вече произнесени санкции в първата държава
 Диспозитив
 Член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 г. между правителствата на държавите от Икономически съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана на 19 юни 1990 г. в Шенген (Люксембург), трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 релевантният критерий за целите на прилагане на посочения член е критерият за идентичност на материалните факти, който се изразява в наличие на съвкупност от неразривно свързани помежду си деяния, независимо от тяхната правна квалификация или от защитения правен интерес,
 —
 различни деяния, по-специално изразяващи се, от една страна, в държане в една договаряща се държава на парични суми, получени от трафик на упойващи вещества, и от друга страна, в пласиране в обменни бюра, разположени в друга договаряща се държава, на парични суми със същия произход, не трябва да се считат за „същите деяния“ по смисъла на член 54 от КПСШ единствено поради факта, че компетентната национална инстанция е установила, че споменатите деяния са свързани посредством същия престъпен умисъл,
 —
 споменатата национална инстанция следва да прецени дали степента на идентичност и на свързаност между всички подлежащи на сравнение фактически обстоятелства е такава, че с оглед на горепосочения релевантен критерий е възможно да се приеме, че става въпрос за „същите деяния“ по смисъла на член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген.
 (1) ОВ C 48, 25.2.2007 г.


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/14
 Решение на Съда (седми състав) от 7 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Tevfik Isbir/DB Services GmbH
 (Дело C-522/12) (1)
 (Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги - Командироване на работници - Директива 96/71/ЕО - Минимални ставки на заплащане - Еднократни суми и вноска на работодателя към дългосрочна спестовна схема в полза на неговите работници или служители)
 2014/C 9/21
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesarbeitsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Tevfik Isbir
 Ответник: DB Services GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesarbeitsgericht — Тълкуване на член 3, параграф 1, първа алинея, буква в) от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29) — Изчисляване на размера на минималната заплата — Евентуално включване на плащанията от страна на работодателя към дългосрочна спестовна схема в полза на неговите работници и служители — Ситуация, в която работниците и служителите не могат да разполагат с тези средства в продължение на няколко години.
 Диспозитив
 Член 3, параграф 1, второ тире, буква в) от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги трябва да се тълкува в смисъл, че допуска в минималната работна заплата да се включват компоненти на трудовото възнаграждение, които не променят съотношението между предоставената от работника работна сила, от една страна, и получената като възнаграждение за нея насрещна престация, от друга страна. Запитващата юрисдикция има задачата да установи дали такъв е случаят с компонентите на трудовото възнаграждение, разглеждани в делото по главното производство.
 (1) ОВ C 32, 2.2.2013 г.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/13
 Жалба, подадена на 15 март 2013 г. от Versalis SpA, Eni SpA срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 13 декември 2012 г. по дело T-103/08, Versalis SpA, понастоящем Polimeri Europa SpA, и Eni SpA/Комисия
 (Дело C-123/13 P)
 2013/C 147/23
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Versalis SpA, Eni SpA (представители: M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante и V. Laroccia, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени изцяло или частично Решението на Общия съд от 13 декември 2012 г., доколкото отхвърля съединената жалба на Versalis и на Eni и следователно:
 —
 да се отмени изцяло или частично Решението на Европейската комисия от 5 декември 2007 г. относно производството по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело СOMP/F/38.629 — Хлоропренов каучук),
 —
 да се отмени или най-малкото да се намали размерът на глобата, наложена на Versalis и на Eni с обжалваното решение.
 При условията на евентуалност,
 —
 да се отмени изцяло или частично съдебното решение, доколкото отхвърля жалбата на Versalis и на Eni по дело T-103/08, и да се върне делото на Общия съд, за да се произнесе по същество съобразно дадените от Съда указания.
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, разходи и хонорари по настоящото производство и по производството по дело T-103/08.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си срещу посоченото съдебно решение Versalis и Eni посочват, на първо място, че в нарушение на член 101 ДФЕС Общият съд се е отклонил от съдебната практика относно носенето на отговорност от дружеството майка (Eni) за нарушение, за което се твърди, че е извършено от неговите дъщерни дружества в сектора на хлоропреновия каучук и по-специално че Общият съд се отклонил от задълженията си за анализ и за излагане на мотиви при преценка на доказателствата, представени за да се обори презумпцията за действително оказване на решаващо влияние, като по този начин е нарушил и основните принципи на законност и на носене на лична отговорност в областта на картелите, презумпцията за невиновност и правото на защита, както и принципа на ограничена отговорност на дружествата.
 На второ място, Общият съд е приложил неправилно релевантната европейска съдебна практика, за да вмени на Versalis отговорността за извършеното от Syndial S.p.A. нарушение, и не е изложил достатъчно мотиви при отхвърлянето на твърденията за нарушение, изтъкнати в първоинстанционното производство от Versalis и от Eni.
 С третото основание за обжалване жалбоподателите изтъкват, че Общият съд е приложил неправилно и противоречиво изведения от съдебната практика принцип за изрично разграничаване от картела и е нарушил принципа in dubbio pro reo, като е приел, че EniChem S.p.A. е участвало в срещата от 12—13 май 1993 г. във Флоренция и че проведените през 2002 г. срещи, в които участва Versalis, са имали антиконкурентен характер. Следователно Общият съд не само е направил погрешна преценка, но също така не е осъществил съдебен контрол по същество, като е приел, че тези дружества са участвали в картела през цялата му продължителност (тоест от май 1993 г. до май 2002 г.).
 Освен това Общият съд е нарушил правото на Европейския съюз, като е пропуснал да посочи, че Комисията е допуснала сериозни грешки при определянето на основния размер на глобата по смисъла на Насоки относно метода за определяне на размера на глобите.
 Също така Общият съд е нарушил правото на Европейския съюз като е потвърдил частично, че спрямо Versalis се прилага отегчаващото обстоятелство, свързано с повторността на нарушението, като освен това e мотивирал в недостатъчна степен изводите си по този въпрос; при условията на евентуалност, Общият съд е определил неправилно процентното намаление на увеличението на глобата и е потвърдил солидарната отговорност на Eni за плащането на глобата, включително за частта, която се отнася до повторността на нарушението.
 По-нататък според жалбоподателите Общият съд е приложил явно неправилно член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1) при определянето на максималния размер на глобата и едопуснал грешка като е пропуснал да упражни пълен съдебен контрол относно прилагането на Известието на Комисията за намаляване на глобите или за намаляване на техния размер. Общият съд е пропуснал да посочи също, че Комисията е нарушила принципите на справедливост, на равно третиране и на защита на оправданите правни очаквания, тъй като, от една страна, е засегнала възможността на жалбоподателите да се борят „на равна нога“ с останалите предприятия, за да получат намаляване на размера на глобата, и от друга страна, е прела че оказаното от тях съдействие не заслужава намаляване на глобата по смисъла на посоченото Известие, както и на Насоките.
 Накрая, жалбоподателите твърдят, че Общият съд не е осъществил съдебен контрол по същество относно преценката на Комисията за размера на окончателната глоба.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/10
 Искане за преюдициално заключение, направено от Commissione tributaria provinciale di Latina (Италия) на 5 март 2007 г. — Michele Ciampi/Agenzia Entrate Ufficio Latina
 (Дело C-131/07)
 (2007/C 117/16)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Commissione tributaria provinciale di Latina
 Страни в главното производство
 Ищец: Michele Ciampi
 Ответник: Agenzia Entrate Ufficio Latina
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Решението по дело С-207/04 (1) да се тълкува в смисъл, че италианският законодател е следвало да разшири и по отношение на мъжете приложното поле на предвидената за жените благоприятна възрастова граница за пенсиониране?
 2)
 Трябва ли да се приеме в случая, предмет на проверката, че по отношение на сумите, изплащани на навършили на 50 годишна възраст мъже, с оглед насърчаване на прекратяването на трудовото правоотношение от страна на наетото лице, следва да се прилага ставка, равна на половината от предвидената за облагане на T.F.R. [trattamento fine rapporto, обезщетение при прекратяване на трудовото правоотношение]?
 3)
 Като се има предвид, че внесените от осигуряваното лице суми в полза на Ipref не представляват част от възнаграждението, тъй като не се плащат от работодателя въз основа на трудовото правоотношение, и като се има предвид, че изплатената от работодателя на наетото лице сума, с оглед създаването на благоприятни условия за насърчаването, няма характер на възнаграждение, в съответствие с общностното право ли е да се постанови, че разликата във възрастта — 50 години за жените и 55 години за мъжете, противоречи на общностното право, с оглед факта, че Директива 79/7 (2) позволява на държавите-членки да запазят различни възрастови граници за пенсиониране?
 4)
 Допуска или не тълкуването на общностното право (Директива 76/207/ЕИО (3) на Съвета от 9 февруари 1976 г., която забранява дискриминацията въз основа на пола) прилагането на национална разпоредба, породила внесения за разглеждане от Съда правен спор, като указва на националния съдия несъответствието или съответствието на вътрешноправната норма [с общностното право](член 17, нов член 19 алинея 4-bis от D.P.R. 917/86)?
 (1) Recueil de la jurisprudence 2005 г., стр. I-07453.
 (2) ОВ L 6, стр. 24.
 (3) ОВ L 39, стр. 40.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/24
 Жалба, подадена на 21 март 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-132/14)
 2014/C 175/30
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: I. Liukkonen и L. Visaggio)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 1385/2013 на Съвета от 17 декември 2013 година за изменение на регламенти (ЕО) No 850/98 и (ЕО) No 1224/2009 на Съвета и регламенти (ЕО) No 1069/2009, (ЕС) No 1379/2013 и (ЕС) No 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с изменението на статуса на Майот по отношение на Европейския съюз (1),
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Европейският парламент иска да се отмени Регламент (ЕС) No 1385/2013, който Съветът е приел на правно основание член 349 ДФЕС.
 Парламентът оспорва направения от Съвета избор на правно основание, тъй като член 349 ДФЕС не е правна основа на всички приети мерки, а само на тези от тях, които представляват дерогиране на прилагането на правото на Съюза в Майот. Обжалваният регламент обаче урежда и въпроси относно общата политика в областта на рибарството, както и за защита на общественото здраве, без тези мерки да са обосновани от особената структурна социална и икономическа ситуация в Майот.
 Според Парламента разглежданият акт е трябвало в съответствие с различните уреждани от него въпроси да бъде приет на основание член 43, параграф 2, член 168, параграф 4, буква б) и член 349 ДФЕС, а не само на основание на последния член.
 (1) ОВ L 354, стр. 86.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/42
 Жалба, подадена на 17 ноември 2008 г. — CM Capital Markets/СХВП — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)
 (Дело T-490/08)
 (2009/C 6/82)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: CM Capital Markets Holding, SA (Мадрид, Испания) (представители: г-н J. Calderón Chavero, abogado и г-жа T. Villate Consonni, abogada)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Carbon Capital Markets Ltd (Лондон, Обединено кралство)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП, постановено на 3 септември 2008 г. по преписка R-16/2008-1, като по този начин се откаже регистрацията на обжалваната марка като цяло,
 —
 да се приемат доводите на жалбоподателя,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, в случай че се противопостави на жалбата и нейните твърдения бъдат отхвърлени.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Carbon Capital Markets Limited.
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „CARBON CAPITAL MARKETS (Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)“ (заявка за регистрация No 4.480.349) за услуги от клас 36.
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка на Общността „Capital Markets“ (заявка за регистрация No 3.409.281) за услуги от класове 35, 36 и 42; и испанска фигуративна марка „Capital Markets“ за услуги от клас 36.
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 относно марката на Общността.


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/25
 Жалба, подадена на 10 юни 2009 г. — BT Pension Scheme Trustees/Комисия
 (Дело T-230/09)
 2009/C 193/41
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: BT Pension Scheme Trustees Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Derenne и A. Müller-Rappard, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени член 1 от решението, доколкото с него се установява, че държавната помощ е била неправомерно въведена в действие, както и член 2, член 3, първо тире и член 4 от решението, доколкото с тях се предвижда възстановяване на помощта,
 —
 да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата е подадена от управителя на British Telecommunications Pension Scheme (наричана по-нататък „BTPS“) — пенсионно-осигурителна схема, финансирана от British Telecommunications plc (наричано по-нататък „BT“). Управителят на BTPS отговаря за управлението на схемата, а именно за събирането и инвестирането на вноските и за изплащането на пенсиите на пенсионираните служители на BT и лицата на тяхна издръжка в съответствие с договорите за управление на BTPS и приложимото право.
 С жалбата жалбоподателят иска отмяна на Решение C(2009) 685 окончателен на Комисията от 11 февруари 2009 година (държавна помощ No C 55/2007 (ex NN 63/2007, CP 106/2006)), доколкото с него разглежданата мярка — „освобождаването“ на BTPS от задължението за плащане на вноски към Pension Protection Fund (Фонд за защита на пенсиите, наричан по-нататък „PPF“), „що се отнася до гарантираните от държавата пенсионно-осигурителни задължения на получателя“ — се квалифицира като неправомерна и несъвместима държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО и доколкото в него се предвижда задължение на получателя да възстанови помощта заедно с лихвите от датата, на която помощта е била предоставена, до датата на възстановяването ѝ.
 С първото си правно основание жалбоподателят поддържа, че решението нарушава член 87, параграф 1 ЕО в четири аспекта:
 Първо, според жалбоподателя е нарушено условието за селективност, тъй като в решението не се определя ясно точната референтна система и нейната цел, поради което Комисията неправилно приема, че BTPS е ползвала т.нар. „освобождаване“.
 Второ, той твърди, че е нарушено условието за наличие на икономическо предимство, тъй като Комисията не е можела да установи, че BT получава икономическо предимство по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО в резултат от плащането на по-малки вноски към PPF, без да сравни цялостното положение на BT с това на неговите конкуренти, които нямат същите структурни недостатъци във връзка с пенсионните разходи като BT.
 Трето, жалбоподателят поддържа, че е нарушено условието за наличие на нарушение на конкуренцията и засягане на търговията, тъй като при посочената във втория довод липса на всякакво предимство е невъзможно да е налице нарушение на конкуренцията и/или засягане на търговията.
 Четвърто, жалбоподателят изтъква, че е нарушено условието за прехвърляне на държавни ресурси, тъй като не е можело свързаното с държавната гаранция прехвърляне на държавни ресурси да се квалифицира в решението като относимото прехвърляне на държавни ресурси за целите на квалифицирането като държавна помощ на липсата на задължение за BTPS да участва в PPF.
 С второто си правно основание жалбоподателят твърди, че решението нарушава член 253 ЕО, тъй като мотивите му са непълни поради следните съображения:
 —
 мотивите за оценката на общата референтна система при анализа на наличието на селективно предимство са противоречиви,
 —
 мотивите са непълни по отношение на анализа на условието за селективност, по-специално доколкото не е следван подробно триетапният анализ, предвиден в приложимата съдебна практика,
 —
 твърди се, че Комисията не обосновава достатъчно причините, поради които смята, че допълнителните задължения, поети от BT при приватизацията, са неотносими за целите на оценката на цялостното положение на BT на пазара в сравнение с неговите конкуренти,
 —
 твърди се, че Комисията не обяснява поради какви причини свързаното с държавната гаранция прехвърляне на държавни ресурси е относимото прехвърляне на държавни ресурси за няколко случая на освобождаване (съгласно разпоредбите на Pensions Act 2004 (Закона за пенсиите от 2004 г.)), които произтичат от наличието на държавна гаранция.
 С третото си правно основание жалбоподателят изтъква, че решението не е съобразено с понятието за неправомерна помощ съгласно член 88, параграф 3 ЕО във връзка с член 1, буква е) и член 14 от Регламент (ЕО) No 659/1999 (1), доколкото изобщо не е налице помощ, която да трябва да се възстановява от BT или от BTPS и нейния управител, тъй като твърдяната помощ не е била въведена в действие поради блокирането на средствата в специална гаранционна сметка.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/50
 Жалба, подадена на 4 май 2015 г. — ZZ/ECDC
 (Дело F-71/15)
 (2015/C 245/62)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейски център за профилактика и контрол на заболяванията
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на апелативния оценяващ за окончателно приемане на атестационния доклад на жалбоподателя за 2013 година.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на апелативния оценяващ за окончателно приемане на атестационния доклад на жалбоподателя за 2013 година,
 —
 да се осъди Европейският център за профилактика и контрол на заболяванията да заплати съдебните разноски.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/9
 Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия), постъпило на 29 май 2015 г. — Vivium SA/Belgische Staat
 (Дело C-250/15)
 (2015/C 262/12)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Vivium SA
 Ответник: Belgische Staat
 Преюдициален въпрос
 Допускат ли правото на Съюза, и по-специално принципите на ефективност и на равностойност, прилагане на законодателство на държава членка, съгласно което достъпът до предоставяните въз основа на разпоредба от националното законодателство способи за правна защита по административен и по съдебен ред срещу действията и актовете на административните органи, престава да съществува, ако на основание на член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз (предишен член 234 от Договора за ЕО) Съдът на Европейския съюз постанови с решение, че дадена разпоредба от националното право противоречи на правото на Съюза, при положение че всяко лице с правен интерес може да подаде пред националния конституционен съд жалба за отмяната на разпоредбата от националното законодателство и като се вземе предвид, че с решение на този конституционен съд по отправено от национална юрисдикция преюдициално запитване е установено, че същата разпоредба от националното законодателство противоречи на Конституцията и че след постановяването на решението, с което Конституционният съд отменя съответния закон, е отново отворен достъпът до способите за правна защита по административен и по съдебен ред срещу действията и актовете на административните органи, предоставяни въз основа на същата разпоредба от националното законодателство?


text:
 22.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/6
 Жалба, подадена на 18 юли 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението, постановено на 3 май 2007 г. от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) по дело T-357/02, Freistaat Sachsen/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-334/07 P)
 (2007/C 223/07)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представител: Kilian Gross, Bevollmächtigter)
 Друга страна в производството: Freistaat Sachsen
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 3 май 2007 г. по дело Freistaat Sachsen/Комисия на Европейските общности (Т-357/02);
 —
 да се постанови окончателно решение по спора и да се отхвърли искът като необоснован;
 —
 да се осъди ищецът по главното производство да заплати съдебните разноски пред Първоинстанционния съд по дело Т- 357/02 и пред Съда;
 Правни основания и основни доводи
 Комисията смята, че обжалваното решение е постановено в нарушение на член 88, втори и трети параграф ЕО, член 249, втори параграф ЕО, член 254, втори параграф, второ изречение ЕО, член 3 и следващите от Процедурния правилник, както и на член 10, параграф 1 от Регламента за освобождаване на МСП, тъй като Първоинстанционният съд не е приел проверката за законосъобразност на обжалваното решение (2003/226/ЕО) (1) да се извърши изключително според разпоредбите на Регламента за освобождаване на МСП [Регламент (ЕО) No 70/2001] (2).
 Комисията изтъква, че Регламентът за освобождаване на МПС е влязъл в сила преди приемането на обжалваното решение и че следователно той е пряко приложим към него. Според Комисията Първоинстанционният съд неправилно е отказал прилагането на Регламента за освобождаване на МСП, като е извършил грешка при прилагането на правото, приемайки, че приложението на Регламента за освобождаване на МПС спрямо обжалваното решение би имало обратно действие.
 При условията на евентуалност Комисията изтъква, че обжалваното решение нарушава също така член 2, параграф 2 от Процедурния правилник [Регламент (ЕО) No 659/1999] (3), тъй като Първоинстанционният съд неправилно е преценил критериите за проверка и изискванията относно пълното уведомление.
 (1) ОВ L 91, стр. 13.
 (2) ОВ L 91, стр. 33.
 (3) ОВ L 83, стр. 1.


text:
 12.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 8/20
 Иск, предявен на 8 ноември 2007 г. — Ryanair/Комисия
 (Дело T-404/07)
 (2008/C 8/36)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представител: E. Vahida, lawyer)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се постанови, на основание член 232 ЕО, че Комисията е бездействала в нарушение на задълженията си по Договора за ЕО, като не се е произнесла по жалбата на ищеца, която е подадена до Комисията на 8 май 2006 г. и е последвана от писмо с официална покана за действие от 31 юли 2007 г.,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, включително съдебните разноски, направени от ищеца във връзка с настоящото производство, дори ако след предявяване на иска Комисията предприеме действия, поради което Съдът реши, че не необходимо да се произнесе с решение, или ако Съдът отхвърли настоящия иск като недопустим, и
 —
 да се предприемат всички действия, които Съдът намира за необходими.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът твърди, че макар да е била поканена да действа съгласно член 232 ЕО Комисията бездействала, като не се произнесла по жалбата му, подадена до Комисията на 8 май 2006 г. във връзка с: i) незаконосъобразна държавна помощ, за която се твърди, че е предоставена от Франция на Air France под формата на дискриминационни летищни такси, прилагани от френските летища в зависимост от направлението на полетите, или ii) при условията на евентуалност, дискриминация в полза на Air France, която противоречи на правилата за конкуренция в нарушение на член 82 ЕО, ако се приеме, че френските летища са действали автономно.
 В подкрепа на иска си ищецът твърди, че Комисията била длъжна да разгледа надлежно и безпристрастно получената жалба, за да:
 —
 приеме решение, с което да обяви, че разглежданите мерки не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, или да обяви, че мерките следва да се приемат за държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, но че те са съвместими с общия пазар съгласно член 87, параграфи 2 и 3 ЕО, или за да
 —
 започне процедура по член 88, параграф 2 ЕО.
 При условията на евентуалност ищецът твърди, че след получаването на допълнителната жалба относно нарушение на правото на конкуренция, Комисията трябвало да започне процедура във връзка с предмета на жалбата или да приеме окончателно решение, с което да отхвърли жалбата, след като даде възможност на ищеца да представи мнение.
 Ищецът твърди също, че с оглед на обстоятелствата и предвид осведомеността на Комисията по засегнатите въпроси, периодът от четиринадесет месеца между момента на подаване на жалбата на ищеца и писмото му с официална покана за действие бил прекомерно дълъг, и че липсата на действия от страна на Комисията в този период представлявала неправомерно бездействие по смисъла на член 232 ЕО.
 На последно място, ищецът изтъква, че член 232 ЕО дава възможност на всяко предприятие да предяви иск срещу бездействието на Комисията, изразяващо се в неприемането на мерки, които биха го засегнали пряко и лично, както и че мерките, които Комисията не е предприела в конкретния случай, го засягат пряко и лично в качеството му на конкурент на Air France.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/5
 Решение на Съда (първи състав) от 28 февруари 2013 г. — Европейска комисия/Унгария
 (Дело C-473/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Развитие на железниците в Общността - Разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура - Събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура - Директиви 91/440/ЕИО и 2001/14/ЕО - Непълно транспониране)
 2013/C 114/04
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: H. Støvlbæk, B. Simon и A. Sipos)
 Ответник: Унгария (представители: M. Fehér, K. Szíjjártó и G. Koós)
 Встъпили страни, подпомагащи ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, T. Müller и J. Očková), Република Полша (представители: M. Szpunar, B. Majczyna и M. Laszuk)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички разпоредби, необходими за съобразяване както с член 6, параграф 3 и приложение II към Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86), така и с член 4, параграф 2, член 6, параграфи 1 и 2, член 7, параграф 3, член 11 и член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66)
 Диспозитив
 1.
 Като не е приела в определения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими, за да се съобрази с член 6, параграфи 1 и 2 и член 7, параграф 3 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура, изменена с Директива 2007/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г., Унгария не е изпълнила задълженията си по тези разпоредби.
 2.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3.
 Европейската комисия и Унгария понасят направените от тях съдебни разноски.
 4.
 Чешката република и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 328, 4.12.2010 г.


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/4
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 30 юли 2012 г. — Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici/Comune di Milano
 (Дело C-358/12)
 2012/C 311/04
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici
 Ответник: Comune di Milano
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли принципът на пропорционалност, произтичащ от правото на установяване и от принципите на недопускане на дискриминация и на защита на конкуренцията, предвидени в членове 49 ДФЕС, 56 ДФЕС и 101 ДФЕС, както и съдържащият се в него критерий за рационалност, национална правна уредба, която квалифицира като тежки нарушения — както за обществените поръчки на стойност над общностния праг, така и за обществените поръчки на стойност под общностния праг — окончателно установени нарушения, свързани със задълженията за внасяне на осигурителни вноски, когато размерът на задължението е над 100,00 EUR и в същото време разликата между дължимите и внесените суми надхвърля 5 % за всеки период на плащане или за всеки осигурителен период, и поражда задължение за възлагащите органи да отстранят от процедура за възлагане на обществена поръчка участника, който е извършил такова нарушение, без да се оценяват други обективни аспекти за надеждността му като съдоговорител?


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/6
 Решение на Съда (трети състав) от 18 юли 2007 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Olicom A/S/Skatteministeriet
 (Дело C-142/06) (1)
 (Обща митническа тарифа - Тарифни позиции - Класиране в Комбинираната номенклатура - Автоматични машини за обработка на информацията - Mрежови карти, включващи функцията „модем“ - Понятие за „самостоятелна функция“)
 (2007/C 211/10)
 Език на производството: датски
 Препращаща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Ищец: Olicom A/S
 Ответник: Skatteministeriet
 Предмет
 Преюдициално запитване — Østre Landsret — Тълкуване на Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (OВ L 256, стp. 1), изменено с Регламент (ЕО) No 3009/95 на Комисията от 22 декември 1995 г. (OВ L 319, стp. 1) — Позиции 8471 (автоматични машини за обработка на информация) и 8517 (апарати за телекомуникации) — Мрежови карти с двойна функционалност — за достъп до локалната мрежа и до интернет — Самостоятелна функция
 Диспозитив
 Комбинираните мрежови карти, предназначени да бъдат поставяни в преносими компютри, трябва да се класират след 1 януари 1996 година като машини за обработка на информация в позиция 8471 от Комбинираната номенклатура на Общата митническа тарифа, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменено с Регламент (ЕО) No 3009/95 на Комисията от 22 декември 1995 година.
 (1) ОВ C 143, 17.6.2006 г.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/29
 Определение на Първоинстанционния съд от 13 ноември 2008 г. — Lemaître Sécurité/Комисия
 (Дело T-301/06) (1)
 (Жалба за отмяна - Дъмпинг - Внос на обувки със защитно покритие отпред с произход от Китайската народна република и от Индия - Решение на Комисията за прекратяване на антидъмпинговата процедура - Липса на лично засягане - Явна недопустимост)
 (2009/C 6/60)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Lemaître Sécurité SAS (La Walck, Франция) (представител: D. Bollecker, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. van Vliet и C. Giolito)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Associazione nazionale calzaturifici italiani (Милано, Италия) (представител: D. Bollecker, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2006/582/ЕО на Комисията от 28 август 2006 година за прекратяване на антидъмпинговата процедура относно вноса на обувки със защитно покритие отпред с произход от Китайската народна република и от Индия (ОВ L 234, стр. 33).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда Lemaître Sécurité SAS да заплати направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Комисията.
 3)
 Associazione nazionale calzaturifici italiani понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/52
 Жалба, подадена на 7 май 2009 г. — Fries Guggenheim/CEDEFOP
 (Дело F-47/09)
 2009/C 153/101
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Eric Mathias Fries Guggenheim (Лиеж, Белгия) (представител: L. Lucas, avocat)
 Ответник: Европейски център за развитие на професионалното обучение (CEDEFOP)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на CEDEFOP да не бъде подновен договорът на жалбоподателя като срочно нает служител и осъждане на ответника да изплати на жалбоподателя обезщетение за претърпяната поради невъзстановяване на длъжност неимуществена вреда.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 7 юли 2008 г. на CEDEFOP да не бъде подновен договорът на жалбоподателя, с което се потвърждава, че неговото назначение приключва на 15 октомври 2008 г.,
 —
 при необходимост да се отмени решението от 18 юли 2008 г. на CEDEFOP вследствие от писмото от 9 юли 2008 г. на жалбоподателя и неговата среща на 17 юли 2008 г. с представителите на персонала, с което се потвърждава първото решение,
 —
 за претърпяната от жалбоподателя поради невъзстановяване на длъжност неимуществена вреда CEDEFOP да бъде осъден да му изплати обезщетение, чийто размер да бъде определен от Съда на публичната служба,
 —
 да бъда позволено на жалбоподателя, ако прецени за необходимо, да изчисли вредата, свързана с кариерата му, а в противен случай — при невъзстановяване на длъжност, CEDEFOP да бъде осъден да му изплати обезщетение за тази вреда, чийто размер да бъде определен от Съда на публичната служба,
 —
 CEDEFOP да бъде осъден да заплати съдебните разноски.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/55
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 2 август 2016 г. — Polizzi/Комисия
 (Дело F-70/15) (1)
 ((Публична служба - Договорно наети служители - Пенсии - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза на пенсионни права, придобити по други схеми - Решение за признаване на бонус за осигурителен стаж, прилагащо новите ОРП на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника - Член 81 от Процедурния правилник - Жалба, която е частично недопустима и частично неоснователна))
 (2016/C 364/72)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Rosalba Polizzi (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara)
 Предмет
 Отмяна на окончателното решение за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателката към пенсионната схема на Съюза, прилагащо новите Общи разпоредби за прилагане (ОРП) на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като частично недопустима и частично явно неоснователна.
 2)
 Всяка страна понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 245, 27.7.2015 г., стр. 49.


text:
 15.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 59/37
 Жалба, подадена на 8 декември 2015 г. от LP срещу определението, постановено на 28 септември 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/14
 (Дело T-719/15 P)
 (2016/C 059/43)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: LP (Хага, Нидерландия) (представител: M. Velardo, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска полицейска служба (Европол)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени определението, постановено на 28 септември 2015 г. по дело F-73/14, и да се произнесе по спора или при условията на евентуалност да върне делото на Съда на публичната служба за ново разглеждане,
 —
 да осъди Европол да заплати разноските по двете производства.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква едно-единствено основание в подкрепа на жалбата си — обжалваното определение било опорочено поради няколко грешки при прилагане на правото и било в противоречие с правото на Европейския съюз по-специално що се отнася до задължението за мотивиране, задължението за полагане на грижа и явната грешка в преценката.


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/15
 Решение на Съда (трети състав) от 22 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland — Нидерландия) — Federatie Nederlandse Vakvereniging и др./Smallsteps BV
 (Дело C-126/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2001/23/ЕО - Членове 3—5 - Прехвърляне на предприятия - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Изключения - Производство по несъстоятелност - Pre-pack - Продължаване на дейността на предприятие))
 (2017/C 277/20)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Midden-Nederland
 Страни в главното производство
 Ищци: Federatie Nederlandse Vakvereniging, Karin van den Burg-Vergeer, Lyoba Tanja Alida Kukupessy, Danielle Paase-Teeuwen, Astrid Johanna Geertruda Petronelle Schenk
 Ответник: Smallsteps BV
 Диспозитив
 Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности, и по-специално член 5, параграф 1, трябва да се тълкува в смисъл, че гарантираната от членове 3 и 4 от тази директива закрила на работниците се запазва в положение като разглежданото в главното производство, при което прехвърлянето на предприятие се извършва след обявяването му в несъстоятелност в контекста на процедура по pre-pack, подготвена преди обявяването в несъстоятелност и осъществена непосредствено след решението за обявяване в несъстоятелност, като в рамките на тази процедура „бъдещ синдик“, назначен от съд, проучва възможностите за евентуално продължаване на дейността на това предприятие от трето лице и се подготвя да предприеме конкретните действия веднага след решението за обявяване в несъстоятелност, за да се осъществи продължаването на дейността, и от друга страна, че в това отношение не е релевантна преследваната от процедурата по pre-pack цел за постигане на максимален размер на приходите от прехвърлянето за всички кредитори на предприятието.
 (1) ОВ C 165, 10.5.2016 г.


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/39
 Жалба, подадена на 17 февруари 2015 г. — Aston Martin Lagonda/СХВП (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобилен двигател)
 (Дело T-73/15)
 (2015/C 118/49)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Обединено кралство) (представител: D. Farnsworth, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: марка на Общността, която съдържа означението „друга“ (Изображение на решетка, поставена върху предната страна на автомобилен двигател) — Заявка за регистрация No 12 218 426
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 11 декември 2014 г. по преписка R 1796/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта, в която потвърждава извода на проверителя относно липсата, на пръв поглед, на отличителен характер на заявената марка, що се отнася до разглежданите стоки и услуги;
 —
 да разреши публикуването на заявката за марка на Общността No 12 218 426;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/97
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 15 декември 2015 г. — Bonazzi/Комисия
 (Дело F-88/15) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Процедура за повишаване 2014 г. - Общи разпоредби за прилагане на член 45 от Правилника - Списък с длъжностните лица, предложени за повишаване от генералните дирекции и службите - Невключване на името на жалбоподателя - Възможност за оспорване на списъка с предложените за повишаване длъжностни лица пред паритетния комитет по повишаванията - Непроизнасяне на паритетния комитет по повишаванията - Съпоставяне на заслугите, направено единствено от органа по назначаването))
 (2016/C 048/111)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Matteo Bonazzi (Брюксел, Белгия) (представител: M. Velardo, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението жалбоподателят да не бъде повишен в следваща степен (AD 12) в рамките на процедурата по повишаване за 2014 г. на Европейската комисия и искане за обезщетение на твърдяните неимуществени вреди
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Bonazzi понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 279, 24.8.2015 г., стр. 61.


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/20
 Жалба, подадена на 20 юни 2016 г. от Europäischen Tier- und Naturschutz e.V. и des Herrn Horst Giesen срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 20 юни 2016 г. по дело T-595/15, Europäischer Tier- und Naturschutz eV и Horst Giesen/Европейска комисия
 (Дело C-343/16 P)
 (2017/C 053/24)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. и Horst Giesen (представител: Dr. P. Brockmann, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 С определение от 12 януари 2017 г. Съдът на Европейския съюз (осми състав) отхвърли жалбата и постанови, че жалбоподателят трябва да понесе съдебните разноски, направени от същия.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/23
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 7 ноември 2013 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-19/12) (1)
 (Публична служба - Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факс в срока за обжалване - Саморъчен подпис на адвоката, който се различава от подписа, положен върху оригинала на изпратената с писмо жалба - Просрочие на жалбата - Явна недопустимост - Несъществуване)
 2013/C 377/52
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: G. Cipressa, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayer и J. Baquero Cruz, и A. Dal Ferro, адвокат)
 Предмет
 Искане да се отмени записката на Комисията, съдържаща едно или няколко решения относно административното положение на жалбоподателя и искане за обезщетение за вреди
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 138, 12.5.2012 г., стр. 34.


text:
 6.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/19
 Жалба, подадена на 7 август 2012 г. от Arav Holding Srl срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 19 юни 2012 г. по дело T-557/10, H.Eich/СХВП — Arav (H.EICH)
 (Дело C-379/12 P)
 2012/C 303/33
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Arav Holding Srl (представител: R. Bocchini, avvocato)
 Други страни в производството: H.Eich Srl, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Да се отмени изцяло Решение от 19 юни 2012 г. на Общия съд на Европейския съюз и вследствие на това да се потвърди решението на първи апелативен състав на СХВП от 9 септември 2010 г., тъй като то напълно спазва и прилага РМО (1), и по-специално член 8, параграф 1, буква б) от него.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си дружество Arav Holding Srl оспорва решението на Общия съд по два пункта.
 На първо място, то се оплаква, че не е признато наличието на графично, фонетично и концептуално сходство между италианската национална фигуративна марка „H SILVIAN HEACH“ и международната фигуративна марка „H SILVIAN HEACH“, от една страна, и марката „H.EICH“, от друга. Общият съд допуснал грешка при индивидуализирането на основния елемент на марката, а именно фамилното, а не малкото име. На следващо място, Общият съд допуснал грешка, понеже не отчел както ограниченото значение на използването на точка, която има далеч по-малък размер от буквите, така и обстоятелството, че по-ранната марка е „силна“.
 На второ място, дружество Arav Holding Srl упреква Общия съд за това, че не е признал принципната вероятност от объркване на марките поради сходството между тях и сходното им използване.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/24
 Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — Zanjani/Съвет
 (Дело T-155/13)
 2013/C 141/43
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Babak Zanjani (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: L. Defalque и C. Malherbe, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени параграф I.I.1 (под заглавието „Лице“) от приложението към Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 71),
 —
 да отмени параграф I.I.1 (под заглавието „Лице“) от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 55),
 —
 да установи, че Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран са неприложими, доколкото предвиждат, че член 19, параграф 1, букви б) и в) от Решение 2010/413/ОВППС от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39) следва да бъде приложен по отношение на жалбоподателя, и да обяви, че уредените в посочения член ограничителни мерки не се отнасят до жалбоподателя, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението, че Съветът е приел спорните ограничителни мерки по член 19, параграф 1, букви б) и в) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета без каквото и да било правно основание.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението, че Съветът нарушил задължението си за мотивиране. Изложените от него в обжалваните актове мотиви били неясни и общи и не посочвали конкретни и основаващи се на факти съображения защо при упражняването на широкото си право на преценка Съветът е приел, че на жалбоподателя трябва да бъдат наложени спорните ограничителни мерки.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдението, че Съветът нарушил правото на защита, правото на справедлив процес и правото на ефективна съдебна защита на жалбоподателя. На последния не били известни и не му били съобщени каквито и да било доказателства, обосноваващи налагането на неблагоприятните за него мерки. Съветът нито му дал достъп до преписката по случая, нито му предоставил поисканите от него документи (в това число и точна и отнасяща се конкретно до него информация, обосноваваща спорните ограничителни мерки), нито изложил евентуални доказателства срещу него. На жалбоподателя била отказана възможността да бъде изслушан от Съвета, както той изрично поискал. Това нарушение на правото на защита на жалбоподателя — и по-специално липсата на информация за доказателства срещу него — водило до нарушение на правото му на ефективна съдебна защита.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от твърдението, че Съветът допуснал явна грешка в преценката като приел ограничителните мерки срещу жалбоподателя. Изложените от Съвета мотиви срещу жалбоподателя не били уместни. Освен това Съветът не предоставил нито доказателства, нито информация в подкрепа на мотивите, изложени с оглед обосноваване на спорните ограничителни мерки, които се основавали само на твърдения.
 5.
 Петото основание е изведено от твърдението, че спорните ограничителни мерки били опорочени от незаконосъобразност поради допусната от Съвета преди приемането им грешка в преценката. В действителност Съветът не разгледал обстоятелствата по случая, а само следвал препоръките на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации и приел направените от държави членки предложения.


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/13
 Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Комисия/Arci Nuova associazione comitato di Cagliari и Gessa
 (Дело T-259/09) (1)
 (Клауза за подсъдност - Споразумение в рамките на финансовата помощ за европейски проекти за дебати, реализирани от неправителствени организации за 2003 г. - Иск, насочен срещу ръководителя на асоциация - Липса на компетентност - Неизпълнение на споразумението - Възстановяване на авансово платените суми)
 2011/C 38/22
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A.-M. Rouchaud-Joët и N. Bambara, подпомагани от M. Moretto, avocat)
 Ответници: Arci Nuova associazione comitato di Cagliari (Cagliari, Италия) (представители: първоначално S. Diana, впоследствие P. Aureli, avocats); и Alberto Gessa (Cagliari, Италия)
 Предмет
 Иск на основание член 238 ЕО, предявен въз основа на клауза за подсъдност, с който се цели осъждането на Arci Nuova associazione comitato di Cagliari, както и на г-н Gessa, като лично и солидарно отговорен, да възстановят сума, платена авансово от Комисията в рамките на Споразумение No 2003-1550/001-001, заедно с лихви за забава
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска доколкото е насочен срещу г-н Alberto Gessa.
 2.
 Осъжда Arci Nuova associazione comitato di Cagliari да възстанови на Европейската комисия сумата от 15 675 EUR, представляваща главница, заедно с лихви за забава в размер на 7,32 %, считано от 20 май 2007 г. до пълното погасяване на задължението.
 3.
 Осъжда Arci Nuova associazione comitato di Cagliari да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 220, 12.9.2009 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/69
 Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER)
 (Дело T-483/09)
 2010/C 24/122
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: ATB Norte, SL (Бургос, Испания) (представители: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Милано), Италия]
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 септември 2009 г. — R 1048/2008-4.
 —
 да се осъди ответникът (СХВП) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Bricocenter S.r.l.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „Affiliato BRICOCENTER“ (заявка за регистрация No 4 939 344), за услуги от клас 35
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративни марки на Общността, съдържащи словните елементи „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (No 3 262 623) и „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (No 989 046), за услуги от класове 35, 37 и 39
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя оспорваното решение и отхвърля възражението в неговата цялост.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/69
 Жалба, подадена на 7 ноември 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-116/11)
 (2012/C 25/135)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: A. Salerno, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за недопускане на жалбоподателя до изпитите в рамките на конкурс EPSO/AD/207/11
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение;
 —
 да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя 10,000 EUR като обезщетение за нематериалните вреди, причинени вследствие на обжалваното решение;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/40
 Решение на Общия съд от 2 октомври 2015 г. — The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie (Darjeeling)
 (Дело T-627/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Фигуративна марка „Darjeeling“ - По-ранни колективни словна и фигуративна марка на Общността „DARJEELING“ - Относителни основания за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 389/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Tea Board (Калкута, Индия) (представители: A. Nordemann и M. Maier, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Palmero Cabezas)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Delta Lingerie (Кашан, Франция) (представители: G. Marchais и P. Martini-Berthon, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 11 септември 2013 г. (преписка R 1387/2012-2) относно производство по възражение между The Tea Board и Delta Lingerie.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 11 септември 2013 г. (преписка R 1387/2012-2) в частта относно стоките, за които се отнася заявената марка и които спадат към клас 25 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година, както и относно „услуги за продажба на дребно на дамски долни дрехи, бельо, парфюми, тоалетна вода и козметични средства, бельо за дома и за баня“, за които се отнася заявената марка и които спадат към клас 35 от посочената спогодба.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 3)
 Всяка страна понася направените от нея разноски.
 (1) ОВ C 45, 15.2.2014 г.


text:
 27.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 215/20
 Жалба, подадена на 22 май 2013 г. — ZZ/Съвет
 (Дело F-49/13)
 2013/C 215/29
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което се отказва вземането предвид на кандидатурата на жалбоподателя за свободна длъжност в Съвета.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 17 януари 2013 г. на Службата за мобилност на Генералния секретариат на Съвета (SGC), с което се отказва вземането предвид на кандидатурата на жалбоподателя за длъжност 2244 DGA 2A, което решение е потвърдено с решение от 12 февруари 2013 г. на Службата за мобилност след като е било обжалвано по административен ред от жалбоподателя;
 —
 Съветът на Европейския съюз да бъде осъден да заплати съдебните разноски.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/63
 Жалба, подадена на 25 септември 2015 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-555/15)
 (2015/C 398/77)
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Унгария (представители: M. Z. Fehér и G. Koós)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени частично Решение C (2015) 4808 на Комисията от 15 юли 2015 г. относно изменението от 2014 г. на таксата за инспекция на хранителната верига, доколкото с него Комисията разпорежда преустановяване на прилагането на прогресивни ставки на таксата за инспекция на хранителната верига в Унгария, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания.
 1.
 Първото основание е изведено от злоупотреба с правото на преценка, явна грешка в преценката и нарушение на принципа на пропорционалност
 —
 На първо място, жалбоподателят твърди, че разпореждайки преустановяването Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като по този начин е превишила пределите на своето право на преценка и е нарушила в същото време принципа на пропорционалност.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на забраната за дискриминация и на принципа на равно третиране
 —
 На второ място, жалбоподателят твърди, че практиката на Комисията в областта на преустановяването може да се квалифицира като непоследователна, от което произтича нарушение на забраната за дискриминация и на принципа на равно третиране.
 3.
 Третото основание е изведено от неспазване на задължението за мотивиране и нарушение на принципа на добра администрация, както и на правото на защита
 —
 На трето място, жалбоподателят подчертава по-специално, че като е разпоредила преустановяването Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от задължението за лоялно сътрудничество и правото на ефективна съдебна защита
 —
 Накрая, жалбоподателят поддържа, че в резултат от разпореждането на Комисията за преустановяване са нарушени основните права и гаранции като задължението за лоялно сътрудничество и правото на ефективна съдебна защита.


text:
 12.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/39
 Дело, заведено на 17 ноември 2016 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-17/16)
 (2017/C 9/09)
 На 17 ноември 2016 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, B-1040 Brussels.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 1в от глава XXIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/127/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за изменение на Директива 2006/42/ЕО по отношение на машините за прилагане на пестициди), адаптиран с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението за ЕИП, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, или във всеки случай като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за тези мерки.
 2.
 Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 9 април 2016 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 9 февруари 2016 г. и отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2009/127/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за изменение на Директива 2006/42/ЕО по отношение на машините за прилагане на пестициди, посочена в точка 1в от глава ХXIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него (наричана по-нататък „актът“).
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/19
 Жалба, подадена на 8 декември 2007 г. от Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd срещу решението, постановено на 17 септември 2007 г. по дело T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ld and Akcros Chemicals Ltd/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-550/07 P)
 (2008/C 37/28)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (представители: C. Swaak, advocaat, M. Mollica и M. van der Woude, avocats)
 Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. по дело T-253/03, доколкото с него се отхвърля искането за прилагане на принципа за защита на професионалната тайна към обмяната на съобщения с юрисконсулта на Akzo Nobel;
 —
 да отмени решението за отказ от 8 май 2003 г. на Комисията, доколкото с него се отказва връщане на кореспонденцията от електронни съобщения с юрисконсулта на Akzo Nobel (част от серия Б на документите);
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред Първоинстанционния съд, доколкото те са свързани с посочените в настоящото дело правни основания.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите поддържат, че с отхвърлянето на жалбата Първоинстанционният съд е нарушил общностното право. В частност жалбоподателите твърдят, че като прави стриктно частично и буквално тълкуване на няколко точки от решението по дело AM&S Europe/Комисия (1), Първоинстанционният съд:
 1.
 дал неточно тълкуване на принципа за защита на професионалната тайна, както той бил признат в решението по дело AM&S и по този начин нарушава принципа за равенство (раздел Б)
 2.
 евентуално, нарушил общите принципи за закрила на правата на защита и за правна сигурност с отказа си да тълкува принципа за защита на професионалната тайна в светлината на настъпилото значително развитие в сферата на правото (раздел В); и
 3.
 при по-голяма евентуалност, нарушил член 5 ЕО (принцип на предоставяне на компетентност) и принципа за национална процесуална автономия (раздел Г).
 (1) Дело 155/79, 1982 г., стр. 1575.