text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/41
 Решение на Общия съд от 9 април 2014 г. — MHCS/СХВП — Ambra (DORATO)
 (Дело T-249/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „DORATO“ - По-ранни национални марки и марки на Общността, представляващи етикети за гърлото на бутилка - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) Noo 207/2009 - Правило 50, параграф 1 от Регламент (EО) Noo 2868/95))
 2014/C 175/55
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: MHCS (Еперне, Франция) (представители: P. Boutron, N. Moya Fernández и L.-É. Balleydier, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock, N. Bambara и A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Ambra S.A. (Варшава, Полша) (представител: M. Kaczan-Parchimowicz, avocat)
 Предмет
 Жалба за отмяна срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 19 февруари 2013 г. (преписка R 1877/2011-2) относно производство по възражение между MHCS и Ambra S.A.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда MHCS да заплати съдебните разноски, включително абсолютно необходимите разноски на Ambra S.A. в производството пред апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/47
 Решение на Общия съд от 16 февруари 2017 г. — DMC/EUIPO — Etike’ International (De Giusti ORGOGLIO)
 (Дело T-18/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „De Giusti ORGOGLIO“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „ORGOGLIO“ - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 104/67)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: DMC Srl (San Vendemiano, Италия) (представител: B. Osti, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Etike’ International Srl (Baronissi, Италия) (представител: V. Fiorillo, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 5 ноември 2015 г. (преписка R 1764/2013-5) относно производство по възражение между Etike’ International и DMC.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда DMC Srl да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 90, 7.3.2016 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/38
 Жалба, подадена на 29 март 2017 г. — QD/EUIPO
 (Дело T-199/17)
 (2017/C 161/54)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: QD (представител: H. Tettenborn, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на EUIPO от 2 юни 2016 г., съобщено на жалбоподателя на 3 юни 2016 г., с което се отказва второ поред подновяване на договора на жалбоподателя като временно нает служител съгласно член 2, буква е) от УРДС и
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа жалбата си жалбоподателят излага шест основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдения за нарушение на Правилника и на УРДС, и по-специално на член 110 от Правилника, на член 2, буква е) и на член 8 от УРДС.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдения за явна грешка в преценката.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила задължението за поверителност и задължението за полагане на дължимата грижа.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила принципа на добро управление (член 41, параграф 1, член 41, параграфи 2 и 3 от Хартата на основните права на ЕС).
 5.
 Петото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила изискванията на Регламент No 45/2001 (1), и по-специално на член 27, параграф 1 и параграф 2, буква б) от този регламент.
 6.
 Шестото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила обоснованите правни очаквания на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/23
 Решение на Общия съд от 29 януари 2015 г. — Blackrock/СХВП („INVESTING FOR A NEW WORLD“)
 (Дело T-59/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „INVESTING FOR A NEW WORLD“ - Марка, представляваща рекламен лозунг - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 089/27)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Blackrock, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени американски щати) (представители: S. Malynicz, barrister, K. Gilbert и M. Blair, solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 31 октомври 2013 г. (преписка R 573/2013-1) относно заявка за регистрация на словния знак „INVESTING FOR A NEW WORLD“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Blackrock, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 129, 28.4.2014 г.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/4
 Решение на Съда (пети състав) от 10 март 2016 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Safe Interenvios, SA/Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 (Дело C-235/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм - Директива 2005/60/ЕО - Мерки за комплексна проверка на клиента - Директива 2007/64/ЕО - Платежни услуги във вътрешния пазар))
 (2016/C 156/05)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Safe Interenvios, SA
 Ответници: Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 Диспозитив
 1)
 Членове 5 и 7, член 11, параграф 1 и член 13 от Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм, изменена с Директива 2010/78/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която, от една страна, разрешава прилагането на мерки за стандартна комплексна проверка по отношение на клиенти, които са финансови институции, подлежащи на надзор за спазването на мерките за комплексна проверка, когато има подозрение за изпиране на пари или финансиране на тероризъм по смисъла на член 7, буква в) от тази директива, а от друга страна, изисква от институциите и лицата, обхванати от посочената директива, да прилагат мерки за засилена комплексна проверка на клиента въз основа на извършена от тях оценка на риска в ситуации, които по самото си естество предполагат висок риск от изпиране на пари или финансиране на тероризъм, като например преводите на средства.
 Освен това, дори когато няма такова подозрение или такъв риск, член 5 от Директива 2005/60, изменена с Директива 2010/78, позволява на държавите членки да приемат или да запазят в сила по-строги разпоредби, стига целта на тези разпоредби да е да се засили борбата срещу изпирането на пари или финансирането на тероризма.
 2)
 Директива 2005/60, изменена с Директива 2010/78, трябва да се тълкува в смисъл, че институциите и лицата, обхванати от тази директива, не могат да възпрепятстват изпълнението на надзорните задачи, които компетентните органи по член 21 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО, изменена с Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г., трябва да осъществяват по отношение на платежните институции, и не могат да заменят тези органи. Директива 2005/60, изменена с Директива 2010/78, трябва да се тълкува в смисъл, че макар финансовата институция да може, при изпълнение на задължението за наблюдение, което има спрямо своите клиенти, да взема предвид мерките за комплексна проверка, прилагани от платежните институции по отношение на собствените им клиенти, всички мерки за комплексна проверка, които тя взема, трябва да бъдат съобразени с риска от изпиране на пари и финансиране на тероризъм.
 3)
 Членове 5 и 13 от Директива 2005/60, изменена с Директива 2010/78, трябва да се тълкуват в смисъл, че национална правна уредба като разглежданата в главното производство, приета при упражняване било на правото на преценка, което държавите членки имат по силата на член 13 от тази директива, било на компетентността по член 5 от посочената директива, трябва да е съвместима с правото на Съюза, и по-конкретно с гарантираните в Договорите основни свободи. Макар такава национална правна уредба, предназначена да противодейства на изпирането на пари или финансирането на тероризъм, да преследва легитимна цел, която може да оправдае ограничаването на основните свободи, и макар презумпцията, че превеждането от институция в обхвата на посочената директива на средства в държави, различни от тази, в която тя е установена, винаги предполага висок риск от изпиране на пари или финансиране на тероризъм, да е в състояние да гарантира осъществяването на посочената цел, тази правна уредба все пак надхвърля необходимото за постигането на преследваната с нея цел, доколкото установената с нея презумпция се прилага за всеки превод на средства и не подлежи на оборване в случаите на преводи на средства, които обективно не предполагат такъв риск.
 (1) ОВ C 235, 21.7.2014 г.


text:
 5.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 326/18
 Жалба, подадена на 19 юли 2016 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 10 май 2016 г. по дело T-47/15, Федерална република Германия/Европейска комисия
 (Дело C-405/16 P)
 (2016/C 326/30)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и R. Kanitz, Bevollmächtigte, подпомагани от T. Lübbig, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Федерална република Германия иска:
 —
 да се отмени изцяло решение на Общия съд (трети състав) от 10 май 2016 г. по дело T-47/15,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата са посочени три основания:
 Първо основание
 В обжалваното решение Общият съд не преценил правилно пределите на определението за помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС за целите на тълкуването на понятията за ресурси на държавата и за контрол от държавата върху ресурсите на частните предприятия. Обжалваното решение погрешно изхождало от принципа, че съгласно разпоредбите на германския Закон за възобновяемите енергийни източници „органите“ на Федерална република Германия упражняват контрол, а следователно и разполагат с административни правомощия по отношение на имуществените средства на операторите на преносни мрежи и на енергийните доставчици, участващи в съществуващата в Германия система за подпомагане на производството на енергия от възобновяеми източници. Общият съд всъщност трябвало да признае, че Законът за възобновяемите енергийни източници урежда само гражданско-правните договорни отношения между различните предприятия на германския енергиен пазар, без обаче да предоставя право на държавата да упражнява контрол върху имуществените средства на тези предприятия.
 Второ основание
 Общият съд неправилно приел, че германският Закон за възобновяемите енергийни източници установява важно предимство с оглед на помощите в полза на потребителите с голямо потребление на електроенергия в качеството им на крайни потребители. В това отношение Общият съд не се съобразил със съдебната практика, свързана с компенсирането на структурните недостатъци и с критериите за селективност на правото на помощи.
 Трето основание
 Накрая, в обжалваното решение липсвали мотиви както с оглед на положението на операторите на преносни мрежи, така и на това на енергийните доставчици.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/14
 Преюдициално запитване от Tribunale di Trento (Италия), постъпило на 3 август 2017 г. — Chiara Motter/Provincia autonoma di Trento
 (Дело C-466/17)
 (2017/C 347/18)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Trento
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Chiara Motter
 Ответник: Provincia autonoma di Trento
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представлява ли — с цел прилагане на принципа на недискриминация по клауза 4 от Рамковото споразумение — обстоятелството, че има успешно премината първоначална обективна проверка на професионалните качества чрез публичен конкурс, фактор, равносилен на условията за обучение, който националната юрисдикция трябва да вземе предвид, за да установи дали са в сходно положение работник на постоянен договор и работник на срочен договор, както и за да провери дали е налице обективна причина, която може да оправдае разлика в третирането между работник на постоянен договор и работник на срочен договор?
 2)
 Допуска ли принципът на недискриминация по клауза 4 от Рамковото споразумение национална правна уредба — като член 485, алинея 1 от Законодателен декрет No 297 от 16 април 1994 г. — която предвижда, че за да се определи трудовият стаж към момента на назначаване на постоянна длъжност, прослужено време до четири години на срочен договор се взема предвид изцяло, докато прослужено време над четири години се намалява с една трета за правни цели и с две трети за икономически цели, поради липсата — при работата по срочен трудов договор — на успешно премината първоначална обектива проверка на професионалните качества чрез публичен конкурс?
 3)
 Допуска ли принципът на недискриминация по клауза 4 от Рамковото споразумение национална правна уредба — като член 485, алинея 1 от Законодателен декрет No 297 от 16 април 1994 г. — която предвижда, че за да се определи трудовият стаж към момента на назначаване на постоянен договор, прослужено време до четири години на срочен договор се отчита изцяло, докато прослужено време над четири години се намалява с една трета за правни цели и с две трети за икономически цели, поради целта да се избегне проява на обратна дискриминация в ущърб на служителите на постоянна длъжност, назначени след успешно издържан публичен конкурс?


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/29
 Жалба, подадена на 4 август 2016 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-39/16)
 (2016/C 371/31)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: M. Velardo, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението да не се допусне жалбоподателят до изпитите за подбор на кандидати в конкурса EPSO/AD/309/15 (AD11) — Лекари за медицинските служби в Люксембург и Испра и осъждане на ответника да заплати обезщетение за неимуществените вреди, които твърди, че е претърпял в размер на 10 000 EUR.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на комисията по конкурс EPSO/AD/309/15 (AD11) — Лекари за медицинските служби в Люксембург и Испра (Област: Лекари Люксембург), съобщено на 28 септември 2015 г., да не се допусне жалбоподателят до изпитите за подбор на кандидати, организирани в центъра за оценяване на Европейската службата за подбор на персонал (EPSO),
 —
 да се осъди ответникът да заплати сумата от 10 000 EUR като обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/34
 Определение на Общия съд от 9 януари 2015 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия
 (Дело T-482/12) (1)
 (Жалба за отмяна - Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Мълчалив отказ да се предостави достъп - Изпълнение на решение на Общия съд - Искова молба - Неспазване на изискванията за форма - Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник - Недопустимост)
 (2015/C 073/44)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (Росбах, Германия) (представител: H.-H. Heyland, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и T. Scharf, служители, подпомагани първоначално от R. Van der Hout и A. Krämer, впоследствие от R. Van der Hout, avocats)
 Предмет
 Като главно искане, отмяна на мълчаливото решение на Комисията да откаже да предостави пълен достъп на жалбоподателя до документите по преписката относно договор LIEN 97-2011 и, при условията на евентуалност, частична отмяна на решение на Комисията от 28 август 2012 г. в отговор на писмото на жалбоподателя от 27 юли 2012 г., с което Комисията е приканена да изпълни решение от 22 май 2012 г. по дело Internationaler Hilfsfonds/Комисия (T-300/10, Rec, EU:T:2012:247)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Internationaler Hilfsfonds eV понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/7
 Решение на Съда (първи състав) от 11 юли 2013 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-412/11) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Транспорт - Развитие на железниците в Общността - Директива 91/440/ЕИО - Член 6, параграф 3 и приложение II - Директива 2001/14/ЕО - Член 14, параграф 2 - Независимост на органа, на който е възложено изпълнението на съществените функции)
 2013/C 252/10
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J.-P. Keppenne и H. Støvlbæk)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в установения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с член 6, параграф 3 и с приложение II към Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86), изменена с Директива 2001/12/ЕО (ОВ L 75, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 38), както и с член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66) — Липса на гаранции за независимостта при изпълнението на съществените функции
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 298, 8.10.2011 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/14
 Жалба, подадена на 29 май 2012 г. от Annunziata Del Prete срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 27 март 2012 г. по дело T-420/10, Giorgio Armani/СХВП
 (Дело C-261/12 P)
 2012/C 227/20
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Annunziata Del Prete (представител: R. Bocchini, avvocato)
 Други страни в производството: Giorgio Armani SpA, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло Решение от 27 март 2012 г. на Общия съд на Европейския съюз и в резултат да се потвърди решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 юли 2010 г., съобщено на 19 юли 2010 г., тъй като е в пълно съответствие с уредбата, предвидена в Регламента относно марката на Общността (1) и по-специално с член 8, параграф 1, буква б), посочен единствено във възражение No B1309485,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, разходи и хонорари.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Оспорване на графичното сходство и, доколкото е подходящо, на фонетичното сходство между марката на Общността No 6314462 „AMICI JUNIOR“ и италианските национални фигуративни марки No 912114 „AJ ARMANI JEANS“ и No 998554 „ARMANI JUNIOR“.
 2.
 Прилагане на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 и на принципа на известност в обжалваното съдебно решение, при липса на съответно обжалване от страна на ответника, Giorgio Armani S.p.A.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/14
 Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 25 януари 2007 г. — Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario e figlio/Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
 (Дело C-23/07)
 (2007/C 82/26)
 Език на производството: италиански
 Препращащ съд
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Ищци: Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario e figlio
 Ответници: Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Договорът за присъединяване на Унгарската република към Европейския съюз (ОВ L 236, 23 септември 2003 г.) да бъде тълкуван така, че относно обозначаването на произведените в Унгария и в Европейската общност вина, считано от 1 май 2004 г., се прилагат единствено разпоредбите, съдържащите се в общностното законодателство, и по-специално в Регламент No 1493/99 (1) и в Регламент No 753/2002 (2), както е изменен с Регламент No 1429/2004 (3)?
 2)
 Представлява ли член 52 от Регламент No 1493/99 достатъчно правно основание, оправомощаващо Комисията на Европейските общности да заличи наименованието на вино (в случая: „Tocai friulano“), произведено от сортове лози, които са правомерно вписани в специалните държавни регистри в Италия и са отразени в съответните общностни регламенти?
 3)
 Съдържа ли член 34, параграф 2, втора алинея от Договора за ЕО, който забранява дискриминацията между производители и потребители на селскостопански продукти в рамките на Европейската общност, забрана за дискриминация на производители и на ползватели на едно-единствено наименование на вино по отношение на виното „Tocai friulano“, измежду изброените 122 наименования в приложение I към Регламент No 753/2002 (както е изменен с Регламент No 1429/2004), с цел да се попречи, посоченото наименование да продължи да бъде използвано след 31 март 2007 г.?
 4)
 Трябва ли член 19, параграф 2 от Регламент No 753/2002 на Комисията, който установява правомерността на употребата на наименованията на изброените сортове лози в приложение I от същия регламент (както е изменен с Регламент No 1429/2004), да бъде тълкуван така, че се признава за възможно и правно допустимо наличието на случаи, при които наименования на сортовете лози и географските указания на лозаро-винарски продукти в рамките в Европейската общност са омоними?
 5)
 При положителен отговор на предходното питане No 4, забранява ли член 34, параграф 2, втора алинея от Договора за ЕО, който съдържа забрана за дискриминация между производители и потребители на селскостопански продукти в рамките на Европейската общност, на Комисията да прилага в своя Регламент (753/2002) критерия за омоними, както той произтича от приложение I към същия регламент, т.е. се признава правомерността на употребата на множество наименования на сортове лози, които съдържат наименования, частично или изцяло омоними на същия брой географски указания, а не се признава горепосочената правомерност на употребата за едно-единствено наименование на сорт лози („Tocai friulano“), правомерно използвано от векове на европейския пазар?
 6)
 Трябва ли член 50 от Регламент No 1493/99 да бъде тълкуван в смисъл, че при прилагане на разпоредбите на членове 23–24 от Споразумението ТРИПС и, по-специално, на разпоредбата на член 24.6 от него по отношение на омонимични наименования на вина, Съветът на министрите и държавите-членки (както и на по-силно основание Комисията на Европейските общности) не могат да допускат или да разрешават мерки, подобни на описаните в Регламент No 753/2002 на Комисията, които в областта на наименования-омоними, предвиждат различно третиране на наименованията на вино, които притежават същите характеристики, само че под формата на омоними?
 7)
 Като се има предвид съдебната практика Съда на Европейските общности, води ли изричното позоваване на членове 23 и 24 от Споразумението ТРИПС в съображение No 56 и в член 50 на Регламент No 1493/99 до пряка приложимост в общностния правен ред на разпоредбата на член 24.6, който признава правото на държавите-страни по горепосоченото Споразумение да закрилят наименования-омоними?
 (1) ОВ L 179, стр. 1.
 (2) ОВ L 118, стр. 1.
 (3) ОВ L 263, стр. 11.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/42
 Иск, предявен на 9 май 2007 г. — Кралство Испания/Комисия
 (Дело T-156/07)
 (2007/C 140/69)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/94/07, публикувано от Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) в ОВ C 45 А, от 28 февруари 2007 г.,
 —
 да се осъди Комисията да публикува в Официален вестник на всички езици всички обявления за конкурси на общо основание за попълване на места за длъжностни лица в европейските институции,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск се оспорва обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/94/07, публикувано от Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) в ОВ C 45 А от 28 февруари 2007 г., доколкото посоченото обявление е публикувано само в изданията на ОВ на английски, френски и немски език.
 Ищецът смята, че като е постъпил по този начин, ответникът е нарушил Регламент No 1 на Съвета от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската [икономическа] общност и Регламент No 259/68 от 29 февруари 1968 г. относно определяне на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности. Освен това са нарушени принципите на равно третиране и забрана за дискриминация на европейските граждани, на пропорционалност и на правна сигурност, признати от Договора за ЕО и от постоянната съдебна практика на Съда на Европейските общности.
 По отношение по-специално на принципа на правна сигурност се посочва, че в приложение III към Правилника за длъжностните лица се предвижда публикуването в Официален вестник на Европейските общности на обявленията за конкурси на общо основание. Съгласно член 5 от Регламент No 1/58 на Съвета, посоченият Официален вестник трябва да се публикува на двадесет и трите официални езика. Оспорваното обявление обаче е публикувано само на три официални езика.
 В заключение, може да се приеме, че е нарушена и изключителната компетентност на Съвета да изменя с единодушие езиковия режим на Общностите.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/20
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Испания) на 25 май 2010 г. — David Barcenilla Fernández/Gerardo García S.L.
 (Дело C-256/10)
 ()
 2010/C 221/32
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León
 Страни в главното производство
 Ищец: David Barcenilla Fernández
 Ответник: Gerardo García S.L.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 3, член 5, параграф 2, членове 6 и 7 от Директива 2003/10/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че предприятие, в което дневното равнище на експозиция на работниците на шум надвишава 85 dbA (измерено без да се отчита ефекта на предпазните средства за защита от шум), изпълнява установените с посочената директива задължения за превенция във връзка с материалните условия на труд като предоставя на работниците такива предпазни средства за защита от шум, че с осигуреното от тях равнище на заглушаване дневната експозиция на тези работници на шум се намалява под 80 dbA?
 2.
 Трябва ли член 5, параграф 2 от Директива 2003/10/ЕО да се тълкува в смисъл, че целта на „програмата от технически и/или организационни мерки“, която трябва приеме предприятие, в което дневното равнище на експозиция на работниците на шум надвишава 85 dbA (измерено без да се отчита ефекта на предпазните средства за защита от шум), е да се намали равнището на експозиция на шум под 85 dbA?
 3.
 При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли Директива 2003/10/ЕО да се тълкува като противоречаща на национална правна уредба или съдебна практика, която освобождава предприятието от заплащане на паричното обезщетение, което по принцип дължи на работниците, засегнати от надвишаващи 85 dbA дневни равнища на експозиция на шум, поради обстоятелството, че им е предоставило предпазни средства за защита от шум, вследствие на чийто заглушаващ ефект дневната експозиция остава под 80 dbA?
 (1) Директива 2003/10/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 февруари 2003 година относно минималните изисквания за здраве и безопасност, свързани с експозицията на работниците на рисковете от физически агенти (шум) (седемнадесета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ L 42, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 169).


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/15
 Решение на Съда (девети състав) от 7 ноември 2013 г. — Република Гърция/Европейска комисия
 (Дело C-547/12 P) (1)
 (Обжалване - ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Уравняване на сметките на агенциите платци в някои държави членки за финансираните от Фонда разходи - Суми, подлежащи на възстановяване от Република Гърция поради неизвършено в предвидения срок събиране - Изопачаване на доказателствата)
 2014/C 9/22
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias и S. Papaïoannou)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и D. Triantafyllou)
 Предмет
 Жалба против решение на Общия съд (втори състав) от 10 октомври 2012 г. по дело Гърция/Комисия (T-158/09), с което Общият съд частично отхвърля жалбата за отмяна на Решение C(2009) 810 окончателен на Комисията от 13 февруари 2009 година за финансовите последици при уравняване на сметките по отношение на разходите, финансирани по линия на секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) в определени случаи на нередности, допуснати от стопански субекти
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/25
 Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. — Travel Service/СХВП — Eurowings Luftverkehrs (smartWings)
 (Дело T-72/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността smartWings - По-ранни национални и международни словни и фигуративни марки EUROWINGS и EuroWings - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Задължение за мотивиране - Член 73 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 75 от Регламент No 207/2009) - Член 79 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 83 от Регламент No 207/2009)
 2010/C 301/40
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Travel Service a.s. (Прага, Чешка република) (представители: S. Hejdová и R. Charvát, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Eurowings Luftverkehrs AG (Нюрнберг, Германия) (представител: J. Schmidt, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 21 ноември 2007 г. (преписка No R 1515/2006-2), свързано с производство по възражение между Eurowings Luftverkehrs AG и Travel Service a.s.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Travel Service a.s. да понесе освен собствените си съдебни разноски и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Eurowings Luftverkehrs AG.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 24.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 392/6
 Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 7 юли 2016 г. — Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin
 (Дело C-375/16)
 (2016/C 392/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finanzamt Bergisch Gladbach
 Ответник: Igor Butin
 Преюдициални въпроси
 1)
 Изисква ли член 226, точка 5 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се посочи адрес, на който данъчнозадълженото лице извършва своята стопанска дейност?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 а)
 Достатъчно ли е за целите на изпълнение на изискванията по член 226, точка 5 от Директива 2006/112 като адрес да се посочи само „пощенска кутия“?
 б)
 Какъв адрес следва да посочва във фактурите си данъчнозадължено лице, което осъществява икономическа дейност (например електронна търговия), без да разполага с търговски обект?
 3)
 В хипотезата на неизпълнение на формалните изисквания относно фактурата по член 226 от Директива 2006/112 следва ли да се предоставя право на приспадане винаги когато не е налице данъчна измама или когато данъчнозадълженото лице не е знаело и не е могло да знае, че сделката е част от данъчна измама, или пък защитата на оправданите правни очаквания в този случай изисква данъчнозадълженото лице да е направило всичко, което разумно може да се очаква от него, за да провери истинността на данните във фактурата?
 (1) ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/69
 Жалба, подадена на 24 юли 2014 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-548/14)
 2014/C 315/114
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González, Abogado del Estado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени частично решението на Комисията от 15 май 2014 г., в което се констатира, че в конкретен случай опрощаването на вносни мита е обосновано за определена сума, но не е обосновано за друга сума (преписка REM 03/2013), и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на член 220, параграф 2, буква б), пета алинея от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).
 —
 В това отношение жалбоподателят твърди, че публикуваното на 21 май 2010 г. известие до вносителите се позовава изключително на вноса на продукти от риба тон от Колумбия и Салвадор, без да включва Еквадор, и в него се прави само общо позоваване в смисъл, че не е изключено да се открият нередности в други страни, свързани с кумулирането на произхода. Публикуваното известие до вносителите отговаря на предварителните условия за всяко известие относно Колумбия и Салвадор, но неговите последици не могат да се разпростират произволно към други страни единствено поради факта, че в него е направено общо позоваване на самата възможност за съществуване на нередности.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на член 239 от Митническия кодекс на Общността.
 —
 В това отношение жалбоподателят твърди, че в конкретния случай целият процес на получаване на сертификатите за произход протича в съответствие с установените за целта норми от компетентните органи, които прилагат неправилно законодателството и не изпълняват своите задължения в областта на издаването на сертификати и на контрола на адекватното функциониране на режима. Освен това става въпрос за продължаващо във времето поведение, което води до пораждане на оправдани правни очаквания у операторите. Ето защо са налице условията, позволяващи да се признае наличието на специално положение в рамките на преференциалните режими.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на член 220, параграф 2, буква б), пета алинея от Митническия кодекс на Общността във връзка с правилото за регионална кумулация от Регламента за прилагане.
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че доколкото принадлежността към същата регионална група е пряко свързана с правилото за регионална кумулация и че в известието кумулирането е посочено като общо позоваване на възможността за нередности, в никакъв случай не може да се накърни правото да се изтъква добросъвестността за сделките, към които не е било приложено правилото за кумулация със страните, посочени в известието. В случая ограничението не може да се приложи към вноса, който не засяга продукти с произход от Колумбия и Салвадор.


text:
 30.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 130/2
 Решение на Съда (голям състав) от 8 март 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Bruxelles — Белгия) — Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l’emploi (ONEM)
 (Дело C-34/09) (1)
 (Гражданство на Съюза - Член 20 ДФЕС - Предоставяне на право на пребиваване на основание на правото на Съюза на малолетно дете на територията на държавата членка, чийто гражданин е то, независимо дали преди това е упражнило правото си на свободно движение на територията на държавите членки - Предоставяне при същите обстоятелства на производно право на пребиваване на роднина по възходяща линия, гражданин на трета държава, който поема издръжката на малолетното дете - Последици на правото на пребиваване на малолетното дете върху изискванията, на които лице, роднина по възходяща линия на този малолетен и гражданин на трета държава, трябва да отговаря във връзка с правото на работа)
 2011/C 130/02
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Gerardo Ruiz Zambrano
 Ответник: Office national de l’emploi (ONEM)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal du travail de Bruxelles — Тълкуване на членове 12, 17 и 18 от Договора за създаване на Европейската общност във връзка с членове 21, 24 и 34 от Хартата на основните права — Предоставяне на право на пребиваване на гражданин на Съюза на територията на държавата членка, чийто гражданин е той, независимо дали преди това е упражнил правото си на свободно движение на територията на държавите членки — Предоставяне при същите обстоятелства на производно право на пребиваване на роднина по възходяща линия, гражданин на трета държава, който е поел издръжката на малолетно дете, гражданин на Съюза, от което право той би се ползвал при всички случаи, ако малолетното дете беше упражнило правото си на движение — Последици на правото на пребиваване на малолетното дете върху изискванията, на които лице, роднина по възходяща линия на този малолетен и гражданин на трета държава, трябва да отговаря във връзка с правото на работа.
 Диспозитив
 Член 20 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка, от една страна, да откаже на гражданин на трета държава, който поема издръжката на малките си деца, граждани на Съюза, правото на пребиваване в държавата членка, където последните пребивават и чиито граждани са, и от друга страна, да откаже да предостави на посочения гражданин на трета държава разрешително за работа, тъй като такива решения биха лишили споменатите деца от възможността действително да се ползват от най-съществената част от правата, свързани със статута им на граждани на Съюза.
 (1) ОВ C 90, 18.4.2009 г.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/8
 Решение на Съда (седми състав) от 7 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-516/07) (1)
 (Неизпълнение на задължение от държава-членка - Директива 2000/60/ЕО - Рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите - Определяне на компетентните органи за районите на речните басейни)
 2009/C 153/15
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: S. Pardo Quintillán)
 Ответник: Кралство Испания (представител: B. Plaza Cruz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължениe от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с член 3, параграфи 2, 7 и 8 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193)
 Диспозитив
 1)
 Като не е определило компетентните органи за прилагането на разпоредбите на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите по отношение на автономните общности Галиция, Страна на баските, Андалусия, Балеарски и Канарски острови, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 3, параграфи 2, 7 и 8 от тази директива.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 37, 9.2.2008 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/41
 Решение на Общия съд от 18 април 2013 г. — Peek & Cloppenburg/СХВП — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
 (Дело T-507/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Peek & Cloppenburg“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 156/76
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представители: първоначално S. Abrar, впоследствие P. Lange, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, avocats, и I. Fowler, solicitor)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 февруари 2011 г. (преписка R 262/2005-1), постановено в производство по възражение със страни Peek & Cloppenburg и Peek & Cloppenburg KG.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Peek & Cloppenburg KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 362, 10.12.2011 г.


text:
 4.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 293/21
 Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Malmö migrationsdomstolen (Швеция), постъпило на 6 юли 2017 г. — A/Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö
 (Дело C-404/17)
 (2017/C 293/26)
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A
 Ответник: Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли молба, съдържаща предоставена от жалбоподателя информация, която се приема за достоверна и поради това служи като основание за разглеждане на посочената молба, но която е недостатъчна, за да се установи нужда от международна закрила с мотива, че с информацията за страната [на произход] се посочва, че органите предлагат приемлива закрила, да се счита за очевидно неоснователна по смисъла на член 31, параграф 8 от преразгледаната Директива 2013/32 (1)?
 (1) Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/84
 Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-95/15)
 (2015/C 294/102)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на окончателното решение за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, в което се прилагат новите общи разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви за незаконен член 9 от общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника;
 —
 да се отмени решението от 6 ноември 2014 г., с което се потвърждава прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя, придобити преди неговото постъпване на служба, в приложение на общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 16.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 120/16
 Жалба, подадена на 23 февруари 2011 г. — Mizuno/СХВП — Golfino (G)
 (Дело T-101/11)
 2011/C 120/37
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mizuno Corp. (Осака, Япония) (представители: Rechtsanwälte T. Raab и H. Lauf)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Golfino AG (Glinde, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени на Решение по преписка R 821/2010-1 на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 декември 2010 г.;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа буквата „G“ и други подобни символи, за стоки от клас 25.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Golfino AG.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка, която съдържа буквата „G“ и символа „+“, за стоки и услуги от класове 18, 25 и 35.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отхвърля заявката за регистрация.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета (1), тъй като между конфликтните марки не съществува вероятност от объркване.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).


text:
 4.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/27
 Решение на Общия съд от 26 февруари 2016 г. — provima Warenhandels/СХВП — Renfro (HOT SOX)
 (Дело T-543/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Междуналодна регистрация, в която е посочена Европейската общност - Словна марка „HOT SOX“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) Noo 207/2009))
 (2016/C 118/30)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател provima Warenhandels GmbH (Bielefeld, Германия) (представители: H. Prange и J.P. Croll, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Rajh)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Renfro Corp. (Mount Airy, Съединени американски щати) (представители: C. Schenk, M. Best, U. Pfleghar и S. Schäffner, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 май 2014 г. (дело R 1859/2013-2) относно производство за обявяване на недействителност между provima Warenhandels GmbH и Renfro Corp
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда provima Warenhandels GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/59
 Жалба, подадена на 28 декември 2007 г. — GlaxoSmithkline/СХВП — Serono Genetics Institute (FAMOXIN)
 (Дело T-493/07)
 (2008/C 51/107)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: GlaxoSmithkline SpA (Верона, Италия) (представител: G. Richard, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Serono Genetics Institute SA (Evry, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на първи апелативен състав от 14 септември 2007 г. по преписка R 8/2007-1 и да се приеме за основателно искането на жалбоподателя за обявяване на недействителност;
 —
 Да се отменят всички решения на Службата за хармонизация във вътрешния пазар, които налагат на жалбоподателя заплащането на разноски и да се осъди Службата да понесе разноските на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка на Общността „FAMOXIN“ за стоки и услуги от клас 5 — Заявка No 2 491 298
 Притежател на марката на Общността: Serono Genetics Institute SA
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят
 Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Националната словна марка „LANOXIN“ за стоки от клас 5
 Решение на отдела по заличаването: Отхвърля изцяло искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 52 от Регламент (ЕО) No 40/94.


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/21
 Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 13 май 2016 г. — Agenzia delle Entrate/Federal Express Europe Inc.
 (Дело C-273/16)
 (2016/C 343/32)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Agenzia delle Entrate
 Ответник: Federal Express Europe Inc.
 Преюдициален въпрос
 Може ли член 144 във връзка с член 86, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. (1) (които съответстват на член 14, параграфи 1 и 2, и член 11, част Б, параграф 3 от Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. (2)) да се тълкува в смисъл, че единственото условие за необлагане с ДДС на свързаните услуги, които се състоят във вътрешен превоз, така наречените услуги „насочени към вътрешния пазар“ (inbound) — от района на летището до местоназначението на територията на държавата членка и с клауза „franco destino“ (франко получател) — е тяхната стойност да бъде включена в данъчната основа, независимо от това дали се извършва ефективно данъчно облагане на митницата в момента на вноса на стоките; и че следователно не е съвместимо с горепосочените общностни разпоредби тълкуване на вътрешните разпоредби на член 9, алинея 1, точка 2) във връзка с член 69, алинея 1 от Декрет No 633 на президента на Републиката от 26 октомври 1972 г. в редакцията им, действаща към момента на настъпване на обстоятелствата по спора, ratione temporis, според което при всички случаи, следователно и в хипотезата на необлагаем с ДДС внос — както в конкретния случай, тъй като става дума за документи и стоки с незначителна стойност — трябва да бъде изпълнено допълнителното условие за ефективното им облагане с ДДС (и за конкретното плащане на данъка на митницата) в момента на вноса на тези стоки; и то евентуално като се има предвид фактът, че услугите по превоз имат спомагателен характер спрямо основните услуги (внос) и че главното съображение както при основните, така и при спомагателните услуги е опростяване?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1, специално българско издание: глава 9, том 3 стр. 7).
 (2) Шеста Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г., относно сближаване на законодателството на страните членки , уреждащо въпросите на данъка върху оборота — Обща
 система на ДДС: единна база за облагане (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 12.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/13
 Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Република Латвия) на 14 септември 2011 г. — SIA „Garkalns“/Rīgas dome
 (Дело C-470/11)
 2011/C 331/23
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākās tiesas Senāts
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SIA „Garkalns“
 Ответник: Rīgas dome
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 49 ЕО и свързаното с него задължение за прозрачност да се тълкуват в смисъл, че с допустимите ограничения на свободното предоставяне на услуги е съвместимо използването в публично и предварително оповестен закон на неопределено правно понятие като „съществено засягане на интересите на държавата и жителите на съответните административно-териториални единици“, на което следва да се даде конкретно съдържание във всеки отделен случай на прилагане посредством ръководни начала за тълкуване, но което същевременно позволява известна гъвкавост при преценката на засягането на свободата?


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/13
 Жалба, подадена на 29 юли 2015 г. от Yoshida Metal Industry Co. Ltd срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 21 май 2015 г. по съединени дела T-331/10 RENV и T-416/10 RENV: Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 (Дело C-421/15 P)
 (2015/C 389/15)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (представители: J. Cohen, Solicitor, G. Hobbs QC, T. St Quintin, barrister)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Pi-Design AG, Bodum France, Bodum Logistics A/S
 Искания на жалбоподателя
 Като главно искане, жалбоподателят моли Съда съответно:
 а)
 да отмени решението на Общия съд (седми състав) от 21 май 2015 г., Yoshida Metal Industry/СХВП, T-331/10 RENV и T-416/10 RENV,
 б)
 да уважи жалбата, подадена от жалбоподателя пред Общия съд, за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 май 2010 г. по преписка R 1235/2008-1 и да отмени решението,
 в)
 да уважи жалбата, подадена от жалбоподателя пред Общия съд, за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 май 2010 г. по преписка R 1237/2008-1 и да отмени решението,
 г)
 СХВП и встъпилите в производството страни да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на жалбоподателя, включително съдебните разноски, по които Съдът не се е произнесъл в решението си от 6 март 2014 г., Pi-Design и др./Yoshida Metal Industry, C-337/12 P — C-340/12 P.
 Ако Съдът не уважи главното искане, жалбоподателят го моли при условията на евентуалност:
 а)
 да отмени решението на Общия съд (седми състав) от 21 май 2015 г., Yoshida Metal Industry/СХВП, T-331/10 RENV и T-416/10 RENV, по отношение на следните стоки, за които са регистрирани марки на Общността No 1371244 и No 1372580: в клас 8 — точила и калъфи за точила; в клас 21 — домакински или кухненски съдове (които не са от благородни метали или с такова покритие) и стойки за ножове.
 б)
 да уважи жалбата, подадена от жалбоподателя пред Общия съд, за отмяна на решението на първи състав на СХВП от 20 май 2010 г. по преписка R 1235/2008-1 и решението да се отмени по отношение на следните стоки, за които е регистрирана марка на Общността No 1371244: в клас 8 — точила и калъфи за точила; в клас 21 — домакински или кухненски съдове (които не са от благородни метали или с такова покритие) и стойки за ножове.
 в)
 да уважи жалбата, подадена от жалбоподателя пред Общия съд, за отмяна на решението на първи състав на СХВП от 20 май 2010 г. по преписка R 1237/2008-1 и решението да се отмени по отношение на следните стоки, за които е регистрирана марка на Общността No 1372580: в клас 8 — точила и калъфи за точила; в клас 21 — домакински или кухненски съдове (които не са от благородни метали или с такова покритие) и стойки за ножове.
 г)
 СХВП и встъпилите в производството страни да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на жалбоподателя, включително съдебните разноски, по които Съдът не се е произнесъл в решението си от 6 март 2014 г., Pi-Design и др./Yoshida Metal Industry, C-337/12 P — C-340/12 P.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания:
 а)
 първо, че Общият съд (наричан по-нататък „ОС“) нарушил член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламента (1), тъй като допуснал грешка в тълкуването и съответно в прилагането му към графично представените знаци в процесните марки на Общността.
 б)
 второ, че същевременно или субсидиарно ОС е нарушил член 52, параграф 3 от Регламента, понеже не разгледал приложимостта на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) към всяка от различните категории стоки, за които са били регистрирани графично представените в марките на Общността знаци.
 В подкрепа на първото основание жалбоподателят по същество твърди, че:
 ОС направил извод в точка [39] от обжалваното съдебно решение, че член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) се прилага към всеки знак, независимо дали е дву- или триизмерен, когато всички съществени характеристики на знака изпълняват техническа функция. При приемането и прилагането на този извод към процесните марки на Общността обаче ОС неправилно се отклонил от (и съответно лишил от действие) постановката в точка [48] от решение Lego Juris/СХВП, C-48/09 P, EU:C:2010:516, че член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) не е пречка за регистрацията на даден знак като марка „само с мотив че [той] има функционални характеристики“; думите „изключително“ и „необходима“ допълнително стеснявали приложното поле на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) до знаци, които представляват „единствено [...] формите на стоки, които само материализират техническо решение“.
 В съответствие с установеното в решение Lego Juris/СХВП, C-48/09 P, EU:C:2010:516, ОС трябвало да направи извод, че член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) не въвежда никакво правно изискване дву- или триизмерните знаци да са лишени от функционалност и и не е пречка за регистрацията на „хибридни знаци“, съдържащи важни във визуално отношение декоративни елементи на дизайна, които не „само материализират техническо решение“, но и имат отличителна функция, каквато се очаква от марките да изпълняват. ОС обаче неправилно се отклонил от (и съответно лишил от действие) релевантните правни критерии за прилагането на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii), доколкото не изходил от принципа, че графично представените в марките на Общността знаци са „хибридни знаци“, съдържащи декоративни елементи на дизайна (важни във визуално отношение мотиви под формата на черни точки, създадени чрез вдлъбване и оцветяване на вдлъбнатините), които — както потвърждава решението от 31 октомври 2001 г. на втори апелативен състав на СХВП, посочено в точка [5] от обжалваното съдебно решение — имат отличителен характер.
 Ако ОС не бил допуснал грешка в тълкуването и съответно в прилагането на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii), доколкото възприел и приложил неправилен подход към способността на вдлъбнатините да имат едновременно утилитарна и отличителна функция по отношение на графично представените в процесните марки на Общността знаци, той трябвало и щял да постанови, че разпоредбите на цитирания член не изключват регистрацията на процесните знаци и че решенията на първи апелативен състав на СХВП в обратния смисъл са неправилни и следва да бъдат отменени.
 В подкрепа на второто основание жалбоподателят по същество твърди, че:
 По силата на член 52, параграф 3 от Регламента ОС бил длъжен да провери дали член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) не води до недействителност на графично представените в марките на Общността знаци по съображение, че последните се състоят „единствено [от] формите на стоки, които само материализират техническо решение“ (така в точка [48] от решение Lego Juris/СХВП, C-48/09 P, EU:C:2010:516) — недействителност на всички или само на някои знаци — и ако случаят е такъв, по отношение на кои от различните категории стоки, по които са регистрирани знаците. ОС нито предприел съответните действия, нито изпълнил това важно изискване и следователно не направил констатации, от които по необходимост зависи законосъобразността на изводите му съгласно член 7, параграф 1, буква д), подточка ii).
 В допълнение и при всички положения ОС не изпълнил важното изискване по член 52, параграф 3, доколкото приложил констатациите си съгласно член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) към всички стоки без дръжки, за които графично представените в марките на Общността знаци били регистрирани. По-конкретно знаците били регистрирани по следните категории стоки без дръжки, за които констатациите на ОС съгласно член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) нямало как да бъдат законосъобразно приложени в съответствие с изискванията на член 52, параграф 3: в клас 8 — точила и калъфи за точила; в клас 21 — домакински или кухненски съдове (които не са от благородни метали или с такова покритие) и стойки за ножове.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, 24.3.2009 г., стр. 1).


text:
 12.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 337/6
 Жалба, подадена на 24 юли 2015 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 13 май 2015 г. по дело T-15/13 — Group Nivelles/СХВП — Easy Sanitairy Solutions (отходен душ канал)
 (Дело C-405/15 P)
 (2015/C 337/08)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: S. Bonne и A. Folliard-Monguiral)
 Други страни в производството: Group Nivelles BVBA и Easy Sanitary Solutions BV
 Искания на жалбоподателя
 СХВП иска:
 —
 да бъде отменено обжалваното съдебно решение;
 —
 да бъдат осъдени заявителя и встъпилата страна в производството пред Общия съд да заплатят съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Общият съд нарушил член 63, параграф 1 от Регламент No 6/2002 (1), тъй като приел, че по-ранният дизайн, на който е основано искането за обявяване на недействителност, обхващал „цялото приспособление за отвеждане на течности, разработено от дружество Blücher“. Групата Nivelles добавила единствено покривната плоча, като това било съобщавано на обществеността чрез дружество Blücher и други предприятия, независимо от формата на колекторната вана.
 Общият съд нарушил член 25, параграф 1, буква б) от Регламент No 6/2002, във връзка с член 5 от него, тъй като приел, че СХВП била длъжна да сравни оспорвания промишлен дизайн на Общността с по-ранен промишлен дизайн, като това следвало от разкритата в различни документи връзка между два отделни компонента на изделието. Според съдебната практика на Съда на Европейския съюз, приложима към член 5 от Регламент No 6/2002, спорният промишлен дизайн не можел да се сравнява със „съвкупност от специфични елементи или части от по-рани промишлени дизайни“, а с „отделни и точно определени промишлени дизайни“. Въпреки че външният вид на дадено изделие в монтиран вид можел евентуално да бъде извлечен от външния вид на съставните му части, съставянето на цялостния му облик оставало хипотетично или, най-малкото, бил до голяма степен обект на приблизителни преценки. Понятието за идентичност между двата промишлени дизайна или полезни модела, така както е установено в член 5 от Регламент No 6/2002, не допуска сравнителен анализ, основан на предположения или приблизителни преценки.
 Общият съд нарушил член 25, параграф 1, буква б) от Регламент No 6/2002 във връзка с член 6 и член 7, параграф 1 от него, тъй като приел, че в случай че сравняваните промишлени дизайни, са включени в изделия, които се различават по своя вид или предназначение, информираните потребители биха могли да не установят тази разлика и биха могли да не разпознаят по-ранния промишлен дизайн. Член 7 от Регламент No 6/2002 съдържал правната фикция, че всеки промишлен дизайн, който е разгласен на обществеността, е известен както на специализираните среди в съответния сектор, за който се отнася по-ранният промишлен дизайн, така и на всички информирани потребители на вида изделия, за който се отнася оспорваният промишлен дизайн. След като се било установено публичното разгласяване на по-ранния промишлен дизайн, следвало да се приеме, че съответните информирани потребители били запознати както с по-ранния промишлен дизайн, така и с особеностите на неговото използване, които следвали от представените от страните доказателства и доводи.
 (1) Регламент (ЕО) No 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ. 2002, L 3, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).


text:
 29.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 314/31
 Жалба, подадена на 28 юни 2016 г. — European Social Enterprise Law Association/EUIPO („EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION“)
 (Дело T-353/16)
 (2016/C 314/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: European Social Enterprise Law Association (Лондон, Обединено кралство) (представител: L. Fletcher, Solicitor)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION“ — заявка за регистрация No 14 062 129
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 април 2016 г. по преписка R 2208/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква б) oт Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква в) oт Регламент No 207/2009


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/25
 Решение на Общия съд от 28 юни 2011 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
 (Дело T-477/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „BRICO CENTER“ - По-ранни фигуративни марки на Общността „ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro“ и „CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 232/44
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ATB Norte, SL (Burgos, Испания) (представители: първоначално P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, впоследствие F. Brandolini Kujman, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: O. Montalto и G. Mannucci)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Италия) (представители: G. Ghidini, M. Mergati и C. Signorini, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 24 септември 2009 г. (преписка R 1008/2008-4) относно производство по възражение между ATB Norte, SL и Bricocenter Italia Srl.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 24 септември 2009 г. (преписка R 1008/2008-4), доколкото с него се уважава жалбата на Bricocenter Italia Srl пред апелативния състав относно услугите „реклама“, „управление на търговски сделки“ и „търговска администрация“, посочени в заявката за марка на Общността.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia и СХВП понасят направените от тях съдебни разноски в производството пред Общия съд.
 (1) ОВ C 24, 30.1.2010 г.


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/34
 Жалба, подадена на 14 януари 2015 г. — Henkell & Co. Sektkellerei/СХВП — Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini („PICCOLOMINI“)
 (Дело T-20/15)
 (2015/C 089/41)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Henkell & Co. Sektkellerei KG (Висбаден, Германия) (представител: J. Flick, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola (Милано, Италия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Общността „PICCOLOMINI“ — Заявка за регистрация No 10 564 573
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 31 октомври 2014 г. по преписка R 2265/2013-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди СХВП и третата страна да заплатят съдебните разноски, включително разноските на жалбоподателя.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 42, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/43
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 май 2016 г. — Chatel/Съвет
 (Дело F-91/14) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Пенсионни права, придобити преди постъпването на служба за Съюза съгласно национална пенсионна схема - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза - Предложение за бонус за осигурителен стаж за пенсия, основано на нови общи разпоредби за изпълнение, което е прието от заинтересованото лице. - Понятие за увреждащ акт - Явна недопустимост - Член 81 от Процедурния правилник))
 (2016/C 222/56)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Zlata Chatel (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, адвокати, впоследствие D. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, адвокати, и накрая, J.-N. Louis, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и E. Rebasti)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението относно прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателката към пенсионната схема на Съюза според новите ОРИ на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Всяка страна понася направените от нея разноски.
 (1) ОВ C 421, 24.11.2014 г., стр. 63.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/72
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2008 г. — Evraets/Комисия
 (Дело F-92/07) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2006 г. - Умения за работа с трети език)
 (2009/C 44/125)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Pascal Evraets (Lambusart, Белгия) (представители: N. Lhoëst, впоследствие N. Lhoëst и S. Fernández Menéndez, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)
 Встъпила страна: Съвет на Европейския съюз (представители: I. Šulce и M. Simm)
 Предмет на делото
 Отмяна на решението да не се повишава жалбоподателят в степен AST 4, тъй като не е показал умения за работа с трети език в процедурата за повишаване за 2006 г.
 Диспозитив на решението
 1)
 Отменя решението да не се повишава г-н Evraets в процедурата за повишаване за 2006 г.
 2)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да понесе направените от нея съдебни разноски и тези на жалбоподателя.
 3)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 283, 24.11.2007 г., стр. 44.


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/35
 Жалба, подадена на 5 май 2017 г. — Webgarden/EUIPO (Dating Bracelet)
 (Дело T-272/17)
 (2017/C 231/43)
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Webgarden Szolgátató és Kereskedelmi Kft. (Будапеща, Унгария) (представител: G. Jambrik, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността „Dating Bracelet“ — заявка за регистрация No 14 450 019
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 март 2017 г. по преписка R 658/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 4 от Регламент No 207/2009.
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.
 —
 Нарушение на член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 Нарушение на член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/11
 Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH/Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
 (Дело C-369/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Отпадъци от електрическо и електронно оборудване - Директива 2002/96/ЕО - Член 2, параграф 1 и член 3, буква a), както и приложения I A и I Б - Директива 2012/19/ЕС - Член 2, параграф 1, буква a), член 2, параграф 3, буква б) и член 3, параграф 1, букви a) и б), както и приложения I и II - Понятия за „електрическо и електронно оборудване“ и „електрически и електронни инструменти“ - Задвижващи механизми за гаражни врати))
 (2015/C 311/12)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Köln
 Страни в главното производство
 Ищец: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH
 Ответник: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
 Диспозитив
 Член 2, параграф 1 и член 3, буква а) от Директива 2002/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 година относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО), както и точка 6 от приложение I А и точка 6 от приложение I Б към нея, от една страна, и член 2, параграф 1, буква а) и параграф 3, буква б), член 3, параграф 1, букви а) и б) от Директива 2012/19/ЕC на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО), както и точка 6 от приложение I и точка 6 от приложение II към нея, от друга страна, трябва да се тълкуват в смисъл, че задвижващи механизми за гаражни врати като разглежданите в главното производство, функциониращи с напрежение от 220 V до 240 V, проектирани да са част от сградното оборудване заедно със съответната гаражна врата, и които във всеки момент могат да се свалят, да се монтират отново и/или да се добавят към това оборудване, попадат в приложното поле съответно на Директива 2002/96/ЕО и на Директива 2012/19/ЕС в рамките на преходния период, определен в член 2, параграф 1, буква а) от последната.
 (1) ОВ C 439, 8.12.2014 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/59
 Жалба, предявена на 31 декември 2007 г. — IIC-Intersport International Corporation/СХВП — McKenzie Corporation (McKENZIE)
 (Дело T-502/07)
 (2008/C 51/108)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: IIC-Intersport International Corporation GmbH (Ostermundigen, Швейцария) (представител: P.J.M. Steinhauser, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: The McKenzie Corporation Ltd (Newcastle Upon Tyne, Обединено кралство)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени обжалваното решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 15 октомври 2007 г. по преписка R 1425/2006-2 и да се потвърди решението на отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 6 септември 2006 г., с което е уважено възражението на Intersport по отношение на определени стоки.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: The McKenzie Corporation Ltd.
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка на Общността „McKENZIE“ за стоки и услуги от класове 18, 25, 36 и 37.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: IIC-Intersport International Corporation GmbH.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: По-ранна фигуративна марка на Общността „MCKINLEY“ за стоки и услуги от класове 18, 20, 22, 25 и 28 и по-ранна словна марка на Общността „MCKINLEY“ за стоки и слуги от класове 12, 18, 20, 22, 25 и 28.
 Решение на отдела по споровете: Частично уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля изцяло възражението от допуска регистрацията на марката.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/12
 Решение на Съда (четвърти състав) от 3 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof, Германия) — Yaesu Europe BV/Bundeszentralamt für Steuern
 (Дело C-433/08) (1)
 (Осма директива ДДС - Режим на възстановяване на ДДС на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката - Приложение A - Заявление за възстановяване - Понятие „подпис“, съдържащо се в посоченото заявление - Национално законодателство, което изисква личен подпис на данъчнозадълженото лице или на неговия законен представител, а не на пълномощник)
 2010/C 24/19
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Yaesu Europe BV
 Ответник: Bundeszentralamt für Steuern
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на образеца в приложение A към Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката (ОВ L 331, стp. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 34) — Понятието „подпис“, съдържащо се в заявлението за възстановяване — Национално законодателство, което изисква личен подпис на заявителя или на неговия законен представител, а не на пълномощник
 Диспозитив
 Понятието „подпис“ в заявлението за възстановяване на данъка върху добавената стойност, посочено в образеца, съдържащ се в приложение A към Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък върху добавената стойност на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката, представлява общностноправно понятие, което трябва да се тълкува еднакво в смисъл, че такова заявление за възстановяване не трябва задължително да бъде подписано от самото данъчнозадължено лице, а че в това отношение е достатъчен подписът на пълномощник.
 (1) ОВ C 313, 6.12.2008 г.


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/26
 Жалба, подадена на 9 юни 2011 г. — Duscholux Ibérica/СХВП — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)
 (Дело T-295/11)
 2011/C 238/45
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Duscholux Ibérica, SA (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Duschprodukter i Skandinavien AB (Hisings Backa, Швеция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да измени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 март 2011 г. по преписка R 662/2010-1;
 —
 при условията на евентуалност и единствено в случай, че предходното искане бъде отхвърлено, да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 март 2011 г. по преписка R 662/2010-1;
 —
 да нареди на ответника и на другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: Международната фигуративна марка „duschy“ за стоки от класове 11 и 20 — заявка за марка на Общността No W927073
 Притежател на марката или знака, на която/на който се прави позоваване в процедурата по възражение: Жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация No 2116820 като марка на Общността на фигуративната марка „DUSCHO Harmony“ за стоки от класове 6, 11 и 19
 Решение на отдела по споровете: Частично уважава възражението
 Решение на апелативния състав: Отменя обжалваното решение
 Изложени правни основания: Нарушение на член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, свързан с правото на справедлив съдебен процес; нарушение на членове 75 и 76 от Регламент No 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав не е взел предвид факти и доказателства, представени от жалбоподателя в предвидения срок; и нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав е приел погрешно, че няма вероятност от объркване между конфликтните марки.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/32
 Жалба, подадена на 23 август 2013 г. — Larrañaga Otaño/СХВП (GRAPHENE)
 (Дело T-459/13)
 2013/C 313/61
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Испания) и Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (представител: F. Bueno Salamero, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски по производството.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „GRAPHENE“ за стоки и услуги от класове 2, 6, 10 и 22 — заявка за марка на Общността No 10 892 446
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/38
 Решение на Първоинстанционния съд от 23 октомври 2007 г. — Borco-Marken-Import Matthiesen/СХВП (Caipi)
 (Дело T-405/04) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Caipi“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2007/C 297/78)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представител: M.Wolter, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на втори апелативен състав на СХВП от 6 август 2004 г. (дело R 912/2002-2) относно заявка за регистрация на словния знак „Caipi“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата
 2)
 Осъжда жалбоподателят да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 314, 18.12.2004 г.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/17
 Иск, предявен на 2 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-240/08)
 (2008/C 183/34)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: г-жа N. Yerrell)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2006/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно минималните условия за изпълнение на Регламенти (ЕИО) No 3820/85 и (ЕИО) No 3821/85 на Съвета относно социалното законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт, и за отмяна на Директива 88/599/ЕИО на Съвета (1), и във всеки случай като не е съобщило на Комисията за тях, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2006/22/ЕО е изтекъл на 1 април 2007 г. Към момента на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел необходимите мерки, за да транспонира директивата, или във всеки случай не е съобщил на Комисията за тях.
 (1) ОВ L 102, стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 15, стр. 187.


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/22
 Решение на Съда (девети състав) от 26 октомври 2016 г. — PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas)/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Sasol Olefins & Surfactants GmbH, Sasol Germany GmbH
 (Дело C-468/15 P) (1)
 ((Обжалване - Дъмпинг - Регламенти за изпълнение (ЕС) No 1138/2011 и (ЕС) No 1241/2012 - Внос на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия - Регламент (ЕО) No 1225/2009 - Член 2, параграф 10, буква и) - Корекция - Функции, сходни с тези на агент, работещ на базата на комисиона - Член 2, параграф 10, първа алинея - Симетрия между нормалната стойност и експортната цена - Принцип на добра администрация))
 (2017/C 006/26)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (представител: D. Luff, адвокат)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган от N. Tuominen, адвокат), Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и M. França), Sasol Olefins & Surfactants GmbH и Sasol Germany GmbH
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/60
 Жалба, подадена на 14 септември 2010 г. — Ori Martin/Европейска комисия
 (Дело T-419/10)
 ()
 2010/C 301/96
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Ori Martin SA (Люксембург, Люксембург) (представител: P. Ziotti, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение C(2010) 4387 окончателен на Европейската комисия от 30 юни 2010 г. относно производство по прилагане на член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане), в частта, в която вменява на жалбоподателя отговорността за санкционираното поведение,
 —
 да се отмени или намали наложената с член 2 от посоченото решение глоба,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното по настоящото дело решение е същото като решението по дело T-385/10 ArcelorMittal Wire France и др./Комисия.
 Според жалбоподателя Решение C(2010) 4387 окончателен на Европейската комисия от 30 юни 2010 г. е незаконосъобразно, доколкото в него се приема, че жалбоподателят носи отговорност единствено поради това, че притежава (почти) изцяло дружеството, считано за отговорно за твърдените тайни споразумения, които подлежат на санкциониране на основание член 10 от ДФЕС.
 Жалбоподателят изтъква по-конкретно:
 —
 Нарушение на член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 1/2003, тъй като правомощието на Комисията да налага глоби е погасено по давност в настоящия случай.
 —
 Нарушение на член 101 от ДФЕС, както и на принципа за личния характер на отговорността и на наказанията, принципа на добра администрация и принципа за недопускане на дискриминация, доколкото Комисията вменява на ответника истинска обективна отговорност за евентуалното неправомерно поведение на неговото дъщерно дружество, отговорност, която е предмет на необорима презумпция. Тази свързана със собствеността отговорност не намира потвърждение и противоречи на утвърдените в общностната съдебна практика принципи относно прилагането на член 101 ДФЕС в областта на групите от дружества.
 —
 Нарушение на присъщия за дружественото право принцип за ограничената отговорност на капиталовите дружества, общопризнат в правните системи на държавите членки и в самото право на Съюза.
 Ori Martin иска освен това да се отмени или поне да се намали значително размерът на наложената глоба.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/40
 Решение на Общия съд от 15 септември 2011 г. — Prinz Sobieski zu Schwarzenberg/СХВП — British-American Tobacco Polska („Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg“)
 (Дело T-271/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg“ - По-ранни национални словна марка „JAN III SOBIESKI“ и фигуративна марка „Jan III Sobieski“ - Неизпълнение на задължението за навременно плащане в брой или чрез банков превод на таксата за обжалване - Решение на апелативния състав, с което се постановява, че жалбата се счита за неподадена - Член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2869/95 - Молба за restitutio in integrum - Липса на изключителни или непредвидими обстоятелства - Член 81 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 311/71
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg (Дортмунд, Германия) (представители: U. Fitzner и U.H. Fitzner, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: British-American Tobacco Polska S.A. (Augustów, Полша)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 13 май 2009 г. (преписка No R 771/2008-4), постановено в производство по възражение между British-American Tobacco Polska S.A. и Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 220, 12.9.2009 г.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/9
 Определение на Съда (осми състав) от 13 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral — Португалия) — Merck Canada Inc./Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal — Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda
 (Дело C-555/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Понятие за национална юрисдикция по смисъла на член 267 ДФЕС - Tribunal Arbitral necessário - Допустимост - Регламент (ЕО) No 469/2009 - Член 13 - Сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти - Срок на действие на сертификат - Максимален срок на изключително право))
 2014/C 184/12
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Arbitral
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Merck Canada Inc.
 Ответници: Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal — Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Arbitral — Тълкуване на член 13 от Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (кодифицирана версия) (ОВ L 152, стр. 1) — Срок на сертификата — Срок на изключителните права, който може да надвишава максимален период от петнадесет години, считано от датата на първото разрешение за пускане на пазара на въпросния лекарствен продукт в Съюза
 Диспозитив
 Член 13 от Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти, във връзка със съображение 9 от Регламента, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска притежателят едновременно на патент и на сертификат за допълнителна закрила да се ползва от целия срок на действие на този сертификат, изчислен съгласно посочения член 13, при положение че в резултат на този срок би се ползвал от изключителни права по отношение на активно вещество повече от 15 години, считано от първото разрешение за пускане на пазара на Европейския съюз на лекарствения продукт, състоящ се от или съдържащ въпросното активно вещество.
 (1) ОВ C 15, 18.1.2014 г.


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/26
 Жалба, подадена на 30 ноември 2007 г. — Spa Monopole/СХВП — De Francesco Import (SpagO)
 (Дело T-438/07)
 (2008/C 37/41)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Белгия) (представители: L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse и D. Moreau, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: De Francesco Import GmbH (Nürnberg, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение на втори апелативен състав на Службата от 13 септември 2007 г., прието по преписка R 1285/2006-2, и
 —
 да се осъди Службата да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: De Francesco Import GmbH
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „SpagO“ за стоки в клас 33 — Заявка No 2 320 844
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словни и фигуративни марки на Общността, и словни и фигуративни национални и международни марки „SPA“, „SPA Citron“ и „SPA Orange“ за стоки в клас 32
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението в неговата цялост
 Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав не отдава достатъчно значение на реномето на марката „SPA“ в държавите от Бенелюкс и не взема в достатъчна степен предвид следните фактори:
 —
 словесните и визуални прилики между разглежданите марки,
 —
 обстоятелството, че с използването на марката „SpagO“ за алкохолни напитки ще се накърни репутацията на минералната вода „SPA“ — репутация, изградена въз основа на високото й качество, чистотата и полезното действие за здравето,
 —
 обстоятелството, че използването на марката „SpagO“ за напитки ще доведе до несправедливо възползване от реномето на марката „SPA“ и от създаваната от нея представа за качество и чистота.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/53
 Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г. — Deutsche Post/СХВП — PostNL Holding (TPG POST)
 (Дело T-102/14)
 2014/C 112/68
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: K. Hamacher и C. Giersdorf, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: PostNL Holding BV (Хага, Нидерландия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 декември 2013 г., постановено по преписка R 2108/2012-1, и
 —
 да осъди ответника и евентуално другата страна в производството да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: PostNL Holding BV
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „TPG POST“ за стоки и услуги от класове 6, 9, 16, 20, 35, 38 и 39 (Заявка за марка на Общността No 2 920 916)
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национални словни марки и словни марки на Общността „DP“, „POST“ и „Deutsche Post“ за стоки и услуги от класове 9, 12, 14, 16, 25, 28, 35, 36, 38, 39 и 42.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.