text:
 21.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 106/24
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Италия), постъпило на 28 декември 2015 г. — MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)
 (Дело C-697/15)
 (2016/C 106/25)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: MB Srl
 Ответник: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)
 Преюдициален въпрос
 Допускат ли общностните принципи на защита на оправданите правни очаквания и на правната сигурност, наред с принципите за свободното движение на стоки, свободата на установяване и свободата на предоставяне на услуги, предвидени в Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), както и произтичащите от тях принципи на равнопоставеност, недискриминация, взаимно признаване, пропорционалност и прозрачност, предвидени (последно) в Директива No 2014/24/ЕС (1), национална правна уредба като италианската, произтичаща от тълкуването на разпоредбите на член 87, параграф 4 и на член 86, параграф 3а от Законодателен декрет No 163 от 2006 г. във връзка с член 26, параграф 6 от Законодателен декрет No 81 от 2008 г., дадено в изпълнение на правомощието за еднакво прилагане и тълкуване на закона, на основание член 99 от codice del processo amministrativo, в решения на пленума на Consiglio di Stato No 3 и No 9 от 2015 г., съгласно която липсата на отделно отразяване на разходите за безопасност в предприятието в икономическите оферти в процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, води във всички случаи до отстраняването на фирма оферент, дори ако изискването за отделно отразяване не е било посочено нито в условията за обществената поръчка, нито в приложения формуляр за представяне на офертите, и дори независимо от обстоятелството, че по същество в офертата са включени минималните разходи за безопасност в предприятието?
 (1) Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр 65).


text:
 18.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 309/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Persidera SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti
 (Дело C-112/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Електронни съобщения - Далекосъобщителни услуги - Директиви 2002/20/ЕО, 2002/21/ЕО и 2002/77/ЕО - Равно третиране - Установяване на броя на цифровите радиочестоти, които следва да се разпределят на всеки оператор, който вече е притежател на аналогови радиочестоти - Отчитане на незаконно използваните аналогови радиочестоти - Съответствие между броя на притежаваните аналогови радиочестоти и броя на получените цифрови радиочестоти))
 (2017/C 309/11)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Persidera SpA
 Ответници: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti
 в присъствието на: Radiotelevisione italiana SpA (RAI), Reti Televisive Italiane SpA (RTI), Elettronica Industriale SpA, Television Broadcasting System Spa, Premiata Ditta Borghini e Stocchetti di Torino Srl, Rete A SpA, Centro Europa 7 Srl, Prima TV SpA, Sky Italia Srl, Elemedia SpA
 Диспозитив
 1)
 Член 9 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г., членове 3, 5 и 7 от Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за разрешение), изменена с Директива 2009/140, и членове 2 и 4 от Директива 2002/77/ЕО на Комисията от 16 септември 2002 година относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи и услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба, която за целите на преобразуването на съществуващите аналогови канали в цифрови мрежи взема предвид незаконно управляваните аналогови канали, доколкото това води до продължаване на действието или дори до засилване на необосновано конкурентно предимство.
 2)
 Принципите за недопускане на дискриминация и за пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба, която, като прилага един и същ критерий за преобразуване, води като резултат до по-голямо пропорционално намаляване на броя на предоставените цифрови мрежи спрямо броя на експлоатираните аналогови канали в ущърб на даден оператор спрямо неговите конкуренти, освен ако тази разпоредба не е обективно обоснована и пропорционална спрямо целта си. Приемствеността в предлагането на телевизионните предавания представлява легитимна цел, която би могла да обоснове такава разлика в третирането. Все пак разпоредба, която би довела до предоставянето на вече действащи на пазара оператори на по-голям брой цифрови радиочестоти от броя, който е необходим, за да се осигури приемственост в предлагането на телевизионните им предавания, би надхвърлила необходимото за постигане на посочената цел и би била непропорционална.
 (1) ОВ C 175, 17.5.2016 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/11
 Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Suceava (Румъния) на 22 ноември 2013 г. — Casa Județeană de Pensii Botoșani/Polixeni Guletsou
 (Дело C-598/13)
 2014/C 24/21
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Suceava
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Casa Județeană de Pensii Botoșani
 Ответник: Polixeni Guletsou
 Преюдициален въпрос
 Следва ли разпоредбите на член 7, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 (1) да се тълкуват в смисъл, че в тяхното приложно поле попада двустранна спогодба, сключена между две държави членки преди датата, от която започва да се прилага регламентът, с която спогодба те са се договорили за прекратяване на задължението във връзка със социалните осигуровки, дължими от едната държава на граждани на другата държава, които са имали качеството на политически бежанци на територията на първата държава и са се репатрирали на територията на втората държава, срещу заплащането от първата държава на глобална сума за пенсиите и за покриване на периода, в който в първата държава членка са заплащани социалноосигурителните вноски?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


text:
 27.1.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 20/12
 Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Consiglio di Stato (Италия) на 28 ноември 2006 г. — Consorzio Elisoccorso San Raffaele/Elilombarda s.r.l.
 (Дело C-492/06)
 (2007/C 20/18)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищец: Consorzio Elisoccorso San Raffaele
 Ответник: Elilombarda s.r.l.
 Преюдициални въпроси
 „Следва ли член 1 от Директива 89/665/ЕИО (1) на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 92/50/ЕИО (2) на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, да бъде тълкуван в смисъл, че осуетява възможността, според националното право, жалба срещу решение за възлагане на обществена поръчка да бъде подадена индивидуално от член на временно сдружение, нямащо качеството на юридическо лице и което е участвало като такова в процедура по възлагане на обществена поръчка, но не е било определено за изпълнител на споменатата поръчка.“
 (1) ОВ L 395, стр. 33.
 (2) ОВ L 209, стр. 1.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/50
 Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. — Kneidinger/EUIPO — Topseat International (Капак на тоалетна чиния)
 (Дело T-286/16)
 (2016/C 260/62)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ernst Kneidinger (Вилхеринг, Австрия) (представител: M. Grötschl, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Topseat International (Плано, Тексас, Съединени американски щати)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят
 Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността No 2274035-0001
 Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 5 април 2016 г. по преписка R 1030/2015-3
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати разноските за настоящото производство — включително разноските за жалбата, както и останалите разноски за евентуалното съдебно заседание и за пътуване — и разноските за производството пред апелативния състав.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 6, параграфи 1 и 3 от Регламент No 6/2002.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/25
 Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 23 януари 2009 г. — Unity OSG FZE/Съвет и EUPOL Афганистан
 (Дело T-511/08 R) (1)
 (Обезпечително производство - Обществени поръчки - Отхвърляне на оферта - Молба за спиране на изпълнението - Загуба на възможност - Липса на неотложност)
 (2009/C 82/45)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Unity OSG FZE (Sharjah, Обединени арабски емирства) (представители: C. Bryant и J. McEwen, solicitors)
 Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Marhic и A. Vitro); и Полицейска мисия на Европейския съюз в Афганистан (EUPOL Афганистан) (Кабул, Афганистан)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на решение, прието от EUPOL Афганистан във връзка с покана за представяне на оферти, с което е отхвърлена офертата на жалбоподателя и е възложена на друг оферент поръчката за доставка на охранителни услуги и на услуги за лична защита в Афганистан.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.
 2)
 Председателят на Първоинстанционния съд не се произнася по съдебните разноски.
 (1) OB C 32, 7.2.2009 г.


text:
 11.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 173/6
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Napoli (Италия) на 31 март 2011 г. — Giuseppe Sibilio/Comune di Afragola
 (Дело C-157/11)
 2011/C 173/11
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Napoli
 Страни в главното производство
 Ищец: Giuseppe Sibilio
 Ответник: Comune di Afragola
 Преюдициални въпроси
 1.
 Приложима ли е Директива 1999/70/ЕО (1) по отношение на общественополезните работници или на основание на клауза 3, алинея 1 тези работници следва да се разглеждат като лица, които имат трудово правоотношение, сключено директно между работодателя и работника, и чийто срок се определя от обективни условия, такива като достигане на определена дата — в настоящия случай краят на проекта?
 2.
 Допуска ли клауза 4 работник LSU/LPU да получава по-ниско възнаграждение от работник за неопределено време, изпълняващ същите задачи и със същия трудов стаж, само поради това, че трудовото му „правоотношение“ е започнало както бе описано по-горе или това представлява обективна причина, обосноваваща по-неблагоприятно третиране в заплащането?
 (1) ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/46
 Жалба, подадена на 9 юни 2008 г. — Sanatur/СХВП — Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light)
 (Дело T-222/08)
 (2008/C 223/80)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Sanatur GmbH (Singen, Германия) (представител: M. Wiume, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG (Трир, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение No R 1257/2006-1 на Първи апелативен състав на СХВП от 6 март 2008 г.;
 —
 да се измени обжалваното решение по такъв начин, че жалбата да бъде отхвърлена;
 —
 да се осъди встъпилата страна да заплати съдебните разноски, включително относно производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „life light“ за стоки от клас 32 (заявка No 3 192 481).
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска фигуративна марка „LIGHT live“ за стоки от клас 32 (марка No 302 00 216).
 Решение на отделапо споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1) поради липсата на вероятност от объркване между конфликтните марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/15
 Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 29 ноември 2007 г. — Falco Privatstiftung и Thomas Rabitsch/Gisela Weller-Lindhorst
 (Дело C-533/07)
 (2008/C 37/20)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Falco Privatstiftung, Thomas Rabitsch
 Ответник: Gisela Weller-Lindhorst
 Преюдициални въпроси
 1.
 Дали договор, с който притежателят на право на интелектуална собственост дава право на своя съдоговорител да използва това право (лицензионен договор), е договор за „предоставяне на услуги“ по смисъла на член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (регламент Брюксел I) (1)?
 2.
 При положителен отговор на първия въпрос:
 2.1.
 Дали услугата се предоставя във всяко място в държава-членка, в което се допуска използването на това право и също така то действително се осъществява?
 2.2.
 Или услугата се предоставя в седалището или в централното управление на лицензодателя?
 2.3.
 При положителен отговор на въпрос 2.1 или на въпрос 2.2, дали компетентният съд може да се произнесе и по лицензионни възнаграждения, дължими поради използването на правото в друга държава-членка или в трета държава?
 3.
 При отрицателен отговор на въпрос 1 или на въпроси 2.1 и 2.2: дали компетентността, по отношение на плащането на лицензионни възнаграждения, въз основа на член 5, параграф 1, букви а) и в) от Регламента Брюксел I, трябва да продължава да се определя съгласно принципите, изведени от практиката на Съда по член 5, параграф 1 от Конвенцията от 27 септември 1968 година за компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (Брюкселска конвенция)?
 (1) ОВ 2001 г., L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 30.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/10
 Жалба, подадена на 10 април 2014 г. — Комисия/Унгария
 (Дело C-179/14)
 2014/C 202/12
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Tokár и E. Montaguti)
 Ответник: Унгария
 Искания на жалбоподателя
 Комисията моли Съда:
 1.
 Да обяви, че Унгария е нарушила Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (1), въвеждайки и оставяйки в сила системата на картата SZÉP, уредена с Декрет 55/2011 от 12 април и изменена със Закон CLVI от 2011 г., доколкото:
 —
 член 13 от Декрета относно картата SZÉP, тълкуван във връзка с член 2, параграф 2, буква d) от Закон XCVI от 1993 г., член 2, буква b) от Закон CXXXII от 1997т. и член 1, член 2, параграфи 1 и 2, член 55, параграфи 1 и 3, и член 64, параграф 1 от Закон IV от 2006 г., изключва възможността клоновете на дружества да издават картата SZÉP, като по този начин нарушава предвиденото в член 14, точка 3 и член 15, параграф 2, буква б) от Директива 2006/123;
 —
 член 13 от Декрета относно картата SZÉP, тълкуван във връзка с член 1, член 2, параграфи 1 и 2, член 55, параграфи 1 и 3, и член 64, параграф 1, от Закон IV от 2006 г., член 2, параграф 2, буква d) от Закон XCVI от 1993 г. и член 2, буква b) от Закон CXXXII от 1997 г. не признава за целите на изпълнението на изискванията по член 13, букви a), b) и c) от Декрета относно картата SZÉP, дейността на онези групи дружества, чието дружество майка не е учредено в съответствие с унгарското право и чийто членове нямат формата на дружество по унгарското право, като по този начин нарушава предвиденото в член 15, параграф 1, параграф 2, буква б) и параграф 3 от Директива 2006/123;
 —
 член 13 от Декрета относно картата SZÉP, тълкуван във връзка с член 1, член 2, параграфи 1 и 2, член 55, параграфи 1 и 3, и член 64, параграф 1 от Закон IV от 2006 г., член 2, параграф 2, буква d) от Закон XCVI от 1993 г. и член 2, буква б) от Закон CXXXII от 1997 г. запазва възможността за банките и другите кредитни институции да издават картата SZÉP, тъй като само тези учреждения могат да изпълнят условията по член 13 от декрета, с което се нарушава член 15, параграф 1, параграф 2, буква г) и параграф 3 от Директива 2006/123;
 —
 член 13 от Декрета относно картата SZÉP е в разрез с член 16 от Директива 2006/123, тъй като изисква наличието на обект в Унгария за издаването на картата SZÉP.
 2.
 При условията на евентуалност да се обяви, че въведената с Декрет 55/2011 от 12 април система на картата SZÉP е в разрез с членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, доколкото посочените в точка 1 предписания на Директива 2006/123 не се явяват приложими към разпоредбите, споменати в тази точка.
 3.
 Да се обяви, че системата за купони за храна Erzsébet, уредена със Закон CLVI от 2011 г. и със Закон CIII от 2012 г., и която въвежда монопол в полза на публичните организации за издаването на купони за студена храна, е влязла в сила без съответен преходен период или необходимите преходни мерки, е в разрез с членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, доколкото членове 1, 5 и 477 от Закон CLVI от 2011 г. и член 2, параграфи 1 и 2, членове 6 и 7 от Закон CIII от 2012 г. въвеждат непропорционални ограничения.
 4.
 да се осъди Унгария да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 През 2011 г. Унгария изменя правната уредба относно издаването на купони за студена и топла храна, свободно време и занимания, предоставяни от работодателите на работниците като допълнителни предимства и имащи по-благоприятен данъчен и социалноосигурителен режим. Тази нова правна уредба влиза в сила на 1 януари 2012 г. без съответен преходен период. Преди тези изменения националната уредба не е предвиждала специфични или специални условия във връзка с издаването на подобни купони за храна, както и във връзка с тяхната форма. Вследствие на тези изменения една публична институция, Magyar Nemzeti Üdülési Alapítvány (Унгарска национална фондация за свободното време), придобива монополна позиция за издаването на купони за топла храна на хартиен носител и на купони за студена храна на хартиен носител или в електронен формат. Така правната уредба предвижда особено строги условия за издаването на купони за топла храна, свободно време и занимания, които оттук нататък могат да се издават само в електронен формат. Оспорваните мерки водят до изключването на оператори, които действат на този пазар от години, ограничават достъпа до пазара на нови оператори и пречат на свободното доставяне на услуги. Впрочем системата на картата SZÉP de facto запазва пазара за три големи групи банки, учредени в съответствие с унгарското право, докато издаването на купони Erzsébet е единствено възможно в рамките на държавния монопол. Фактът, че приходите на публичната институция, която разполага с този монопол, са предназначени да покрият социални разходи, не представлява достатъчно оправдание за въведените ограничения. В съответствие с релевантните разпоредби на ДФЕС и на Директива 2006/123 ограничения на свободата на установяване и на свободното предоставяне на услуги могат да се въвеждат само ако тези ограничения не са дискриминационни, отговарят на общия интерес и отговарят на изискванията за необходимост и пропорционалност.
 (1) Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13,том 58, стр. 50).


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/20
 Иск, предявен на 29 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-465/08)
 (2008/C 327/35)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Karanasou-Apostolopoulou и H. Støvlbæk)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за пълно съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (1), и като във всеки случай не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по тази директива;
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2005/36/ЕО във вътрешния правен ред е изтекъл на 20 октомври 2007 г.
 (1) ОВ L 255, 30.9.2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/23
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 10 юли 2009 г. — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez
 (Дело C-256/09)
 2009/C 220/46
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Bianca Purrucker
 Ответник: Guillermo Vallés Pérez
 Преюдициален въпрос
 1.
 Приложими ли са разпоредбите на член 21 и сл. от Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000 (1) (Регламент Брюксел IIа), уреждащи признаването и изпълнението на съдебни решения на други държави-членки съгласно член 2, параграф 4 от този регламент, и спрямо подлежащи на изпълнение временни мерки по смисъла на член 20 от същия регламент, свързани с родителските права?
 (1) ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/14
 Решение на Съда (пети състав) от 6 декември 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Дело C-562/11) (1)
 (Селско стопанство - Регламент (ЕИО) No 3665/87 - Член 11 - Възстановявания при износ - Заявка за възстановяване за износ, който не поражда право на възстановяване - Административна санкция)
 2013/C 26/25
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 11, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕИО) No 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (ОВ L 351, стр. 1), изменен с Регламент (ЕО) No 495/97 на Комисията от 18 март 1997 г. (ОВ L 77, стр. 12) — Заявление за възстановяване при износ в случай, за който не е предвидено възстановяване — Възможност за санкциониране на заявителя
 Диспозитив
 Член 11, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕО) No 2945/94 на Комисията от 2 декември 1994 г. и с Регламент (ЕО) No 495/97 на Комисията от 18 март 1997 г., трябва да се тълкува в смисъл, че освен в случаите на освобождаване, предвидени в трета алинея от този параграф 1, трябва да се приложи намалението, предвидено в първа алинея, буква а) от посочения параграф 1, по-специално когато се окаже, че стоката, за която е поискано възстановяване, не е с добро и задоволително пазарно качество, при това независимо от факта, че износителят е бил добросъвестен и е описал правилно естеството и произхода на посочената стока.
 (1) ОВ C 39, 11.2.2012 г.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/22
 Определение на председателя на Общия съд от 19 май 2015 г. — Costa/Парламент
 (Дело T-197/15 R)
 ((Допускане на обезпечителни мерки - Бивш член на Европейския парламент - Лице, на което е отпусната пенсия за прослужено време на членове на Парламента - Получател на възнаграждение, изплащано в качеството на ръководител на пристанищна администрация - Правило за забрана на кумулиране - Възстановяване на получената пенсия - Дебитно известие - Молба за спиране на изпълнение - Неизпълнение на формални изисквания - Недопустимост))
 (2015/C 221/31)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Paolo Costa (Венеция, Италия) (представители: G. Orsoni и M. Romeo, адвокати)
 Ответник: Европейски парламент (представители: S. Seyr и G. Corstens)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на дебитно известие No 2015-239 (референтен номер 303074) на Европейския парламент от 23 февруари 2015 г., с което на жалбоподателя се разпорежда да плати сумата от 49 770,42 EUR най-късно до 31 март 2015 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.
 2)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 20.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/24
 Решение на Общия съд от 3 февруари 2017 г. — Kessel medintim/EUIPO — Janssen-Cilag (Premeno)
 (Дело T-509/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Premeno“ - По-ранна словна национална марка „Pramino“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Решение, взето след отмяната от Общия съд на предходно решение - Право на изслушване - Член 75 от Регламент No 207/2009))
 (2017/C 086/32)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Kessel medintim GmbH (Мьорфелден-Валдорф, Германия) (представители: A. Jacob и U. Staudenmaier, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила пред Общия съд: Janssen-Cilag GmbH (Нойс, Германия) (представител: M. Wenz, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 юли 2015 г. (преписка R 349/2015-4), постановено в производство по възражение със страни Janssen-Cilag и Kessel medintim
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Kessel medintim GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/36
 Иск, предявен на 19 април 2007 г. — Fuji Electric Holdings и Fuji Electric Systems/Комисия
 (Дело T-132/07)
 (2007/C 140/61)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Fuji Electric Holdings Co., Ltd (Kawasaki, Япония) и Fuji Electric Systems Co., Ltd. (Токио, Япония) (представители: P. Chapatte, P. Walter, Solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 Ищците искат от Съда:
 —
 да се отмени член 1, буква з) от решението, доколкото с него се приема, че вмененото на FEH нарушение на тази разпоредба е съществувало след септември 2000 г.;
 —
 да се отмени изцяло член 1, буква и) от решението;
 —
 да се отмени член 2, буква г) от решението, доколкото с него се налага солидарна отговорност на FES за плащане на наложената въз основа на тази разпоредба глоба;
 —
 да се отмени член 2, буква ж) от решението, доколкото с него се налага солидарна отговорност на Fuji за наложената въз основа на тази разпоредба глоба;
 —
 да се намали наложената на Fuji глоба; и
 —
 да се нареди Комисията да заплати своите разноски и направените такива от Fuji.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците подават иск по член 230 ЕО за отмяна на Решение на Комисията от 24 януари 2007 г. (Дело COMP/F/38.899 — Комутационна апаратура с газова изолация — C(2006) 6762 окончателен), с което Комисията констатира, че ищците, наред с други предприятия, са отговорни за нарушение на член 81, параграф 1 ЕО и също така, от 1 януари 1994 г., на член 53 от Споразумението за ЕИП в сектора на комутационната апаратура с газова изолация (наричан по-нататък„КАГИ“), чрез поредица споразумения и съгласувани практики, състоящи се в: а) разпределяне на пазара, б) разпределяне на квоти и поддържане на съответни пазарни дялове, в) възлагане на отделни КАГИ проекти (тръжна манипулация) на определени производители и манипулиране на търговете по тези проекти, г) определяне на цени, д) съглашения за прекратяване на лицензионни споразумения с лица, които не са членове на картела, е) обмяна на поверителна информация за пазара. Алтернативно, ищците искат съществено намаляване на наложените глоби.
 Според решението Fuji Electric Systems (наричано по-нататък „FES“) е отговорно за участието си в нарушението от 15 април 1988 г. до 30 септември 2002 г.
 FES обаче оспорва да е участвало в споразумението GQ и твърди, че не е участвало в продажбите на GIS до 1 юли 2001 г., около девет месеца след като Fuji Electric Holdings („FEH“) е прекъснало участието си в картела. Като приема, че FEH продължава да участва в споразумението GQ след срещата на японските членове, която се е състояла около септември 2000 г., Комисията допуска явна грешка в преценката, грешка в правото що се отнася до тежестта на доказване, както и грешка в правото във връзка с равното третиране.
 Освен това, Fuji поддържа, че не би трябвало да му се търси солидарна отговорност за участието на Japan AE Power Systems Corporation (наричано по-нататък „JAEPS“) в картела, тъй като то нито е имало възможност да упражнява решаващо влияние върху JAEPS, нито е знаело за неговото вероятно участие в картела. Следователно, ищецът поддържа, че Комисията е допуснала явна грешка в оценката относно нарушението на FES.
 Накрая, Fuji поддържа, че решението е опорочено от явна грешка в оценката що се отнася до продължителността на нарушението, както и до отговорността за твърдяното нарушение на JAEPS. В допълнение, Комисията неправилно е определила стойността на предоставената от ищците информация, като поддържа, че тя не гарантирала намаление на наложената на ищците глоба по силата на Известието за намаляване или освобождаване от отговорност. В това отношение, Fuji иска наложената глоба да бъде съществено намалена.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/19
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 21 януари 2014 г. — Van Asbroeck/Парламент
 (Дело F-102/12) (1)
 (Публична служба - Класиране в степен - Кандидати, включени в списъка с резерви от конкурс за преминаване в категория преди влизането в сила на реформата на Правилника от 2004 г. - Компенсаторна надбавка - Решение за прекласиране на длъжностните лица, получаващи тази компенсаторна надбавка)
 2014/C 78/39
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Van Asbroeck (Дилбек, Белгия) (представители: C. Bernard-Glanz и S. Rodrigues, avocats)
 Ответник: Европейски парламент (представители: първоначално V. Montebello-Demogeot и S. Seyr, а впоследствие V. Montebello-Demogeot и M. Ecker)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за прекласиране на жалбоподателя със задна дата в степен AST 5, стъпка 3.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Европейския парламент да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на г-н Van Asbroeck.
 (1) ОВ C 366, 24.11.2012 г., стр. 41.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/12
 Жалба, подадена на 13 май 2011 г. от Longevity Health Products, Inc. срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 9 март 2011 г. по дело T-190/09, Longevity Health Products, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), друга страна в производството: Performing Science LLC
 (Дело C-222/11)
 2011/C 252/24
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Longevity Health Products, Inc. (представител: J. Korab, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Performing Science LLC
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се обяви за допустима жалбата на дружеството Longevity Health Products, Inc.,
 —
 да се отмени решението на Общия съд от 9 март 2011 г. по дело T-190/09, и
 —
 Службата за хармонизация във вътрешния пазар да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ограничаване на свободата на марките би могло да се допусне само по съображения от общ интерес, например за да се избегне въвеждането в заблуждение на съответните потребители. В настоящия случай обаче това било изключено, тъй като както специалистите, така и потребителите като цяло биха могли да направят разлика между марката с текст „5 HTP“ и систематичното наименование на веществото 5-хидрокситриптофан.
 Специалистите като фармацевти и ветеринарни лекари знаели, че и най-незначителната промяна в обозначението по химичната номенклатура или в общата химична формула може да е знак за съществени разлики в състава на веществото. Ето защо тези потребители биха използвали правилното химично наименование, което не съвпада с текста на марката.
 „Осведомените“ потребители — неспециалисти, които се интересуват от разглеждания продукт, при всички случаи знаели, че е възможно разликите между обозначенията на отделните вещества по химичната номенклатура да са съвсем незначителни, но че дори и най-незначителната разлика в наименованието предполага съществени изменения на фармакологичните, химичните и физичните свойства на съответното вещество.
 Неспециалистите, които не се интересуват от разглеждания продукт, бездруго не били в състояние да направят връзката между марката „5 HTP“ и веществото 5-хидрокситриптофан и съответно нямало как да бъдат въведени в заблуждение.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/11
 Определение на Съда (шести състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Salvatore Aiello и др./Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico-scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
 (Дело C-156/07) (1)
 (Преюдициално запитване - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Изграждане на път в Милано)
 (2008/C 285/17)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищец: Salvatore Aiello и др.
 Ответници: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — Scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri
 В присъствието на: Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Тълкуване на членове 2 и 4 и на Приложение III от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174) — Критерии за подбор, които се вземат предвид при оценката на проект — Изграждане на път („la strada Interquartiere Nord“) в Милано
 Диспозитив
 1.
 Член 2, параграф 1 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 г., трябва да бъде тълкуван в смисъл, че не изисква предвидената в тази директива процедура за оценка да се прилага по отношение на всеки проект, който би могъл да окаже съществено въздействие върху околната среда, а изисква прилагането й само по отношение на проектите, упоменати в приложения I и II от посочената директива, при условията, предвидени в член 4 от нея, и при спазване на член 1, параграфи 4 и 5 и на член 2, параграф 3 от същата.
 2.
 Относимите критерии за подбор, упоменати в приложение III към Директива 85/337, изменена с Директива 97/11, обвързват държавите членки, когато вземат решение за проектите, попадащи в обхвата на приложение II към същата, било чрез разглеждане на всеки отделен случай, било въз основа на определяните от тях прагове или критерии, дали по отношение на съответния проект трябва да се приложи процедурата за оценка на въздействието върху околната среда.
 3.
 Когато държава членка избере да определя за всеки отделен случай тези от проектите, попадащи в обхвата на приложение II от Директива 85/337, изменена с Директива 97/11, които трябва да подлежат на оценка за въздействието им върху околната среда, тя трябва чрез препращане от националната си правна уредба към приложението към тази директива или чрез възпроизвеждане в националната си правна уредба на изброените в същата директива критерии да следи за това всички тези критерии действително да могат да бъдат взети предвид, при положение че някой от тях е относим към разглеждания проект, като не може изрично или мълчаливо да изключи нито един от тях.
 (1) ОВ C 140, 23.6.2007 г.


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/3
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 17 януари 2011 година — Антон Винков/Началник Административно-наказателна дейност
 (Дело C-27/11)
 2011/C 145/03
 Език на производството: български
 Препращаща юрисдикция
 Административен съд София-град.
 Страни в главното производство
 Ищец: Антон Винков.
 Ответник: Началник Административно-наказателна дейност.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли съответствието на приложимите норми по националното право, като тези по главното производство, относими към правните последици от решение за наложена финансова санкция за административно нарушение, представляващо пътно-транспортно произшествие, издавано от административен орган, да се тълкуват за съответствие с разпоредбите, предвидени в Договорите и приетите въз основа на тях мерки по правото на Европейския съюз, в областта „пространство на свобода, сигурност и правосъдие“, евентуално и/или в областта „транспорт“?
 2.
 Следва ли от разпоредбите на Договорите и приетите въз основа на тях мерки по правото на Европейския съюз в областта „пространство на свобода, сигурност и правосъдие“ във връзка със съдебното сътрудничество по наказателно-правни въпроси, както и от чл.82, параграф 1, алинея втора, буква „а“ от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и в областта на транспорта по чл. 91, ал.1,бука в) от същия договор, че се включват в приложното поле на правото на Съюза административни нарушения за пътни нарушения, които могат да се определят като „несъществени“ по смисъла на чл. 2 на Протокол 7 Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и във връзка с чл. 2 на Протокол 7 към същата.
 3.
 В случай на положителен отговор на втори въпрос, да се даде отговор и на следните въпроси:
 3.1.
 Представлява ли „несъществено нарушение“ по смисъла на правото на Съюза, при условията на главното производство, административно нарушение на правилата за движение, за което едновременно са налице следните обстоятелства:
 А.
 деянието представлява пътнотранспортно произшествие, от което са настъпили имуществени вреди, квалифицира се като виновно извършено и е наказуемо като административно нарушение;
 Б.
 според размера на предвидената финансова санкция, решението за налагането й не може да се обжалва пред съд и лицето не може да докаже, че не е извършило виновно приписваното му деяние;
 Г.
 отнемат се посочен в решението брой контролни точки, като автоматична правна последица от влизането му в сила;
 Д.
 при въведената система на свидетелство за управление на моторно превозно средство с предоставяне на определен брой контролни точки при издаването му за отчитане на извършените нарушения, се вземат предвид и отнетите контролни точки вследствие на необжалваеми НП като автоматична правна последица.
 Д.
 при обжалване пред съд на принудителна мярка за отнемане на свидетелство за управление на моторно превозно средство поради изгубена правоспособност, настъпила като автоматична правна последица от отнемането на предоставения първоначален размер на контролните точки, не се осъществява преюдициален съдебен контрол върху законосъобразността на необжалваемите НП, с които се отнемат контролни точки.
 3.2.
 Следва ли, че чл. 82 от Договора за функционирането на Европейския съюз, евентуално чл.91, параграф1, буква в) от същия договор, и мерките, приети на основание посочените разпоредби, както и Рамково решение No 2005/214/ПВР на Съвета от 24.02.2005г., относно прилагането на принципа за взаимно признаване на финансови санкции, допускат да не се прилага съответно принципа за взаимно признаване на съдебни решения и присъди или мерки за подобряване на безопасността на движението, за решение за наложена финансова санкция за нарушение за правилата за движение при условията на главното производство, което деяние може да се определи като „несъществено“ по правото на Съюза, като държавата-членка предвиди неспазване на изискванията за обжалваемост пред съд, компетентен и по наказателни дела, и приложимост на процесуалния ред по националното право за обжалване при обвинение за извършено престъпление.
 4.
 В случай на отрицателен отговор на втори въпрос, да се отговори на следния въпрос:
 Следва ли, че чл. 82 от Договора за функционирането на Европейския съюз, евентуално чл.91, параграф1, буква в) от същия договор, и мерките, приети на основание посочените разпоредби, както и Рамково решение No 2005/214/ПВР на Съвета от 24.02.2005г., относно прилагането на принципа за взаимно признаване на финансови санкции, допускат да не се прилага съответно принципа за взаимно признаване на съдебни решения и присъди или мерките за подобряване на безопасността на движението по правото на Съюза, по преценка на държавата-членка, като в нормативен акт предвиди неспазването на изискванията за обжалване пред съд, компетентен и по наказателни дела, и приложимост на процесуалния ред по националното право за обжалване при обвинение за извършено престъпление, спрямо решение за наложена финансова санкция за нарушение за правилата за движение, за което при условията на главното производство, е налице едновременно следното:
 А.
 деянието представлява пътнотранспортно произшествие, от което са настъпили имуществени вреди, квалифицира се като виновно извършено и е наказуемо като административно нарушение;
 Б.
 според размера на предвидената финансова санкция, решението за налагането й не може да се обжалва пред съд и лицето не може да докаже, че не е извършило виновно приписваното му деяние;
 Г.
 отнемат се посочен в решението брой контролни точки, като автоматична правна последица от влизането му в сила;
 Д.
 при въведената система на свидетелство за управление на моторно превозно средство с предоставяне на определен брой контролни точки при издаването му за отчитане на извършените нарушения, се вземат предвид и отнетите контролни точки вследствие на необжалваеми НП като автоматична правна последица.
 Д.
 при обжалване пред съд на принудителна мярка за отнемане на свидетелство за управление на моторно превозно средство поради изгубена правоспособност, настъпила като автоматична правна последица от отнемането на предоставения първоначален размер на контролните точки, не се осъществява преюдициален съдебен контрол върху законосъобразността на необжалваемите НП, с които се отнемат контролни точки.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/34
 Решение на Общия съд от 10 септември 2010 г. — MPDV Mikrolab/СХВП (ROI ANALYZER)
 (Дело Т-233/08) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „ROI ANALYZER“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2010/C 288/65)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbach, Германия) (представител: адв. W. Göpfert, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 април 2008 г. (преписка R 1525/2006-4) относно регистрацията на словния знак „ROI ANALYZER“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/37
 Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — Othman/Съвет и Комисия
 (Дело T-318/01) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Промяна на исканията - Основни права - Право на зачитане на собствеността, право на лицето да бъде изслушано и право на ефективен съдебен контрол)
 2009/C 180/66
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Omar Mohammed Othman (Лондон, Обединено кралство) (представители: първоначално J. Walsh, barrister, F. Lindsley и S. Woodhouse, solicitors, впоследствие S. Cox, barrister, и H. Miller, solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално M. Vitsentzatos и M. Bishop, впоследствие M. Bishop и E. Finnegan), и Комисия на Европейските общности (представители: първоначално A. van Solinge и C. Brown, впоследствие E. Paasivirta и P. Aalto)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално J. Collins, впоследствие C. Gibbs, впоследствие E. O’Neill и накрая I. Rao, подпомагани първоначално от S. Moore, впоследствие от M. Hoskins, barristers)
 Предмет
 Първоначално, искане за отмяна, от една страна, на Регламент (ЕО) No 467/2001 на Съвета от 6 март 2001 година за забрана на износа на някои стоки и услуги за Афганистан, за засилване на забраната на полети и удължаване на замразяването на финансови средства и други финансови ресурси по отношение на талибаните в Афганистан и за отмяна на Регламент (ЕО) No 337/2000 (ОВ L 67, стр. 1) и, от друга страна, на Регламент (ЕО) No 2062/2001 на Комисията от 19 октомври 2001 година за изменение за трети път на Регламент No 467/2001 (ОВ L 277, стр. 25), впоследствие, искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент No 467/2001 (ОВ L 139, стр. 9) в частта, в която тези актове засягат жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по исканията за отмяна на Регламент (ЕО) No 467/2001 на Съвета от 6 март 2001 година за забрана на износа на някои стоки и услуги за Афганистан, за засилване на забраната на полети и удължаване на замразяването на финансови средства и други финансови ресурси по отношение на талибаните в Афганистан и за отмяна на Регламент (ЕО) No 337/2000 и на Регламент (ЕО) No 2062/2001 на Комисията от 19 октомври 2001 година за изменение за трети път на Регламент No 467/2001.
 2)
 Отменя Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 г. за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните и за отмяна на Регламент No 467/2001 в частта, в която последният засяга г-н Omar Mohammed Othman.
 3)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе наред с направените от него съдебни разноски съдебните разноски, направени от г-н Othman, както и сумите, предварително отпуснати от касата на Първоинстанционния съд като правна помощ.
 4)
 Комисията на Европейските общности и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 68, 16.3.2002 г.


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/15
 Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. — Romana Tabacchi/Комисия
 (Дело T-11/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Италиански пазар на изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Участие в нарушението - Продължителност на нарушението - Глоби - Смекчаващи обстоятелства - Максимален размер от 10 % от оборота - Равно третиране - Правомощия за пълен съдебен контрол)
 2011/C 340/27
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Romana Tabacchi Srl, по-рано Romana Tabacchi SpA (Рим, Италия) (представители: M. Siragusa и G. C. Rizza, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално É. Gippini Fournier и F. Amato, впоследствие É. Gippini Fournier и V. Di Bucci, и накрая É. Gippini Fournier и L. Malferrari)
 Предмет
 От една страна, искане за частична отмяна на Решение C(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (дело COMP/C.38.281/B.2 — Суров тютюн — Италия) и от друга страна, искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя.
 Диспозитив
 1.
 Отменя член 1, буква б) от Решение C(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (дело COMP/C.38.281/B.2 — Суров тютюн — Италия), доколкото в него Европейската комисия приема, че Romana Tabacchi Srl е участвало в нарушението след февруари 1999 г.
 2.
 Определя на 1 милион евро размера на глобата, наложена на Romana Tabacchi.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4.
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Romana Tabacchi.
 5.
 По дело T-11/06 R Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Romana Tabacchi.
 (1) ОВ C 60, 11.3.2006 г.


text:
 1.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/26
 Жалба, подадена на 6 март 2015 г. — FJ/Парламент
 (Дело F-38/15)
 (2015/C 178/28)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: FJ (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя да се поемат някои немедицински разноски, направени за неговия син.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Като главно искане, да се обяви за неправомерно решението на ОН от 18 юни 2014 г. да не се поемат някои немедицински разходи, които не се възстановяват от ОСЗО, направени във връзка с увреждане, което има синът на жалбоподателя;
 —
 При условията на евентуалност, да се разпореди назначаването на експерт по реда на член 75 от Процедурния правилник, за да се определи произтичащата от увреждането степен на неработоспособност;
 —
 да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/42
 Критерии за разпределяне на делата между съставите
 (2007/C 269/74)
 На 25 септември 2007 г., в съответствие с член 12 от Процедурния правилник, Първоинстанционният съд определи критериите за разпределяне на делата по съставите за периода от 25 септември 2007 г. до 30 септември 2008 г., както следва:
 1.
 От момента на тяхното подаване жалбите, предявени срещу решения на Съда на публичната служба, се възлагат на състава по жалбите, без с това да се засяга последващото прилагане на членове 14 и 51 от Процедурния правилник.
 2.
 От момента на подаването на исковата молба или на жалбата делата, различни от посочените в параграф 1, се разпределят на тричленните състави, без с това да се засяга последващото прилагане на членове 14 и 51 от Процедурния правилник.
 Посочените в настоящия параграф дела се разпределят между съставите съобразно три отделни списъка за ротация, установени в зависимост от реда на завеждане на делата в секретариата:
 —
 за делата относно изпълнението на нормите в областта на конкуренцията, приложими за предприятията, на нормите в областта на помощите, предоставени от държавите, и на нормите в областта на мерките за защита на търговията;
 —
 за делата относно правата на интелектуална собственост, посочени в член 130, параграф 1 от Процедурния правилник;
 —
 за всички други дела.
 В рамките на тези списъци за ротация двата тричленни състава, в които са разпределени по четирима съдии, се вземат предвид два пъти при всяка трета позиция.
 С оглед на отчитане наличието на свързани дела или за осигуряване на равномерно разпределение на обема на работата, председателят на Първоинстанционния съд може да се отклони от тези списъци за ротация.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/13
 Преюдициално запитване, отправено от Curte de Apel Cluj (Румъния) на 23 май 2011 г. — Наказателно производство срещу Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (nata Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș
 (Дело C-248/11)
 2011/C 252/26
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curte de Apel Cluj
 Страни в главното производство
 Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (nata Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 4, [параграф 1], точка 14, както и членове 9—14 от Директива 2004/39/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че те се прилагат както по отношение на първичен пазар за търговия с ценни книжа, разрешен от CNVM, така и по отношение на вторичен пазар за търговия с ценни книжа, който се е слял с първия чрез поглъщане още през 2005 г., но който е продължил да бъде разглеждан отделно от регулирания пазар, без обаче неговата правна природа да бъде изяснена от нормативна гледна точка?
 2.
 Следва ли разпоредбите на член 4, [параграф 1], точка 14 от Директива 2004/39/ЕО да се тълкуват в смисъл, че в обхвата на понятието регулиран пазар не влизат системите за търговия с ценни книжа, които не отговарят на изискванията на Дял III от Директива 2004/39/ЕО?
 3.
 Следва ли разпоредбите на член 47 от Директива 2004/39/ЕО да се тълкуват в смисъл, че пазар, за който не е съобщено от компетентния национален орган и който не фигурира в списъка на регулираните пазари, не е подчинен на правния режим, приложим към регулираните пазари, по-конкретно на нормите, които инкриминират пазарните злоупотреби в рамките на Директива 2003/6/ЕО?
 (1) Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (ОВ L 145, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 247.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/67
 Жалба, подадена на 24 февруари 2010 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-89/10)
 2010/C 100/99
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Република Унгария (представители: J. Fazekas, M. Z. Fehér и K. Szíjjártó)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отменят член 1, параграфи 3 и 4, точка 3.3 от Приложение I и Приложение II към Решение на Комисията [C(2009) 10151] от 14 декември 2009 г. относно ключов проект, наречен „Участък от автомагистрала M43 между Szeged и Makó“, който е част от оперативната програма „Транспорт“, предназначена да предостави структурна помощ от Съюза посредством Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд по линията на цел „Сближаване“, доколкото посочените разпоредби изключват от допустимите разходи плащанията на ДДС.
 —
 Да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят оспорва частично решението на Комисията от 14 декември 2009 г. относно ключов проект, наречен „Участък от автомагистрала M43 между Szeged и Makó“, който е част от оперативната програма „Транспорт“, предназначена да предостави структурна помощ от Съюза посредством Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд по линията на цел „Сближаване“. С това решение Комисията разрешава плащане на помощ за посочения ключов проект от Кохезионния фонд. Освен това в графата „Недопустими разходи“ от Приложение I към обжалваното решение Комисията отхвърля искането на унгарската администрация да включи в рамките на посочения проект плащанията на ДДС.
 Като основание на своята жалба жалбоподателят изтъква, че Комисията е приела обжалваното решение в нарушение на разпоредбите на правото на Съюза, в частност на член 56, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1083/2006 (1) и член 3 от Регламент (ЕО) No 1084/2006. (2)
 Жалбоподателят счита, че член 3, буква д) от Регламент No 1084/2006 ясно установява, че възстановимият данък върху добавената стойност не подлежи на финансиране от Кохезионния фонд. По мнение на жалбоподателя от тази разпоредба безсъмнено се извежда, че подлежи на финансиране данъкът върху добавената стойност, който не е възстановим. Ето защо и като се има предвид, че в контекста на правната уредба на Съюза и на национална правна уредба относно ДДС бенефициерът по ключовия проект, за който се отнася обжалваното решение, няма качеството на данъчнозадължено лице, поради което не може да иска връщане на понесената от него част от платения данък, жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение Комисията не е трябвало да изключи разходите за посочения данък от финансиране с помощта.
 Освен това жалбоподателят твърди, че като е счела за недопустими разходите, които Регламент No 1084/2006 не включва сред допустимите, въпреки че те са посочени изрично като допустими в съответната национална правна уредба, с обжалваното решение Комисията е отнела на държавите членки правомощията, които са им предоставени в съответствие с член 56, параграф 4 от Регламент No 1083/2006.
 Жалбоподателят твърди също така, че становището на Комисията, че понесеният от бенефициера на помощта ДДС е „възстановим“ посредством ДДС, който се фактурира заедно с плащането, получено от лицето, управляващо построената от бенефициера инфраструктура, представлява много широко тълкуване на понятието „възстановим данък върху добавената стойност“, съдържащо се в член 3, буква д) от Регламент No 1084/2006, което не се обхваща от съдържанието на тази разпоредба и освен това противоречи на правната уредба на Съюза относно ДДС.
 Накрая жалбоподателят твърди, че нито Регламент No 1083/2006, нито Регламент No 1084/2006 позволяват тълкуване, според което при преценката на допустимите разходи, включително допустимия ДДС, Комисията би могла да основе своето решение на това, че държавата членка е могла да избере друго законово решение във връзка с развитието на проекта и управлението на инфраструктурата. Според жалбоподателя организацията на управлението на националните инфраструктури и на свързаните с тях обществени услуги е основно от компетентността на държавите членки. Ето защо жалбоподателят изтъква също, че винаги когато са изпълнени установените в общностната правна уредба изисквания, Комисията е длъжна да приеме направения от държавата членка избор, макар това да означава, че разходите ще се квалифицират като допустими въз основа на качеството на бенефициера на данъчнозадължено лице по ДДС или на липсата на такова качество.
 (1) Регламент (ЕО) No 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1260/1999 (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64; Поправка ОВ L 301, 2008 г., стр. 40).
 (2) Регламент (ЕО) No 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за създаване на Кохезионен фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) 1164/94 (ОВ L 210, стр. 79; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 118).


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/5
 Жалба, подадена на 29 януари 2016 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 18 ноември 2015 г. по дело T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP/СХВП
 (Дело C-56/16 P)
 (2016/C 175/04)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, модели и дизайни) (СХВП) (представители: O. Mondéjar Ortuño и E. Zaera Cuadrado)
 Друга страна в производството: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да уважи изцяло жалбата,
 —
 да отмени изцяло обжалваното решение,
 —
 да осъди жалбоподателя пред Общия съд да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Общият съд нарушил член 53, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1) във връзка с член 53, параграф 2, буква г) от Регламент No 207/2009, като приел, че, защитата, предоставена с Регламент (ЕО) No 491/2009 (2) на регистрираните наименования за произход, може да бъде допълнена с Decreto-Lei No 173/2009, Decreto-Lei No 212/2004 и португалския Кодекс за интелектуална собственост.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 491/2009 на Съвета от 25 май 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1234/2007 за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (OB L 154, стр. 1).


text:
 7.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 359/15
 Определение на председателя на Общия съд от 16 октомври 2013 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-461/13 R)
 (Обезпечително производство - Държавни помощи - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване, както и отмяната на текущите плащания - Молба за спиране на изпълнението - Липса на fumus boni juris и на неотложност)
 2013/C 359/28
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González, abogado del Estado)
 Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, B. Stromsky и P. Němečková)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2013) 3204 окончателен на Комисията от 19 юни 2013 г. относно държавна помощ SA.28599 (C-23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), предоставена от Кралство Испания за разширяване на обхвата на цифровата наземна телевизия в отдалечени и слабо заселени райони (с изключение на Кастилия — Ла Манча).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/4
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 30 септември 2011 г. — ÖBB-Personenverkehr AG, други страни: Schienen-Control Kommission и Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie
 (Дело C-509/11)
 2012/C 13/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ÖBB-Personenverkehr AG
 Други страни:
 1.
 Schienen-Control Kommission
 2.
 Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 30, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (1), да се тълкува в смисъл, че националният орган, определен да отговаря за контрола по прилагането на този регламент, е оправомощен да дава задължителни указания за конкретното съдържание на прилаганите от железопътното предприятие условия за обезщетяване за стойността на билета, когато въведените от това предприятие условия за обезщетяване не съответстват на критериите по член 17 от Регламента, въпреки че националното право предоставя на националния орган единствено възможността да обяви съответните условия за обезщетяване за недействителни?
 2.
 Следва ли член 17 от Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт, да се тълкува в смисъл, че в случай на непреодолима сила железопътното предприятие може да се освободи от задължението си за обезщетяване за стойността на билета или по аналогия с основанията за изключване на отговорността по Регламенти (ЕО) No 261/2004, (ЕС) No 1177/2010 или (ЕС) No 181/2011, или поради прилагането на правилата за освобождаване от отговорност по член 32, параграф 2 от Единните правила относно Договора за международен железопътен превоз на пътници и багаж (CIV, приложение I към Регламента) и за случаите на обезщетяване за стойността на билета?
 (1) ОВ L 315, стр. 14.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/50
 Жалба, подадена на 2 април 2014 г. — Saremar/Комисия
 (Дело T-220/14)
 2014/C 175/69
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Saremar — Sardegna Regionale Marittima SpA (Каляри, Италия) (представители: G. Roberti, G. Bellitti и I. Perego, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени, изцяло или частично, обжалваното решение доколкото:
 —
 Комисията квалифицира като държавна помощ компенсацията за обществени услуги съгласно регионален закон No 15 от 7 август 2012 г. и капиталовата вноска, решена на общото събрание на акционерите на Saremar на 15 юни 2012 г.,
 —
 Комисията приема, че тези мерки са несъвместими с вътрешния пазар и разпорежда възстановяването им,
 —
 на основание член 277 ДФЕС, да обяви за незаконосъобразни и неприложими член 4, буква е) от Решение 2012/21/ЕС и точка 9 от Рамката на Европейския съюз за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (2011 г.);
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски за настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са същите като изтъкнатите по дело T-219/14, Regione autonoma della Sardegna/Комисия.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/66
 Жалба, подадена на 2 ноември 2015 г. — LL/Парламент
 (Дело T-615/15)
 (2016/C 027/84)
 Език на производството: литовски
 Страни
 Жалбоподател: LL (Вилнюс, Литва) (представител: J. Petrulionis, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени Решение D(2014) 15503 на Генералния секретар на Европейския парламент от 17 април 2014 г. и дебитно известие No 2014-575, изготвено въз основа на това решение на 5 май 2014 г.;
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 Относно правомерността на плащането и валидността и законността на неговото възстановяване
 Жалбоподателят твърди, че в Решение D(2014) 15503 Генералният секретар на Европейския парламент е решил без никакво основание и напълно незаконно, че сумата от 37 728 EUR е недължимо платена на жалбоподателя и също така необосновано и в разрез с член 68 от мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и член 80 от Правилата за прилагане на Финансовия регламент е разпоредил на счетоводната служба на Европейския парламент да възстанови платената на жалбоподателя сума от 37 728 EUR и по реда на тази процедура да се нотифицира на жалбоподателя дебитно известие No 2014-575.
 Според жалбоподателя при приемането на решението Генералният секретар на Европейския парламент е взел предвид само два елемента: доклада на ОЛАФ и факта, че жалбоподателят не е приложил доказателство, че сумата е била използвана по нейното предназначение. При все това жалбоподателят твърди, че няма събрани данни, които да потвърждават, че той е използвал получената сума за цели, различни от нейното предназначение, в нарушение на член 14 от Правилника за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент.
 Относно погасителната давност и прилагането на принципите на разумен срок, правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания
 Жалбоподателят твърди, че в Решение D(2014) 15503 на Генералния секретар на Европейския парламент от 17 април 2014 г. и в дебитно известие No 2014-575 не е била спазена погасителната давност, предвидена в член 81 от Финансовия регламент и в член 93 от Правилата за прилагане на Финансовия регламент, и че не са били изпълнени изискванията на принципите на разумен срок, правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания.
 Според жалбоподателят съответните институции на ЕС са забавили по необоснован и несправедлив начин и през неразумно дълъг период упражняването на своите правомощия и приемането на съответните решения. По този начин правата на жалбоподателя били нарушени, включително правото на защита и правилното упражняване на това право, което се дължи на дългия период между разследваните събития и приемането на съответните решения, през който жалбоподателят е бил обективно лишен от възможността ефективно да се защити срещу направените обвинения, да представи доказателства и да предприеме всички други необходими мерки, за да се осигури справедливото решаване на въпроса.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/28
 Иск, предявен на 17 август 2010 г. — ATC и др./Комисия
 (Дело T-333/10)
 ()
 2010/C 274/43
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищци: Animal Trading Company (ATC) BV (Loon op Zand, Нидерландия), Avicentra NV (Malle, Белгия), Borgstein birds and Zoofood Trading VOF (Wamel, Нидерландия), Bird Trading Company Van der Stappen BV (Dongen, Нидерландия), New Little Bird’s srl. (Anagni, Италия), Vogelhuis Kloeg (Zevenbergen, Нидерландия), Pistone Giovanni (Westerlo, Белгия) (представители: M. Osse и J. Houdijk, advocaten)
 Ответници: Европейската комисия и Европейският съюз, представляван от Европейската комисия
 Искания на ищците
 —
 да се осъдят Европейският съюз и/или Европейската комисия да поправят вредите, които ищците са претърпели в резултат от приемането на Решение 2005/760/ЕО (1) и/или от продължаването на срока на неговото действие с Решение 2005/862/ЕО (2) и/или с Решение 2006/79/ЕО (3) и/или с Решение 2006/405/ЕО (4) и/или с Решение 2006/522/ЕО (5) и/или с Решение 2007/21/ЕО (6) и/или с Решение 2007/183/ЕО (7) и/или в резултат от приемането на Регламент No 318/2007 (8);
 —
 да се осъдят Европейският съюз и/или Европейската комисия да заплатят съдебните разноски и извънсъдебните разходи.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците искат да се поправят вредите, които се претърпели в резултат, първо, от забраната за внос на птици, уловени от дивата природа, в сила от месец октомври 2005 г.; второ, от продължаването на срока на действие на тази забрана и трето, от изискванията относно вноса на птици, уловени от дивата природа, действащи от 1 юли 2007 г. и въвеждащи фактическа забрана за техния внос.
 В подкрепа на първата част от иска си за обезщетение, която се отнася до приемането на Решение 2005/760/ЕО, ищците посочват три правни основания.
 На първо място, те изтъкват, че при упражняване на своите правомощия съгласно член 18 от Директива 91/496 (9) Комисията разполага с много ограничена свобода на преценката и че Комисията превишава тези правомощия, като забранява вноса от държави, в които не са налице случаи на заразяване с инфлуенца по птиците или не съществува конкретна опасност за нейното разпространение.
 На второ място, според ищците, дори да се допусне, че разполага с широка свобода на преценка, Комисията е извършила достатъчно съществено нарушение. В тази връзка ищците посочват, че Комисията не се е съобразила с обема на своите правомощия и е нарушила принципите на пропорционалност и на равно третиране, правото на собственост и свободата за упражняване на стопанска дейност, както и принципа за закрила на оправданите правни очаквания.
 В допълнение ищците посочват, че са понесли действителни и безспорни вреди, както и че е налице причинно-следствена връзка между тези вреди и противоправните действия на Комисията.
 На трето място, ищците изтъкват, че понесените от тях вреди са необичайни и специфични, така че надхвърлят границите на икономическия риск, характерен за дейностите в съответната област. Налагането на цялостна забрана за внос на диви птици не можело да се предвиди и ощетявало в особено голяма степен търговците на диви птици. Поради тези причини ищците искат да се установи, че Комисията носи отговорност, дори и ако бъде прието, че е действала правомерно.
 С втората част на иска си за обезщетение ищците искат да се поправят вредите в резултат на продължаването на действието на забраната за внос на диви птици от трети държави. В тази връзка посочват същите основания, както в първата част на иска за обезщетение.
 Накрая ищците искат да се поправят вредите, понасени от тях в резултат на Регламент No 318/2007, който ограничава птиците, които могат да бъдат внасяни, до отгледаните на закрито и произхождащи от много малък брой трети страни. В тази връзка ищците излагат три правни основания.
 Първо, ищците изтъкват, че не е налице достатъчно ясно определено правно основание за приемането на Регламент No 318/2007. Директива 91/496 и Директива 92/65 (10) не съдържали правно основание за приемането на Регламент No 318/2007 от Комисията.
 Второ, ищците посочват, че е допуснато нарушение на принципите на равно третиране и на пропорционалност, както и че се нарушава свободата на извършване на стопанска дейност и свободата на собственост.
 Освен това според ищците понесените от тях вреди са действителни и безспорни и е налице причинно-следствена връзка между тези вреди и противоправните действия на Комисията.
 Трето, дори ако следва да се приеме, че не е налице противоправно поведение, ищците искат да се установи, че Комисията носи отговорност за понесените вреди в резултат на приемането на Регламент No 318/2007.
 (1) Решение 2005/760/ЕО на Комисията от 27 октомври 2005 година относно някои защитни мерки във връзка с високо патогенната инфлуенца по птиците в някои трети страни при вноса на птици, отглеждани на закрито (ОВ L 285, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 198).
 (2) Решение 2005/862/ЕО на Комисията от 30 ноември 2005 година за изменение на Решения 2005/759/ЕО и 2005/760/ЕО относно мерките за борба с инфлуенцата по птици, различни от домашните (ОВ L 317, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 67, стр. 176).
 (3) Решение 2006/79/ЕО на Комисията от 31 януари 2006 година за изменение на Решение 2005/759/ЕО и Решение 2005/760/ЕО във връзка с удължаване на техния срок на прилагане (ОВ L 36, стр. 48).
 (4) Решение 2006/405/ЕО на Комисията от 7 юни 2006 година за изменение на Решения 2005/710/ЕО, 2005/734/ЕО, 2005/758/ЕО, 2005/759/ЕО, 2005/760/ЕО, 2006/247/ЕО, 2005/265/ЕО по отношение на определени мерки във връзка с високопатогенния вирус на инфлуенца по птиците (ОВ L 158, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 72, стр. 166).
 (5) Решение 2006/522/ЕО на Комисията от 25 юли 2006 година за изменение на Решение 2005/759/ЕО и Решение 2005/760/ЕО относно някои защитни мерки във връзка с високопатогенната инфлуенца по птиците и въвеждането на някои живи птици в Общността (ОВ L 205, стр. 28).
 (6) Решение 2007/21/ЕО на Комисията от 22 декември 2006 година за изменение на Решение 2005/760/ЕО относно някои защитни мерки във връзка с високопатогенната инфлуенца по птиците при вноса в Общността на птици, различни от домашните (ОВ L 7, стр. 27; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 81, стр. 268).
 (7) Решение 2007/183/ЕО на Комисията от 23 март 2007 година за изменение на Решение 2005/760/ЕО относно някои защитни мерки във връзка с високопатогенната инфлуенца по птиците в някои трети страни при вноса на птици, отглеждани на закрито (ОВ L 84, стр. 44).
 (8) Регламент (ЕО) No 318/2007 на Комисията от 23 март 2007 година за определяне на ветеринарно-санитарните условия за внос на някои птици в Общността и на съответните карантинни срокове (ОВ L 84, стр. 7).
 (9) Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно определяне на принципите на организация на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни, и за изменение на Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО и 90/675/ЕИО (ОВ L 268, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 151).
 (10) Директива 92/65/ЕИО на Съвета от 13 юли 1992 година за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО (ОВ L 268, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 11, стр. 143).


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/34
 Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-117/10)
 2010/C 113/53
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение 2010/10/ЕО (1) на Съвета от 20 ноември 2009 година за предоставяне на държавна помощ от властите на Република Полша за закупуване на земеделска земя в периода между 1 януари 2010 г. и 31 декември 2013 г.,
 —
 Съветът на Европейския съюз да бъде осъден да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С приемането на обжалваното решение Съветът е отменил решението на Комисията, съдържащо се в предложението за приемане на подходящи мерки в точка 196 от Насоките за селското стопанство от 2007 г. и в неговото безусловно приемане от Полша, задължаващо последната най-късно до 31 декември 2009 г. да преустанови съществуващата схема за предоставяне на помощ за закупуване на земеделска земя. Под прикритието на извънредни обстоятелства Съветът всъщност разрешава на Полша да продължи тази схема до изтичането на срока на Насоките за селското стопанство от 2007 г. на 31 декември 2013 г. Обстоятелствата, изтъкнати от Съвета като мотиви за неговото решение, очевидно не са извънредни обстоятелства от естество да обосноват приетото решение и не вземат под внимание решението на Комисията относно тази схема. В подкрепа на своята жалба за отмяна Комисията сочи четири правни основания:
 а)
 на първо място тя счита, че Съветът не е бил компетентен да действа на основание на член 88, параграф 2, трета алинея ЕО, защото той не взел решение по молбата на Полша в тримесечния срок, определен в четвъртата алинея от тази разпоредба, и защото във всеки случай одобрената от него помощ е била съществуваща помощ, която Полша, когато приела предложените ѝ от Комисията подходящи мерки, се задължила да отмени до края на 2009 г.
 б)
 на второ място, като разрешил помощта до 2013 г., Съветът е злоупотребил с властта си, опитвайки се да неутрализира решението, според което Полша е била свободна да продължи тази помощ до края на 2009 г., но не и след това.
 в)
 по-нататък, съгласно третото правно основание, обжалваното решение е прието в нарушение на принципа за лоялно сътрудничество, който се прилага към държавите членки и също между институциите. Чрез своето решение Съветът е освободил Полша от нейното задължение за сътрудничество с Комисията във връзка с подходящите мерки, приети от тази държава членка относно съществуващата помощ за закупуване на земеделска земя в контекста на установеното от член 88, параграф 1 ЕО сътрудничество.
 г)
 с последното си правно основание Комисията твърди, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, доколкото е счел, че са съществували извънредни обстоятелства, оправдаващи приемането на одобрената мярка.
 (1) ОВ L 4, 8.1.2010 г., стр. 89.


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/1
 2010/C 51/01
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 37, 13.2.2010 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 24, 30.1.2010 г.
 ОВ C 11, 16.1.2010 г.
 ОВ C 312, 19.12.2009 г.
 ОВ C 297, 5.12.2009 г.
 ОВ C 282, 21.11.2009 г.
 ОВ C 267, 7.11.2009 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/44
 Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г. — Torres/СХВП — Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)
 (Дело T-8/07) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „TG Torre Galatea“ - По-ранна словна марка на Общността „TORRES 10“ - Относително основание за отка - Липса на вероятност от объркване)
 (2009/C 44/76)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Испания) (представители: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: O. Mondéjar Ortuño)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Fundación Gala-Salvador Dalí (Figueras, Испания) (представители: A. Segura Roda и M. Teixidor Jufresa, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 24 октомври 2006 г. (преписка R 168/2006-2) относно процедура по възражение между Miguel Torres, SA и Fundacíon Gala-Salvador Dalí.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Miguel Torres, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 56, 10.3.2007 г.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/28
 Жалба, подадена на 31 август 2011 г. от Caffaro Srl в несъстоятелност (по-рано Caffaro Srl) срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 16 юни 2011 г. по дело T-192/06, Caffaro/Комисия
 (Дело C-447/11 P)
 2011/C 311/46
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Caffaro Srl в несъстоятелност (по-рано Caffaro Srl) (представители: адв. A. Santa Maria, адв. C. Biscaretti di Ruffia и адв. E. Gambaro, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени обжалваното съдебно решение и следователно да се обяви недействителността на Решение на Комисията C(2006) 1766 окончателен от 3 май 2006 г., в частта, в която осъжда Caffaro S.r.l., солидарно с SNIA S.p.A., да заплати глоба в размер на 1 078 милиона евро, или при условията на евентуалност,
 —
 да се отмени обжалваното съдебно решение и следователно решението на Комисията в частите, до които се отнасят правните основания по настоящата жалба, приети за основателни и уважени от Съда,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, да се намали размерът на наложената на жалбоподателя глоба до определена символична стойност или съществено, като се вземат предвид посочените в настоящата жалба правни основания и фактически обстоятелства,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, да се върне делото на Общия съд, който да постанови ново решение в съответствие с указанията и критериите, които Съдът ще предостави в настоящото производство по обжалване,
 —
 във всички случи да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски пред двете инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 С първото правно основание Caffaro посочва нарушение на член 101 ДФЕС, на член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) 1/2003 (1) и на Насоките на Комисията относно метода за определяне на размера на глобите (2), неправилна правна квалификация, изопачаване на фактите и на някои доказателства, нарушение на задължението за мотивиране, както и липса и противоречие на мотивите на обжалваното съдебното решение, доколкото Общият съд не приема за релевантни положението на икономическа зависимост на Caffaro на разглеждания пазар и претърпяната от него именно в резултат на картела вреда.
 С второто правно основание Caffaro упеква Общият съд в нарушение на принципа на равно третиране, както и в нарушение на член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) 1/2003 и на Насоките на Комисията относно метода за определяне на размера на глобите, що се отнася до рефернтната година, която Комисията е взела предвид в рамките на т.нар. диференцирано третиране. По-специално жалбоподателят критикува вземането предвид на пазарните дялове за 1999 г.на всички участници в твърдяното нарушение (с изключение на Caffaro).
 С третото правно основание жалбоподателят упреква Общият съд в това, че неправилно е приел, че фактът, че жалбоподателят не е участвал в неправомерните контакти от 26 ноември 1998 г., е без значение за възприетата спрямо Caffaro продължителност на нарушението. По-специално жалбоподателят твърди, че е налице нарушение на член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) 1/2003 и на Насоките на Комисията относно метода за определяне на размера на глобите предвид продължителността на нарушението, липсата на мотиви, неправилната преценка на фактите и нарушението на задължението за мотивиране.
 С четвъртото правно основание, което се отнася до погасяването по давност и късното предявяване от Комисията на иск срещу жалбоподателя, Caffaro изтъква неправилното прилагане на член 25 от Регламент (ЕО) 1/2003, изопачаването и неправилната правна квалификация на фактите, злоупотребата с власт, нарушението на общи принципи на правото на ЕС, нарушаването на правото на защита на жалбоподателя, както и липсата на мотиви на обжалваното съдебно решение. По-специално Caffaro упреква Общия съд, че не е взел предвид пасивното поведение на Комисията в продължение на една година след действието, което прекъсва давността, преди да изпрати на жалбоподателя искане за предоставяне на информация, без да проведе разследване и без да посочи изрична причина.
 Накрая, с петото правно основание жалбоподателят поддържа, че обжалваното съдебно решение е опорочено от липсата на мотиви и грешка в преценката на изтъкнатите от него пред Комисията смекчаващи обстоятелства. Жалбоподателят счита, че Общият съд е нарушил също и процесуалните правила и е преценил неправилно в негов ущърб някои доказателства.
 (1) ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.
 (2) ОВ C 9, 1998 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 3, стр. 69.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/15
 Преюдициално запитване, отправено от Korkein oikeus (Финландия) на 17 януари 2011 г. — Finnair Oyj/Timy Lassooy
 (Дело C-22/11)
 2011/C 80/30
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Касатор: Finnair Oyj
 Ответник по касационната жалба: Timy Lassooy
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли Регламент No 261/2004 (1), и в частност член 4 от него, да се тълкува в смисъл, че се прилага само в случаите на отказан достъп на борда поради това, че по търговски съображения въздушният превозвач е продал повече билети от наличните места, или Регламентът е приложим и тогава, когато е отказан достъп на борда по други причини, например оперативни проблеми?
 2.
 Трябва ли член 2, буква й) от Регламента да се тълкува в смисъл, че посочените там основателни причини се свеждат само до фактори, свързани с пътниците, или отказът за достъп на борда може да бъде обоснован и с други причини? Ако Регламентът трябва да се разбира в смисъл, че отказът за достъп на борда може да е обоснован и с причини, които не са свързани с пътниците, възможно ли е да се приеме, че отказът за достъп на борда може да бъде обоснован и поради реорганизация на полетите вследствие на извънредните обстоятелства, посочени в съображения 14 и 15?
 3.
 Трябва ли Регламентът да се тълкува в смисъл, че въздушният превозвач може да бъде освободен от отговорността си съгласно член 5, параграф 3 от Регламента не само по отношение на отменения поради извънредни обстоятелства полет, но и по отношение на пътуващите със следващите полети, ако се е опитал да разпредели тежестта на отрицателните последици от настъпило извънредно обстоятелство — например стачка — върху по-голяма от пътниците на отменения полет група пътуващи, реорганизирайки следващите полети така, че пътуването на никой от пътниците да не продължи прекалено дълго? С други думи, може ли въздушният превозвач да се позовава на извънредни обстоятелства и спрямо пътуващите със следващ полет, за който съответното събитие няма преки последици? В това отношение има ли особена разлика дали положението на пътника и правото му на обезщетение се преценяват от гледна точка на член 4 от Регламента, свързан с отказания достъп на борда, или на член 5, свързан с отмяната на полет?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/30
 Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/СХВП — MIP Metro (METRO)
 (Дело T-197/12) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността METRO - По-ранна фигуративна марка на Общността GRUPOMETROPOLIS - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Право на справедлив процес - Член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи - Членове 75 и 76 от Регламент No 207/2009)
 2013/C 252/48
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 1 март 2012 г. (дело R 2440/2010-1) във връзка с производството по възражение между Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL и MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 209, 14.7.2012 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/8
 Жалба, подадена на 6 август 2010 г. от Mediaset SpA срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 юни 2010 г. по дело T-177/07, Mediaset SpA/Европейска комисия
 (Дело C-403/10 P)
 ()
 2010/C 301/11
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mediaset SpA (представители: K. Adamantopoulos, Dikigoros и G. Rossi, avvocato)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Sky Italia Srl
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени Решението на Общия съд от 15 юни 2010 г. по дело T-177/07;
 —
 да постанови окончателно решение по спора като отмени оспорваното в първоинстанционното производство решение на Европейската комисия или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд и
 —
 да осъди ответника и встъпилата страна в първоинстанционното производство да понесат съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Жалбоподателят поддържа, че: Общият съд (наричан по-нататък „ОС“) допуска две грешки при прилагане на правото, като приема за недопустими позоваванията на жалбоподателя на приложното поле на член 4, параграф 1 от италианския Закон No 350/2003, както и правното основание на жалбоподателя във връзка с разликата между понятията за i) селективност в съответствие с член 107, параграф 1 ДФЕС и ii) дискриминация, което е различно от технологична неутралност. Вследствие на това ОС допуска явна грешка при прилагане на правото поради правната квалификация на италианския закон като мярка, която не е технологично неутрална.
 2.
 ОС допуска грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС като приема, че твърдяното „не неутрално технологично“ естество на италианския закон непременно предоставя селективно икономическо предимство на жалбоподателя. Освен това ОС допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че ответникът правилно констатира наличието на икономическо предимство за Mediaset, при положение, че не квалифицира правно (като ответника) абстрактното и само предполагаемо „създаване на аудитория“ и „навлизане на пазара при по-ниски разходи“ като специално икономическо предимство за Mediaset. ОС също излага неподходящи мотиви в противоречие с член 36 от Статута на Съда, явно изопачава фактите и допуска грешка при прилагане на правото като извършва погрешно и изопачено тълкуване на оспорваното решение в точки 62—68 и 74—79 от съдебното решение. Всъщност ОС допуска грешка при прилагане на правото, защото замества своите съображения с доводът, изложен в оспорваното решение относно твърдяното предимство на Mediaset, и тълкува представените доказателства по начин, който противоречи на формулировката и анализът, съдържащи се в точки 82—95 от оспорваното решение, и изопачава тези доказателства. ОС допуска грешка при прилагане на правото и по отношение на понятието „непряк получател“, както и неговото прилагане и правната му квалификация в настоящото дело.
 3.
 Освен това ОС допуска грешка при прилагане на правото като напълно пропуска да разгледа различните правни основания, изтъкнати, от една страна, в точки 93—96 и, от друга страна, в точки 121—129 от жалбата във връзка с преценката за съвместимост на италианския закон съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. В това отношение ОС също не представя достатъчни мотиви. Освен това ОС допуска грешка при прилагане на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС като обявява италианския закон за несъвместим с общия пазар, в резултат и единствено поради твърдяното неспазване на принципа на технологична неутралност, дължащо се на твърдяното изключване на сателитните декодери от неговото приложно поле, което не е така; и като приема, че ответникът не е извършил правна преценка на негативното въздействие на мярката върху пазара на платената телевизия чрез осъществяване на подходяща правна, икономическа и сравнителна оценка на: a) специфичните нарушения на конкуренцията на пазара на платената телевизия и б) твърдяното наличие на икономическо предимство. Последната мярка най-напред само се презумира, а после е приета за несъвместима с общия пазар, тъй като евентуално не е технически неутрална. В допълнение ОС допуска грешка при прилагане на правото и излага неправилни мотиви за отхвърляне на третото правно основание на жалбата. Той не само представя и тълкува неправилно съответното правно основание и доводите във връзка с противоречивите съображения на оспорваното решение, но и не разглежда тези доводи, поради което неправилно ги отхвърля като неоснователни.
 4.
 На последно място ОС допуска грешка при прилагането на член 14 от Регламент 659/1999 (1) като пропуска да разгледа обстоятелството, че пороците на оспорваното решение относно икономическото предимство, което се твърди, че е било предоставено на жалбоподателя, правят на практика невъзможно възстановяването на твърдяната държавна помощ, в нарушение на принципа на правната сигурност. По този начин оспорваното решение остава без ефективна и прозрачна възможност за обжалване и без подходящ метод за възстановяване. Наред с това ОС тълкува неправилно правните основания на жалбоподателя в това отношение и допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че оспорваното решение позволява възстановяване на предишното положение.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година, за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.