text:
 14.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/2
 Преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien (Австрия) на 12 април 2012 г. — Alfred Hirmann/Immofinanz AG
 (Дело C-174/12)
 2012/C 209/03
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Handelsgericht Wien
 Страни в главното производство
 Ищец: Alfred Hirmann
 Ответник: Immofinanz AG
 Подпомагаща страна: Aviso Zeta AG
 Преюдициални въпроси
 1.
 Национална норма, по силата на която акционерното дружество като емитент носи отговорност към лицето, закупило акции, при неизпълнение на предвидените от законодателството относно капиталовия пазар задължения за предоставяне на информация съгласно следните разпоредби на
 —
 членове 6 и 25 от Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 г., в редакцията ѝ с Директива 2008/11/ЕО от 11 март 2008 г. (1),
 —
 членове 7, 17 и 28 от Директива 2004/109/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 г.,
 —
 член 14 от Директива 2003/6/ЕО (3) на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г.,
 съвместима ли е с членове 12, 15, 16, 19 и 42 от Директива 77/91/ЕИО (4) на Съвета от 31 януари 1977 г., в действащата ѝ към момента редакция?
 2.
 Разпоредбите на членове 12, 15, 16, и по-специално на членове 18, 19 и член 42 от Директива 77/91/ЕИО на Съвета от 31 януари 1977 г., в действащата ѝ към момента редакция, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която в случаите на посочената във въпрос 1 отговорност акционерното дружество трябва да възстанови на купувача платената цена за придобиване и да получи обратно съответните акции?
 3.
 Разпоредбите на членове 12, 15, 16, 18, 19 и 42 от Директива 77/91/ЕИО на Съвета от 31 януари 1977 г., в действащата ѝ към момента редакция, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че посочената във въпрос 1 отговорност на акционерното дружество
 —
 може да обхваща и нетните активи на акционерното дружество (записан капитал и резерви по смисъла на член 15, параграф 1, буква а) от споменатата директива), и
 —
 да е налице дори когато може да доведе до несъстоятелност на акционерното дружество?
 4.
 Разпоредбите на членове 12 и 13 от Директива 2009/101/ЕО (5) на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която придобиването на дял от дружественото имущество се унищожава с обратна сила, така че при унищожаване на договор за покупка на акции трябва да се счита, че то има действие ex nunc (вж. Решение на Съда от 15 април 2010 г. по дело C-215/08, „E. Friz GmbH“)?
 5.
 Разпоредбите на членове 12, 15, 16, 18, 19 и 42 от Директива 77/91/ЕИО на Съвета от 31 януари 1977 г., в действащата ѝ към момента редакция, и на членове 12 и 13 от Директива 2009/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г., трябва ли да се тълкуват в смисъл, че отговорността е ограничена до стойността на акциите — а в случаите на котирано на борсата дружество, до борсовия курс на акциите — която те имат към момента на предявяване на правото, така че понякога акционерът може да получи сума, която е по-малка от първоначално платената от него цена за тези акции?
 (1) Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО (ОВ L 345, стр. 64; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 23), изменена с Директива 2008/11/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г. (ОВ L 76, стр. 37).
 (2) Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 година относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО (ОВ L 390, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 172).
 (3) Директива 2003/6/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (ОВ L 96, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 210).
 (4) Втора Директива 77/91/ЕИО на Съвета от 13 декември 1976 година за съгласуване на гаранциите, които се изискват в държавите членки за дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите както на съдружниците, така и на трети лица по отношение учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал с цел тези гаранции да станат равностойни (ОВ L 26, 1977 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 8).
 (5) Директива 2009/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за координиране на гаранциите, които държавите членки изискват от дружествата по смисъла на член 48, втора алинея от Договора, за защита на интересите на членовете и на трети лица с цел тези гаранции да станат равностойни (ОВ L 258, стр. 11).


text:
 22.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/15
 Преюдициално запитване от Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 19 март 2015 г. — Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG/Freistaat Sachsen
 (Дело C-134/15)
 (2015/C 205/20)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Sächsisches Oberverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG
 Ответник: Freistaat Sachsen
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместим ли е член 5, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) No 543/2008 (1) с член 6, параграф 1, първа алинея от Договора за Европейския съюз (ДЕС) във връзка с член 15, параграф 1 и член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз („Хартата“)?
 2)
 Съвместим ли е член 5, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) No 543/2008 с член 40, параграф 2, втора алинея ДФЕС?
 (1) Регламент (ЕО) No 543/2008 на Комисията от 16 юни 2008 година относно въвеждането на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на определени стандарти за предлагането на пазара на месо от домашни птици (ОВ L 157, стр. 46).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/6
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Rostock (Германия) на 13 август 2012 г. — Наказателно производство срещу Per Harald Lökkevik
 (Дело C-384/12)
 2012/C 343/05
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Rostock
 Страни в главното производство
 Per Harald Lökkevik
 Друга страна: Staatsanwaltschaft Rostock
 Преюдициален въпрос
 Следва ли понятието за облага съгласно член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година (1) да се тълкува в смисъл, че то обхваща и положение, в което привидно изглежда, че е налице липса на компетентност на Европейската комисия във връзка с информация, предоставена в рамките на процедура по субсидиране, с цел избягване на предвиденото в точка 2. 1. i) от Многоотрасловата рамка за регионална помощ за големи инвестиционни проекти от 7 април 1998 г. (ОВ C 107/05, 7.4.1998 г.) задължение за нотифициране на инвестиционни проекти за регионална помощ с разходи по проекта в общ размер на най-малко 50 милиона евро?
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/29
 Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 9 май 2016 г. — Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
 (Дело C-258/16)
 (2016/C 260/37)
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finnair Oyj
 Ответник: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 31 от Конвенцията от Монреал да се тълкува в смисъл, че освен отправянето на жалбата в предвидените срокове запазването на правото на иск предполага отправената в предвидените срокове жалба да е в писмена форма по смисъла на член 31, параграф 3?
 2)
 Ако запазването на правото на иск предполага отправената в предвидените срокове жалба да е в писмена форма, трябва ли член 31, параграф 3 от Конвенцията от Монреал да се тълкува в смисъл, че изискването за писмена форма може да бъде спазено чрез прилагане на електронна процедура, както и чрез регистрацията на декларираните вреди в информационната система на превозвача?
 3)
 Допуска ли Конвенцията от Монреал тълкуване, според което изискването за писмена форма следва да се счита за изпълнено, ако със знанието на пътника декларираните вреди/отправената жалба са регистрирани от представител на превозвача върху хартиен носител или по електронен път в информационната система на превозвача?
 4)
 Член 31 от Конвенцията от Монреал поставя ли други изисквания относно съдържанието на жалбата, различни от изискването възникналите вреди да бъдат сведени до знанието на превозвача?


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/23
 Жалба, подадена на 13 април 2012 г. — Brauerei Beck/СХВП — Aldi (Be Light)
 (Дело T-172/12)
 2012/C 194/40
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Brauerei Beck GmbH & Co. KG (Бремен, Германия) (представители: G. Hasselblatt и V. Töbelmann, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 януари 2012 г. по преписка R 2258/2010-1,
 —
 да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на жалбоподателя,
 —
 да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да понесе направените от нея съдебни разноски, ако встъпи в производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „Be Light“ за стоки от класове 29, 30 и 32 — заявка за марка на Общността No 7165351
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „BECK’s“, регистрирана като марка на Общността под No 135285 за стоки от клас 32
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението за всички спорни стоки от клас 32 и допуска спорната марка за останалите стоки.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/31
 Жалба, подадена на 20 април 2017 г. — SE/Съвет
 (Дело T-231/17)
 (2017/C 213/43)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: SE (представител: N. de Montigny, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд да отмени:
 —
 решението на отдел „Индивидуални права“ от 22 юни 2016 г., с което е отказано внучката му да се счита за дете на негова издръжка,
 —
 доколкото е необходимо, изричното решение от 24 януари 2017 г., с което е отхвърлена жалбата му по административен ред, подадена на 19 септември 2016 г.,
 въз основа на това,
 —
 на основание член 2, параграф 2, трета алинея от приложение VII към Правилника за длъжностните лица, да приеме, считано от 13 юни 2016 г., че внучката на жалбоподателя е на негова издръжка,
 —
 да приеме, че внучката на жалбоподателя има качеството на осигурено лице към здравната каса (RCAM) въз основа на осигуровката на жалбоподателя, считано от 13 юни 2016 г.,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от грешки при преценката и при тълкуването на член 2, параграф 2, трета алинея от приложение VII към Правилника за длъжностните лица, които Съветът допуснал при приемането на обжалваните решения.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на принципа на добра администрация.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на член 24 от Хартата на основните права.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/18
 Жалба, подадена на 22 декември 2011 г. — IPK International/Комисия
 (Дело T-671/11)
 2012/C 65/33
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: C. Pitschas)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 14 октомври 2011 г. (ENTR/R1/HHO/lsa — entr.r.1(2011) 1183091), доколкото с него се предвижда на жалбоподателя да се изплатят само лихви в размер на 158 618,27 EUR,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил член 266 ДФЕС, тъй като при изпълнението на Решение на Общия съд от 15 април 2011 г. по дело IPK International/Комисия, T-297/05, погрешно е изчислил дължимите компенсаторни и мораторни лихви.


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/70
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 юни 2014 г. — Rihn/(Европол)
 (Дело F-67/13) (1)
 ((Публична служба - Персонал на Европол - Конвенция за Европол - Правилник за персонала на Европол - Решение 2009/371/ПВР - Прилагане на УРДС към служителите на Европол - Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител - Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител))
 2014/C 253/98
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Philippe Rihn (Хага, Нидерландия) (представител: J.-J.- Ghosez, avocat)
 Ответник: Европейска полицейска служба (представители: първоначално J. Arnould и D. Neumann, впоследствие J. Arnould, D. Neumann и D. El Khoury)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението да не се поднови договора за определен срок на жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Rihn трябва да понесе направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Европейската полицейска служба.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г., стр. 31.


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/24
 Жалба, подадена на 9 август 2011 г. — Catinis/Комисия
 (Дело T-447/11)
 2011/C 298/45
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lian Catinis (Дамаск, Сирия) (представител: S. Pappas, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение, доколкото с него не се приключва разследването и се отказва достъп до отнасящата се до жалбоподателя преписка, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят представя, на първо място, правно основание, изведено от нарушение на закона и от неизпълнение на задължението за мотивиране на решението разследването да не бъде прекратено, а да бъде продължено отвъд разумния период от време.
 На следващо място жалбоподателят изтъква правно основание, изведено от неизпълнение на задължението за мотивиране на решението да не се предостави достъп до преписката по разследването.
 На последно място жалбоподателят твърди, че са нарушени основни права и общи принципи на правото, в частност — принципът на добра администрация, презумпцията за невиновност и правото на защита.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 15 март 2012 г. — Европейска комисия/Република Кипър
 (Дело C-340/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 92/43/ЕИО - Член 4, параграф 1 и член 12, параграф 1 - Липса на включване в предвидения срок на територията от значение за Общността на езерото Paralimni - Система за опазване на вида Natrix natrix cypriaca (кипърска жълтоуха водна змия)
 2012/C 133/09
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Zavvos и D. Recchia,)
 Ответник: Република Кипър (представители: K. Lykourgos и M. Chatzigeorgiou)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 4, параграф 1 и на член 12, параграф 1 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стp. 7; Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 109) — Невключване на езерото Paralimni в националния списък на териториите, които могат да бъдат определени като територии от значение за Общността — Неустановяване на система за опазване на вида Natrix natrix cypriaca (кипърска водна змия)
 Диспозитив
 1.
 Република Кипър,
 —
 като не е включила територията на езерото Paralimni в националния списък на предложените територии от значение за Общността,
 —
 като е допуснала дейности, които сериозно застрашават екологичните характеристики на езерото Paralimni, и като не е приела защитните мерки, необходими за запазване на популацията на вида Natrix natrix cypriaca (кипърска жълтоуха водна змия), който представлява екологичният интерес на това езеро и на язовир Xyliatos, и
 —
 като не е приела необходимите мерки за установяването и прилагането на строга система за опазване на този вид,
 не е изпълнила задълженията си съответно по член 4, параграф 1 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, изменена с Директива 2006/105/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 г., по тази изменена Директива 92/43, както и по член 12, параграф 1 от същата изменена Директива 92/43.
 2.
 Осъжда Република Кипър да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 30.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/10
 Иск, предявен на 4 април 2014 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-162/14)
 2014/C 202/11
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Tokár и K. Herrmann)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Полша не изпълнява задълженията си по член 45, параграф 2 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (1), тъй като е оставила в сила абсолютни основания за изключване на икономическите оператори от процедурата по възлагане на обществена поръчка като предвидените в член 24, параграф 1, точки 1 и 1а от Закона за обществените поръчки (Ustawа o zamówieniach publicznych), които излизат извън обхвата на материалноправните критерии за изключване, изчерпателно изброени в член 45, параграф 2 от Директивата,
 —
 Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Основанията за изключване на икономическите оператори от процедурата за възлагане на обществена поръчка, предвидени в член 24, параграф 1, точки 1 и 1a от Закона за обществените поръчки и отнасящи се до професионалните качества на съответния оператор — а именно, първо, че поради неизпълнение или неточно изпълнение на поръчка икономическият оператор е причинил вреди, което е установено с влязло в сила съдебно решение, и второ, че икономическият оператор е бил страна по договор, който възложителят е развалил или прекратил или от който се е оттеглил по причини, за които отговаря операторът, — излизат извън обхвата на предпоставките за изключване по член 45, параграф 2 от Директива 2004/18/ЕО, и в частност по буква г) от този член.
 Тълкуването на последно упоменатата предпоставка е предмет на Решение на Съда по дело Forposta и ABC Direct Contact, C-465/11. В него Съдът установява, че понятието „сериозно професионално нарушение“, използвано в член 45, параграф 2, буква г) от Директива 2004/18/ЕО, обхваща всяко виновно поведение, което оказва влияние върху професионалната благонадеждност на съответния оператор. Предпоставките за изключване по полския закон обаче не се отнасят единствено до случаите, когато съответният икономически оператор е действал умишлено или поради относително груба небрежност, а изискват възложителят автоматично да изключи икономическия оператор, без преди това да е преценил дали съответното нарушение на оператора е било извършено виновно.
 (1) ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в OB L 182, 2008 г., стр. 282.


text:
 19.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/7
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 25 март 2013 година
 по дело E-10/12
 Yngvi Harðarson/Askar Capital hf.
 (Директива 91/533/ЕИО — Задължение на работодателя да информира работниците или служителите — Изменения на писмен трудов договор — Последствия от неинформиране за изменения)
 2013/C 270/05
 По дело E-10/12 Yngvi Harðarson/Askar Capital hf. — По ИСКАНЕ до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и Съд от Héraðsdómur Reykjavíkur (районен съд на Рейкявик) относно тълкуването на Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 година относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение, Съдът, съставен от Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдия, излезе с решение на 25 март 2013 г., чийто диспозитив постановява:
 Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 г. относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение трябва да се тълкува като неизискваща компенсацията на служителите или работниците да се оценява въз основа на писмен трудов договор, ако на служителите не са били връчени писмени документи относно изменения, временни или постоянни, които да са внесени в основните положения на трудовия договор или на трудовото правоотношение между страните, в рамките на сроковете, определени в член 5 от Директивата. Това е валидно и в контекста на процедурите по несъстоятелност или подобно разделяне на дружество с ограничена отговорност.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/12
 Преюдициално запитване, отправено от Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Италия) на 25 юли 2013 г. — Emmeci/Cotral
 (Дело C-427/13)
 2013/C 325/19
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Emmeci Srl
 Ответник: Cotral SpA
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 56 от Директива 2004/17/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че националният законодател не може да предвиди, че възлагащите органи могат да попречат на конкурентите да видят — на фазата на последното наддаване в електронен търг — мястото си в класирането и офертите на останалите икономически оператори, като отложат предоставянето на тази информация за края на търга?
 2)
 Допускат ли член 56 от Директива 2004/17/ЕО и принципите на прозрачност и на равно третиране национални правни разпоредби или административни практики, като посочените в настоящото производство, които предвиждат петминутен „black-out“ на финалния етап от електронния търг, по време на който конкурентите не могат да видят мястото си в класирането?
 (1) Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3).


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/7
 Решение на Съда (осми състав) от 13 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles, Белгия) — Waypoint Aviation SA/État belge — SPF Finances
 (Дело C-9/11) (1)
 (Свободно предоставяне на услуги - Данъчно законодателство - Данъчен кредит върху доходите от заеми, отпуснати за закупуването на активи, използвани на националната територия - Изключване на активите, правото на ползване върху които е отстъпено на трети лица, установени в друга държава членка)
 2011/C 355/11
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Waypoint Aviation SA
 Ответник: État belge — SPF Finances
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour d'appel de Bruxelles — Тълкуване на член 10 ЕО (член 4, параграф 3 ДЕС) и член 49 ЕО (член 56 ДФЕС) — Национална правна уредба, допускаща предоставяне на данъчен кредит на ползвателите на доходи от кредити или от заеми, които са отпуснати на национален координационен център — Право на ползване върху придобито чрез заети средства имущество на установено в дадена държава членка дружество от същата група, различно от това, на което принадлежи координационният център — Изключване на установените в друга държава членка дружества от същата група — Ограничения на свободното предоставяне на услуги
 Диспозитив
 Член 49 ЕО не допуска разпоредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която предвижда предоставяне на данъчен кредит върху доходите от заеми, отпуснати на някои дружества за закупуване на нови активи, използвани на националната територия, при условие че правото на ползване върху актива не се отстъпва от страна на дружеството, което го е придобило със заем, по който е получен данъчен кредит, или от всяко друго дружество, участващо в същата група, на трети лица, различни от установените в тази държава членка членове на тази група.
 (1) ОВ C 95, 26.3.2011 г.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/26
 Преюдициално запитване от Oberlandesgerichts Düsseldorf (Германия), постъпило на 15 юли 2016 г. — DOCERAM GmbH/CeramTec GmbH
 (Дело C-395/16)
 (2016/C 419/35)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DOCERAM GmbH
 Ответник: CeramTec GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 Налице ли е техническа обусловеност, която изключва закрилата на промишления дизайн по смисъла на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (1) и в случая, когато творческият принос към външния изглед няма никакво значение за продуктовия дизайн, а единственият определящ фактор за дизайна е (техническата) функционалност?
 2)
 Ако Съдът отговори утвърдително на първия въпрос:
 От каква гледна точка следва да се прецени дали отделните структурни характеристики на един продукт са били избрани само от съображения за функционалност. От значение ли е погледът на „обективен наблюдател“ и ако да, как следва да се дефинира той?
 (1) ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/7
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshofs (Германия), постъпило на 22 декември 2014 г. — Simona Kornhaas/Thomas Dithmar като синдик на Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
 (Дело C-594/14)
 (2015/C 127/11)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Simona Kornhaas
 Ответник: Thomas Dithmar като синдик на Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
 Преюдициални въпроси
 а)
 Предявеният пред германски съд иск, с който синдикът иска от директора на „private company limited by shares“ по английското или уелското право, по отношение на чието имущество в Германия е открито производство по несъстоятелност съгласно член 3, параграф 1 от Регламента относно производството по несъстоятелност (1), да възстанови сумите, които е платил преди откриване на производството по несъстоятелност, но след настъпване на неплатежоспособността, свързан ли е с германското право в областта на несъстоятелността по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламента относно производството по несъстоятелност?
 б)
 Нарушава ли посоченият иск свободата на установяване по членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС?
 (1) Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143).


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/27
 Жалба, подадена на 7 март 2013 г. — Saferoad RRS/СХВП (MEGARAIL)
 (Дело T-137/13)
 2013/C 129/52
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Saferoad RRS GmbH (Верот, Германия) (представител: адв. C. Czychowski)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 януари 2013 г. по преписка R 2536/2011-4, както и решението на проверителя от 23 ноември 2011 г., доколкото е отказана регистрация на марката,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „MEGARAIL“ за стоки и услуги от класове 6, 19 и 37
 Решение на проверителя: отказва регистрацията.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/16
 Жалба, подадена на 26 май 2015 г. от Emsibeth SpA срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 26 март 2015 г. по дело T-596/13 — Emsibeth/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-251/15 P)
 (2015/C 311/21)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Emsibeth SpA (представител: A. Arpaia, avvocato)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени обжалваното решение (решение на Общия съд на Европейския съюз от 26 март 2015 г., дело T-596/13),
 —
 да разгледа делото по същество,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително направените на първа инстанция.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква нарушение или неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1). По-специално, решението е спорно по отношение на критериите, съгласно които Общият съд е разгледал понятията (i) съответните потребители, идентичност или сходство на (ii) стоките и (iii) марките, както и (iv) съществуването на риск от объркване между двете марки.
 (i)
 Обжалваното решение е непоследователно в частта, в която, макар да е признала на средния потребител, определен като съответния потребител, качеството, че е „добре информиран, както и предпазлив и наблюдателен“, въпреки това към момента на конкретната преценка на действителните му способности да разграничи двете марки, които са очевидно различни, приема, че е напълно повърхностен и неспособен на самостоятелна оценка с лека степен на трудност.
 (ii)
 Обжалваното решение изглежда е в нарушение на общностната съдебна практика, съгласно която при преценката на сходството между стоки трябва да се вземат предвид всички релевантни фактори, свързани с посочените стоки, напр. естество, предназначение, употреба, конкурентност или допълнителност, както и каналите на дистрибуция на стоките. В действителност, Общият съд не е разгледал някои от тези фактори, ограничавайки собствената си преценка до простата констатация, че продуктите за боядисване и обезцветяване на косата били „включени“ в козметичните продукти и следователно тези продукти следвало да се смятат за идентични.
 (iii)
 Обжалваното решение е опорочено от грешка в частта, в която при сравнението между словна марка и комплексна марка не е отдал достатъчно значение на фигуративните елементи във втората марка, които не се съдържат в първата марка и могат да разграничат двата знака, като ограничава преценката си само до словните части.
 Освен това, обжалваното решение неправилно изключва от сравнението първата дума на по-ранната марка (Mc) и не взема предвид, че тази представка, когато бъде поставена пред дадено име и предвид широкото ѝ разпространение, обикновено се приема за бащино име от шотландски произход и следователно се произнася на английски език от всички съответни потребители, а не само от англоговорещата част от тях.
 (iv)
 Обжалваното решение изглежда опорочено от грешка в частта, в която, макар да са налице множество различия между двете сравнявани марки, приема, че съществува риск от объркване.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1)


text:
 29.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 168/31
 Жалба, подадена на 5 април 2017 г. — Senetic/EUIPO — HP Hewlett Packard Group (hp)
 (Дело T-207/17)
 (2017/C 168/40)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Senetic S.A. (Катовице, Полша) (представител: M. Krekora, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: HP Hewlett Packard Group LLC (Хюстън, Тексас, Съединени щати)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „hp“ — заявка за регистрация No 8 579 021
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 февруари 2017 г. по преписка R 1001/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди встъпилата страна да заплати разноските по настоящото производство и по производството пред EUIPO.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 7 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/44
 Жалба, подадена на 1 февруари 2014 г. — ZZ/ЕИБ
 (Дело F-9/14)
 2014/C 212/56
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: L. Isola и G. Isola, адвокати)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка
 Предмет на производството
 Отмяна на доклада за атестиране на жалбоподателя за 2012 г., в частта, в която на изпълнението на задачите не е поставена оценка „exceptional performance“ или „very good performance“ и жалбоподателят не се предлага за повишение във функционална група D, както и в частта, в която се определят целите на жалбоподателя за 2013 г., отмяна на насоките относно доклада за атестиране за 2012 г. и, накрая, осъждане на ЕИБ да поправи имуществените и неимуществени вреди, които жалбоподателят счита, че е претърпял
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени:
 —
 решението, прието на 18 декември 2012 г. от Комитета по жалбите, като се върне преписката на последния с указания за критериите, които трябва да следва при приемането на новото решение,
 —
 насоките, установени от дирекция „Човешки ресурси“ с „Note to Staff n. 722 PERSONNEL/S&D/D&P/2012-198“ от 5 декември 2012 г. и приложените „Guidelines to the 2012 annual staff appraisal exercise“, включително в частта, в която установяват, че крайното решение трябва да бъде синтезирано по определен начин, но не посочват критериите, към които трябва да се придържа оценителят,
 —
 при условията на евентуалност да се отмени,
 —
 атестационният доклад за 2012 г., както в частта относно оценяването, така и в частта, в която не е посочена крайна оценка „exceptional performance“ или „very good performance“ и жалбоподателят не е предложен за повишение във функционална група D, както и в частта, в която са определени целите за 2013 г.,
 —
 всички свързани, последващи и предварителни актове, сред които безспорно повишенията, предвидени в „2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles“ на директора на човешки ресурси от май 2012 г;
 —
 във всички случаи, да се осъди ЕИБ да поправи произтеклите от това имуществени и неимуществени вреди, както и да заплати съдебните разноски заедно с лихви и с отчитане на евентуалната валутна ревалоризация на признатите вземания.


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/11
 Решение на Общия съд от 22 септември 2016 г. — Tose’e Ta’avon Bank/Съвет
 (Дело T-435/14) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Възражение за незаконосъобразност - Предоставяне на изпълнителни правомощия на Съвета - Критерий, отнасящ се до образуванията, които оказват подкрепа на иранското правителство - Грешка при прилагане на правото - Фактическа грешка - Задължение за мотивиране - Пропорционалност - Основни права))
 (2016/C 410/13)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Tose’e Ta’avon Bank (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и M. Bishop)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Съвета на Европейския съюз да остави името на жалбоподателя в списъка, намиращ се в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ 2010 г., L 195, стр. 39), и в този, намиращ с в приложение IX към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ 2012 г., L 88, стр. 1), което решение е съобщено на жалбоподателя с известие от 15 март 2014 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Tose’e Ta’avon Bank да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 253, 4.8.2014 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/46
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 септември 2015 г. — Schönberger/Сметна палата
 (Дело F-14/12 RENV)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Връщане на делото на Съда на публичната служба след отмяна - Повишаване - Процедура по повишаване за 2011 г. - Отказ за повишаване - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
 (2015/C 371/47)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peter Schönberger (Люксембург, Люксембург) (представител: O. Mader, адвокат)
 Ответник: Европейска сметна палата (представители: B. Schäfer и Í. Ní Riagáin Düro)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на ответника за отказ за повишаване на жалбоподателя в степен AD 13 в рамките на процедурата по повишаване за 2011 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна.
 2.
 По дело F-14/12 и дело F-14/12 RENV г-н Schönberger понася направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Сметната палата на Европейския съюз.
 3.
 По дело T-26/14 P Сметната палата на Европейския съюз понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, които са направени от г-н Schönberger.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/11
 Решение на Съда (втори състав) от 9 април 2014 г. (преюдициално запитване от Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — GSV kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 (Дело C-74/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Кодове 7019590010 и 7019590090 по ТАРИК - Регламенти за налагане на антидъмпингови мита върху вноса на определени мрежести тъкани от стъклени влакна с произход от Китай - Текстове на различните езици - Задължение да се платят антидъмпинговите мита))
 2014/C 175/12
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: GSV kft
 Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 Предмет
 Преюдициално запитване — Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Тълкуване на съображение 14 и на член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 138/2011 на Комисията от 16 февруари 2011 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на определени мрежести тъкани от стъклени влакна с произход от Китайската народна република (ОВ L 43, стр. 9) — Освобождаване от антидъмпингово мито на вноса на мрежести тъкани от стъклени влакна, които не съответстват на описанието в код по ТАРИК 7019590010, включено в регламентите, публикувани на езика на вносителя — Стока, която може да бъде класирана под този код в съответствие с текста на други езици
 Диспозитив
 1)
 Код 7019590010 от интегрираната тарифа на Европейските общности, установена в член 2 от Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, трябва да се тълкува в смисъл, че стоки като описаните от запитващата юрисдикция, съставени по-специално от тъкани от стъклени влакна с размер на отворите 4 мм както на дължина, така и на широчина, с тегло над 35 г/кв.м и предназначени за строителния сектор, могат да попаднат в обхвата на тази позиция.
 2)
 Фактът, че стоката, посочена в разглежданата в главното производство митническа декларация, като отговаря на характеристиките, предвидени в код 7019590010 по ТАРИК и възпроизведени в регламентите, с които върху нея се налагат антидъмпингови мита, не съответства на наименованието, дадено в този код и в регламентите, както са публикувани на езика на държавата членка по произход на декларатора, на които последният се е позовал изключително в декларацията си, не може да доведе до отмяна на тарифното ѝ класифициране в посочения код, който митническите органи са определили, след като са се позовали на текстовете на всички други езици на същия код и на посочените регламенти.
 (1) ОВ C 164, 8.6.2013 г.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/16
 Жалба, подадена на 20 март 2013 г. от Reber Holding GmbH & Co. KG срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 17 януари 2013 г. по дело T-355/09, Reber Holding GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-141/13 P)
 2013/C 141/30
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Reber Holding GmbH & Co. KG (представители: O. Spuhler, M. Geitz, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Wedl & Hofmann GmbH
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 I.
 Да отмени решението на Общия съд от 17 януари 2013 г. по дело T-355/09 и решението на четвърти апелативен състав на ответника от 9 юли 2009 г. по преписка R 623/2008-4;
 II.
 При условията на евентуалност,
 да отмени посоченото в точка I съдебно решение и да върне делото за ново разглеждане на Общия съд;
 III.
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Общият съд тълкува условието за „реално използване“ по член 42, параграф 2, първо изречение във връзка с член 42, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността в смисъл, че това използване зависи от размера на оборота и броя на местата за продажба. Този извод е неправилен, тъй като съгласно релевантната практика на Съда на Европейския съюз за наличието на реално използване съвсем не се изисква реализирането на конкретен оборот.
 Макар Общият съд да е приел, че в настоящия случай марката „Walzertraum“, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението, не е била използвана за шоколадови изделия така, че да се запазят свързаните с нея права, той не би трябвало просто да прекрати проверката.
 Общият съд е трябвало да продължи проверката си и да се съсредоточи върху ръчно изработените шоколадови бонбони, като взема предвид принципите, изведени в Решение на Съда от 19 юни 2012 г. по дело C-307/10 (все още непубликувано). На следващо място Общият съд е трябвало да провери дали представените във връзка с използването доказателства удостоверяват, че марката „Walzertraum“, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението, е използвана за ръчно изработени шоколадови бонбони така, че да се запазят свързаните с нея права. Случаят безспорно е такъв. Общият съд обаче не е разгледал докрай този въпрос.
 Впрочем с обжалваното решение се нарушава и общият принцип на равно третиране. Различното третиране произтича по-специално от обстоятелството, че във връзка с марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението, Общият съд е взел предвид и шоколадовите изделия като цяло, при положение че посочената марка е използвана за ръчно изработени шоколадови бонбони. Тъй като за отправна точка служат шоколадовите изделия, приложените за жалбоподателя критерии за използване, позволяващо запазване на правата, неизбежно са същите като приложимите за голямо мултинационално предприятие. Това представлява нарушение на общия принцип на равно третиране.
 Поради това жалбата трябва да бъде уважена в нейната цялост.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/5
 Решение на Съда (пети състав) от 6 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Mac GmbH/Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt
 (Дело C-108/13) (1)
 ((Свободно движение на стоки - Количествени ограничения - Мерки с равностоен ефект - Фитосанитарни продукти - Разрешение за пускане на пазара - Паралелен внос - Изискване за разрешение за пускане на пазара, издадено в съответствие с Директива 91/414/ЕИО в държавата по износа))
 (2015/C 007/06)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mac GmbH
 Ответник: Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt
 Диспозитив
 Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която изключва издаването на разрешение за паралелен внос за продукт за растителна защита, който не е получил в държавата членка по износа разрешение за пускане на пазара, издадено въз основа на Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, въпреки че този продукт е получил разрешение за паралелен внос и може да се счита за идентичен на продукт, който е получил разрешение за пускане на пазара, издадено съгласно тази директива в държавата членка по вноса.
 (1) ОВ C 141, 18.5.2013 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/9
 Решение на Съда (трети състав) от 14 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Vodafone GmbH/Федерална република Германия
 (Дело C-395/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/21/ЕО - Член 7, параграф 3 - Процедура по консолидиране на вътрешния пазар на електронните съобщения - Директива 2002/19/ЕО - Членове 8 и 13 - Оператор, определен като притежаващ значителна пазарна сила - Задължения, наложени от националните регулаторни органи - Ценови контрол и задължения във връзка със системата за отчитане на разходите - Одобряване на цени за терминиране на повиквания в мобилна мрежа))
 (2016/C 098/11)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Vodafone GmbH
 Ответник: Федерална република Германия
 Диспозитив
 Член 7, параграф 3 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) трябва да се тълкува в смисъл, че когато националният регулаторен орган е задължил оператор, определен като притежаващ значителна пазарна сила, да предоставя услуги за терминиране на повикванията в мобилна мрежа и е подложил на одобрителен режим цените за тези услуги след предвидената в тази разпоредба процедура, този национален регулаторен орган е длъжен отново да провежда тази процедура всеки път преди да даде на оператора одобрение за тези цени, ако това одобрение може да засегне търговията между държавите членки по смисъла на тази разпоредба.
 (1) ОВ C 372, 20.10.2014 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/45
 Определение на Общия съд от 27 ноември 2012 г. — ADEDY и др./Съвет
 (Дело T-215/11) (1)
 (Жалба за отмяна - Решение, отправено към държава членка с оглед коригиране на прекомерен дефицит - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
 2013/C 26/89
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподатели: Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY) (Атина, Гърция), Spyridon Papaspyros (Атина) и Ilias Iliopoulos (Атина) (представител: адв. M.-M. Tsipra)
 Ответник: Съвет на европейския съюз (представители: G. Maganza, M. Vitsentzatos и A. de Gregorio Merino)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: B. Smulders, J.-P. Keppenne и M. Konstantinidis)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2011/57/ЕС на Съвета от 20 декември 2010 година за изменение на Решение 2010/320/ЕС, отправено към Гърция с оглед засилване и задълбочаване на фискалния надзор и за предизвестие за Гърция за предприемане на преценените за необходими мерки за коригирането на прекомерния дефицит (ОВ L 26, стр. 15)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY), г-н Spyridon Papaspyros и г-н Ilias Iliopoulos понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/34
 Жалба, подадена на 18 февруари 2008 г. — Enercon/СХВП
 (Дело T-81/08)
 (2008/C 107/58)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Enercon GmbH (Aurich, Германия) [представител: R. Böhm, Rechtsanwalt]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решението на първи апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 4 декември 2007 г. (процедура по обжалване R 319/2007-1),
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „E-Ship“ за стоки и услуги от класове 7, 9, 12 и 39 (заявка No 5 050 539).
 Решение на проверителя: отхвърля заявката
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като е налице неправилна преценка на необходимостта марката да бъде оставена на разположение и на отличителнителните белези на марката.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994, L 11, S. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/37
 Решение на Общия съд от 5 октомври 2016 г. — European Children’s Fashion Association и Instituto de Economía Pública/EACEA
 (Дело T-724/14) (1)
 ((Арбитражна клауза - Договор за финансиране, сключен по програмата за действие „Lifelong Learning (2007—2013 г.)“ - Проект „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector“ - Жалба за отмяна - Необжалваем акт - Акт, който е част от чисто договорно правоотношение и е неотделим от него - Недопустимост - Недопустими разходи - Възстановяване на изплатените суми - Доклад за одит))
 (2016/C 419/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: European Children’s Fashion Association (Валенсия, Испания) и Instituto de Economía Pública, SL (Валенсия) (представител: A. Haegeman, avocat)
 Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (представители: H. Monet и A. Jaume)
 Предмет
 Главно искане по член 272 ДФЕС, а именно да бъде установено, че първият жалбоподател не е длъжен да възстанови сумата, която EACEA му е изплатила по силата на договора, сключен за изпълнението на проекта „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector“, и при условията на евентуалност, искане по член 263 ДФЕС да бъдат отменени, от една страна, писмото за предварително уведомяване на EACEA от 1 август 2014 г., с което първият жалбоподател е уведомен, че трябва да възстанови сумата от 82 378,81 EUR в резултат на извършения одит по посочения проект, и от друга страна, дебитно известие No 3241401420, издадено от EACEA на 5 август 2014 г. за възстановяване на тази сума
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда European Children’s Fashion Association и Instituto de Economía Pública, SL да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/53
 Жалба, подадена на 28 октомври 2011 г. — Farage/Парламент и Buzek
 (Дело T-564/11)
 (2012/C 25/105)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nigel Paul Farage (Брюксел, Белгия) (представител: P. Bennett, Solicitor)
 Ответниици: Европейски парламент и Jerzy Buzek (Брюксел, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на председателя на Европейския парламент г-н Jerzy Buzek от 2 март 2010 г., с което на жалбоподателя се налага лишаване от право на надбавка за дневни разходи за десет дни, както и решението на Бюрото на Европейския парламент от 24 март 2010 г. и на председателя на Европейския парламент от 31 август 2011 г., с което искането на жалбоподателя за парламентарен имунитет се обявява за недопустимо; и
 —
 при условията на евентуалност, обявяване, че никое от посочените по-горе решения не е действително или е трябвало да се приема.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание, с което се твърди нарушаване на член 8 от Протокол (No 7) за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз (ОВ С 84, 2010 г., стр. 99), тъй като речта на жалбоподателя от 24 февруари 2010 г. е била произнесена в качеството му на член на Европейския парламент. Поради това въпросната реч е изразила политически възгледи и е от първостепенно значение член на Европейския парламент да може да се изказва свободно.
 2.
 Второ правно основание, с което се твърди нарушаване на свободата на изразяване на мнение, тъй като не е отчетен по подобаващ начин член 9, параграф 3 от Процедурния правилник на Европейския парламент (ОВ L 116, 2011 г., стр. 1).
 3.
 Трето правно основание, с което се твърди нарушаване на правото на независим и безпристрастен съд, заложено в член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, тъй като всяко участие на председателя на Парламента в процеса по вземане на решения във връзка с конкретния проблем или на всеки друг, който е присъствал на пленарното заседание от 24 февруари 2010 г. и е изразил становище, лишава такова лице от право да участва в този процес.
 4.
 Четвърто правно основание, с което се твърди неточност в тълкуването на член 152, параграф 1 и член 153 от Процедурния правилник на Европейския парламент, тъй като предвидените в последната разпоредба санкции трябва да се тълкуват в контекста на встъпителния текст на разпоредбата, отнасящ се преди всичко до сериозни нарушения на реда или смущаване на работата „... в нарушение на принципите, предвидени в член 9...“.


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/28
 Жалба, подадена на 23 март 2016 г. — Léon Van Parys/Комисия
 (Дело T-125/16)
 (2016/C 175/32)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Firma Léon Van Parys NV (Антверпен, Белгия) (представители: P. Vlaemminck, B. Van Vooren и R. Verbeke, advocaten)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C(2016) 95 окончателен на Европейската комисия от 20 януари 2016 г. по преписка REC 07/07(REV), с което се установява, че последващото осчетоводяване на вносни митни сборове е обосновано и опрощаването на тези митни сборове е оправдано по отношение на определен длъжник, а по отношение на друг длъжник е отчасти оправдано и отчасти неоправдано, с което се изменя Решение C(2010) 2858 на Комисията от 6 май 2010 г.;
 —
 да установи, че след произнасянето на решението на Общия съд по дело T–324/10, с което Общият съд отменя член 1, параграф 3 от първоначалното Решение C(2010) 2858 по отношение на жалбоподателя (в настоящото и в посоченото по-горе дело), вследствие на което съгласно член 909 от Регламент No 2454/93 (1) жалбоподателят се ползва с пълното опрощаване на митническото задължение, както и на всички дължими лихви и разноски, свързани пряко или косвено с това задължение;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на членове 907 и 909 от Регламент No 2454/93, както и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 Според жалбоподателя сами по себе си са достатъчни благоприятните за него правни последици от решението от 19 март 2013 г., Firma Van Parys/Комисия (T-324/10, EU:T:2013:136). Поради това не било необходимо да се постановява ново решение на Комисията, за да се отстрани незаконосъобразността, установена от Общия съд, като жалбоподателят следвало да се възползва от прилагането на член 909 от Регламент No 2454/93.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 907 от Регламент No 2454/93, както и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 Жалбоподателят посочва, че Комисията е допуснала злоупотреба с правомощието си да изиска допълнителна информация на основание член 907 от Регламент No 2454/93, като с това тя целяла да заобиколи прилагането на член 909 от Регламент No 2454/93. Жалбоподателят изтъква по-специално че Комисията вече изискала сведения за неговото имущество.
 3.
 Третото основание е посочено при условията на евентуалност и е изведено от нарушение на принципа на добра администрация, доколкото решение от 19 март 2013 г., Firma Van Parys/Комисия (T-324/10, EU:T:2013:136) следвало да се прилага в рамките на разумен срок, който не можел да надвишава първоначалния срок от девет месеца по член 907 от Регламент No 2454/93.
 4.
 Четвъртото основание е посочено при условията на евентуалност спрямо предходното и е изведено от твърдения за злоупотреба с предоставените правомощия, тъй като Комисията извършила съвършено нова проверка, при което достигнала до заключение, което противоречало на констатациите на Общия съд в решението от 19 март 2013 г., Firma Van Parys/Комисия (T-324/10, EU:T:2013:136).
 5.
 Петото основание е посочено при условията на евентуалност спрямо предходното и е изведено от неправилно тълкуване на правната уредба, регламентираща организацията на пазара на банани, и от нарушение на принципа на равно третиране.
 —
 Според жалбоподателя с оглед на разпоредбите на Регламент No 2362/98 (2) и предвид признатата от СТО обичайна търговска практика той разполагал със законово предвидена възможност да сключи договор за наем, вследствие на което да придобие правото на ползване върху сертификатите за внос.
 —
 Това не можело да се разглежда като неполагане на дължимата грижа от страна на вносителя, след като подобно изискване не съществувало по отношение на митническия агент или на друг вносител, който не използвал прехвърлими сертификати за внос.
 (1) Регламент (ЕО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).
 (2) Регламент (ЕО) No 2362/98 на Комисията от 28 октомври 1998 г. за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 404/93 на Съвета относно вноса на банани в Общността (ОВ L 293, стр. 32).


text:
 19.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/9
 Решение на Съда (първи състав) от 16 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Session (Scotland), Edinburgh, Обединеното кралство) — Macdonald Resorts Limited/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Дело C-270/09) (1)
 (ДДС - Шеста директива 77/388/ЕИО - Случаи на освобождаване - Член 13, Б, буква б) - Отдаване под наем на недвижими имоти - Продажба на договорни права, които могат да бъдат преобразувани в право на временно частично ползване на ваканционни жилища)
 2011/C 55/14
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Session (Scotland), Edinburgh
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Macdonald Resorts Limited
 Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Предмет
 Преюдициално запитване — Court of Session (Scotland), Edinburgh — Тълкуване на член 9, параграф 2, буква а) и член 13, Б, буква б) от Директива 77/388/ЕИО (Шеста директива) на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Понятие за освобождаване от данъчно облагане на отдаването под наем на недвижими имоти — Продажба от ваканционен клуб на точки, предоставящи правото на временно частично ползване на ваканционно жилище през дадена година
 Диспозитив
 1.
 Характерът на доставките на услуги, извършени от оператор като жалбоподателя по главното производство в рамките на система като разглежданата в главното производство „опционна“ програма, трябва да се определя към момента, когато някой от участващите в тази система клиенти преобразува първоначално придобитите от него права в услуга, предлагана от оператора. Когато споменатите права са преобразувани в настаняване в хотел или в право на временно частично ползване на жилище, тези доставки представляват доставки на услуги, които са свързани с недвижим имот по смисъла на член 9, параграф 2, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2001/115/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 година, и се извършват по местонахождението на хотела или на жилището.
 2.
 При система като разглежданата в главното производство „опционна“ програма, когато клиентът преобразува първоначално придобитите от него права в право на временно частично ползване на жилище, съответната доставка на услуги представлява отдаване под наем на недвижими имоти по смисъла на член 13, Б, буква б) от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 2001/115 (на който понастоящем съответства член 135, параграф 1, буква л) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност). Посочената разпоредба обаче не е пречка държавите членки да изключат тази доставка от освобождаване от данъчно облагане.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/26
 Жалба, подадена на 17 юли 2013 г. — Chatzianagnostou/Съвет и др.
 (Дело T-383/13)
 2013/C 313/51
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Antonios Chatzianagnostou (Серес, Гърция) (представител: адв. Ch. Makris)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз, Eulex Косово и Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло, на първо място, решението на началника на EULEX Косово от 10 май 2013 г., озаглавено „Окончателно решение по дисциплинарно производство 2/2013“, съобщено на жалбоподателя на 16 май 2013 г., и на второ място, решението на началника на EULEX от 10 май 2013 г., озаглавено „Окончателно решение по дисциплинарно производство 6/2013“, съобщено на жалбоподателя на 16 май 2013 г.,
 —
 да освободи жалбоподателя от всички обвинения, повдигнати срещу него от EULEX в дисциплинарното производство,
 —
 да осъди EULEX да предостави на жалбоподателя в рамките на настоящото производство копие от всички документи, съдържащи се в заведените срещу него дисциплинарни преписки,
 —
 да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски, включително адвокатски хонорар.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от съществено процесуално нарушение поради липса на мотиви в обжалваните актове и от нарушение на член 296 ДФЕС и общите принципи на правото на държавите — членки на ЕС, съгласно които всички административни актове, с които се засягат правата на правните субекти, се мотивират по достатъчен, изчерпателен и конкретен начин. В разглеждания случай жалбоподателят посочва, че обжалваните актове са напълно лишени от мотиви, независимо от тяхната задължителност.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение, извършено от ответниците чрез обжалваните актове, на някои права на защита на жалбоподателя, произтичащи от ЕКЗПЧ и общите за държавите членки на ЕС принципи на правото. В рамките на дисциплинарно производство 6/2013, образувано от EULEX, на жалбоподателя е наложено дисциплинарно наказание за действие, за което нито бил поканен да се защити, нито имал възможност да даде обяснения. Освен това жалбоподателят бил лишен и от правото му на лесен, бърз и ефективен достъп до правна помощ, а именно от възможността да бъде защитаван по достъпен начин от избран от него адвокат, притежаващ подходяща подготовка и пълна информация относно обвиненията в дисциплинарното производство, повдигнати срещу жалбоподателя от EULEX.
 3.
 Третото правно основание е изведено от фактическа грешка, опорочила обжалваните актове. Жалбоподателят поддържа, че вторият обжалван акт се основава на предположение и на противоречиви и недостатъчни мотиви в нарушение на презумпцията за невиновност и правото му да не се самообвинява. Следователно посоченият акт бил неправилен, тъй като не признава, че жалбоподателят е допуснал извинима грешка или най-малкото не допуска съществуването на смекчаващи отговорността му обстоятелства като активно съдействие и разкаяние.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на разпоредбите на член 19 от Международния пакт за граждански и политически права, член 10 от ЕКЗПЧ, член 15 ДФЕС, Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година (1), на Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 (2), както и на членове 41 и 42 от Хартата на основните права на ЕС. Обжалваните актове на началника на EULEX, с които се одобряват предложените по отношение на жалбоподателя дисциплинарни наказания, били опорочени от грешка при прилагането на правото, тъй като в противен случай щели да бъдат разгледани жалбите му за отмяна на въпросните наказания, по-специално поради нарушение на посочените по-горе разпоредби относно правото на достъп на жалбоподателя до преписките по двете дисциплинарни производства, образувани срещу него от EULEX.
 5.
 Петото правно основание е изведено от нарушение посредством обжалваните актове на принципите на пропорционалност и справедливост при определяне на наложените на жалбоподателя дисциплинарни наказания.
 (1) Относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията.
 (2) Относно повторната употреба на информацията в обществения сектор.


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/19
 Определение на Общия съд от 26 април 2016 г. — EGBA и RGA/Комисия
 (Дело T-238/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Държавни помощи - Хазартни игри - Помощ, която Франция предвижда да предостави на дружествата за конни надбягвания - Парафискална такса върху конните залагания онлайн - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Сдружение - Липса на лично засягане - Подзаконов акт, който включва мерки за изпълнение - Недопустимост))
 (2016/C 222/23)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: European Gaming and Betting Association (EGBA) (Брюксел, Белгия) и The Remote Gambling Association (RGA) (Лондон, Обединено кралство) (представители: S.-P. Brankin, solicitor, T. De Meese, E. Wijckmans и M. Mudrony, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar и P.-J. Loewenthal)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Френска република (представители: D. Colas и J. Bousin)
 Предмет
 Отмяна на Решение 2014/19/EС на Комисията от 19 юни 2013 г. относно държавна помощ SA. 30753 (C 34/10) (ex N 140/10), която Франция предвижда да предостави на дружествата за конни надбягвания (OВ L 14, стp. 17).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда European Gaming and Betting Association (EGBA) и The Remote Gambling Association (RGA) да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 3)
 Осъжда Република Франция да понесе направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 212, 7.7.2014 г.


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/24
 Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 18 май 2017 г. — Openbaar Ministerie/Sławomir Andrzej Zdziaszek
 (Дело C-271/17)
 (2017/C 277/35)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Молител: Openbaar Ministerie
 Ответник: Sławomir Andrzej Zdziaszek
 Преюдициални въпроси
 1)
 Производство,
 —
 в което съдът на издаващата държава членка се произнася по определянето на общо наказание лишаване от свобода въз основа на няколко отделни наказания лишаване от свобода, наложени преди това на съответното лице с влезли в сила присъди, и/или по изменението на общо наказание лишаване от свобода, наложено преди това с влязла в сила присъда, и
 —
 в което съдът вече не разглежда въпроса за вината,
 каквото е производството, в което е постановено решението от 25 март 2014 г. за определяне на общо наказание, представлява ли „съдебен процес, вследствие на който е постановено решението“ по смисъла на встъпителната част на член 4а, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1)?
 2)
 Може ли изпълняващият съдебен орган:
 —
 в случай че исканото лице не се е явило лично на съдебния процес, вследствие на който е постановено решението,
 —
 но нито в ЕЗА, нито в допълнителната информация, поискана на основание член 15, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР, издаващият съдебен орган не съобщава дали са налице едно или няколко от обстоятелствата по член 4а, параграф 1, букви а)—г) от Рамково решение 2002/584/ПВР в съответствие с формулировката на една или няколко от категориите по буква г), точка 3 от формуляра на ЕЗА,
 само по тази причина да заключи, че не е изпълнено нито едно от условията по член 4а, параграф 1, букви а)—г) от Рамковото решение, и само по тази причина да откаже да изпълни съответната ЕЗА?
 3)
 Производство по обжалване,
 —
 в което делото е разгледано по същество и
 —
 вследствие на което съответното лице (отново) е осъдено и/или е потвърдено първоинстанционното му осъждане,
 —
 а същевременно европейската заповед за арест е издадена за целите на изпълнението на осъдителната присъда,
 представлява ли „съдебен процес, вследствие на който е постановено решението“ по смисъла на член 4а, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР?
 (1) Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/19
 Жалба, подадена на 6 февруари 2015 г. от Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 25 ноември 2014 г. по съединени дела T-426/10 и Т-575/10 и дело Т-440/12, Moreda-Riviere Trefilerias/Комисия
 (Дело C-53/15 P)
 (2015/C 118/25)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (представители: F. González Díaz и A. Tresandi Blanco, abogados)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени в съответствие с член 263 ДФЕС определението на Общия съд от 25 ноември 2014 г. по съединени дела T-426/10 и T-575/10 и дело T-440/12, Moreda Riviere Trefilerías/Комисия
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, както и в производството пред Общия съд.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно-единствено правно основание.
 Жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при преценката на правния интерес на Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. от обжалване както по дело T-575/10 срещу Решението на Комисията от 30 септември 2010 г. за изменение на Решение C(2010) 4387 (окончателен) относно производство съгласно член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане), така и при приспособяването на основанията за обжалване и направените искания по дело T-426/10 във връзка с Решението на Комисията от 30 септември 2010 г. за изменение на Решение C(2010) 4387 (окончателен) относно производство съгласно член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане).


text:
20150731020616722015/C 270/056862013CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL201506105511Дело C-686/13: Решение на Съда (втори състав) от 10 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — X AB/Skatteverket (Преюдициално запитване — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Дялови ценни книжа — Правна уредба на държава членка, която освобождава от данък капиталовата печалба и съответно изключва приспадането на капиталовата загуба — Прехвърляне от местно дружество на ценни книжа, притежавани в дъщерно дружество, което не е местно лице — Капиталова загуба в резултат на курсови разлики)
 ---documentbreak--- C2702015BG510120150610BG00055151Решение на Съда (втори състав) от 10 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — X AB/Skatteverket
 (Дело C-686/13) (
 1
 )
 „(Преюдициално запитване — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Дялови ценни книжа — Правна уредба на държава членка, която освобождава от данък капиталовата печалба и съответно изключва приспадането на капиталовата загуба — Прехвърляне от местно дружество на ценни книжа, притежавани в дъщерно дружество, което не е местно лице — Капиталова загуба в резултат на курсови разлики)“2015/C 270/05Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Högsta förvaltningsdomstolen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: X AB
 Ответник: Skatteverket
 Диспозитив
 Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска данъчно законодателство на държава членка, което по принцип освобождава от корпоративен данък печалбата, реализирана от дяловите ценни книжа, и съответно изключва приспадането на загубата, реализирана от подобни ценни книжа, дори когато загубата е в резултат на курсови разлики.
 (
 1
 ) ОВ C 71, 8.3.2014 г.


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/37
 Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — Confservizi/Комисия
 (Дело T-292/02) (1)
 (Държавни помощи - Схема за помощи, предоставяни от италианските власти на някои предприятия за обществени услуги под формата на освобождаване от данъци и на заеми с преференциална лихва - Решение за обявяване на помощите за несъвместими с общия пазар - Жалба за отмяна - Сдружение на предприятия - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 2009/C 180/67
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Confederazione Nazionale dei Servizi (Confservizi) (Рим, Италия) (представители: C. Tessarolo, A. Vianello, S. Gobbato и F. Spitaleri, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: V. Di Bucci)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida (Рим, Италия) (представител: P. Alberti, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на членове 2 и 3 от Решение 2003/193/ЕО на Комисията от 5 юни 2002 година относно държавна помощ чрез освобождаване от данъци и заеми при преференциални условия, предоставена от Италия на предприятия за обществени услуги, чийто акционерен състав е с мажоритарно публично участие (ОВ L 77, 2003 г., стp. 21).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Confederazione Nazionale di Servizi (Confservizi) понася собствените си съдебни разноски, както и тези на Комисията.
 3)
 Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 274, 9.11.2002 г.


text:
 25.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 318/19
 Жалба, подадена на 2 август 2017 г. — Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/ЕСП
 (Дело T-481/17)
 (2017/C 318/25)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno (Мадрид, Испания) и SFL — Stiftung für Forschung und Lehre (Цюрих, Швейцария) (представители: R. Pelayo Jiménez и A. Muñoz Aranguren, abogados)
 Ответник: Единен съвет за преструктуриране
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г. (SRB/EES/2017/08);
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Основанията и основните доводи са същите като изтъкнатите по дело T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/ЕСП.


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/28
 Определение на Общия съд от 21 март 2011 г. — Milux/СХВП (FERTILITYINVIVO)
 (Дело T-175/10) (1)
 (Марка на Общността - Представляване на жалбоподателя от адвокат, който не е трето лице - Недопустимост)
 2011/C 145/47
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Milux Holding SA (Люксембург, Люксембург) (представител: J. Bojs, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 2 февруари 2010 г. (преписка R 1116/2009-4) относно заявката за регистрация на словния знак „FERTILITYINVIVO“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Осъжда Milux Holding SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/51
 Жалба, подадена на 30 август 2016 г. — The Logistical Approach/EUIPO — Idea Groupe (Idealogistic)
 (Дело T-620/16)
 (2016/C 402/60)
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: The Logistical Approach BV (Уден, Нидерландия) (представител: R. Milchior, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Idea Groupe (Монтоар дьо Бретан, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Idealogistic“— заявка за регистрация No 12 318 234
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 юни 2016 г. по преписка R 1435/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност, да измени обжалваното решение доколкото с него неправилно е потвърдено решението на отдела по споровете да откаже регистрация на марката 012318234 за услугите „съвети в областта на логистиката като избор на маршрути, създаване на складове и избор на превозни средства“,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 76 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/7
 Решение на Съда (осми състав) от 2 март 2017 г. — Panrico, SA/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), HDN Development Corp.
 (Дело C-655/15 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 52 - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 - Фигуративна марка, съдържаща словните елементи „krispy kreme doughnuts“ - Международни и национални словни и фигуративни марки, съдържащи елементите „donut“, „donuts“ и „doghnuts“ - Искане за обявяване на недействителност - Отхвърляне))
 (2017/C 121/08)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Panrico, SA (представител: D. Pellisé Urquiza, адвокат)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas), HDN Development Corp. (представители: M. H. Granado Carpenter и L. Polo Carreño, адвокати)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Panrico SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 118, 4.4.2016 г.


text:
 7.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/33
 Иск, предявен на 7 май 2007 г. — ThyssenKrupp Elevator/Комисия
 (Дело T-149/07)
 (2007/C 155/60)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: ThyssenKrupp Elevator AG (Düsseldorf, Германия) (представители: Rechtsanwälte T. Klose и J. Ziebarth)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени обжалваното решение в частта му, отнасяща се до ищеца,
 —
 при условията на евентуалност, да се намали в подходяща степен размера на наложената на ищеца съгласно обжалваното решение и определена на основание солидарна отговорност глоба,
 —
 да се осъди ответника да заплати разноските по производството.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът оспорва Решение C(2007) 512 окончателен на Комисията от 21 февруари 2007 година по преписка COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators [Асансьори и ескалатори]. По силата на обжалваното решение на ищеца и други предприятия са наложени глоби заради участието им в картели при монтирането и поддръжката на асансьори и ескалатори в Белгия, Германия и Люксембург. Според становището на Комисията съответните предприятия са нарушили член 81 ЕО.
 В подкрепа на своя иск ищецът изтъква следните основания:
 —
 липса на компетентност на Комисията, тъй като, поради ограничения му териториален обхват твърдяното нарушението, не е от значение за търговията между държавите-членки,
 —
 нарушаване на принципа ne bis in idem, тъй като Комисията не е взела предвид издадените преди образуване на производството в полза на ищеца решения за амнистия на националните картелни служби на Белгия и Люксембург,
 —
 липса на предпоставките за солидарна отговорност на ищеца с неговите дъщерни дружества, тъй като той не е участвал в нарушението, неговите дъщерни дружества са правно и икономически самостоятелни, както и липсва обективно основание отговорността да се отнесе към ищеца,
 —
 несъразмерност между основата, използвана за изчисляване на глобата и действително засегнатата част от пазара,
 —
 незаконосъобразност на възпиращия мултипликатор, доколкото той се отклонява съществено от третирането на други предприятия от подобен мащаб в сходни случаи, решения по които са взети по едно и също време,
 —
 необоснованост на допълнителната глоба за повторно извършване, определена в хода на изчисляването на глобата, поради грешка в правото при пресмятането на предварителните глоби,
 —
 нарушение на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1), тъй като с оглед на горната граница на глобата в размер на 10 % от оборота на предприятието, глобата следва да се изчислява единствено въз основа на оборота на съответните дъщерни дружества,
 —
 незаконосъобразно прилагане на Известието относно освобождаване от санкции и намаляване на техния размер в случаите на картели (2), тъй като „добавената стойност“ на сътрудничеството на ищеца не е отчетена в достатъчна степен.
 (1) Регламент (EО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за защита на конкуренцията, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1).
 (2) Известие на Комисията относно освобождаване от санкции и намаляване на техния размер в случаите на картели (ОВ 2002, C 45, стр. 3).


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/41
 Жалба, подадена на 5 октомври 2015 г. — Monster Energy/СХВП (GREEN BEANS)
 (Дело T-585/15)
 (2015/C 406/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Съединени американски щати) (представител: P. Brownlow, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: словна марка на Общността „GREEN BEANS“ — заявка за регистрация No 1 1 4 10 801
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 22 юли 2015 г. по преписка R 3002/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да върне спора пред втори апелативен състав, който да се произнесе по същество по искането на жалбоподателя във връзка с решението на първи апелативен състав от 2 декември 2013 г. по преписка R 1530/2013-1,
 —
 да осъди СХВП да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от жалбоподателя.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 58, член 65, параграф 5, член 75, член 81, параграф 1 и член 81, параграф 4 от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на правило 65 от Регламент No 2868/95.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/3
 Решение на Съда (пети състав) от 31 май 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles — Белгия) — Наказателно производство срещу U
 (Дело C-420/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 45 ДФЕС - Свободно движение на работници - Задължение за регистриране на превозно средство, което е собственост на пребиваващо в Белгия лице и е предназначено да бъде използвано в Италия))
 (2017/C 249/04)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance francophone de Bruxelles
 Страна в главното производство
 U
 Диспозитив
 Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска приета от държава членка национална правна уредба като разглежданата в главното производство, според която всеки пребиваващ в тази държава членка работник е длъжен да регистрира в нея моторно превозно средство, което е негова собственост, но вече е регистрирано в друга държава членка и е предназначено основно за използване на територията на последната.
 (1) ОВ C 346, 19.10.2015 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/12
 Решение на Съда (втори състав) от 26 ноември 2009 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof, Австрия) — Romana Slanina/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien
 (Дело C-363/08) (1)
 (Социална сигурност на работниците мигранти - Семейни добавки - Отказ - Гражданка на държава членка, установена с детето си в друга държава членка, като бащата на детето работи на територията на първата държава членка)
 2010/C 24/18
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Romana Slanina
 Ответник: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien
 Предмет
 Преюдициално запитване — Verwaltungsgerichtshof (Австрия) — Тълкуване на член 73 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2., Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Национално законодателство, което предвижда семейни помощи (Familienbeihilfe) в полза на лица с местоживеене на територията на страната, на издръжката на които се намира дете — Отказ за отпускане на семейни помощи на жена с гражданство на държавата, от която изхожда отказът, установила се със своето дете в друга държава членка, като бащата на детето запазва местоживеенето си на територията на страната, където упражнява професионална дейност
 Диспозитив
 1.
 Член 73 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, трябва да се тълкува в смисъл, че разведено лице, на което са били изплащани семейните добавки от компетентната институция на държавата членка, където то е пребивавало и където бившият му съпруг продължава да живее и работи, запазва за своето дете, при условие последното да е признато за „член на семейството“ на този бивш съпруг по смисъла на член 1, буква е), подточка i) от посочения регламент, правото на тези добавки дори ако напусне тази държава, за да се установи заедно с детето си в друга държава членка, където не работи, и дори ако посоченият бивш съпруг би могъл да получава посочените добавки в своята държава членка по пребиваване.
 2.
 Упражняването от лице, което се намира в положение като това на жалбоподателката по главното производство, на професионална дейност в държавата членка по пребиваването му, от което действително възниква право на семейни добавки, има за последица прекратяването, в приложение на член 76 от Регламент No 1408/71, изменен и актуализиран с Регламент No 118/97, на правото на семейни добавки, дължими по силата на правната уредба на държавата членка, на територията на която бившият съпруг на това лице упражнява професионална дейност, до размера, предвиден в законодателството на държавата членка по пребиваването на лицето.
 (1) ОВ C 285, 8.11.2008 г.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/43
 Жалба, подадена на 26 януари 2010 г. от Luigi Marcuccio срещу определение, постановено на 10 ноември 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-70/07, Marcuccio/Комисия
 (Дело T-38/10 P)
 2010/C 80/68
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 във всички случаи: да се отмени изцяло и без никакво изключение обжалваното определение,
 —
 да се обяви за напълно допустима като цяло и без никакво изключение първоинстанционната жалба във връзка, с която е издадено обжалваното определение,
 —
 като главно искане: да се уважат изцяло и без никакво изключение исканията на жалбоподателя, съдържащи се в първоинстанционната жалба,
 —
 да се осъди ответника да заплати на жалбоподателя всички съдебни разноски, разходи и хонорари, понесени от последния в производствата пред всички досегашни инстанции по настоящото дело,
 —
 при условията на евентуалност: да се върне делото на Съда на публичната служба, който да се произнесе отново, в друг състав, по съществото на същото.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е подадена срещу Определение на Съда на публичната служба (СПС) от 10 ноември 2009 г. С това Определение се отхвърлят, като явно недопустими първото, второто, третото и шестото искания по жалба, с предмет осъждането на Комисията да поправи вредата, претърпяна от жалбоподателя в резултат на отказа на последната да му възстанови подлежащите на възстановяване съдебни разноски, за които се твърди, че са направени по дело Marcuccio/Комисия, Т-176/04.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят се позовава на неправилното тълкуване и прилагане на понятието за искане по смисъла на членове 90 и 91 от Правилника за длъжностните лица, на немотивираното и нелогично незачитане на свързаната с това понятие съдебна практика, на неспазването на задължението за невземане предвид на просрочената писмена защита, на процесуален недостатък, състоящ се в допускането на акт, озаглавен „искане за обявяване на липсата на основание за постановяване на съдебно решение по същество“, както и на нарушение на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/98
 Определение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 18 декември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ
 (Дело F-128/11) (1)
 ((Публична служба - Персонал на ЕИБ - Оценка - Доклад за оценка за 2010 г. - Оспорване - Вътрешни процедури - Условия - Оттегляне - Жалба - Правен интерес - Липса - Разумен срок - Неспазване - Явна недопустимост))
 (2016/C 048/112)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: G. Nuvoli и T. Gilliams, A. Dal Ferro, адвокат)
 Предмет
 Искане, на първо място, за отмяна на електронните писма и на решенията на ЕИБ относно административното производство в рамките на оценката на работата на жалбоподателя за 2010 г., на второ място, за отмяна на решението на председателя на ЕИБ да не започва процедура за уреждане по взаимно съгласие пред помирителната комисия, на трето място, за отмяна на годишната оценка на жалбоподателя за 2010 г., в частта, в която не му се предоставя оценка „exceptional performance“ или „very good performance“ и не е предложен за повишаване на длъжност D, и, на последно място, искане за осъждане на ЕИБ да му плати обезщетение за претърпените неимуществени и имуществени вреди.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда г-н De Nicola да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати направените от Европейската инвестиционна банка съдебни разноски.
 (1) ОВ C 65, 3.3.2012 г., стр. 21.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/40
 Определение на Общия съд от 21 септември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ
 (Дело T-849/14 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Годишно атестиране - Вътрешни правила - Производство по обжалване - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба))
 (2015/C 381/47)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: G. Nuvoli и E. Raimond, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 18 ноември 2014 г., De Nicola/ЕИБ (F-59/09 RENV, СбСП, EU:F:2014:248), с която се иска частична отмяна на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 73, 2.3.2015 г.


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/42
 Жалба, подадена на 25 март 2010 г. — Hynix Semiconductor/Комисия
 (Дело T-149/10)
 2010/C 148/70
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Корея) (представители: A. Woodgate и O. Heinisch, Solicitors)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Комисията C(2010) 150 от 9 декември 2009 г.;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски;
 —
 да се разпореди всякаква друга мярка, която Общият съд счита за подходяща.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска да се отмени решението на Комисията С(2010) 150, с което се отхвърля поради липса на общностен интерес жалбата му за предполагаеми нарушения от страна на Rambus по член 102 ДФЕС във връзка с претендирани евентуално неправомерни такси за използването на някои патенти за чипове от вида „Dynamic Random Access Memory“ (DRAM) (Дело COMP/38.636 — Rambus) след решение на Комисията от 9 декември 2009 г., с което тя налага на Rambus някои ангажименти съгласно член 9 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1) и решава, че не са налице основания за предприемане на действия от нейна страна.
 В подкрепа на твърденията си жалбоподателят излага три правни основания.
 Първо, той твърди, че Комисията е нарушила основно процесуално изискване, като не е предоставила в достатъчна степен достъп до съответните документи.
 Второ, жалбоподателят твърди, че е налице силен общностен интерес за подаване на жалбата. Той твърди, че Комисията основава решението си да отхвърли жалбата изключително на обстоятелството, че не е налице общностен интерес при положение, че е приела решението по член 9. Според жалбоподателя в този случай възприетото от Комисията становище и обосновка правят въпроса за общностния интерес и за действителността на решението за отхвърляне на жалбата тясно свързани с действителността на решението по член 9, което е обжалвано от него по дело T-148/10.
 Третото, четвъртото и петото правно основание са едни и същи с изложените по дело T-148/10 първо, второ и трето правно основание и се отнасят до нарушения, за които твърди, че са допуснати от Комисията при приемането на решението по член 9, налагащо на Rambus поемането на някои ангажименти.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).