text:
 20.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/11
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 19 декември 2016 година — Нигяр Рауф Къзъ Ахмедбекова, Рауф Емин Оглъ Ахмедбеков/Заместник-председател на Държавна агенция за бежанцитe
 (Дело C-652/16)
 (2017/C 086/14)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Нигяр Рауф Къзъ Ахмедбекова, Рауф Емин Оглъ Ахмедбеков
 Ответник: Заместник-председател на Държавна агенция за бежанцитe
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли от чл. 78, параграф 1 и параграф 2, букви а), г) и е) от Договора за функционирането на Европейския съюз, съображение 12 и чл. 1 от Директива 2013/32/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), че предвиденото по член 33, параграф 2, буква д) от същата директива основание за недопустимост на молби за международна закрила, съставлява норма с директен ефект, която не може да бъде оставена неприложена от държавите членки, в това число чрез прилагане на по-благоприятни разпоредби по националното право, предвиждащи разглеждане на първата молба за международна закрила, от гледна точка на това дали кандидата отговаря първо на условията за статут на бежанец и след това на условията субсидиарна закрила, както изисква чл. 10, параграф 2 от същата директива?
 2)
 Следва ли от член 33, параграф 2, буква д) от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), тълкуван във връзка с чл. 7, параграф 3 и чл. 2, букви а), в) и ж), както и съображение 60 от същата Директива, при обстоятелствата по главното производство, че е недопустима молба за международна закрила от името на придружен непълнолетен, подадена от негов родител, когато тази молба е обоснована с качеството на детето на член на семейството на лице, подало молба за международна закрила, на основание, че има качеството на бежанец по смисъла на чл. 1А от Женевската конвенция?
 3)
 Следва ли от член 33, параграф 2, буква д) от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), тълкуван във връзка с чл. 7, параграф 1 и чл. 2, букви а), в) и ж), както и съображение 60 от същата Директива, при обстоятелствата по главното производство, че е недопустима молба за международна закрила от името на пълнолетно лице, когато тази молба е обоснована в хода на процедурите пред компетентния административен орган единствено с качеството на кандидата на член на семейството на лице, подало молба за международна закрила, на основание, че има качеството на бежанец по смисъла на чл. 1А от Женевската конвенция, и кандидатът няма право да упражнява трудова дейност към момента на подаването на молбата?
 4)
 Следва ли, че чл. 4, параграф 4 от Директива 2011/95 ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст), тълкуван във връзка с съображение 36 от същата директива, изисква преценката за основателни опасения от преследване или реален риск от тежко посегателство, да е основана само на факти и обстоятелства, относими към молителя.
 5)
 Допуска ли чл. 4 от Директива 2011/95 ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст) тълкуван във връзка със съображение 36 от същата директива и чл. 31, параграф 1 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), национална съдебна практика в държава членка, която:
 а)
 задължава компетентният орган да разгледа в общо производство молбите за международна закрила на членовете на едно семейство, когато тези молби се основават на общи факти и по конкретно на твърдения, че само единият от членовете на семейството има качеството на бежанец;
 б)
 задължава компетентният орган да спре производството по молбите за международна закрила на членовете на едно семейство, които в лично качество не отговарят на условията за такава закрила, до приключването на производството по молбата на члена на семейството, която е подадена на основание, че лицето има качеството на бежанец по смисъла на чл. 1, буква А от Женевската конвенция;
 в това число, допустима ли е посочената съдебна практика по съображения, свързани с висшия интерес на детето, запазване на целостта на семейството и зачитането на правото на личен и семеен живот, с правото на оставане в държава-членка до разглеждането на молбата, по аргумент от чл. 7, чл. 18 и чл. 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съображения 12 и 60 и чл. 9 от Директива 2013/32, съображения 16, 18 и 36, чл. 23 от Директива 2011/95, съображения 9, 11 и 35, чл. 6 и чл. 12 от Директива 2013/33/ЕС (3) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила?
 6)
 Следва ли от съображения 16, 18 и 36 и член 3 от Директива 2011/95 ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст), тълкувани във връзка със съображение 24 и чл. 2, буква г) и й), чл. 13 и чл. 23, параграфи 1 и 2 от същата директива, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство по чл. 8, ал. 9 от Закона за убежището и бежанците, на основание на която се считат за бежанци и членовете на семейството на чужденец с предоставен статут на бежанец, доколкото това е съвместимо с личния им статус и не са налице основанията по националното право, които изключват предоставянето на статут на бежанец?
 7)
 Следва ли от предвиденото за мотивите на преследване по чл. 10 от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст), че подаването на жалба до Съда по правата на човека против държавата по произход на лицето, определя същото лице като принадлежащо към определена социална група по смисъла на чл. 10, параграф 1, буква г) от същата директива, съответно подаването на жалбата следва да се счита за политическо мнение по смисъла на буква д) от същата разпоредба?
 8)
 Следва ли от чл. 46, параграф 3 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), че съдът е задължен да разгледа по същество заявени нови основания за международна закрила в хода на съдебното производство, които не са посочени в жалбата до съда, подадена срещу решение за отказ да се предостави международна закрила?
 9)
 Следва ли от чл. 46, параграф 3 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), че съдът е задължен да прецени допустимостта на молбата за международна закрила на основание чл. 33, параграф 2, буква д) от същата директива в съдебно производство по обжалване на решение за отказ да се предостави международна закрила, при условие, че с обжалваното решение молбата е преценена от гледна точка на това кандидата отговаря първо на условията за статут на бежанец и след това на условията субсидиарна закрила, както изисква чл. 10, параграф 2 от същата директива?
 (1) OB 2013, L 180, стр. 60
 (2) OB 2011, L 337, стр. 9
 (3) OB 2013, L 180, стр. 96


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/25
 Жалба, подадена на 6 септември 2011 г. —Испания/Комисия
 (Дело T-481/11)
 2011/C 319/53
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени пето тире на буква Г, част VI, част 2 на приложение I към Регламента за изпълнение (ЕС) No 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на принципа за йерархия на правните норми
 —
 В това отношение се твърди, че обжалваният регламент е в противоречие с разпоредбите на член 113, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1).
 2.
 Второто правно основание е изведено от злоупотреба с власт.
 —
 В това отношение се поддържа, че като е приела обжалвания акт Комисията е действала с определящата цел да постигне различни от изложените в него цели, тъй като се е отклонила от приложимия стандарт, приет от Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН).
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране.
 —
 В това отношение се твърди, че обжалваният акт е опорочен от неясни мотиви, обосноваващи решение, противоположно на окончателно приетото.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на равно третиране.
 —
 В това отношение се поддържа, че обжалваният акт необосновано поставя пазара на цитрусови плодове в зависимост от условия за търговия, които са по-строги отколкото за останалите плодове и зеленчуци.
 5.
 Петото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.
 —
 В това отношение се твърди, че обжалваният акт предвижда по-строго условие за етикетиране въз основа на неточни мотиви, с които не може да се обоснове окончателно приетото решение.
 (1) ОВ L 299, 16.11.2007 г., стр. 1, последно изменен с Регламент (ЕС) No 513/2010 на Комисията от 15 юни 2010 година (ОВ L 150, 16.6.2010 г., стр. 40) и Регламент (ЕС) No 1234/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2010 година (ОВ L 346, 30.12.2010 г., стр. 11)

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/21
 Определение на Съда (шести състав) от 16 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Ilona Baradics и др./QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
 (Дело C-430/13) (1)
 ((Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки - Национална правна уредба, определяща минимални проценти за гаранцията, с която организатор на туристически пътувания трябва да разполага, за да възстанови вложените от потребителите средства в случай на неплатежоспособност))
 2014/C 112/25
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Ítélőtábla
 Страни в главното производство
 Ищци: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi, Mónika Veress
 Ответници: QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
 Предмет
 Преюдициално запитване — Fővárosi Ítélőtábla — Тълкуване на членове 7 и 9 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248) — Потребители, сключили с организатор на туристически пътувания договори за пътуване, по силата на които са платили капаро, а в някои случаи пълната цена на пътуването — Организатор на туристическо пътуване, станал неплатежоспособен преди началото на пътуването на посочените потребители — Съвместимост с посочената директива на национална правна уредба, определяща минимални проценти за гаранцията, с която организаторът на туристически пътувания трябва да се снабди, за да възстанови вложените от потребителите средства в случай на неплатежоспособност.
 Диспозитив
 1)
 Член 7 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, предвиждаща условия, които не водят до ефективно гарантиране на потребителя на възстановяването на всички вложени от него средства и неговото репатриране в случай на неплатежоспособност на организатора на туристически пътувания. Запитващият съд има задачата да установи дали такъв е случаят с националното законодателство, предмет на спора, с който е сезиран.
 2)
 Член 7 от Директива 90/314 трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка не разполага с никаква свобода на преценка, що се отнася до обхвата на рисковете, които трябва да бъдат покрити от гаранцията, дължима от организатора или продавача на дребно на туристически пътувания на потребителите. Запитващият съд има задачата да провери дали критериите, установени от съответната държава членка за определяне на размера на посочената гаранция, имат за предмет или за последица да ограничат обхвата на рисковете, които тя трябва да покрие, в който случай те биха били явно несъвместими със задълженията, произтичащи от посочената директива, и биха представлявали достатъчно характеризирано нарушение на правото на Съюза, което, при условие че бъде установено наличието на пряка причинно-следствена връзка, би могло да ангажира отговорността на съответната държава членка.
 (1) ОВ C 344, 23.11.2013 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/10
 Решение на Съда (втори състав) от 26 март 2009 г. — Sunplus Technology Co. Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Sun Microsystems Inc.
 (Дело C-21/08 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Фигуративна и словна марка SUNPLUS - Възражение от страна на притежателя на национални словни марки SUN - Отказ да се регистрира марката)
 2009/C 113/18
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sunplus Technology Co. Ltd (представители: K. Lochner и H. Gauß, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral), Sun Microsystems Inc. (представител: M. Graf, Rechtsanwalt)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 15 ноември 2007 г. по дело Sunplus Technology Co.Ltd/СХВП (T-38/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата на заявителя на фигуративна марка „SUNPLUS“ за стоки от клас 9 срещу решение No R 642/2000-4 на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 7 октомври 2003 г. за отхвърляне на жалбата срещу решението на отдела по споровете да откаже регистрацията на посочената марка в рамките на производство по възражение, започнало по инициатива на притежателя на национални фигуративни и словни марки „SUN“ за стоки от клас 9 — Прилика на марките — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Sunplus Technology Co. Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd/Comptroller-General of Patents
 (Дело C-130/11) (1)
 (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) No 469/2009 - Член 3 - Условия за получаване - Лекарствен продукт, за който е получено валидно към момента разрешение за пускане на пазара - Първо разрешение - Продукт, разрешен последователно като ветеринарен лекарствен продукт и като лекарствен продукт за хуманна употреба)
 2012/C 295/15
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd
 Ответник: Comptroller-General of Patents
 Предмет
 Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 3 и на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 1768/92 на Съвета от 18 юни 1992 година относно създаването на сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 11, стр. 130) — Тълкуване на член 8, параграф 3 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3) — Условия за получаване на сертификат за допълнителна закрила — Дата на първото пускане на пазара, която трябва да бъде взета предвид при издаването на сертификат — Продукти с една и съща активна съставка, за всеки от които е получено разрешение за пускане на пазара — първото за ветеринарен лекарствен продукт за определено показание, а второто — за лекарствен продукт за хуманна употреба за различно показание
 Диспозитив
 1.
 Членове 3 и 4 от Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай като разглеждания по делото в главното производство самото съществуване на предходно разрешение за пускане на пазара, получено за ветеринарен лекарствен продукт, не е пречка за издаването на сертификат за допълнителна закрила за различно приложение на същия продукт, за който е издадено разрешение за пускане на пазара, стига това приложение да попада в обхвата на закрилата, осигурена от основния патент, на който се прави позоваване в подкрепа на искането за сертификат за допълнителна закрила.
 2.
 Член 13, параграф 1 от Регламент No 469/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че той се отнася за разрешение за пускане на пазара на продукт, който попада в обхвата на закрилата на основния патент, на който се прави позоваване в подкрепа на искането за сертификат за допълнителна закрила.
 3.
 Отговорите на предходните преюдициални въпроси няма да са различни, ако в положение като разглежданото по делото в главното производство, когато едно и също активно вещество е използвано в два лекарствени продукта, за които са получени последователни разрешения за пускане на пазара, за второто разрешение за пускане на пазара е било необходимо подаване на пълно заявление в съответствие с член 8, параграф 3 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, или ако продуктът, за който се отнася първото разрешения за пускане на пазара на съответния лекарствен продукт, попада в обхвата на закрилата на друг патент, принадлежащ на друг собственик, различен от лицето, подало заявлението за сертификат за допълнителна закрила.
 (1) ОВ C 179, 18.6.2011 г.


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/38
 Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. — Kozmetika Afrodita/СХВП — Núñez Martín и Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)
 (Дело T-575/15)
 (2015/C 406/39)
 Език на жалбата: словенски
 Страни
 Жалбоподател: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Словения) (представител: B. Grešak, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Други страни в производството пред апелативния състав: Pedro Núñez Martín (Мадрид, Испания) и Carmen Guillermina Machado Montesinos (Мадрид)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „AFRODITA COSMETICS“ — заявка за регистрация No 1 1 7 98 287
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 юли 2015 г. в производство по преписка R 2578/2014-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на правило 50, параграф 2, буква з) от Регламент No 2868/95.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/2
 Решение на Съда (пети състав) от 16 юни 2016. — SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG/Европейска комисия, Gigaset AG
 (Дело C-154/14 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Член 81 ЕО - Пазари на калциев карбид на прах и на гранули, както и на магнезий на гранули в значителна част от Европейското икономическо пространство - Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на информация - Регламент (ЕО) No 773/2004 - Членове 12 и 14 - Право на изслушване - Изслушване при закрити врата))
 (2016/C 305/02)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG (представители: A. Birnstiel и S. Janka, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: G. Meessen и R. Sauer, подпомагани от A. Böhlke, Rechtsanwalt), Gigaset AG, по-рано Arques Industries AG
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда SKW Stahl-Metallurgie GmbH и SKW Stahl-Metallurgie Holding AG да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 159, 26.5.2014 г.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/5
 Полагане на клетва от нов член на Общия съд
 2010/C 317/09
 На 13 септември 2010 г. г-н Van der Woude, назначен за съдия в Общия съд на Европейския съюз за периода от 1 септември 2010 г. до 31 август 2016 г. с решение на представителите на правителствата на държавите — членки на Европейския съюз, от 8 юли 2010 г. (1), положи клетва пред Съда.
 (1) ОВ L 186, 20.07.2010 г.


text:
 14.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/14
 Жалба, подадена на 7 май 2012 г. — ZZ/EMA
 (Дело F-51/12)
 2012/C 209/24
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis и D. Abreu Caldas, avocats)
 Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението за отхвърляне на искането на жалбоподателя за подновяване на договора му като срочно нает служител от Европейската агенция по лекарствата
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 1 септември 2011 г., с което EMA отхвърля искането на жалбоподателя от 22 август 2011 г. за подновяване на договора му като срочно нает служител;
 —
 да се осъди Европейската агенция по лекарствата да заплати на жалбоподателя временно сумата от 1 EUR, която може да бъде увеличена в хода на производството;
 —
 да се осъди Европейската агенция по лекарствата да заплати съдебните разноски.


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/38
 Определение на Общия съд от 18 юли 2016 г. — Bank Mellat/Съвет
 (Дело T-72/12) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Отмяна на обжалваните актове - Липса на основание за произнасяне))
 (2016/C 343/51)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Mellat (Техеран, Иран) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, solicitors, M. Brindle, QC, и R. Blakeley, barrister)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и I. Rodios)
 Предмет
 Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 11) и на Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, 2012 г., стр. 1) доколкото името на жалбоподателя е оставено в списъка с лица и образувания, по отношение на които се прилагат тези ограничителни мерки
 Диспозитив
 1)
 Основанието за произнасяне по жалбата е отпаднало.
 2)
 Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group и Individual Stock Association.
 3)
 Bank Mellat, Съветът на Европейския съюз, Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group и Individual Stock Association понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 109, 14.4.2012 г.


text:
 7.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/20
 Жалба, подадена на 22 ноември 2015 г. — Novartis/СХВП (Изображение на полумесец в зелено и бяло)
 (Дело T-679/15)
 (2016/C 090/27)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: M. Zintler, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: Фигуративна марка на Общността (Изображение на полумесец в зелено и бяло) — Заявка за регистрация No 13 189 139
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 23 септември 2015 г. по преписка R 78/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да постанови, че член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 не е пречка за регистриране на спорния знак (марка на Общността No 13 189 139) за стоките от клас 5, описани в заявката за регистрация,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/83
 Жалба, подадена на 30 юни 2015 г. — ZZ/ЕСВД
 (Дело F-94/15)
 (2015/C 294/101)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което е отхвърлено оспорването от жалбоподателя на резултата от изборите за комитет по персонала на ЕСВД.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на органа по назначаването от 23 април 2015 г., с което са признати изборите за комитет по персонала на ЕСВД, резултатите от които са публикувани на 17 март 2015 г.,
 —
 да бъде осъдена ЕСВД да заплати съдебните разноски.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/10
 Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts München I (Deutschland) на 9 декември 2011 г. — Karl Berger/Freistaat Bayern
 (Дело C-636/11)
 2012/C 98/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht München I
 Страни в главното производство
 Ищец: Karl Berger
 Ответник: Freistaat Bayern
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допуска ли член 10 от Регламент (ЕО) No 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (1) национална правна уредба, която дава възможност за информиране на обществеността при споменаване на наименованието на храната или фуража и на предприятието за храни или фуражи, под чието наименование или фирма е произведена, обработена или е пусната на пазара храната или фуражът, когато на пазара се пусне или е било пуснато значително количество от дадена храна, която не е вредна за здравето, но не е годна за консумация и в частност предизвиква отвращение или когато поради своята специфичност подобна храна е била пусната на пазара в незначителни количества, но през продължителен период от време?
 2.
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос: Следва ли на въпрос II.1 да се отговори по различен начин, ако фактите са се случили преди 1 януари 2007 г., но националното право вече е било адаптирано към посочения регламент?
 (1) Регламент (ЕО) No 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/40
 Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. — Nencini/Парламент
 (Дело T-431/10)
 ()
 2010/C 317/72
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Riccardo Nencini (Флоренция, Италия) (представител: F. Bertini, avvocato)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 като главно искане: да отмени поради посочените по-долу мотиви решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 16 юли 2010 г., адресирано до г-н Riccardo Nencini, съобщение No 312331 от 4 август 2010 г. на Генералния директор на Генералната дирекция по финанси на Европейския парламент, адресирано до г-н Riccardo Nencini, и доколкото е необходимо — актовете, свързани с и/или обусловени от обжалваните актове;
 —
 при условията на евентуалност: да отмени обжалваното решение, като върне делото на Генералния секретар на Европейския парламент, който да определи по справедливост нов размер на оспорената сума.
 —
 във всеки случай, да му присъди съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят, член на Европейския парламент през периода 1994—1999 г., изтъква следните доводи:
 —
 нарушение на езиковия режим на Европейската общност и вследствие на това — нарушение на принципа на справедлив процес и на принципа на ефективна защита, доколкото двата обжалвани акта е трябвало да бъдат написани на италиански език, език на държавата членка, чийто гражданин е жалбоподателят.
 —
 недопустимост на претенцията за вземане поради погасяването по давност на правото да се изисква вземането.
 —
 нарушение на принципа на състезателност и на ефективна защита. В това отношение се твърди, че в случая на жалбоподателя Генералният секретар на Европейския парламент е приел окончателното решение въз основа на фактически елементи и правни мотиви, които частично се различават от тези, които са използвани и по-рано и за които жалбоподателят е бил уведомен.
 —
 нарушение на правната уредба за разноски и надбавки за членовете на Европейския парламент, що се отнася до надбавките за пътуване, поради това, че не е взето предвид обстоятелството, че по време на мандата си като европейски парламентарист жалбоподателят е имал местопребиваване в Рим. Действително, г-н Riccardo Nencini е развивал постоянно своята политическа дейност в този град — който, както е известно, е столицата на Италия и център на националната политика — като национален отговорник на своята политическа партия.
 —
 нарушение на правната уредба за разноски и надбавки за членовете на Европейския парламент, що се отнася до разходите за парламентарни сътрудници. Жалбоподателят уточнява, че е разпоредил да се прехвърлят на лицата, извършвали за него секретарски услуги, всички обезщетения, получени за тази цел, като не е удържал нищо за себе си.
 —
 на последно място жалбоподателят изтъква нарушение на общия принцип на пропорционалност.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/53
 Жалба, подадена на 14 юни 2016 г. — ZZ и др./Комисия
 (Дело F-29/16)
 (2016/C 335/69)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: C. Cortese, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, прието от Комисията на основание член 85 от Правилника, за удръжка в размер на 22 368,13 EUR от наследствената пенсия, отпусната на жалбоподателя, както и от пенсията за сираци, отпусната в полза на трите му деца.
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO.4) от 17 август 2015 г. с предмет възстановяване на неоснователно платени суми на основание наследствена пенсия и пенсия за сираци, относно правата на ZZ и неговите две непълнолетни дъщери, и доколкото е необходимо, решението, с което изрично се отхвърля жалбата по административен ред.
 —
 да се отмени решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO.4) от 17 август 2015 г. с предмет възстановяване на неоснователно платени суми на основание наследствена пенсия и пенсия за сираци, относно правата на X, и доколкото е необходимо, решението, с което изрично се отхвърля жалбата по административен ред.
 —
 да се осъди Комисията да заплати следното обезщетение за претърпените от жалбоподателите неимуществени и имуществени вреди поради нарушаване на правото им на добра администрация както и на задължението за полагане на грижа, което администрацията има по отношение на тях:
 —
 разликата между възнаграждението, получено от ZZ като срочно нает служител на ЕОБХ със степен AD 9, и възнаграждението, което той би получил като длъжностно лице към Комисията със степен AD 12, за срок от една година,
 —
 сумата за възстановяване, поискана от жалбоподателите по обжалваното решение, заедно с разликата между размера на пенсиите, установен в становище за изменение No 2, и размера на сумата, установен в становище за изменение No 3, считано от влизане в сила на становище No 3 до датата, на която семейството ще е в състояние да се установи отново в мястото на предходното си местопребиваване, срок, който по справедливост може да бъде определен на една година, считано от решаването на настоящото дело,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/2
 Решение на Съда (втори състав) от 20 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-66/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на проекти върху околната среда - Разрешения, предоставени без оценка)
 (2009/C 6/02)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: F. Simonetti, X. Lewis, F. Louis, avocat, C. O'Daly, solicitor)
 Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan, J. Connolly и G. Simons)
 Встъпила в подкрепа на ответника страна: Република Полша (представител: E. Ośniecka-Tamecka)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 2, параграф 1 и на член 4, параграфи 2-4 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стp. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174), изменена с Директива 97/11/ЕО от 3 март 1997 година (ОВ L 73, стp. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254) — Разрешения, предоставени без оценка
 Диспозитив
 1)
 Като не е предприела съгласно член 2, параграф 1 и член 4, параграфи 2-4 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година, всички необходими мерки, за да гарантира, че преди даване на разрешението проектите, за които е възможно да оказват значително въздействие върху околната среда и които попадат в категориите проекти, посочени в приложение II, точка 1, букви а)-в) и буква е) към тази директива, са поставени в зависимост от процедура по издаване на разрешение за осъществяване на проекти и оценка на техните въздействия, съгласно членове 5-10 от посочената директива, Ирландия не е изпълнила задълженията си по последната.
 2)
 Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски, направени от Комисията на Европейските общности.
 3)
 Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 108, 6.5.2006 г.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/10
 Иск, предявен на 1 септември 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-450/11)
 2011/C 319/18
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Afonso и L. Lozano Palacios)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като прилага специалния режим на ДДС за туристическите агенти към туристическите услуги, продавани на лица, които не са пътуващи лица, както предвижда Декрет-закон No 221/85 от 3 юли 1985 г., Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 306—310 от Директивата за ДДС (1).
 —
 Да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че прилагането на специалния режим от Португалската република, която го разпростира по отношение на туристическите услуги, предоставяни от туристически агенти на други туристически агенти или на други подлежащи на облагане с ДДС лица, различни от пътуващи лица, не е в съответствие с правната уредба на Съюза в тази област, тъй като разпоредбите на Директивата за ДДС изискват прилагането на специалния режим да бъде ограничено до услугите, предоставяни на пътуващите лица.
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/27
 Решение на Общия съд от 11 май 2017 г. — Barqawi/Съвет
 (Дело T-303/15) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Явна грешка в преценката))
 (2017/C 213/35)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Ahmad Barqawi (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: J.-P. Buyle и L. Cloquet, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално G. Étienne и N. Rouam, впоследствие G. Étienne и S. Kyriakopoulou, и накрая S. Kyriakopoulou)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (ОВППС) 2015/383 на Съвета от 6 март 2015 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 64, 2015 г., стр. 41) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/375 на Съвета от 6 март 2015 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 64, 2015 г., стр. 10) в частта, в която името на жалбоподателя е вписано в списъка на лицата и образуванията, по отношение на които се прилагат ограничителните мерки
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение за изпълнение (ОВППС) 2015/383 на Съвета от 6 март 2015 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия, както и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/375 на Съвета от 6 март 2015 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, в частта, в която те се отнасят до г-н Ahmad Barqawi.
 2)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и тези на г-н Barqawi.
 (1) ОВ C 245, 27.7.2015 г.


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/5
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 юли 2016 г. — X NV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-399/16)
 (2016/C 371/06)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в производството по касационно обжалване: X NV
 Ответник в производството по касационно обжалване: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли членове 43 ЕО и 48 ЕО (понастоящем 49 ДФЕС и 54 ДФЕС) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която установено в държава членка дружество майка не може да вземе предвид загуба от курсови разлики по отношение на сумата, инвестирана в установено в друга държава членка дъщерно дружество, макар че би могло да направи това, ако посоченото дъщерно дружество е включено в данъчна единица, имаща характеристиките на нидерландска данъчна единица, с посоченото установено в първата посочена държава членка дружество, като това се дължи на консолидацията в рамките на данъчната единица?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: може ли или е задължително при определяне на загубата от курсови разлики, която следва да се вземе предвид в този случай, да се приеме, че в данъчната единица са били включени и (едно или повече) преки и непреки дъщерни дружества, установени в Европейския съюз, които съответното дружество майка притежава косвено посредством посоченото дъщерно дружество?
 3)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: следва ли в този случай да се вземат предвид само загуби от курсови разлики, които биха били отразени при включване в данъчната единица на дружеството майка през годините, за които се отнася правният спор, или следва да се вземат предвид и резултати от курсови разлики, които биха били отразени през предишните години?


text:
 8.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 164/2
 Решение на Съда (първи състав) от 18 април 2013 г. — Европейска комисия/Systran SA, Systran Luxembourg SA
 (Дело C-103/11 P) (1)
 (Обжалване - Член 225, параграф 1, член 235 и член 288, втора алинея ЕО - Иск за извъндоговорна отговорност, предявен срещу Европейската общност - Преценка на извъндоговорния характер на спора - Компетентност на общностните юрисдикции)
 2013/C 164/03
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. van Rijn, E. Montaguti и J. Samnadda, подпомагани от A. Berenboom, advocaat и M. Isgour, avocat)
 Други страни в производството: Systran SA, Systran Luxembourg SA (представители: J.-P. Spitzer и E. De Boissieu, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 16 декември 2010 г. — Дело Systran и Systran Luxembourg/Комисия (T-19/07) с предмет иск за обезщетение на вредата, която ищците в първоинстанционното производство твърдят, че са претърпели поради нарушенията, допуснати вследствие на процедура на Комисията за възлагане на обществена поръчка във връзка с поддръжката и лингвистичното подобряване на системата ѝ за машинен превод — Неправилна преценка и противоречия относно извъндоговорния характер на спора — Нарушение на правото на защита — Неспазване на правилата относно събирането на доказателства — Явна грешка в преценката на достатъчно съществения характер на твърдяното нарушение на Комисията — Липса на мотиви
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 декември 2010 г. по дело Systran и Systran Luxembourg/Комисия (T-19/07).
 2.
 Отхвърля иска на Systran SA и на Systran Luxembourg SA по дело T-19/07.
 3.
 Осъжда Systran SA и Systran Luxembourg SA да понесат направените от Европейската комисия съдебни разноски пред Съда на Европейския съюз, както и пред Общия съд на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 145, 14.5.2011 г.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/37
 Иск, предявен на 11 април 2014 г. — Mammoet Salvage/Комисия
 (Дело T-234/14)
 2014/C 184/59
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Mammoet Salvage BV (Ротердам, Нидерландия) (представители: P. Kuypers и A. Schadd, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейски съюз, представляван от Европейската комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 на първо място да установи неправомерно бездействие на Европейския съюз и/или Европейската комисия,
 —
 при условията на евентуалност да осъди Европейския съюз и/или Европейската комисия да плати дължимите суми на ищеца,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното да осъди Европейския съюз и/или Европейската комисия да плати на ищеца обезщетение за вреди,
 —
 и в трите случая да спре производството по член 77 от Процедурния правилник на Общия съд за три месеца след като ищецът получи решението на арбитражния съд,
 —
 да осъди Европейския съюз и/или Европейската комисия да заплати съдебните, включително и извънсъдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В тръжна процедура в рамките на Европейския фонд за развитие през 2010 г. ищецът получава възлагане на поръчка за отстраняване на 74 корабни останки в пристанище в Мавритания. Посланикът и ръководител на делегацията на Европейския съюз в Мавритания гарантира от името на Европейската комисия за финансирането на сключения между Мавритания и ищеца договор. С гаранцията ищецът не става страна по договора, но поема задължение да плати извършената работа.
 В подкрепа на иска си, ищецът излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от неправомерното бездействие на ответника
 Договорът между ищеца и Мавритания съдържа клауза, съгласно която задълженията за плащане на Съюза се прекратяват най-късно 18 месеца след приключване на периода за извършване на работата. На 4 декември 2013 г. ищецът моли Мавритания и делегацията на Европейския съюз за удължаване на този срок. Ответникът не е отговорил на тази молба да предприеме действия.
 2
 Второто правно основание е изведено от гаранцията от страна на Европейската комисия за финансирането на договора
 Ищецът счита, че поръчката е изпълнена и поради това иска от Общия съд да осъди ответника да плати неизплатените фактури, тоест да плати дължимите на ищеца суми за извършените от него работи.
 3
 Третото правно основание е изведено от извъндоговорната отговорност на Европейския съюз
 Ако Общият съд приеме, че е изтекъл валидния за Европейския съюз период за плащане, ищецът иска ответникът да бъде осъден да плати обезщетение за вреди в размер на неплатените фактури.
 Освен това иска да се установи, че ответникът е нарушил правата му като е привлякъл експерти, от което е възникнала вреда на основание на извъндоговорна отговорност.


text:
 12.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 8/31
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 22 ноември 2007 г. — Daniel Dittert/Комисия
 (Дело F-109/06) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване в длъжност - Точки за приоритет - Непълно служебно досие - Пропускане на точки за приоритет в електронния вариант на досието за повишаване, наречено „Sysper 2“ - Техническа грешка - Комитет по повишаване A* - Присъждане на по-малък брой точки в резултат на предложение по йерархичен път)
 (2008/C 8/54)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Daniel Dittert (Люксембург, Люксембург) [представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats]
 Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: G. Berscheid и K. Herrmann]
 Предмет
 Отмяна на решение на ОН (Орган по назначаването) за присъждане на жалбоподателя — длъжностно лице от Комисията, пропуснат по погрешка в списъците за повишаване на съответната ГД, на брой точки за приоритет, който е по-нисък от желаните от последната и недостатъчен, за да позволят повишаването му в длъжност за 2005 г.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решение на Комисията на Европейските общности, с което се присъждат на г-н Dittert недостатъчен брой точки за приоритет, за да бъде повишен в длъжност за 2005 г.
 2)
 Отменя решение на Комисията на Европейските общности за подлежащите на повишаване длъжностни лица за 2005 г., публикуван в Informations administratives [Административни съобщения] No 85-2005 от 23 ноември 2005 г., в частта, която не съдържа името на г-н Dittert.
 3)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски на г-н Dittert, както и направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 281 от 18.11.2006 г., стр. 47.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/57
 Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Olive Line International/СХВП — Knopf (o-live)
 (Дело T-485/07)
 (2008/C 51/104)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Olive Line International, SL (Мадрид, Испания) [представител: P. Koch Moreno, lawyer]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Reinhard Knopf (Malsch, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви решението на Втори апелативен състав на СХВП от 26 септември 2007 г., с което се отхвърля жалбата срещу регистрацията на марката на Общността No 3 219 193, за несъвместимо с Регламент (ЕО) No 40/94 относно марката на Общността,
 —
 да се осъди ответникът, а ако Първоинстанционният съд намери за необходимо и другата страна, да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Reinhard Knopf
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „o-live“ за стоки от класове 29, 30, 31 и 33 — заявка No 3 219 193
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Национално търговско наименование „Olive lines“ за предмет на дейност на търговец, който е търговски посредник
 Решение на отдела по споровете: Отхвърляне на цялото възражение
 Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на параграф 4 от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като съществува вероятност от объркване между по-ранна нерегистрирана марка с по-голямо значение от местното и заявената за регистрация марка.


text:
 5.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 326/25
 Решение на Общия съд от 20 юли 2016 г. — Reisenthel/EUIPO (keep it easy)
 (Дело T-308/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка keep it easy - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 326/45)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peter Reisenthel (Gilching, Германия) (представител: адв. E. A. Busse)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 26 март 2015 г. (преписка R 2659/2014-5), относно заявка за регистрация на словния знак keep it easy като марка на Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Peter Reisenthel да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 270, 17.8.2015 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/5
 Решение на Съда (трети състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State van België, Белгия) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)/Belgische Staat
 (Дело C-271/10) (1)
 (Директива 92/100/ЕИО - Авторско право и сродните му права - Публично заемане - Възнаграждение на авторите - Адекватен доход)
 2011/C 252/07
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State van België
 Страни в главното производство
 Ищец: Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)
 Ответник: Belgische Staat
 Предмет
 Преюдициално запитване — Raad van State van België — Тълкуване на член 5, параграф 1 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост (ОВ L 346, стр. 61; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 120) (понастоящем член 6, параграф 1 от Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година) (ОВ L 376, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 3, стр. 14) — Възнаграждение за авторите при публично отдаване в заем — Достатъчно възнаграждение
 Диспозитив
 Член 5, параграф 1 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост, не допуска законодателство като разглежданото по главното производство, което въвежда система, според която възнаграждението, дължимо на авторите в случай на публично заемане, се изчислява изключително в зависимост от броя на заемателите, записани в публичните институции, на базата на сума, предварително определена за заемател на година.
 (1) ОВ C 234, 28.8.2010 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/76
 Жалба, подадена на 16 ноември 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-141/12)
 2013/C 26/160
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Искане за отмяна на решението на EPSO да не включи жалбоподателя в списъка на лицата, успешно издържали заключителните изпити от обучителните курсове в рамките на процедурата по сертифициране, както и искане за обезщетение.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Жалбата да бъде обявена за допустима и основателна,
 —
 обжалваният акт да бъде отменен,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 10 000 EUR за претърпените вреди.
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/9
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Белгия) на 20 декември 2012 г. — Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you/FOD Financiën
 (Дело C-599/12)
 2013/C 86/13
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you
 Ответник: FOD Financiën
 Преюдициални въпроси
 1.
 Има ли право Белгия да промени разпоредбите от националното си право по такъв начин, че (от 1 декември 1977 г.) непосредствено преди Шеста директива за ДДС (1) да влезе в сила (на 1 януари 1978 г.) да започне да облага с ДДС определени освободени от ДДС услуги — в конкретния случай услуги при пътувания извън ЕС — като така заобикаля клаузата standstill по член 28, параграф 3 от тази директива (член 370 от Директива 2006/112 (2)), който предвижда, че тези услуги при пътувания могат да продължат да бъдат облагани с ДДС само когато вече са подлежали на облагане с ДДС преди влизането на Шеста директива в сила?
 2.
 Следвало ли е от 13 юни 1977 г. (датата на публикуване на Директивата) Белгия да се въздържа от облагането на услугите при пътувания извън ЕС?
 3.
 Нарушава ли Белгия член 309 от Директива 2006/112, тъй като не третира туристическите агенти, по отношение на предоставяните от тях услуги извън Общността, по идентичен начин като туристическите посредници, а въпреки всичко продължава да облага тези услуги?
 4.
 Членове 309, 153, 370 и приложение X към Директива 2006/112 нарушават ли общите принципи на правото на Съюза, принципа на равно третиране и принципа на пропорционалност, както и разпоредбите относно свободното движение на хора, стоки и капитали, и по-специално членове 43 и 56 от Договора за ЕО, доколкото предоставят на държавите членки право на избор при облагането на услуги при пътувания извън Общността?
 5.
 Нарушават ли се принципите на правото на Съюза, и по-конкретно принципите на равно третиране, на пропорционалност, и на неутралитет на ДДС вследствие на обстоятелството, че с Кралски декрет от 28 ноември 1999 г. относно пътуванията извън ЕС Белгия предвижда облагане с ДДС единствено на туристическите агенти, но не и на посредниците?
 (1) Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).
 (2) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/33
 Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2008 г. — Nortrail Transport/Комисия
 (Дело T-496/04) (1)
 (Митнически съюз - Операция на външен общностен транзит - Рибни продукти с произход от Норвегия - Молба за опрощаване и възстановяване на вносни сборове - Клауза за справедливост - Регламенти (ЕИО) No 2913/92 и No 2454/93 - Особени обстоятелства - Отваряне с обратна сила на тарифни квоти)
 (2008/C 285/59)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Nortrail Transport GmbH (Kiel, Германия) (представител: J. Krause, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално B. Schima и J. Hottiaux, впоследствие B. Schima и M. Patakia, agents)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Комисията REM 15/02 от 1 октомври 2004 г., с което се установява, че възстановяването на вносните сборове в полза на жалбоподателя, представляващо предмет на представено от Федерална република Германия искане, не е оправдано.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Nortrail Transport GmbH понася направените от него съдебни разноски и тези, направени от Комисията.
 (1) ОВ C 93, 16.4.2005 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/48
 Жалба, подадена на 31 декември 2015 г. — Sony Optiarc и Sony Optiarc America/Комисия
 (Дело T-763/15)
 (2016/C 098/63)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци/Жалбоподатели: Sony Optiarc, Inc (Atsugi, Япония) и Sony Optiarc America, Inc (San Jose, САЩ) (представители: N. Levy и E. Kelly, Solicitors, и R. Snelders, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 Да отмени отнасящата се до жалбоподателrje част от решението на Комисията от 21 октомври 2015 г. по преписка AT.39639 — Optical Disk Drives относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП;
 —
 При условия на евентуалност, в изпълнение на правомощията за пълен съдебен контрол, да намали размера на наложените на жалбоподателите глоби по силата на това решение; и
 —
 Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски и другите разходи по делото.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от това, че обжалваното решение е опорочено от фактическа и правна грешка с това, че в него се прави извода, че жалбоподателите са извършили нарушение на член 101 ДФЕС с оглед на целта.
 —
 Възприетите доказателства в тежест на жалбоподателите не са достатъчни, за да се обоснове извод, че жалбоподателите са участвали в едно-единствено продължено нарушение на член 101 ДФЕС с оглед на целта.
 —
 Допълнителният извод в обжалваното решение, според който жалбоподателите са извършили няколко нарушения на член 101 ДФЕС с оглед на целта, не е доказан и той нарушава правото на защита на жалбоподателите, защото е изложен за първи път в това решение.
 2.
 Второто основание е изведено от обстоятелството, че при условията на евентуалност обжалваното решение е опорочено от фактически и правни грешки, както и от недостатъчни мотиви.
 —
 Обжалваното решение неправилно взема пред вид двукратно приходите, които са преведени от жалбоподателите на друг адресат на това решение
 —
 Обжалваното решение неправилно не отчита много по-ограниченото участие на жалбоподателя в сравнение с други адресати на това решение и следователно неоснователно то не предоставя на жалбоподателите правото да се ползват с по-нисък коефициент за тежест и с по.малка допълнителна сума и/или с намаление на основание на смекчаващи обстоятелства.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/50
 Жалба, подадена на 21 ноември 2016 г. — Abes/Комисия
 (Дело T-813/16)
 (2017/C 030/58)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Abes — companhia de assistência, bem-estar e serviços para seniores, L.da (São Pedro de Tomar, Португалия) (представител: N. Mimoso Ruiz, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за отмяна за редовна и допустима съгласно член 263 ДФЕС и за целите на член 264 ДФЕС,
 —
 да отмени Решение C(2016) 5054 от 9 август 2016 г. съгласно член 263 ДФЕС поради това, че описаната в жалбата мярка не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС,
 —
 да отмени Решение C(2016) 5054 от 9 август 2016 г. съгласно член 263 ДФЕС поради това, че макар описаната в жалбата мярка да представлява държавна помощ, тя е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и разноските на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от липсата на мотиви. Жалбоподателят смята, че решението е опорочено от липса на мотиви, тъй като приема, че дори мярката да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тя би била съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, без това заключение да е мотивирано.
 2.
 Второто основание е изведено от явна грешка в преценката. Жалбоподателят смята, че решението е опорочено от липса на мотиви по отношение на въздействието на мярката за помощ върху конкуренцията и търговията между държавите членки, тъй като съображенията, навеждащи Комисията на твърдението, че въздействието на въпросната мярка за помощ върху търговията между държавите членки е чисто хипотетично или предполагаемо и, че ако такова въздействие действително е налице, то би било маргинално, не са обосновани и на практика водят до разрастването на аналогични конкретни мерки за помощ не само в област Томар, но и в цялата страна с присъщите им последици на обезсърчаване на инвестициите на национално равнище, както и инвестициите с произход държавите членки.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията i) не е разгледала обективно и с дължимата грижа въпроса дали съответната помощ може да засегне търговията между държавите членки, ii) не е взела предвид липсата на ограничение или минимален процент, под който a priori може да се приеме, че търговията между държавите членки не е засегната, iii) не е взела предвид, че засягането на търговията между държавите членки не зависи от местния или регионалния характер на предоставяните услуги, нито от значението на съответната дейност, iv) не е изтъкнала достатъчно, че когато дадена помощ, предоставена от държава членка, засилва положението на дадено предприятие по отношение на други конкурентни предприятия, следва да се приеме, че конкурентните на предприятието бенефициент на помощта ще се ползват с по-неблагоприятни условия за финансиране на нови инвестиции в посочената държава.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/12
 Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — ICdA и др./Комисия
 (Дело T-456/11) (1)
 (REACH - Преходни мерки относно ограниченията, приложими за производството, пускането на пазара и използването на кадмий и неговите съединения - Приложение XVII към Регламент (ЕО) No 1907/2006 - Ограничения за използването на кадмиеви пигменти в пластмасови материали - Явна грешка в преценката - Анализ на рисковете)
 2013/C 377/28
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: International Cadmium Association (ICdA) (Брюксел, Белгия), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Обединено кралство) и James M Brown Ltd (Stoke-on-Trent) (представители: първоначално K. Van Maldegem и R. Cana, avocats, впоследствие R. Cana)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Oliver и E. Manhaeve, подпомагани от K. Sawyer, barrister, впоследствие от P. Oliver и E. Manhaeve)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Регламент (ЕС) No 494/2011 на Комисията от 20 май 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на приложение XVII (кадмий) (ОВ L 134, стр. 2), доколкото ограничава използването на кадмиеви пигменти в пластмасови материали, различни от тези пластмасови материали, в които използването е ограничено преди приемането на Регламент No 494/2011
 Диспозитив
 1.
 Отменя Регламент (ЕС) No 494/2011 на Комисията от 20 май 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на приложение XVII (кадмий), доколкото ограничава използването на кадмиев сулфоселенид оранж (No CAS 1256-57-4), на кадмиев червен сулфоселенид (No CAS 58339-34-7) и на кадмиево-цинков сулфид (No CAS 8048-07-5) в смеси и изделия на базата на синтетични органични полимери, различни от тези, в които това използване е ограничено преди приемането на Регламент No 494/2011.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Европейската комисия понася 90 % от своите съдебни разноски и 90 % от съдебните разноски, направени от International Cadmium Association (ICdA), Rockwood Pigments (UK) Ltd и James M Brown Ltd.
 4.
 ICdA, Rockwood Pigments (UK) и James M Brown понасят 10 % от своите съдебни разноски и 10 % от съдебните разноски, направени от Комисията.
 (1) ОВ C 298, 8.10.2011 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/7
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Kiel (Германия) на 15 ноември 2013 г. — Hans-Jürgen Kickler и др./Република Гърция
 (Дело C-578/13)
 2014/C 24/13
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Kiel
 Страни в главното производство
 Ищци: Hans-Jürgen Kickler, Walter Wöhlk, Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk
 Ответник: Република Гърция
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 1 от Регламент (ЕО) No 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела (наричан по-нататък „Регламент No 1393/2007“) (1) да се тълкува в смисъл, че като „гражданско или търговско дело“ по смисъла на член 1, параграф 1, първо изречение от Регламента следва да се разглежда и делото, образувано по предявен от приобретателя на държавни ценни книжа иск за заплащане на определени суми, които се основават на претенции за изпълнение на конкретни задължения и за заплащане на обезщетение за вреди, като се има предвид, че приобретателят не се е възползвал от представеното от ответника в края на месец февруари 2012 г. предложение за замяна, възможността за която е предвидена в гръцкия Закон No 4050/2012 (наричан „Greek-Bondholder-Act“) (Закон относно притежателите на облигации)?
 2.
 В случай че по същество даден иск се основава на неприложимост, съответно невалидност на горепосочения Greek-Bondholder-Act, може ли да става въпрос за хипотеза на отговорност на държавата за действие или бездействие при упражняване на държавната власт по смисъла на член 1, параграф 1, второ изречение от посочения във въпрос 1 регламент?
 (1) Регламент (ЕО) No 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела (връчване на документи) и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1348/2000 на Съвета (ОВ L 324, стр. 79).


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/16
 Решение на Съда (трети състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Bruxelles — Belgique) — Patricia Dumont de Chassart/Национален институт за семейни добавки за заети лица (ONAFTS)
 (Дело C-619/11) (1)
 (Социална сигурност - Регламент (ЕИО) No 1408/71 - Член 72, член 78, параграф 2, буква б) и член 79, параграф 1, буква а) - Семейни помощи за сираци - Сумиране на осигурителни периоди и периоди на трудова заетост - Завършени периоди от преживелия родител в друга държава членка - Липса на отчитане)
 2013/C 114/22
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Ищец: Patricia Dumont de Chassart
 Ответник: Национален институт за семейни добавки за заети лица (ONAFTS)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal du travail de Bruxelles — Тълкуване на членове 17 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО, както и на член 72 и на член 79, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26 и поправка — ОВ L 32, 2008 г., стр. 31) — Обезщетения за сираци, изплащани от държавата на пребиваване — Допустимост от гледна точка на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация на общностна разпоредба, която поставя в зависимост придобиването на право на обезщетения от завършването на осигурителни периоди от страна на починалия родител, изключвайки преживелия родител — По-благоприятна национална правна уредба, която позволява и на преживелия родител да се ползва от правилата за приравняване на осигурителни периоди — Не толкова благоприятно третиране на работниците, които са преживели родители и са упражнили правото си на свободно движение — Дискриминация
 Диспозитив
 Член 72, член 78, параграф 2, буква б) и член 79, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията, изменена и актуализирана с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) No 1399/1999 на Съвета от 29 април 1999 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че когато национална нормативна уредба на държава членка предвижда, че когато обезщетението за сираци може да се основава както на положението на починалия родител, така и на положението на преживелия родител, когато притежават качеството заети лица, посочените разпоредби изискват осигурителните периоди и периодите на трудова заетост, завършени от преживелия родител в друга държава членка, да бъдат взети предвид за сумирането на необходимите периоди за придобиване на правото на обезщетение в първата държава членка. В това отношение е без значение обстоятелството, че преживелият родител не може да се позове на осигурителен период или период на трудова заетост в тази държава членка през определения от тази национална нормативна уредба референтен период за придобиването на това право.
 (1) ОВ C 49, 18.02.2012 г.


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/19
 Определение на председателя на Общия съд от 11 ноември 2013 г. — CSF/Комисия
 (Дело T-337/13 R)
 (Обезпечително производство - Защита на здравето и безопасността на потребителите и работниците срещу рисковете, произтичащи от използване на машини - относно мярка, предприета от датските органи, за забрана на определен тип многоцелеви земекопни машини,които нямат подходящи защитни механизми - Решение на Комисията, с което мярката е обявена за обоснована - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
 2014/C 15/28
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: CSF Srl (Grumolo delle Abbadesse, Италия) (представители: R. Santoro, S. Armellini и R. Bugaro, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Zavvos, подпомаган от M. Pappalardo, адвокат)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение 2013/173/ЕС на Комисията от 8 април 2013 г. относно мярка, предприета от Дания съгласно член 11 от Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, с която се забраняват определен тип многоцелеви земекопни машини. С това решение забраната на датските органи е приета за обоснована (ОВЕС L 101, стр. 29).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Не се произнася по разноските.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/39
 Жалба, подадена на 7 април 2010 г. — Samskip Multimodal Container Logistics/Комисия
 (Дело T-166/10)
 ()
 2010/C 209/61
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Samskip Multimodal Container Logistics BV ('s-Gravenzande, Нидерландия) (представители: K. Platteau, Y. Maasdam и P. Broers, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение C(2010) 580 на Комисията от 27 януари 2010 г. относно финансовата помощ във връзка с предложения за дейности, направени в рамките на процедурата по избор за 2009 г. по програмата на Европейския съюз за предоставяне на финансова помощ от Общността за подобряване на екологичните постижения в системата на товарния транспорт („Марко Поло II“) (1), в частта му относно предоставянето на помощ в размер на EUR 2 190 539 за предложение No TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6, проект G2G@2XL;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните две правни основания:
 В първото си правно основание жалбоподателят твърди, че оспорваната финансова помощ нарушава условията и изискванията за финансиране, предвидени в член 5, параграф 2 от Регламент No 1692/2006, тъй като
 —
 тя води до неприемливо нарушаване на конкуренцията във вреда на общия интерес на пазара на услугите в областта на товарния транспорт чрез алтернативните видове транспорт, предложени с проект G2G@2XL, по-специално железопътния транспорт и морския транспорт на къси разстояния от Италия, Швейцария и Австрия до Обединеното кралство; и
 —
 проект G2G@2XL няма да остане надежден след изтичането на предвидения период от 36 месеца.
 Във второто си правно основание жалбоподателят твърди, че оспорваната финансова помощ нарушава член 1 от Регламент No 1692/2006, тъй като не допринася за постигането на целите от общ интерес, преследвани с програма „Марко Поло II“. Оспорваната финансова помощ ще доведе единствено до замяна на съществуващ оператор, предлагащ няколко вида транспорт, с друг оператор, предлагащ няколко вида транспорт, а не до преминаване от шосеен транспорт към железопътен транспорт. Следователно няма да се осъществи преминаване от шосеен товарен транспорт към по-екологични видове транспорт. Затова оспорваната финансова помощ няма да допринесе за действителното намаляване на международния товарен транспорт по шосе и следователно няма да намали задръстванията и няма да подобри екологичните постижения в системата на товарния транспорт (тоест целите от общ интерес, преследвани с програма „Марко Поло II“ и предвидени в член 1 от Регламент No 1692/2006).
 (1) Регламент (ЕО) No 1692/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 2006 година за въвеждане на втората програма „Марко Поло“ за предоставяне на финансова помощ от Общността за подобряване на екологичните постижения в системата на товарния транспорт („Марко Поло II“) и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1382/2003, ОВ 2006 L 328, стр. 1.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/16
 Жалба, подадена на 30 декември 2016 г. от „Капела“ ЕООД срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 май 2016 г. по дело T-750/14 — Ivo-Kermartin GmbH/EUIPO
 (Дело C-687/16 P)
 (2017/C 249/23)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател:„Капела“ ЕООД (представител: C. Pfitzer, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 С определение от 7 юни 2017 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърли жалбата и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


text:
 24.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/29
 Жалба, подадена на 12 февруари 2012 г. — CF Sharp Shipping Agencies Pte/Съвет
 (Дело T-53/12)
 2012/C 89/48
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CF Sharp Shipping Agencies Pte Ltd (Сингапур, Сингапур) (представители: S. Drury, Solicitor, K. Adamantopoulos и J. Cornelis, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени ab initio и с незабавно действие Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 (1) на Съвета и Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета (2), доколкото се отнасят до включването на жалбоподателя в приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета; и
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 В първото правно основание жалбоподателят твърди, че като е приел, че той е фиктивно дружество на Islamic Republic of Iran Shipping Lines, притежавано и контролирано от последното, ответникът очевидно е изопачил фактите и е допуснал явна грешка в прилагането на член 16, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета като е включил жалбоподателя в приложение VIII към посочения регламент.
 2.
 Във второто правно основание жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил задължението си за мотивиране по член 296 ДФЕС и член 36, параграф 3 от Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета.
 3.
 В третото правно основание жалбоподателят твърди, че неизлагането на мотиви от ответника е довело до нарушаване на правото му на защита и по-специално на правото му да бъде изслушан и на правото на ефективен съдебен контрол.
 (1) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 11).
 (2) Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, 2010 г., стр. 1).


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/22
 Жалба, подадена на 18 март 2009 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (трети разширен състав) на 18 декември 2008 г. по съединени дела T-211/04 и Т-215/04, Government of Gibraltar и Обединено кралство/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-106/09 P)
 2009/C 141/41
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal, V. Di Bucci, N. Khan)
 Други страни в производството: Government of Gibraltar, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Кралство Испания
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени решението на Първоинстанционния съд (трети разширен състав) от 18 декември 2008 г., връчено на Комисията на 5 януари 2009 г., по съединени дела T-211/04 и T-215/04, Government of Gibraltar и Обединено кралство/Комисия;
 —
 да отхвърли жалбите за отмяна, подадени от Government of Gibraltar и от Обединеното кралство и
 —
 да осъди Government of Gibraltar и Обединеното кралство да заплатят съдебните разноски;
 при условията на евентуалност,
 —
 да върне делата на Първоинстанционния съд за ново разглеждане и
 —
 да не се произнася по съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията поддържа, че обжалваното съдебно решение следва да бъде отменено по следните съображения:
 —
 Първоинстанционният съд неправилно преценил отношението между член 87, параграф 1 ЕО и компетентността на държавите-членки в данъчната област;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като наложил необосновано ограничение при преценката на мерките, за които се твърди, че представляват държавна помощ;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като наложил необосновано ограничение при упражняването на правомощията за контрол, с оглед да се установи дадена обща или „обичайна“ данъчна система;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като приел, че общата или „обичайна“ данъчна система може да е резултат от прилагането на различни техники спрямо различни данъчно задължени лица;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като приел, че Комисията нито е установила общия или „обичаен“ данъчен режим, нито е извършила необходимата преценка, за да докаже селективния характер на разглежданите мерки;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като не разгледал трите аспекта на селективността, изложени в обжалваното съдебно решение.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/11
 Решение на Съда (втори състав) от 20 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del mercato
 (Дело C-428/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Политика на конкуренция - Член 101 ДФЕС - Регламент (ЕО) No 1/2003 - Сектор на международната спедиция на стоки - Национални органи по конкуренцията - Правна стойност на инструментите на Европейска мрежа по конкуренция - Модел на ЕМК за програма за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер - Искане за освобождаване от глоба, подадено до Комисията - Опростено искане за освобождаване от глоба, подадено до националните органи по конкуренция - Връзка между двете искания))
 (2016/C 098/13)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA
 Ответник: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato
 в присъствието на: Schenker Italiana SpA, Agility Logistics Srl
 Диспозитив
 1)
 Разпоредбите на правото на Съюза, и по-специално член 101 ДФЕС и Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 ДФЕС] и [102 ДФЕС], трябва да се тълкуват в смисъл, че приетите съгласно Европейската мрежа по конкуренция инструменти, по-специално моделът на тази мрежа за програма за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер, не са задължителни по отношение на националните органи по конкуренция.
 2)
 Разпоредбите на правото на Съюза, и по-специално член 101 ДФЕС и Регламент No 1/2003, трябва да се тълкуват в смисъл, че между искането за освобождаване от глоби, което предприятие е подало или възнамерява да подаде до Комисията, и опростеното искане, представено до национален орган по конкуренция за същия картел, не съществува никаква правна връзка, която да задължава този орган да разгледа опростеното искане с оглед на искането за освобождаване от глоба. Обстоятелството дали опростеното искане отразява точно съдържанието на искането, подадено до Комисията, в това отношение е без значение.
 Когато материалният обхват на опростеното искане, подадено до национален орган по конкуренция, е по-тесен в сравнение с искането за освобождаване от глоба, подадено до Комисията, този национален орган не е длъжен да се свърже с Комисията или със самото предприятие, за да провери дали предприятието е установило конкретни и специфични примери за неправомерно поведение в сектора, за който се твърди, че е включен в обхвата на това искане за освобождаване от глоба, но не и на опростеното искане.
 3)
 Разпоредбите на правото на Съюза, и по-специално член 101 ДФЕС и Регламент No 1/2003, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат възможността при обстоятелства като разглежданите в главното производство национален орган по конкуренция да приеме опростено искане за освобождаване от глоба от предприятие, което не е подало до Комисията искане за пълно освобождаване от глоба, а само искане за намаляване на нейния размер.
 (1) ОВ C 462, 22.12.2014 г.


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/15
 Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Düsseldorf (Германия) на 25 ноември 2011 г. — Christoph Becker/Société Air France SA
 (Дело C-594/11)
 2012/C 32/27
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Christoph Becker
 Ответник: Société Air France SA
 Преюдициални въпроси
 Разполагат ли пътниците с право на обезщетение по член 7 Регламент (ЕО) No 261/2004 (1), ако полетът излита със закъснение с по-малка от посочената в член 6, параграф 1 от Регламента продължителност, но крайният пункт на пристигане се достига три часа или повече след времето за пристигане по разписание?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/11
 Решение на Съда (седми състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Latvijas propāna gāze“
 (Дело C-286/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Позиция 2711 - Нефтен газ и други газообразни въглеводороди - Материал, който придава основния характер - Втечнен нефтен газ))
 (2016/C 260/14)
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākā tiesa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Valsts ieņēmumu dienests
 Ответник: SIA „Latvijas propāna gāze“
 Диспозитив
 1)
 Правило 2, буква б) и правило 3, буква б) от общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в нейните редакции след приемането съответно на Регламент (ЕО) No 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 г. и на Регламент (ЕО) No 948/2009 на Комисията от 30 септември 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че щом основният характер на газова смес като разглеждания в главното производство втечнен нефтен газ се определя от всички негови компоненти, така че не е възможно да се установи кой компонент му придава неговия основен характер, и когато така или иначе не може да се определи точното количество на всеки от компонентите на съответния втечнен нефтен газ, не следва да се използва презумпцията, че субстанцията, която придава на продукта неговия основен характер по смисъла на правило 3, буква б) от тези общи правила, е субстанцията с най-високо процентно съдържание в сместа.
 2)
 Тази комбинирана номенклатура трябва да се тълкува в смисъл, че втечнен нефтен газ като разглеждания в главното производство, който съдържа 0,32 % метан, етан и етилен, 58,32 % пропан и пропилен и не повече от 39,99 % бутан и бутилен и за който не е възможно да се установи коя от субстанциите от неговия състав му придава неговия основен характер, попада в подпозиция 2711 19 00 като „Нефтен газ и други газообразни въглеводороди, втечнени, други“.
 3)
 Член 218, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че не включва задължение за декларатор на втечнен нефтен газ като разглеждания в главното производство да посочва точно процентното съдържание на субстанцията, от която основно се състои този втечнен нефтен газ.
 (1) ОВ C 270, 17.8.2015 г.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/12
 Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV/Navigation Maritime Bulgare
 (Дело C-184/12) (1)
 (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения - Член 3 и член 7, параграф 2 - Свобода на избор на страните - Граници - Особени повелителни норми - Директива 86/653/ЕИО - Самостоятелно заети търговски представители - Договори за покупка или за продажба на стоки - Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала - Национална правна уредба за транспониране, която предвижда закрила отвъд минималните изисквания на Директивата, както и закрила на търговските представители при договори за доставка на услуги)
 2013/C 367/19
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België
 Страни в главното производство
 Ищец: United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV
 Ответник:„Параходство Български морски флот“ АД
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hof van Cassatië van België — Тълкуване на член 3 и член 7, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година (ОВ L 266, 1980 г., стр. 1, публикувана на български език в ОВ L 347, 2007 г., стр. 3) и на Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (ОB L 382, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 176) — Свобода на избор на страните — Ограничения — Договор за търговско представителство — Клауза, с която за приложимо се избира правото на държавата на възложителя — Сезиране на съда по местоседалището на търговския представител
 Диспозитив
 Член 3 и член 7, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че законът на държава — членка на Европейския съюз, който отговаря на минималната закрила, предписана от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, и който е избран от страните по договор за търговско представителство, може да не бъде приложен от сезирания съд, установен в друга държава членка, а вместо него да бъде приложен lex fori на основание, изведено от императивния характер в правния ред на последната държава членка на правилата, уреждащи положението на самостоятелно заетите търговски представители, само ако сезираната юрисдикция установи след щателна преценка, че при това транспониране законодателят на държавата на сезирания съд е счел, че в рамките на съответния правен ред е от решаващо значение да предостави на търговския представител закрила, която надхвърля предвидената от посочената директива, като в това отношение вземе предвид естеството и целта на тези императивни разпоредби.
 (1) ОВ C 200, 7.7.2012 г.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/22
 Решение на Общия съд от 5 март 2015 г. — Rose Vision и Seseña/СХВП
 (Дело T-45/13) (1)
 ((Клауза за подсъдност - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) - Споразумения за предоставяне на безвъзмездна помощ за проектите FIRST, FutureNEM и sISI - Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Преквалифициране на жалбата - Допустимост - Преустановяване на плащанията - Срок за предоставяне на изготвения при одита доклад - Предоставяне на сведения на трети лица))
 (2015/C 127/29)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Rose Vision, SL (Сесеня, Испания); и Julián Seseña (Посуело де Аларкон, Испания) (представители: M. Muñiz Bernuy и A. Alonso Villa, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: R. Lyal и A. Sauka, подпомагани от J. Rivas Andrés и X. M. García García, адвокати)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на писмото на Комисията, с което тя преустановява плащанията по споразумение за предоставяне на безвъзмездна помощ No 246910 за проект FutureNEM, както и на изготвения при финансов одит доклад 11 INFS 025 11-INFS-025, въз основа на който Комисията е приела посочения акт, и от друга страна, искане за обезщетение в размер на 5 8 54 264 EUR за вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели вследствие на действията на Комисията, без това да изключва възможността за различно оценяване на вредите в хода на настоящото производство и претенцията за изтеклите лихви.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Rose Vision, SL и г-н Julián Seseña да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 178, 22.6.2013 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/23
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 2 ноември 2009 г. — Euro Tyre Holding BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-430/09)
 2010/C 24/42
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: Euro Tyre Holding BV
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 Предвид член 28в, дял A, първо изречение и буква а) от Шеста директива за ДДС (1), както и член 8, параграф 1, букви a) и б), член 28а, параграф 1, буква a), първа алинея и член 28б, дял A, буква a), първа алинея от същата директива и когато една и съща стока е предмет на две последователни доставки, извършени между данъчнозадължени лица като такива по начин, че може да се говори за една единствена вътреобщностна пратка или превоз, как трябва да се определи коя доставка на вътреобщностен превоз трябва да се приспадне, когато превозът е извършен от или за сметка на лицето, което има както качеството на купувач по първата доставка, така и на продавач по втората доставка?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 25.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/17
 Жалба, подадена на 30 юни 2010 г. — CBp Carbon Industries/СХВП
 (Дело T-294/10)
 ()
 2010/C 260/23
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CBp Carbon Industries, Inc. (Ню Йорк, САЩ) (представители: J. Fish, Solicitor и S. Malynicz, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 април 2010 г. по преписка R 1361/2009-1,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „CARBON GREEN“ за стоки от клас 17 — заявка за марка на Общността No 973531
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: жалбоподателят изтъква две правни основания в подкрепа на исканията си.
 С първото правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е допуснал грешка в преценката на отличителния характер на разглежданата словна марка по отношение на съответните стоки.
 С второто правно основание жалбоподателят подържа, че обжалваното решение нарушава член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав: (i) е допуснал грешка по отношение на значението и синтаксиса на разглежданата словна марка, както и по отношение на годността ѝ да бъде понятие, което непосредствено и пряко описва въпросните стоки; (ii) макар от една страна правилно да е направил извода, че съответните потребители са специалисти в областта, от друга страна не е установил служебно фактите, въз основа на които да се приеме, че марката е описателна за съответните потребители; и (iii) не е приел за установено въз основа на доказателствата, че в съответната специализирана област е налице основателна вероятност други търговци да искат в бъдеще да използват този знак.