text:
 2.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/8
 Жалба, подадена на 5 декември 2012 г. от Wam Industriale SpA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 27 септември 2012 г. по дело T-303/10, Wam Industriale/Комисия
 (Дело C-560/12 P)
 2013/C 63/15
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Wam Industriale SpA (представители: адв. E. Giuliani и адв. R. Bertoni, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението на Общия съд от 27 септември 2012 г., съобщено на 1 октомври 2012 г. по дело T-303/10 с предмет искане за отмяна на Решение 2011/134/ЕС на Комисията от 24 март 2010 г. относно държавна помощ C 4/03 (бивш NN 102/02), приведена в действие от Италия в полза на Wam SpA (ОВ L 57, 2011 г., стр. 29);
 —
 да се отмени посоченото решение на Европейската комисия 2011/134/ЕС на изложените основания, като се установи и обяви, че помощите по договора от 1995 г. и по договора от 2000 г. са съвместими с общия пазар;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Нарушение на член 107, параграф 1 и член 266 ДФЕС, явна грешка в преценката и липса на мотиви в нарушение на член 296 ДФЕС, доколкото Европейската комисия не е изпълнила Решенията на Общия съд и на Съда, с които се отменя Решението на Комисията от 19 май 2004 г., тъй като Комисията е приела ново решение относно същите държавни помощи, независимо че отмяната на предходното решение не е на основание формални или процесуални нарушения.
 Нарушение на член 107, параграф 1, и член 108, параграф 1 ДФЕС, както и на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 659/1999 (1) и на член 296 ДФЕС поради това, че Комисията е счела, че исканите държавни помощи попадат в приложното поле на член 108 ДФЕС, макар да става въпрос за помощи, предназначени за търговско навлизане на пазарите извън ЕС; поради това, че не е приела, че въпросните държавни помощи са отпуснати на основание италианския Закон No 394 от 29 юли 1981 г., съобщен на Европейската комисия, макар и не предварително съгласно член 108, параграф 3; поради това, че не е счела въпросните помощи за мълчаливо одобрени по смисъла на член 2, параграф 2 и член 4, параграф 5 от Регламент (ЕО) No659/1999.
 Нарушение на член 107, параграф 3 и член 108, параграф 1 ДФЕС, както и нарушение на Регламент (ЕО) No 800/2008 (2), Регламент No 1998/2006 (3), Регламент No 69/2001 (4) и Регламент No 70/2001 (5) и липса на мотиви в нарушение на член 296 ДФЕС, поради това, че Комисията не е приела за приложим общия режим по отношение на въпросните помощи; поради това, че Комисията не е квалифицирала въпросните помощи като съвместими помощи по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, доколкото насърчаването на интернационализацията на предприятията би допринесло за развитието на общностните предприятия; поради това, че Комисията е счела помощите за подпомагане на износа или за подпомагане на свързани с износа дейности, а не за помощи, насочени към насърчаване на търговското навлизане в страни извън ЕС и поради това, че не е разгледала въпросните помощи в контекста на предвидения в регламентите de minimis праг за освобождаване.
 Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС поради неправилно изчисляване на еквивалентната субсидия.
 Нарушение на член 14 от Регламент (ЕО) No 659/1999, както и на принципа за оправданите правни очаквания и принципа на пропорционалност поради това, че Комисията е издала разпореждане за събиране по отношение на помощи, подчинени на общия режим от 1981 г., известен на Комисията и неоспорен като незаконосъобразен от нито един европейски орган.
 Нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС, на Регламент (ЕО) No 659/1999, както и на принципа на добра администрация и на правото на защита поради това, че Комисията не е провела допълнително разследване с оглед отстраняване на установените от общностния съдия пропуски и поради това, че не е провела необходимото състезателно производство с участието на Wam и италианските органи.
 Нарушение на принципите на добра администрация, дължима грижа и съдействие, тъй като посоченото административно производство е продължило 17 години, считано от отпускането на първата помощ.
 (1) ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр.41.
 (2) ОВ L 214, стр. 3.
 (3) ОВ L 379, стр. 5.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 5, стр.96.
 (4) ОВ L 10, стр. 30.
 (5) ОВ L 10, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр.98.


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/25
 Жалба, подадена на 9 септември 2011 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-478/11)
 2011/C 340/53
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter и J. Rossi)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си жалбоподателят иска Общият съд да отмени Решение C(2011) 4376 окончателен на Европейската комисия от 29 юни 2011 година относно държавна помощ NN 10/2010 по отношение на дейностите, осъществявани от interprofession nationale porcine (наричано по-нататък „INAPORC“), финансирани с доброволни вноски, превърнати в задължителни (наричани по-нататък „CVO“), които INAPORC удържа от членовете, които представлява. Комисията приема, че тези CVO са мерки, които представляват съвместима с вътрешния пазар държавна помощ.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага само едно правно основание, изведено от нарушение на понятието за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато Комисията приема, че отговорността за дейностите, осъществявани от INAPORC чрез постъпления от CVO, се носи от държавата и че тези дейности са финансирани с държавни ресурси.
 Жалбоподателят изтъква, че дейностите, осъществявани от INAPORC чрез постъпления от CVO, отговарят на изискванията, установени от Съда в Решение от 15 юли 2004 г. по дело Pearle и др. (C-345/02, Recueil, стр. I-7139), за да може задължителните вноски, получавани от организация, която представлява предприятията от даден икономически сектор, да не бъдат разглеждани като държавни ресурси за финансиране на дейности, приписвани на държавата, доколкото:
 —
 осъществяваните от INAPORC дейности били установени от професионалното съсловие, което представлява предприятията от съответния земеделски сектор, и не служели като инструменти за изпълнението на държавна политика,
 —
 осъществяваните от INAPORC дейности били финансирани чрез постъпления, удържани от предприятията в сектора,
 —
 начините на финансиране и процентът/количеството на вноските били установени в рамките на INAPORC, без никаква намеса на държавата,
 —
 вноските били задължително използвани за финансирането на мярката без възможност за намеса на държавата.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/22
 Решение на Общия съд от 16 юни 2011 г. — FMC/Комисия
 (Дело T-197/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Водороден пероксид и натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Носене на отговорност за неправомерното поведение - Право на защита - Задължение за мотивиране)
 2011/C 226/44
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: FMC Corp. (Филаделфия, Пенсилвания, Съединени американски щати) (представители: C. Stanbrook, QC, и Y. Virvilis, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault, впоследствие V. Di Bucci, V. Bottka и X. Lewis, подпомагани от M. Gray, barrister)
 Предмет
 Като главно искане, молба за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/С.38.620 — Водороден пероксид и перборат), доколкото се отнася до жалбоподателя, и при условията на евентуалност искане за намаляване на размера на глобата.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда FMC Corp. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/43
 Жалба, подадена на 6 февруари 2017 г. — Steiniger/EUIPO — ista Deutschland (IST)
 (Дело T-80/17)
 (2017/C 112/59)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ingo Steiniger (Нюмбрехт, Германия) (представител: K. Schulze Horn, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: ista Deutschland GmbH (Есен, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „IST“ — заявка за регистрация No 10 673 812
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. по преписка R 2242/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и решението на отдела по споровете на EUIPO от 24 септември 2015 г.,
 —
 да измени обжалваното решение като отхвърли изцяло възражението,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред апелативния състав.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на правило 20, параграф 6 от Регламент No 2868/95.


text:
 17.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 370/27
 Жалба, подадена на 19 октомври 2011 г. — Assaad/Съвет
 (Дело T-550/11)
 2011/C 370/45
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nizar Assaad (Дамаск, Сирия) (представители: G. Martin, Solicitor, M. Lester и A. Sutton, Barristers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 843/2011 на Съвета относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 218, 2011 г., стр. 1) и Решение за изпълнение 2011/515/ОВППС на Съвета от 23 август 2011 година за изпълнение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия, в частта в която името на жалбоподателя е добавено в Приложението към Решение 2011/273/ОВППС от 9 май 2011 година (1) и в Приложение II към Регламент (ЕС) No 442/2011 от 9 май 2011 година (2);
 —
 при условията на евентуалност и успоредно с направеното по-горе искане, да заличи думите „финансира милицията „Shabiha“ в област Латакия“ добавени в Приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 843/2011 на Съвета и Решение за изпълнение 2011/515/ОВППС на Съвета; и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение от страна на ответника на основните човешки права на жалбоподателя, каквито са правото на защита и правото на ефективна съдебна защита, тъй като:
 —
 жалбоподателят не бил предварително уведомен за включването му в списъка на лицата, по отношение на които се прилагат оспорваните мерки и дори не бил уведомен, когато оспорваните мерки били публикувани,
 —
 жалбоподателят не бил информиран за обвиненията срещу него или за предвижданото включване в списъка на лицата, по отношение на които се прилагат тези мерки и не му било дадено право да бъде изслушан в процес, в който твърденията срещу него биха могли да бъдат изложени както следва, да им бъде отговорено и да бъдат сериозно проверени, и
 —
 в оспорваните мерки не била предвидена процедура за уведомяване на жалбоподателя за доказателствата, на които се основава решението за замразяване на неговите активи, или в която да му бъде дадена възможност да вземе смислено становище по тези доказателства, преди какъвто и да е съд да може да оцени и провери неговите възражения и доказателствата срещу него.
 2.
 Второто правно основание е изведено от факта, че ответникът не посочил на жалбоподателя достатъчно основания за неговото включване в списъка, тъй като:
 —
 преди публикуването на оспорваните мерки на жалбоподателя не били посочени причини,
 —
 „основанията за включване в списъка“ не давали на жалбоподателя достатъчно информация, за да може да разбере защо ответникът смята, че той трябва да бъде включен в списъка и
 —
 по нищо не личало защо се смята, че жалбоподателят е отговорен за репресията на цивилни лица в Сирия.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушението от страна на ответника, без никакво основание и без никакво спазване на изискването за пропорционалност, на основните права на жалбоподателя, по-конкретно правото ма на собственост, правото му да управлява стопанската си дейност, правото му на добро име и на личен и семеен живот, тъй като:
 —
 оспорваните мерки имат съществено и дълготрайно отражение върху неговите основни права и
 —
 прилагането на оспорваните мерки по отношение на жалбоподателя е необосновано и ответникът не е доказал, че пълното замразяване на активите и забраната за пътуване е най-малко струващото средство за гарантиране на която и да е законосъобразна цел, нито че нанесените на жалбоподателя и семейството му вреди са оправдани и пропорционални.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от допусната от страна на ответника явна грешка при преценката, когато решил да приложи тези ограничителни мерки по отношение на жалбоподателя, тъй като:
 —
 не личало ответникът да е направил преценка на жалбоподателя, за да установи дали той действително може да се смята „отговорен“ за жестоките репресии срещу цивилното население в Сирия,
 —
 при условията на евентуалност, ако такава преценка е била направена, доколкото жалбоподателят не е имал изобщо възможност да вземе становище по нея, ответникът е допуснал грешка, правейки заключението, че има основание за включването на жалбоподателя в списъка на лицата, спрямо които са прилагат ограничителните мерки.
 (1) Решение 2011/273/ОВППС на Съвета от 9 май 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 121, 2011 г., стр. 11)
 (2) Регламент (ЕО) No 442/2011 на Съвета от 9 май 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 121, 2011 г., стр. 1).


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/40
 Решение на Първоинстанционния съд от 29 април 2009 г. — Enercon/СХВП (E-Ship)
 (Дело T-81/08) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността E-Ship - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7,параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 2009/C 141/83
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Enercon GmbH (Aurich, Германия) (представители: R. Böhm и V. Henke, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: S. Schäffner)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 4 декември 2007 г. (преписка No R 319/2007-1) относно заявка за регистрация на знака E-Ship като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Enercon GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/54
 Жалба, подадена на 12 юли 2016 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-36/16)
 (2016/C 335/70)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: N. de Montigny и J.-N. Louis, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяната на решението да не се повиши жалбоподателят в степен AST 7 в процедурата за повишаване за 2015 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решение от 13 ноември 2015 г. за публикуване на списъка на длъжностните лица, повишени в рамките на процедурата за повишаване за 2015 г., доколкото не съдържа името на жалбоподателя,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 16.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/18
 Решение на Общия съд от 11 януари 2013 г. — Kokomarina/СХВП — Euro Shoe Group (interdit de me gronder IDMG)
 (Дело T-568/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Фигуративна марка „interdit de me gronder IDMG“ - По-ранна словна марка „DMG“, регистрирана в Бенелюкс - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Оспорване на реалното използване на по-ранната марка, направено за първи път пред Общия съд)
 2013/C 46/32
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Kokomarina (Concarneau, Франция) (представител: C. Charrière-Bournazel, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Euro Shoe Group (Beringen, Белгия) (представител: I. Vernimme, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 21 юли 2011 г. (преписка R 1814/2010-1) относно производство по възражение между Euro Shoe Unie и Kokomarina
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Kokomarina да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 13, 14.1.2012 г.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/12
 Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — Христо Бянков/Главен секретар на Министерство на вътрешните работи
 (Дело C-249/11) (1)
 (Право на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки - Директива 2004/38/ЕО - Член 27 - Административна мярка забрана за напускане на страната поради непогасяване на задължение към юридическо лице на частното право - Принцип на правна сигурност спрямо административните актове, станали окончателни - Принципи на равностойност и ефективност)
 2012/C 366/20
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Христо Бянков
 Ответник: Главен секретар на Министерство на вътрешните работи
 Предмет
 Преюдициално запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на член 4 от ДЕС, във връзка с членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС, както и на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права — Тълкуване на член 27, параграф 1 и член 31, параграфи 1 и 3 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (OB L 158, стр. 77; Специално издание на български език, глава 5, том 7, стр. 56) — Ограничения на правото на свободно движение — Заповед за налагане на административна мярка забрана за напускане на територията на страната на длъжник, поради неудовлетворяването на вземане — Принцип на правна сигурност по отношение на влезлите в сила административни актове — Наличие или липса на задължение за компетентния административен орган да извърши преразглеждане на законосъобразността на административен акт, който не е бил обжалван и следователно е влязъл в сила, за да се гарантира липсата на непропорционални ограничения на правото на свободно движение
 Диспозитив
 1.
 Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на национална разпоредба, предвиждаща налагането на ограничение на правото на свобода на движение на гражданин на държава членка в рамките на Европейския съюз само поради това че има към частноправно юридическо лице задължение, което надхвърля законовоопределен праг и не е обезпечено.
 2.
 Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, по силата на която административното производство, довело до приемане на забрана за напускане на територията като разглежданата по главното производство, която не е била оспорена пред съда и е станала окончателна, може да бъде възобновено, в случай че тази забрана е в явно противоречие с правото на Съюза, само при условия като ограничително изброените в член 99 от Административнопроцесуалния кодекс, и то въпреки факта че такава забрана продължава да поражда правно действие по отношение на адресата си.
 (1) ОВ C 232, 06.08.2011 г.


text:
 2.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/15
 Жалба, подадена на 18 април 2011 г. — Progust/СХВП — Sopralex & Vosmarques (IMPERIA)
 (Дело T-216/11)
 2011/C 194/24
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Progust, SL (Хирона, Испания) (представител: г-жа M. E. López Camba и г-н J. L. Rivas Zurdo, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sopralex & Vosmarques SA (Брюксел, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да се отмени изцяло Решение на първи апелативен състав по преписка R 1036/2010-1,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски на жалбоподателя,
 —
 да се осъди Sopralex & Vosmarques SA да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „IMPERIA“ (заявка за регистрация No 7.008.154) за стоки и услуги от класове 29, 30, 31, 32 и 43
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Sopralex & Vosmarques SA
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността (No 3 260 288), съдържаща словния елемент „IMPERIAL“ за стоки от клас 29
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението и отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/46
 Жалба, подадена на 25 октомври 2013 г. — ZZ/FRA
 (Дело F-106/13)
 2014/C 45/86
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, lawyers)
 Ответник: Агенцията на Европейския съюз за основните права (FRA)
 Предмет на производството
 Искане за отмяна на решението на Директора на FRA, с което на жалбоподателя е наложено дисциплинарно наказание забележка.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда на публичната служба:
 —
 да отмени решението на Директора на FRA от 20 февруари 2013 г., с което на жалбоподателя е наложено за налагане на наказание забележка, и ако е необходимо, решението от 22 февруари 2013 г., с което писмено се потвърждава забележката,
 —
 ако е необходимо, да отмени решението на Директора на FRA от 17 юли 2013 г., получено на 18 юли 2013 г., с което жалбата е отхвърлена,
 —
 да присъди на жалбоподателя подходящо обезщетение за неимуществените вреди, причинени от грубото нарушение на закона и нередности, допуснати при административното разследване и приемане на решението за налагане на наказание забележка. Тези неимуществени вреди се оценяват на 15 000 EUR,
 —
 да осъди FRA да заплати съдебните разноски.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/43
 Решение на Общия съд от 15 септември 2011 г. — Centrotherm Systemtechnik/СХВП — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)
 (Дело T-434/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по отмяна - Словна марка на Общността „CENTROTHERM“ - Реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Служебна проверка на фактите - Член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009 - Допустимост на нови доказателства - Член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009 - Възражение за незаконосъобразност - Правило 40, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2011/C 311/78
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Centrotherm Systemtechnik GmbH (Brilon, Германия) (представители: J. Albrecht и U. Vormbrock, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Schneider и R. Manea)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Германия) (представител: O. Löffel, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 25 август 2009 г. (преписка R 6/2008-4) относно производство по отмяна между centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG и Centrotherm Systemtechnik GmbH.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Centrotherm Systemtechnik GmbH да заплати съдебните разноски.
 3.
 centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 312, 19.12.2009 г.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/44
 Жалба, подадена на 4 март 2013 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-125/13)
 2013/C 114/67
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri и S. Fiorentino, avvocati dello Stato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение No C(2012) 9448 окончателен на Европейската комисия от 19 декември 2012 г. относно увеличенията на капитала, извършени от дружеството SEA S.p.A. в полза на SEA Handling SpA, нотифицирано на 20 декември,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 По настоящото дело държавата жалбоподател оспорва Решението на Европейската комисия, с което се обявява, че мерките, предприети от SEA SpA, концесионер на летищата Милано Malpensa и Милано Linate, в полза на контролираното от него дружество SEA Handling SpA, натоварено с управлението на наземното обслужване на същите летища — мерки, които по същество се изразяват в многократни капиталови вноски за покриване на оперативните загуби — представляват несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят извежда четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на принципите на добра администрация и правна сигурност.
 —
 –В това отношение се твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на принципите на добра администрация и правна сигурност, като това впоследствие е породило оправдано правно очакване у адресатите по отношение на законосъобразността на мерките както с оглед на прекомерната продължителност на цялата процедура и по-специално на предварителното разследване, така и с оглед на неяснотата на решенията и поведението, възприето от Комисията в хода на самата процедура.
 2.
 Второто правно основание е изведено от съществени процесуални нарушения под формата на нарушение на правото на изслушване и липса на събиране на доказателства.
 —
 В това отношение се твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на правото на изслушване и на правото на защита на страните поради разширяване на предмета на контрол на Комисията към период, който не е предмет на решението за започване на официално разследване.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на член 107 и член 108, параграф 3 ДФЕС и от неправилно възпроизвеждане на фактическата обстановка, както и от липса на мотиви за възможността спорните мерки да бъдат вменени на публичните органи.
 —
 Според правителството жалбоподател обжалваното решение е неправилно, тъй като приема, че оспорваните мерки могат да бъдат вменени на публичните органи и при всички положения не предоставя подходящо доказателство и достатъчни мотиви в това отношение.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на член 107 и член 108, параграф 3 ДФЕС и от неправилно възпроизвеждане на фактическата обстановка, както и от липса на мотиви за възможността спорните мерки да бъдат вменени на публичните органи.
 —
 В това отношение се твърди, че обжалваното решение неправилно приема, че поведението на SEA не съответства на критерия за съобразителния инвеститор в условията на пазарна икономика и при всички положения не предоставя подходящо доказателство и достатъчно мотиви в това отношение.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/20
 Определение на Съда от 12 юли 2012 г. — Government of Gibraltar/Европейска комисия, Кралство Испания, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-407/11 P) (1)
 (Обжалване - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания - Списък на териториите от значение за Общността в Средиземноморския биогеографски регион - Включване в списъка на територията „Estrecho Oriental“, предложена от Кралство Испания, която включвала зона с британски териториални води на Гибралтар и зона в открито море - Жалба за отмяна - Искане за частична отмяна - Възможност за отделяне - Право на защита)
 2012/C 366/33
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Government of Gibraltar (представители: D. Vaughan QC, M. Llamas, barrister)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: D. Recchia и M. K. Mifsud-Bonnici), Кралство Испания (представители: N. Díaz Abad и M. Muñoz Pérez), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (седми състав) от 24 май 2011 г. по дело Government of Gibraltar/Комисия (T-176/09), с което Общият съд обявява за недопустима жалбата, с която се иска частична отмяна на Решение No 2009/95/ЕО на Комисията от 12 декември 2008 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета на втори актуализиран списък на териториите от значение за Общността в Средиземноморския биогеографски регион (нотифицирано под номер С(2008) 8049), доколкото добавя в списъка територия, наименована „Estrecho Oriental“ (ES6120032), предложена от Испания, която територия включвала зона с британски териториални води на Гибралтар и зона в открито море
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Government of Gibraltar да заплати съдебните разноски.
 3.
 Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 290, 1.10.2011 г.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/70
 Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Boros/Парламент
 (Дело T-657/15)
 (2016/C 048/78)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Crina Boros (Лондон, Обединено кралство) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение A(2015)8553 C на Европейския парламент от 16 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,
 —
 да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.
 2.
 Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.
 3.
 Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент No 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.
 4.
 Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент No 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.
 5.
 Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент No 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (2) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/28
 Иск, предявен на 15 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-269/09)
 2009/C 220/54
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal, и F. Jimeno Fernández)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като е приело и оставило в сила член 14 от Закон 35/2006, от 28 ноември 2006 г. за данъка върху доходите на физическите лица и за частично изменение на законите за данъчно облагане на дружествата, на доходите на чуждестранните лица и на имуществото — разпоредба, според която данъчно задължените лица, които преместват своето местопребиваване в чужбина, са длъжни да включат всички доходи, които все още не са обложени, в данъчната основа за последната данъчна година, през която те са считани за местни данъчно задължени лица — Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по членове 19 ЕО, 38 ЕО и 43 ЕО и по членове 28 и 31 от Споразумението за ЕИО;
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 В съответствие с член 14 от испанския Закон за данъка върху доходите на физическите лица и за частично изменение на законите за данъчно облагане на дружествата, на доходите на чуждестранните лица и на имуществото, доходите подлежат на данъчно облагане за годината, през която са получени. Независимо от това параграф 2 от посочения член съдържа специални правила, които позволяват някои видове доходи да бъдат облагани през различни данъчни години. При все това, когато данъчно задълженото лице прехвърли своето местопребиваване в чужбина, параграф 3 от същия член предвижда, че всички доходи, които все още не са обложени, се включват в данъчната основа за последната данъчна година, през която това данъчно задължено лице е било считано за местно лице.
 2.
 Комисията счита, че испанското законодателство допуска дискриминация в третирането, когато физическо лице прехвърля своето местопребиваване извън Испания, въпреки че то трябва да се прилага по един и същи начин независимо дали физическото лице запазва или не своето местопребиваване на испанска територия.
 3.
 Това законодателство нарушава принципа на свободно движение на хора, посочен в членове 18, 39 и 43 от Договора за ЕО и в членове 28 и 31 от Споразумението за ЕИО.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/3
 Решение на Съда (първи състав) от 29 март 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Darmstadt — Германия) — Furkan Tekdemir, със законни представители Derya Tekdemir и Nedim Tekdemir/Kreis Bergstraße
 (Дело C-652/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Споразумение за асоцииране между Европейския съюз и Турция - Решение No 1/80 - Член 13 - Клауза „standstill“ - Право на пребиваване на членовете на семейството на турски работник, който се труди законно на трудовия пазар на държава членка - Евентуално наличие на императивно съображение от общ интерес, обосноваващо нови ограничения - Ефективно управление на миграционните потоци - Задължение на гражданите на трети държави, които не са навършили 16 години, да притежават разрешение за пребиваване - Пропорционалност))
 (2017/C 161/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Darmstadt
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Furkan Tekdemir, със законни представители Derya Tekdemir и Nedim Tekdemir
 Ответник: Kreis Bergstraße
 Диспозитив
 Член 13 от Решение No 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането, приложено към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано в Анкара на 12 септември 1963 г. от Република Турция, от една страна, и от държавите — членки на ЕИО, и от Общността, от друга страна, и което е сключено, одобрено и утвърдено от името на последната с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 г., трябва да се тълкува в смисъл, че целта за ефективно управление на миграционните потоци може да бъде императивно съображение от общ интерес, годно да обоснове национална мярка, въведена след влизането в сила на това решение в съответната държава членка и предвиждаща задължение за гражданите на трети държави, които не са навършили 16 години, да притежават разрешение за пребиваване, за да влязат и да пребивават в тази държава членка.
 Такава мярка обаче не е пропорционална с оглед на преследваната цел, тъй като условията за прилагането ѝ за децата, които както жалбоподателя в главното производство са граждани на трета държава, родени са в съответната държава членка и на които единият родител е турски работник, пребиваващ законно в последната държава, надхвърлят необходимото за постигането на тази цел.
 (1) ОВ C 118, 4.4.2016 г.


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/15
 Жалба, подадена на 10 ноември 2015 г. от Monster Energy Company срещу определението на Общия съд (втори състав), постановено на 9 септември 2015 г. по дело T-666/14 — Monster Energy/EUIPO
 (Дело C-603/15)
 (2016/C 270/23)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Monster Energy Company (представител: P. Brownlow, Solicitor)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 С определение от 4 май 2016 г. Съдът (осми състав) постанови, че жалбата е недопустима.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/26
 Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Philips и Philips France/Комисия
 (Дело T-762/14) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Чипове за смарт карти - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Обмен на чувствителна търговска информация - Нарушение с оглед на целта - Едно-единствено продължено нарушение - Принципа на добрата администрация - Дължима грижа - Доказване - Известие относно сътрудничеството от 2006 г. - Известие относно производството за постигане на споразумение - Погасителна давност - Насоки от 2006 година относно метода за определяне на глобите - Стойност на продажбите))
 (2017/C 038/35)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Koninklijke Philips NV (Айндховен, Нидерландия) и Philips France (Сюрен, Франция) (представители: J. de Pree, S. Molin, A. ter Haar и T. M. Snoep, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Biolan, A. Dawes, J. Norris-Usher и P. Van Nuffel)
 Предмет
 Главно искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 6250 окончателен на Комисията от 3 септември 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39574 — Чипове за смарт карти) и евентуално искане за отмяна или намаляване на размера на наложената глоба на жалбоподателите.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Koninklijke Philips NV и Philips France понасят собствените си съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 73, 2.3.2015 г.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/11
 Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Nutrexpa/СХВП — Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO)
 (Дело T-271/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Cuétara Maria ORO“ - По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна национална фигуративна марка „ORO“ - Частичен отказ за регистрация - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (CE) No 207/2009))
 (2015/C 221/14)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Nutrexpa, SL (Барселона, Испания) (представители: J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño и Y. Sastre Canet, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представители: Ó. Mondéjar Ortuño и V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Милано, Италия) (представители: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli и G. Petrocchi, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 18 март 2013 г. (преписка R 1285/2012-1) относно производство по възражение между Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl и Nutrexpa, SL.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Nutrexpa, SL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 215, 27.7.2013 г.


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/35
 Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Quadri di Cardano/Комисия
 (Дело T-273/17)
 (2017/C 221/50)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Alessandro Quadri di Cardano (Schaerbeek, Белгия) (представители: N. De Montigny и J.-N. Louis, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 да обяви,
 —
 отмяната на Решението от 19 юли 2016 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO), с което се определят неговите индивидуални права при постъпването му на служба в Изпълнителната агенция за иновации и мрежи (INEA), в частта му, в която му се отказва отпускането на надбавката за експатриране от 16 % в приложение на член 4 от Приложение VII към Правилника, и което води до неотпускане на свързаните с това плащания, по-конкретно на годишните пътни разноски;
 —
 осъждането на ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от незачитане на разискванията и преговорите, свързани с периода, предшестващ реформата на Правилника за длъжностните лица и по-конкретно от нарушението на правните очаквания, на принципите на оправданите правни очаквания и на правна сигурност на жалбоподателя, както и на придобитите от него права поради неочакван обрат в анализа на неговите индивидуални права.
 2.
 Второто основание е свързано с договора чрез агенции за временна заетост по белгийското право, който Комисията изтъква, за да оправдае установяването на местопребиваването на жалбоподателя в Белгия по време на заетост при частен работодател. Това основание се разделя на три части.
 —
 Първа част, изведена от злоупотреба с право и от злоупотреба със служебно положение, които Комисията допуснала като се опитала да изключи всякакво отношение на подчинение между нея и жалбоподателя през периода на заетост чрез агенция, за да се освободи от наличието на заетост в полза на международна организация, което по принцип отменя анализа на условията по член 4 от Приложение VII към Правилника;
 —
 втора част, изведена от грешка при прилагане на правото, от нарушение на разпоредбите на белгийското право в областта на договорите чрез агенции за временна заетост, както и от заобикалянето на закона, което Комисията допуснала;
 —
 трета част, изведена от явна грешка в преценката, от нарушение на принципа на пропорционалност и на принципа на добра администрация.


text:
 29.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 93/6
 Решение на Съда (първи състав) от 23 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH/Finanzamt Hamburg-Mitte
 (Дело C-164/12) (1)
 (Данъчни въпроси - Корпоративен данък - Прехвърляне на дялове в персонално дружество към капиталово дружество - Балансова стойност - Стойност по последваща оценка - Спогодба за избягване на двойното данъчно облагане - Незабавно облагане на скритите увеличения на стойността - Различно третиране - Ограничение на свободното движение на капитали - Запазване на разпределението на данъчните правомощия между държавите членки - Пропорционалност)
 2014/C 93/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DMC Beteiligungsgesellschaft mbH
 Ответник: Finanzamt Hamburg-Mitte
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 43 ЕО (понастоящем член 49 ДФЕС) — Дружества, установени в друга държава членка, които апортират дяловете си от дадено предприятие в национално капиталово дружество в замяна на дялове от това дружество — Правна уредба, която в такъв случай предвижда, че апортираният капитал трябва да се впише в баланса на капиталовото дружество в съответствие с неговата реална, а не счетоводна стойност, като по този начин се стига до разкриване на скритите резерви — Възможност за плащане на разглеждания данък на пет части при наличие на обезпечение на плащането
 Диспозитив
 1.
 Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че целта за запазване на разпределението на правомощията за данъчно облагане между държавите членки може да обоснове правна уредба на дадена държава членка, която постановява, че активите, апортирани от командитно дружество в капитала на капиталово дружество със седалище на територията на тази държава членка, следва да се оценяват задължително по стойността им по последваща оценка, вследствие на което, преди ефективната им реализация, стават облагаеми свързаните с тези активи скрити увеличения на стойността, възникнали на територията на посочената държава членка, тъй като в действителност тя няма да има възможност да упражни данъчната си компетентност по отношение на тези увеличения на стойността към момента на ефективната им реализация, като това обстоятелство следва да бъде установено от националната юрисдикция.
 2.
 Правната уредба на дадена държава членка, която предвижда незабавното данъчно облагане на възникналите на нейната територия скрити увеличения на стойността, не надхвърля необходимото за постигане на целта за запазване на разпределението на правомощията за данъчно облагане между държавите членки, тъй като, ако данъчнозадълженото лице предпочете разсрочване на плащането, задължението за предоставяне на банкова гаранция се налага в зависимост от действителния риск от несъбиране на данъка.
 (1) ОВ C 217, 21.7.2012 г.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/28
 Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 22 февруари 2010 г. — Strong Segurança SA/Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança
 (Дело C-95/10)
 2010/C 113/43
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Supremo Tribunal Administrativo
 Страни в главното производство
 Ищец: Strong Segurança SA
 Ответници: Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança
 Преюдициални въпроси
 1.
 Има ли член 47 от Директива 2004/18/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година непосредствено действие във вътрешното право, считано от 31 януари 2006 г., в смисъл, че той предоставя на страните право, на което те могат да се позовават в производства срещу португалските административни органи?
 2.
 При утвърдителен отговор, приложим ли е този принцип, въпреки разпоредбата на член 21 от тази директива, по отношение на договори, които имат за предмет услугите, посочени в Приложение II Б?
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги — ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/39
 Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — BSH/СХВП (ecoDoor)
 (Дело T-625/11)
 2012/C 32/77
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: BSH Bosch и Siemens Hausgeräte GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: S. Biagosch, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 22 септември 2011 г. по преписка R 340/2011-1;
 —
 да осъди СХВП да понесе своите разноски, както и разноските на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „ecoDoor“ за стоки от класове 7, 9 и 11
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009, тъй като разглежданата марка притежавала отличителен характер и не била чисто описателна.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/18
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main (Германия) на 29 юни 2012 г. — J. Sebastian Guevara Kamm/TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A
 (Дело C-316/12)
 2012/C 295/30
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Frankfurt am Main
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: J. Sebastian Guevara Kamm
 Ответник: TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A
 Преюдициални въпроси
 Следва ли член 2, буква й) от Регламент (ЕО) No 261/2004 (1) и по-специално споменатите в него „основателни причини“ да се тълкуват в смисъл, че „основателните причини“ могат да бъдат само причини, свързани с пътника, които застрашават въздушното движение или сигурността на другите пътници или засягат други обществени или договорни интереси, или „основателните причини“ могат да бъдат и такива причини, които не са свързани с пътника, като например в частност случаите на непреодолима сила?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/35
 Определение на Първоинстанционния съд от 12 март 2007 г. — Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia/Комисия
 (Дело T-417/04) (1)
 (Иск за отмяна - Регламент (ЕО) No 1429/2004 - Земеделие - Обща организация на лозаро-винарския пазар - Режим за използване на наименованията на видовете вина или на техните синоними - Ограничаване на използването във времето - Иск, предявен от институция на поддържавно ниво - Юридически лица - Лица, които са лично засегнати - Недопустимост)
 (2007/C 96/72)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia (представители: E. Bevilacqua и F. Capelli, адвокати)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Visaggio и E. Righini)
 Встъпила страна, подпомагаща ответника: Република Унгария (представител: P. Gottfried)
 Предмет
 Иск за отмяна на разпоредбата, ограничаваща до 31 март 2007 г. правото за използване на наименованието „Tokai friulano“, която разпоредба фигурира под формата на обяснителна бележка в точка 103 на Приложение I на Регламент (ЕО) No 1429/2004 на Комисията от 9 август 2004 година за изменение на Регламент (ЕО) No 753/2002 относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1493/1999 на Съвета по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на някои лозаро-винарски продукти (ОВ L 263, стр.11).
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като недопустим.
 2)
 Ищецът да заплати собствените си разноски, както и тези на Комисията.
 3)
 Република Унгария да заплати собствените си разноски.
 (1) ОВ C 300, 4.12.2004 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/57
 Жалба, подадена на 28 септември 2009 г. — Lorenz Shoe Group/СХВП — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder)
 (Дело T-374/09)
 2009/C 282/106
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lorenz Shoe Group AG (Taufkirchen, Австрия) (представител: M. Douglas, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd (Fujian, Китайска народна република)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав от 16 юли 2009 г. по преписка R 1289/2008-1,
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd.
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Ganeder“ за стоки от класове 14, 18 и 25 (заявка No 5 108 774).
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят (по-рано shoe fashion group LORENZ AG).
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „Ganeder“ за стоки от класове 25 (марка на Общността No 469 262), като възражението е насочено само срещу регистрацията за стоки от този клас.
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), тъй като съществувала вероятност от объркване на конфликтните марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/51
 Определение на Първоинстанционния съд от 20 ноември 2009 г. — IPK International — World Tourism Marketing Consultants/Комисия
 (Дело T-41/07) (1)
 (Проект Ecodata - Решение на Комисията за пристъпване към принудително изпълнение на вземане, дължимо по силата на предходно решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2010/C 24/90
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: C. Pitschas, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: B. Schima, подпомаган от C. Arhold, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу Решение C (2006) 6452 на Комисията от 4 декември 2006 г. относно възстановяване на авансови плащания в размер на 318 000 евро, получени от IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH за проекта Ecodata, съгласно решението за отпускане на финансова помощ от 4 август 1992 г., преди прекратяването на финансовата помощ с Решение на Комиисията от 13 май 2005 г.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество.
 2.
 IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH и Комисията на Европейските общности понасят собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 82, 14.4.2007 г.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/16
 Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 28 януари 2009 г. — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza
 (Дело C-35/09)
 (2009/C 82/29)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Ищец: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Ответник: Paolo Speranza
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 4, параграф 1, буква в) от Директива No 69/335/ЕО (1), съгласно който се облага с данък върху вноската увеличаването на капитала на капиталово дружество чрез вноски на активи от всякакъв вид, да се тълкува в смисъл, че подлежи на облагане действителната вноска, а не самото решение за увеличаване на капитала, което по същество е останало неизпълнено?
 2)
 Трябва ли член 4, параграф 1, буква в) от Директива No 69/335/ЕО да се тълкува в смисъл, че следва да се облага с данък единствено дружеството бенефициер, но не и длъжностното лице, което съставя или получава акта?
 3)
 При всички положения, съвместими ли са с принципа на пропорционалност средствата за защита, които италианската правна уредба предоставя на длъжностното лице, като се има предвид, че член 38 от Президентски указ No 131 от 1986 г. предвижда, че недействителността или възможността за отмяна на решението за увеличаване на капитала са ирелевантни и допуска възстановяване на платения данък единствено вследствие на влязло в сила съдебно решение по гражданско дело, с което се обявява недействителността или се извършва отмяната.
 (1) ОВ L 249, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/54
 Жалба, подадена на 18 септември 2009 г. — GDF Suez/Комисия
 (Дело T-370/09)
 2009/C 282/102
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: GDF Suez (Париж, Франция) (представители: J.-P. Gunther и C. Breuvart, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло или отчасти член 1 от решението, доколкото той вменява на GDF Suez отговорността за нарушение на разпоредбата на член 81, параграф 1 ЕО поради участие в споразумение и в съгласувани практики в сектора на природния газ най-малко от 1 януари 1980 г. до 30 септември 2005 г. — що се отнася до нарушението, извършено в Германия, и най-малко от 10 август 2000 г. до 30 септември 2005 г. — що се отнася до нарушението, извършено във Франция, и като последица от това, да се отмени и член 3 от решението, доколкото той изисква от GDF Suez да прекрати нарушенията, за които се отнася член 1, или които имат идентичен или подобен предмет или последици,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени или съществено да се намали размерът на глобата, наложена на GDF Suez с член 2 от решението,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски и разходи във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба GDF Suez формулира главно искане за пълна или частична отмяна на Решение C (2009) 5355 окончателен, прието от Европейската комисия на 8 юли 2009 г. относно производство по прилагане на член 81 ЕО (дело COMP/39.401 — E.ON/GDF) във връзка със споразумение и съгласувани практики в сектора на природния газ. При условията на евентуалност, жалбоподателят иска да се отмени или в противен случай да се намали наложената му с това решение глоба.
 В подкрепа на главното си искане за отмяна на решението жалбоподателят сочи четири правни основания, изведени от:
 —
 нарушение на член 81 ЕО, на правилата относно събирането на доказателства и на задължението за мотивиране, що се отнася до наличието на споразумение и/или на съгласувана практика между GDF Suez и E.ON/E.ON Ruhrgas преди август 2000 г., поради:
 —
 липсата на антиконкурентен предмет или последици на придружителните писма от 1975 г. преди август 2000 г.,
 —
 липсата на засягане на търговията в Общността преди август 2000 г., и
 —
 пълната липса на доказателства за наличието на твърдяното нарушение между януари 1980 г. и февруари 1999 г.,
 —
 нарушение на член 81 ЕО, на правилата относно събирането на доказателства и на задължението за мотивиране, що се отнася до наличието на споразумение и/или на съгласувана практика между GDF Suez и E.ON/E.ON Ruhrgas след август 2000 г., поради:
 —
 липсата на едно-единствено непрекъснато нарушение между 1 януари 1980 г. и 30 септември 2005 г., и вследствие на това, погасяването по давност на придружителните писма от 1975 г.,
 —
 липсата на съвпадане на волеизявленията на страните, целящи прилагането на придружителните писма от 1975 г. след август 2000 г.,
 —
 явно погрешната преценка на събранията и на взаимния обмен между GDF Suez и E.ON/E.ON Ruhrgas, и
 —
 липсата на преценка на независимото поведение на GDF Suez в Германия и на E.ON/E.ON Ruhrgas във Франция,
 —
 явна липса на доказателства, що се отнася до наличието на споразумение и/или на съгласувана практика с цел ограничаване на използването във Франция от E.ON/E.ON Ruhrgas на газ, пренасян от газопровода MEGAL, поради:
 —
 липсата на каквото и да е нарушение на френския пазар, произтичащо от писмото на „Direktion G“,
 —
 явно погрешното тълкуване на събранията и на взаимния обмен между GDF Suez и E.ON/E.ON Ruhrgas относно Франция,
 —
 изключението, изведено от законния монопол на GDF Suez върху вноса и доставката на газ във Франция преди либерализацията на газовия пазар през януари 2003 г.,
 —
 фактически и правни грешки при прилагането на член 81 ЕО що се отнася до наличието на споразумение и/или на съгласувана практика между GDF Suez и E.ON/E.ON Ruhrgas след август 2004 г.
 В подкрепа на искането за отмяна на глобата при условията на евентуалност, жалбоподателят изтъква едно единствено правно основание, изведено от нарушение на принципите на равно третиране, на пропорционалност и на забрана на обратното действие.
 В подкрепа на искането си за намаляване на глобата при условията на по- голяма евентуалност, жалбоподателят изтъква шест правни основания, изведени от:
 —
 това, че твърдяното нарушение относно пазарите на газ във Франция не било доказано надлежно и това, че обжалваното решение било опорочено от липса на мотиви по този въпрос,
 —
 нарушение на принципите на равно третиране и на пропорционалност, доколкото на GDF Suez и на E.ON/E.ON Ruhrgas е наложена идентична глоба,
 —
 погрешна преценка на продължителността на нарушението,
 —
 погрешна преценка на тежестта на нарушението,
 —
 погрешна преценка на необходимостта спрямо GDF Suez да се приложи входна такса от 15 %, и
 —
 погрешна преценка на смекчаващите обстоятелства.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2010 г. — Европейска комисия/Словашка република
 (Дело C-507/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Частично опрощаване на данъчно задължение на дружество в рамките на производство по сключване на предпазен конкордат - Решение на Комисията, с което се установява, че тази помощ е несъвместима с общия пазар, и се разпорежда нейното възстановяване - Неизпълнение)
 2011/C 63/03
 Език на производството: словашки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Giolito, J. Javorský и K. Walkerová)
 Ответник: Словашка република (представител: B Ricziová)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Решение C(2006) 2082 окончателен на Комисията от 7 юни 2006 г., с което се установява несъвместимостта с общия пазар на помощта, отпусната от Словашката република в полза на Frucona Košice под формата на отмяна на данъчно задължение от данъчната служба в рамките на производство по предпазен конкордат с кредиторите, и се разпорежда нейното възстановяване (държавна помощ No C-25/2005, ex NN/2005) (ОВ L 112, стр. 14)
 Диспозитив
 1.
 Като не е приела в предвидения срок всички необходими мерки за възстановяване на неправомерната помощ, посочена в Решение 2007/254/ЕО на Комисията от 7 юни 2006 г. относно държавна помощ C-25/05 (ex NN 21/05) приведена в действие от Словашката република за Frucona Košice a.s., Словашката република не е изпълнила задълженията си по член 249, четвърта алинея ЕО и по член 2 от посоченото решение.
 2.
 Осъжда Словашката република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 102, 1.5.2009 г.


text:
 6.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 351/9
 Жалба, подадена на 16 юли 2014 г. — CW/Съвет
 (Дело T-516/13)
 2014/C 351/10
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CW (Париж, Франция) (представител: A. Tekari, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2013/409/ОВППС на Съвета от 30 юли 2013 година за прилагане на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис, в частта, в която се отнася до жалбоподателя;
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати сумата от сто хиляди евро като обезщетение за неимуществените и имуществените вреди, които жалбоподателят е претърпял;
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези, които е направил жалбоподателят.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 Първото основание е изведено от допусната грешка в правното основание на Решение 2013/409/ОВППС (1), което всъщност е лишено от такова, доколкото почива на мотив, които нямат отношение към мотива, предвиден в член 1 от Решение 2011/72/ОВППС (2), представляващ неговото правно основание.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на правото на собственост, тъй като наложените на жалбоподателя ограничителни мерки представляват необосновано ограничаване на правото му на собственост.
 (1) Решение за изпълнение 2013/409/ОВППС на Съвета от 30 юли 2013 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 204, стр. 52).
 (2) Решение 2011/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, стр. 62).


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/28
 Жалба, подадена на 12 юни 2012 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия
 (Дело T-267/12)
 2012/C 243/50
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Deutsche Bahn AG (Берлин, Германия), Schenker AG (Есен, Германия), Schenker China Ltd (Шанхай, Китай), Schenker International (H.K.) Ltd (Хонконг, Китай) (представители: F. Montag и B. Kacholdt, lawyers, D. Colgan и T. Morgan, solicitors)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени член 1, параграф 2, буква ж), параграф 3, букви a) и б) и параграф 4, буква з) от Решение на Европейската комисия от 28 март 2012 година относно производство по прилагане на член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39462 — Спедиторски услуги),
 —
 изцяло да отмени или, при условията на евентуалност, да намали глобите, определени в член 2, параграф 2, буква ж), параграф 3, букви a) и б) и параграф 4, буква з) от обжалваното решение, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест правни основания.
 1.
 По първото правно основание твърдят, че:
 —
 Комисията е нарушила правото им на защита, принципа на справедлив процес и принципа на добра администрация, доколкото не е прекратила разследването си, след като е била уведомена, че доказателствата, предоставени от представителите на определено дружество, са събрани в нарушение на закона.
 2.
 По второто правно основание твърдят, че:
 —
 Комисията е превишила правомощията си, доколкото е приела обжалваното решение, въпреки че съгласно Регламент No 141/1962 (1) не е била компетентна за това.
 3.
 По третото правно основание твърдят, че:
 —
 Комисията е нарушила член 101, параграф 1 ДФЕС и член 296 ДФЕС, член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 4, член 7 и член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003, както и принципа на личната отговорност и принципа на добра администрация, доколкото е приела, че Schenker China Ltd носи отговорност за поведението на BAX Global (China) Co. Ltd, и доколкото за това поведение е наложила глоба единствено на Schenker China Ltd, въпреки че към онзи момент BAX Global (China) Co. Ltd е било дъщерно дружество на друго предприятие, оглавявано от конкретно дружество през по-голямата част от периода на поведението по член 1, параграф 3, буква a) от обжалваното решение.
 4.
 По четвъртото правно основание твърдят, че:
 —
 Комисията е нарушила членове 23 и 27 от Регламент No 1/2003, правото на защита на жалбоподателите, Насоките за глобите от 2006 г. (2), принципа за съответствие между наказанието и нарушението, принципа на добра администрация, принципа nulla poena sine culpa и принципа на пропорционалност и е допуснала явна грешка в преценката при определянето на размера на глобите въз основа на оборот, надвишаващ максималния му теоретичен размер в резултат от поведението, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), параграф 3, букви a) и б) и параграф 4, буква з) от обжалваното решение.
 5.
 По петото правно основание твърдят, че:
 —
 Комисията е нарушила член 23 от Регламент No 1/2003, Известието за сътрудничеството (3) и принципа на равно третиране и е допуснала явна грешка в преценката при определянето на процента на намаление на глобите на жалбоподателите.
 6.
 По шестото правно основание твърдят, че:
 —
 Комисията е нарушила член 23 от Регламент No 1/2003 и принципа на равно третиране и е допуснала явна грешка в преценката, като е отказала провеждането на производство за постигане на споразумение по реда на Известието за тези производства (4).
 (1) Регламент No 141 на Съвета от 26 ноември 1962 година за освобождаване на транспортните услуги от прилагането на Регламент No 17 на Съвета (OB 124, стр. 2751).
 (2) Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент No 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2).
 (3) Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 298, 2006 г., стр. 11).
 (4) Известие на Комисията относно воденето на производства за постигане на споразумение с оглед приемане на решения съгласно член 7 и член 23 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета при дела за картели (ОВ C 167, 2008 г., стр. 1).


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/13
 Определение на Общия съд от 18 май 2015 г. — Ackermann Saatzucht и др./Парламент и Съвет
 (Дело T-559/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Регламент (ЕС)No 511/2014 - Мерки за спазване от ползвателите, произтичащи от Протокола от Нагоя за достъпа до генетични ресурси и справедливата и равноправна подялба на ползите, произтичащи от тяхното използване в Съюза - Липса на лично засягане - Недопустимост))
 (2015/C 228/16)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG (Ирлбах, Германия) и другите жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение към определението) (представители: P. de Jong, P. Vlaemminck и B. Van Vooren, адвокати)
 Ответници: Европейски парламент (представители: L. Visaggio, J. Rodrigues и R. Van de Westelaken) и Съвет на Европейския съюз (представители: M. Moore и M. Simm)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕС) No 511/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година относно мерките за спазване от ползвателите, произтичащи от Протокола от Нагоя за достъпа до генетични ресурси и справедливата и равноправна подялба на ползите, произтичащи от тяхното използване в Съюза (ОВ L 150, стр. 59).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Няма основание за произнасяне по молбата за встъпване, подадена от European Seed Association (ESA).
 3)
 Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG и другите жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение, понасят направените от тях съдебни разноски и разноските, направени от Европейския парламент и от Съвета на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 388, 3.11.2014 г.


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/15
 Решение на Съда (шести състав) от 21 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-392/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2002/15/ЕО - Организацията на работното време на лицата, извършващи транспортни дейности в автомобилния транспорт - Липса на транспониране в предвидения срок)
 (2007/C 183/25)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности [представители: N. Yerrell и R. Vidal Puig]
 Ответник: Кралство Испания [представител: M. A. Sampol Pucurull]
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2002/15/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2002 година за организацията на работното време на лицата, извършващи транспортни дейности в автомобилния транспорт (ОВ L 80, стр. 35)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело в предвидения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2002/15/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2002 година за организацията на работното време на лицата, извършващи транспортни дейности в автомобилния транспорт, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си съгласно посочената директива.
 2)
 Кралство Испания се осъжда да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 294, 2.12.2006 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/43
 Жалба, подадена на 25 ноември 2011 г. от Land Wien срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 20 септември 2011 г. по дело T-267/10, Land Wien/Европейска комисия
 (Дело C-608/11 P)
 (2012/C 25/80)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Land Wien (представител: W.-G. Schärf, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 Съдът на Европейския съюз да измени Определение на Общия съд (шести състав) от 20 септември 2011 г. по дело T-267/10, като уважи изцяло направените с жалбата искания по същество, както и да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски в производството пред първата и втората инстанция.
 Правни основания и основни доводи
 Жалба е подадена срещу определение на Общия съд от 20 септември 2011 г., с което той отхвърля жалбата на жалбоподателя в първоинстанционното и въззивното производство, с която по същество се иска да се отмени решението на Комисията от 25 март 2010 г. за прекратяване на производството по жалба на жалбоподателя във връзка с проект за разширяване на трети и четвърти блок от атомната електроцентрала Mochovce (Република Словакия), както и относно искане за установяване на неправомерно бездействие от страна на Комисията по смисъла на член 265 ДФЕС, доколкото на жалбоподателя не са предоставени всички поискани документи относно този проект в нарушение на Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (1).
 Според жалбоподателя Общият съд е нарушил Договора за Евратом, тъй като не го е тълкувал в светлината на Договора от Лисабон. Съдът не е съобразил, че с Договора от Лисабон правото на достъп до документи, уредено в член 42 от Хартата на основните права, се провъзгласява за право, което може да бъде защитавано по съдебен ред и жалбоподателят може директно да се позове на това право, за да получи от Комисията цялата налична информация във връзка с разширяването на атомната електроцентрала Mochovce.
 Според жалбоподателя, противно на приетото от Общия съд, изпратеното в отговор на искането на жалбоподателя в първоинстанционното и въззивното производство писмо на Комисията представлява обжалваемо решение по смисъла на член 263 ДФЕС. Този извод следва от постоянната практика на Съда на Европейския съюз и по-специално от Решение от 11 ноември 1981 г. по дело IBM (60/81, Recueil, стр. 2639).
 (1) ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/17
 Определение на Общия съд от 4 декември 2012 г. — Lenz/Комисия
 (Дело T-78/11 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Вземане предвид на разходите за медицински грижи, положени от „Heilpraktiker“ - Задължение за мотивиране - Изопачаване на фактите)
 2013/C 32/26
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Erika Lenz (Osnabrück, Германия) (представители: V. Lenz и J. Römer, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия. (представители: J. Currall и B. Eggers)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 14 декември 2010 г. по дело Lenz/Комисия (F-80/09, все още непубликувано в Сборника)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-жа Erika Lenz да понесе направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 103, 2.4.2011 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/5
 Решение на Съда (пети състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Leopoldine Gertraud Piringer
 (Дело C-342/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Свободно предоставяне на услуги от адвокатите - Възможност държавите членки да запазят за определени категории адвокати изготвянето на официални документи за учредяване или прехвърляне на вещни права върху недвижими имоти - Правна уредба на държава членка, по силата на която автентичността на подписа върху молба за вписване в имотния регистър трябва да бъде удостоверена от нотариус))
 (2017/C 144/05)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Leopoldine Gertraud Piringer
 Диспозитив
 1)
 Член 1, параграф 1, втора алинея от Директива 77/249/ЕИО на Съвета от 22 март 1977 година относно улесняване ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги следва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която запазва за нотариусите удостоверяването на подписи върху документите, необходими за учредяването или прехвърлянето на вещни права върху недвижими имоти, и поради това изключва възможността за признаване в тази държава членка на подобно удостоверяване, извършено от установен в друга държава членка адвокат.
 2)
 Член 56 ДФЕС следва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която запазва за нотариусите удостоверяването на подписи върху документите, необходими за учредяването или прехвърлянето на вещни права върху недвижими имоти, и поради това изключва възможността за признаване в тази държава членка на подобно удостоверяване, извършено от установен в друга държава членка адвокат в съответствие с националното му право.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 9.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 81/15
 Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г. — Tsujimoto/СХВП — Kenzo (KENZO)
 (Дело T-393/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „KENZO“ - По-ранна словна марка на Общността „KENZO“ - Относително основание за отказ - Репутация - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009 - Късно представяне на документи - Правомощие за преценка на апелативния състав - Член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 081/19)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kenzo Tsujimoto (Осака, Япония) (представител: A. Wenninger-Lenz, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Kenzo (Париж, Франция) (представители: P. Roncaglia, G. Lazzeretti и N. Parrotta, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 29 май 2012 г. (преписка R 1659/2011-2), постановено в производство по възражение със страни Kenzo и г-н Kenzo Tsujimoto.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Kenzo Tsujimoto да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 355, 17.11.2012 г.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/5
 Преюдициално запитване, отправено от Östersunds tingsrätt (Швеция) на 6 май 2013 г. — E.ON Vattenkraft Sverige Aktiebolag/Kammarkollegiet и др.
 (Дело C-251/13)
 2013/C 377/10
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Östersunds tingsrätt
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: E.ON Vattenkraft Sverige Aktiebolag
 Ответници: Kammarkollegiet, Ljustorp socken ekonomisk förening, Länsstyrelsen i Västernorrlands län, Murberget Länsmuseet Västernorrland, Naturskyddsföreningen Timrå, Naturvårdsverket, Sveriges Sportfiske- och Fiskevårdsförbund, Timrå kommun, Miljö- och byggnadsnämnden, Älvräddarnas samorganisation
 На 20 август 2013 г. председателят на Съда постанови прекратяване на производството по делото.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/16
 Жалба, подадена на 16 февруари 2017 г. от Redpur GmbH срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 15 декември 2016 г. по дело T-227/15 — Redpur GmbH/EUIPO
 (Дело C-86/17 P)
 (2017/C 213/19)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Redpur GmbH (представител: S. Schiller, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да бъде отменено решението на Общия съд по дело T-227/15 от 15 декември 2016 г. и да отхвърли възражението;
 —
 да бъде осъдена EUIPO да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство;
 —
 да бъде осъдено Redwell Manufaktur GmbH да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред отдела по спорове и пред апелативния състав на EUIPO.
 Основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателя
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Redpur“ за стоки от клас 11 — заявка за регистрация на марка на Общността No 10 934 305
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността No 004769717 „redwell INFRAROT HEIZUNGEN“ за стоки от клас 11; австрийска словна марка, No 232549 „Redwell“ за стоки от клас 11; международна словна марка (СОИС), регистрирана с No 914971, „Redwell“ за стоки от клас 11 и фирмено наименование в Австрия „REDWELL Manufaktur GmbH“ за отоплителни системи и отоплителни уреди, и по-специално отоплителни уреди и отоплителни инсталации с инфрачервени лъчи
 Решение на отдела по спорове: уважава възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Основание: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 (1).
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/50
 Жалба, подадена на 15 април 2010 г. — Milux/СХВП (FERTILITYINVIVO)
 (Дело T-175/10)
 (2010/C 161/79)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Milux Holding SA (Люксембург, Люксембург) (представител: J. Bojs, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 2 февруари 2010 г. по преписка R 1116/2009-4, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „FERTILITYINVIVO“ за стоки и услуги от класове 9, 10 и 44
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав неправилно е заключил, че заявената марка не трябва да се регистрира като марка на Общността, тъй като няма достатъчно отличителен характер.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/13
 Решение на Съда (пети състав) от 11 октомври 2007 г. — Република Гърция/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-332/06 P) (1)
 (Обжалване - FEOGA - Разходи, изключени от финансиране поради несъответствие с правилата на Общността)
 (2007/C 297/20)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: V. Kontolaimos и I. Chalkias)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и H. Tserepa-Lacombe)
 Предмет
 Жалба срещу Решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 20 юни 2006 г. по дело Гърция/Комисия (T-251/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля иска за отмяна на Решение 2004/457/ЕО на Комисията от 29 април 2004 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, (нотифицирано под номер C(2004)1706) (ОВ L 156, стр. 48)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Република Гърция да заплати разноските.
 (1) ОВ C 224 от 16.9.2006 г.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/30
 Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof te 's Hertogenbosch (Niederlande) на 15 октомври 2012 г. — Granton Advertising BV/Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden (kantoor Den Haag)
 (Дело C-461/12)
 2013/C 9/51
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Gerechtshof te ’s Hertogenbosch
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Granton Advertising BV
 Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden (kantoor Den Haag)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли изразът „други ценни книжа“, съдържащ се в член 13, част Б, буква г), точка 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) (считано от 1 януари 2007 г., член 135, параграф 1, буква е) от Осма директива 2006/112/ЕО (2), съответно изменена) да се тълкува в смисъл, че той обхваща Granton-карта, когато става въпрос за прехвърляема карта, която се използва за (частично) плащане на стоки и услуги и при положителен отговор, освободени ли са в такъв случай издаването и продажбата на такава карта от облагане с ДДС?
 2.
 Ако случаят не е такъв, следва ли изразът „други прехвърляеми инструменти“, съдържащ се в член 13, част Б, буква г), точка 3 от Шеста директива 77/388 (считано от 1 януари 2007 г., член 135, параграф 1, буква г) от Осма директива 2006/112, съответно изменена) да се тълкува в смисъл, че той обхваща Granton-карта, когато става въпрос за прехвърляема карта, която се използва за (частично) плащане на стоки и услуги и при положителен отговор, освободени ли са в такъв случай издаването и продажбата на такава карта от облагане с ДДС?
 3.
 Ако дадена Granton-карта представлява „друга ценна книга“ или „друг прехвърляем инструмент“ в посочения по-горе смисъл, от значение ли е за отговора на въпроса дали издаването и продажбата ѝ са освободени от облагане с ДДС фактът, че при използването на тази карта облагането с данък на (една пропорционална част) от изплатената за нея цена е на практика нереалистично?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1)
 (2) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/3
 Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Европейска комисия/Keramag Keramische Werke GmbH, по-рано Keramag Keramische Werke AG и др.
 (Дело C-613/13 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Съгласуване на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация - Задължение за мотивиране))
 (2017/C 104/05)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek и J. Norris-Usher)
 Други страни в производството: Keramag Keramische Werke GmbH, по-рано Keramag Keramische Werke AG, Koralle Sanitärprodukte GmbH, Koninklijke Sphinx BV, Allia SAS, Produits Céramiques de Touraine SA (PCT), Pozzi Ginori SpA, Sanitec Europe Oy (представители: J. Killick, Barrister, P. Lindfelt, advokat, K. Struckmann, Rechtsanwalt)
 Диспозитив
 1)
 Отменя точки 1 и 2 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 септември 2013 г., Keramag Keramische Werke и др./Комисия (T-379/10 и T-381/10, EU:T:2013:457).
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Отхвърля насрещната жалба.
 4)
 Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане, що се отнася до частта от решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 септември 2013 г., Keramag Keramische Werke и др./Комисия (T-379/10 и T-381/10, EU:T:2013:457), която не е отменена с настоящото решение.
 5)
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 52, 22.2.2014 г.


text:
 1.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 290/3
 Преюдициално запитване, отправено от Juzgado Mercantil de Barcelona (Испания) на 18 юли 2011 г. — Manuel Mesa Bertrán и Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia
 (Дело C-381/11)
 2011/C 290/04
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado Mercantil de Barcelona
 Страни в главното производство
 Ищци: Manuel Mesa Bertrán и Cristina Farrán Morenilla
 Ответник: Novacaixagalicia
 Преюдициални въпроси
 1.
 Ако кредитна институция предлага на клиент, с когото преди това е сключила договор за ипотечен кредит, лихвен суап за покритие на риска от промени на лихвените проценти по предходната сделка, следва ли това да се счита за услуга по предоставяне на инвестиционна консултация в съответствие с дефиницията по член 4, параграф 1, точка 1 от Директивата MiFID (1)?
 2.
 Трябва ли пропускането на предвидения в член 19, параграф 4 от посочената директива тест за годност за непрофесионален инвеститор да обуслови пълната нищожност на договора за лихвен суап, сключен между инвеститора и консултиращата кредитна институция?
 3.
 В случай че предоставената при описаните условия услуга не се счита за инвестиционна консултация, сам по себе си фактът по закупуване на сложен финансов инструмент като лихвен суап без да се направи тестът за подходяща услуга, предвиден в член 19, параграф 5 от Директивата MiFID, поради причина, за която отговаря инвестиционната институция, обуславя ли пълната нищожност на договора за покупка, сключен със същата кредитна институция?
 4.
 Съгласно член 19, параграф 9 от Директивата MiFID сам по себе си фактът, че кредитна институция предлага сложен финансов инструмент, свързан с ипотечен кредит, представлява ли достатъчна причина, за да се изключи прилагането на задълженията да се направят предвидените от посочения член 19 тест за годност и тест за подходяща услуга, които инвестиционната институция трябва да извърши по отношение на непрофесионален инвеститор?
 5.
 За да може да се изключи прилагането на предвидените в член 19 от Директивата MiFID задължения, необходимо ли е финансовият продукт, с който е свързан предлаганият финансов инструмент, да бъде подчинен на правни стандарти за защита на инвеститора, сходни с изискваните в посочената директива?
 (1) Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (ОВ L 145, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 247).


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/26
 Иск, предявен на 22 август 2007 г. — Grohe/СХВП — Compañia Roca Radiadores (ALIRA)
 (Дело T-315/07)
 (2007/C 235/48)
 Език, на който е изготвен искът: немски
 Страни
 Ищец: Grohe AG (Hemer, Германия) [представител: Rechtsanwältin A. Lensing-Kramer]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: — Compañia Roca Radiadores (ALIRA), S.A.
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение на четвърти апелативен състав от 19 юни 2007 г. по дело R 850/2006-4.
 —
 при условията на евентуалност да се отмени или измени спорното решение, доколкото то потвърждава прилика между стоките „Küchenhähnen“ и „gusseisernen Badewannen“ и по този начин съществува опасност от объркване по отношение на конфликтните знаци;
 —
 при условията на евентуалност да се отмени или измени спорното решение, доколкото то потвърждава фонетична прилика между регистрираната марка и марката, предмет на възражение в Испания и по този начин съществува опасност от объркване по отношение на конфликтните знаци;
 —
 при условията на евентуалност да се отмени или измени спорното решение, доколкото то потвърждава липсата на известност на името AKIRA за японски комикс в Испания и по този начин съществува опасност от объркване по отношение на конфликтните знаци;
 —
 да се осъди СХВП да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: ищецът
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „ALIRA“ за стоки от клас 11 (Заявление No 2 766 640).
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Compañía Roca Radiadores, S.A.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанската словна марка „AKIRA“ за стоки от клас 11 (Заявка No 2 045 604).
 Решение на отдела по споровете: уважаване на възражението и отхвърляна на заявката
 Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, първи параграф, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1, Специално издание на български език за 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/25
 Жалба, подадена на 30 януари 2012 г. — Hamcho и Hamcho International/Съвет
 (Дело T-43/12)
 2012/C 80/43
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Mohamad Hamcho (Дамаск, Сирия) и Hamcho International (Дамаск) (представител: M. Ponsard, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания жалбоподателите
 Жалбоподателите искат Общият съд:
 —
 да допусне разглеждането на настоящата жалба по реда на бързото производство;
 —
 да отмени в частта им, в която се отнасят до жалбоподателите:
 —
 Решение 2011/273/ОВППС, с направените до настоящия момент допълнения и изменения, включително всички решения, посочени в точка 17 от жалбата;
 —
 Регламент 442/2011, с направените до настоящия момент допълнения и изменения, включително всички регламенти, посочени в точка 18 от жалбата;
 —
 Решение 2011/782/ОВППС, с направените до настоящия момент допълнения и изменения, в частност с Решение за изпълнение 2012/37/ОВППС, съгласно точка 19 от жалбата;
 —
 Регламент 36/2012, съобразно направените до настоящия момент допълнения и изменения, в частност с Регламент за изпълнение 55/2012, съгласно точка 20 от жалбата.
 —
 да отмени решението на Съвета, съдържащо се в неговото Съобщение от 21 декември 2011 г. до жалбоподателите, в частта, в която вписването на техните имена в спорните списъци се запазва;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите излагат две правни основания в подкрепа на своята жалба, които по същество са същите или подобни на посочените в рамките на производството по дело Jaber/Съвет, T-653/11.