text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/22
 Жалба, подадена на 11 август 2011 г. — Luna International/СХВП — Asteris (Al bustan)
 (Дело T-454/11)
 2011/C 319/48
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Luna International Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Asteris Industrial and Commercial Company SA (Атина, Гърция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 май 2011 г. (преписка R 1358/2008-2),
 —
 да се отсъдят ответника и другата страна в производството да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративна марка „Al bustan“, за стоки от класове 29, 30, 31 и 32 — Регистрация на марка на Общността No 3540846
 Притежател на марката на Общността: Жалбоподателя
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Страната, която иска обявяването на недействителността, основава искането си на член 51, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No No 207/2009 на Съвета, като се позовава на по-ранна регистрация като гръцка на марка No 137497 на фигуративната марка „AL BUSTAN“, за стоки от клас 29
 Решение на отдела по отмяна: Обявява марката на Общността за недействителна за част от спорните стоки
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 53, параграф 1, на член 57, параграф 2 и на член 57, параграф 3 от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е достигнал до извода, че притежателят на по-ранната национална марка е представя доказателства, че през петгодишния период, който предхожда датата на искането за обявяване на недействителността, по-ранната марка е била реално използвана в държавата членка за стоките, за които е регистрирана, или че съществуват основателни причини за неизползването. Освен това апелативният състав е направил недопустими изводи от документ с ниска (или без) доказателствена стойност.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/24
 Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2007 г. — IVG Immobilien/СХВП (I)
 (Дело T-441/05) (1)
 (Марка на Общността - Фигуративни знаци - Абсолютни основания за отказ на регистрация - Липса на отличителни белези - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2007/C 170/46)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: IVG Immobilien AG (Бон, Германия) (представители: A. Okonek и U. Karpenstein, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Иск, подаден срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 септември 2005 г. (дело R 559/2004-4), отнасящо се до заявка за регистрация на фигуративния знак I, като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 1 септември 2005 г. (дело R 559/2004 4) се отменя.
 2)
 СХВП понася собствените си разноски, както и тези, направени от IVG Immobilien AG.
 (1) ОВ C 60, 11.3.2006 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/17
 Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 16 май 2011 г. — Expedia Inc./Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV
 (Дело C-226/11)
 2011/C 211/32
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Expedia Inc.
 Ответник: Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 101, параграф 1 от ДФЕС и член 3[, параграф 2] от Регламент No1/2003 (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат споразумения, решения на сдружения на предприятия или съгласувани практики — които биха могли да засегнат търговията между държавите членки, но които не достигат праговете, определени от Европейската комисия в Известието от 22 декември 2001 г. относно споразуменията с незначителен ефект, които не ограничават съществено конкуренцията по смисъла на член 81, параграф 1 от Договора за създаване на Европейската общност (de minimis) (ОВ C 368/13) — да бъдат преследвани и санкционирани от националния орган по конкуренция на основание както на член 101, параграф 1 от ДФЕС, така и на националното право по конкуренция?
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ 2003 L 1, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/34
 Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-120/14, PT Ciliandra Perkasa/Съвет
 (Дело C-605/16 P)
 (2017/C 030/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: H. Marcos Fraile, N. Tuominen, avocat)
 Други страни в производството: PT Ciliandra Perkasa, Европейска комисия, European Biodiesel Board (EBB)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд от 15 септември 2016 г., връчено на Съвета на 16 септември 2016 г., по дело T-120/14, PT Ciliandra Perkasa/Съвет на Европейския съюз;
 —
 да отхвърли жалбата, подадена в първоинстанционното производство, за отмяна на обжалвания регламент; и
 —
 да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски на Съвета както в това производство, така и разноските в производството по обжалване.
 При условията на евентуалност,
 —
 да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;
 —
 да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Основания и основни доводи
 1.
 Първо, Общият съд приложил неправилен правен критерий за да определи дали Съветът е разполагал с доказателства, въз основа на които може да реши, че цените на суровините на вътрешния пазар, съдържащи се в документите на съответните индонезийски износители, са деформирани съществено, поради което не могат да бъдат взети предвид, и да използва метода, предвиден в член 2, параграф 5, втора алинея от Основния регламент (1). По този начин Общият съд възложил на институцията прекомерна тежест на доказване.
 2.
 Второ, не е надлежно мотивирана констатацията на Общият съд, че доказателствата, представени от институциите, не са достатъчни, за да установят наличието на чувствително изкривяване на цените на основните суровини в Индонезия, което се дължи на системата за ДЕТ.
 3.
 Трето, диспозитивът на обжалваното решение, с което се отменят антидъмпинговите мита, що се отнася до жалбоподателя в първоинстанционното производство, не е пропорционален на единственото разгледано от Общия съд отменително основание и извежда необосновани последици от констатираната незаконосъобразност.
 4.
 Съветът ще докаже, че в обжалваното решение са допуснати редица грешки при прилагане на правото, които засягат валидността му. Освен това Съветът твърди, че обстоятелствата, наведени от първоинстанционния жалбоподател в третото основание, са установени в достатъчна степен, за да може Съдът да се произнесе по основанието и да отхвърли жалбата.
 5.
 Ето защо Съветът почтително иска отмяната на обжалваното решение и отхвърляне на искането за отмяна на обжалвания регламент, подадено от жалбоподателя в първоинстанционното производство.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ 2009, L 343, стр. 51) („Основен регламент“)


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/25
 Решение на Общия съд от 30 ноември 2016 г. — Automobile Club di Brescia/EUIPO — Rebel Media (e-miglia)
 (Дело T-458/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „e-miglia“ - По-ранни словни марки на Европейския съюз „MILLE MIGLIA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 022/32)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Automobile Club di Brescia (Бреша, Италия) (представители: F. Celluprica и F. Fischetti, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Rebel Media Ltd (Уилмслоу, Обединено кралство) (представители: P. Schotthöfer и F. Steiner, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 9 юни 2015 г. (преписка R 1990/2014-5) относно производство по възражение между Automobile Club di Brescia и Rebel Media
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Отхвърля насрещната жалба.
 3)
 Automobile Club di Brescia и Rebel Media Ltd понасят направените от тях съдебни разноски, както и, всяко от тях, половината от съдебните разноски на EUIPO.
 (1) ОВ C 328, 5.10.2015 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/25
 Иск, предявен на 6 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-94/09)
 2009/C 113/47
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: M. Afonso)
 Ответник: Френска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не прилага една и съща ставка на ДДС спрямо всички услуги, предоставяни от погребални служби, както и спрямо свързаните с тях доставки, Френската република не е изпълнила задълженията си по членове 96-99, параграф 1 от Директивата за ДДС (1);
 —
 да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С иска си Комисията изтъква, че френската данъчна уредба изкривява функционирането на системата на ДДС, доколкото прилага две ставки на ДДС към предоставянето на услуги и към доставките, предоставяни от погребалните служби на семействата на починалите лица, макар на практика те да представляват една комплексна операция, която трябва да се обложи с една и съща данъчна ставка.
 Ищецът упреква ответника по-специално в отделяне без основание на услугата по транспортиране на тялото посредством специално пригодено за тази цел превозно средство, за която се прилагала намалена ставка на ДДС, от другите дейности на погребалните служби като ползването на носачи за пренасяне на тялото или доставката на ковчег, които от своя страна се облагали с нормална ставка на ДДС. Според добре установена съдебна практика обаче доставката, която от икономическа гледна точка се състои от една-единствена услуга, не бива изкуствено да се раздробява, за да не се изкривява функционирането на системата на ДДС. Впрочем на практика голямата част от семействата, които се обръщат към подобна служба за организиране на погребение, считат разглежданите дейности за части от една и съща услуга.
 Комисията оспорва освен това избора на ответника за прилагане на намалени променливи ставки спрямо услугите, предоставяни от погребалните служби. Всъщност разпоредбите на член 98, параграф 1 от директивата за ДДС не позволявали прилагането на намалена ставка към някои услуги по транспортиране и на нормална ставка към други услуги, предоставяни от разглежданите служби, превръщайки неизбежно нивото на действителната ставка в по-ниско от това на нормалната ставка, приложима във Франция. Още повече, че нивото на тази намалена ставка се променяло за различните операции в зависимост от относителната според случая тежест на услугите, подлежащи на намалена ставка, което също било забранено от спомената директива.
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 09, том 3, стр. 7).


text:
 27.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/24
 Решение на Общия съд от 17 януари 2017 г. — QuaMa Quality Management/EUIPO — Microchip Technology (medialbo)
 (Дело T-225/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „medialbo“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „MediaLB“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 41, параграф 1 от Регламент No 207/2009 - Регистрация на прехвърлянето на марката - Член 17, параграф 7 от Регламент No 207/2009))
 (2017/C 063/32)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: QuaMa Quality Management GmbH (Гласхютен, Германия) (представител: C. Russ, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Microchip Technology, Inc. (Чандлър, Аризона, Съединени щати) (представител: C. Bergmann, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 февруари 2015 г. (съединени преписки R 1809/2014-4 и R 1680/2014-4), постановено в производство по възражение със страни Microchip Technology и M. Alexander Bopp
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда QuaMa Quality Management GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 228, 13.7.2015 г.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/39
 Решение на Общия съд от 18 март 2010 г. — Grupo Promer Mon Graphic/СХВП — PepsiCo (Изображение на кръгъл рекламен предмет)
 (Дело T-9/07) (1)
 (Промишлен дизайн на Общността - Производство по обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ кръгъл рекламен предмет - Предходен промишлен дизайн на Общността - Основание за обявяване на недействителност - Противоречие - Липса на различно цялостно впечатление - Понятие за противоречие - Съответен продукт - Степен на свобода на автора - Информиран потребител - Член 10 и член 25, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) No 6/2002)
 2010/C 113/61
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Grupo Promer Mon Graphic, SA (Sabadell, Испания) (представител: R. Almaraz Palmero, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: PepsiCo, Inc. (Ню Йорк, Съединените щати) (представители: E. Armijo Chávarri и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на трети апелативен състав на СХВП от 27 октомври 2006 г. (преписка R 1001/2005-3) относно производство по обявяване на недействителност между Grupo Promer Mon Graphic, SA и PepsiCo, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 27 октомври 2006 г. (преписка R 1001/2005-3).
 2.
 СХВП и PepsiCo, Inc. понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Grupo Promer Mon Graphic, SA във връзка с производството пред Общия съд.
 3.
 СХВП и PepsiCo понасят направените от тях разноски, както и разноските, направени от Grupo Promer Mon Graphic във връзка с производството пред апелативния състав.
 (1) ОВ C 56, 10.3.2007 г.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/21
 Решение на Общия съд от 17 май 2011 г. — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava и др./СХВП (TXAKOLI)
 (Дело T-341/09) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за колективна словна марка на Общността „TXAKOLI“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 66, параграф 2 от Регламент No 207/2009 - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009)
 2011/C 186/39
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava (Amurrio, Испания); Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia (Leioa, Испания) и Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria (Getaria, Испания) (представители: J. Grimau Muñoz и J. Villamor Muguerza, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Предмет
 Жалба подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 4 юни 2009 г. (преписка R 197/2009-2) относно заявка за регистрация на словния знак „TXAKOLI“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava, Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia и Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 256, 24.10.2009 г.


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/20
 Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. от Faci SpA срещу решението, постановено от Общия съд (трети.състав) на 20 март 2014 г. по дело T-46/10, Faci SpA/Европейска комисия
 (Дело C-291/14 P)
 2014/C 303/26
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Faci SpA (представители: S. Piccardo, Avvocato, S. Crosby, Advocaat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да отмени Решение от 20 март 2014 г. на Общия съд по дело T-46/10, или
 —
 при условията на евентуалност, да отмени или да намали съществено размера на наложената на жалбоподателя глоба, или
 —
 да върне делото на Общия съд за ново разглеждане, и
 —
 във всички случаи да осъди Съвета да заплати на жалбоподателя направените в първоинстанционното и в настоящото производство съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбата се отнася до Решение от 20 март 2014 г. на Общия съд по дело T-46/10. В това решение Общият съд отхвърля жалбата, подадена на 28 януари 2010 г. срещу Решение на Комисията C(2009) 8682 окончателен от 11 ноември 2009 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/38.589 — Стабилизатори за топлина) (1).
 Жалбоподателят посочва две основания за отмяна:
 Първото основание за обжалване на жалбоподателя е изведено от неговото твърдение, че Общият съд е допуснал грешка в прилагането на правото, като не е обсъдил тежестта на нарушението в периода след ноември 1996 от гледна точка на промяната в естеството на картела, като по този начин не е взел под внимание всички релевантни обстоятелства при изчисляването на наложената глоба на жалбоподателя, и че с това е нарушил точка 20 от Насоките за определяне на глобите от 2006 година и/или член 23 от Регламент 1/2003 (2) и член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 Второто основание за обжалване е изведено от твърдението на жалбоподателя, че Общият съд не е упражнил ефективен и задълбочен съдебен контрол над решението, като е приел без да обсъжда фактите, че жалбоподателят е имал същото поведение като всички останали предприятия участници с изключение на това, че е действал по-меко, и като e отхвърлил без да го обсъди втория довод, съгласно който с прилагането на точка 35 от Насоките за определяне на глобите по отношение на един от конкурентите, Bärlocher, конкуренцията е била неправомерно нарушена в ущърб на жалбоподателя.
 (1) ОВ C 307, 12.11.2010, стр. 9
 (2) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167)


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/31
 Иск, предявен на 2 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър
 (Дело C-125/09)
 2009/C 141/53
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos и A. Nijenhuis)
 Ответник: Република Кипър
 Искания на ищеца
 —
 да установи, че като не е гарантирала, че сервитутните права върху, над или под обществен имот, могат да бъдат гарантирани незабавно, без дискриминация и в условията на прозрачност, Република Кипър не е изпълнила задълженията си по член 11, параграф 1 от „Рамкова директива“ 2002/21/ЕО и по член 4, параграф 1 от „Директивата за разрешение“ 2002/20/ЕО;
 —
 да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1)
 От предоставената в службите на Комисията информация е видно, че вторият оператор на мобилна телефония не е имал възможността да инсталира ефективно своята мрежа за предоставяне на електронна съобщителна услуга в условия на конкуренция с оператора на вече инсталирана мрежа, който е ATIK (Archi Tilepikinonion Kyprou) и то поради съществуващите времеемки и несъгласувани процедури в Кипър.
 2)
 Комисията упреква Република Кипър в обстоятелството, че поради поведението на компетентните национални органи на Кипър (общински и/или районни), вторият оператор на мобилна телефония понастоящем не разполага с необходимото разрешение за изграждане, изисквано от националното законодателство и че следователно би могло да се направи преценка, според която съществуващата негова мрежа, длъжна да изпълни вписаното в разрешителното строго изискване за покритие, функционира в нарушение на кипърското право.
 3)
 Комисията счита, че това положение поражда съществени неудобства за дейностите на втория оператор на мобилна телефония. Доколкото той не е завършил изграждането на своята мрежа, той може да предлага на своите потребители пълно географско покритие единствено посредством националната роумингова услуга („roaming“), предлагана от ATIK на цени на едро. Последицата от това е, че вторият оператор понастоящем зависи от националната роумингова услуга на ATIK за около 20 % от целия си трафик. Следователно, като се има пред вид, че собствената му мрежа не позволява пълно географско покритие, вторият оператор е принуден да понесе реалната външна цена, свързана с използването на роуминговата услуга на ATIK и зависи от тази услуга.
 4)
 По мнение на Комисията това значително изоставане в предоставянето — на втория мобилен оператор на мобилна телефония — на сервитути върху, над или под обществени имоти с цел да бъдат изградени пилони и поставени антени, съставлява нарушение на член 11, параграф 1, от „Рамковата директива“, по силата на който компетентният орган трябва да действа въз основа на прозрачни и общественодостъпни процедури, прилагани без дискриминация и незабавно.
 5)
 Република Кипър твърди, че указът, който трябвало да бъде издаден веднага след приемането на законопроекта, щял да включва и други важни аспекти от кодекса, като например шестседмичното правило и по-общо, всички разпоредби на параграф 4 от кодекса. Но посоченият указ не е обнародван, така че положението продължава да бъде основно непроменено. Комисията също така счита, че понастоящем „Директивата за разрешение“ и „Рамковата директива“ не се прилагат правилно в Кипър що се отнася до предоставянето на разрешение за селищно устройство и строителство.
 6)
 Вследствие на това цялостното прилагане на разпоредбите на член 4, параграф 1 от „Директивата за разрешение“ и на член 11, параграф 1 от „Рамковата директива“, не може да бъде гарантирано, докато не влязат официално в сила мерките, предвидени за прилагане на кодекса, докато не бъде финализирана изискваната процедура и по-конкретно не бъде приет указът, новият приложим режим към разрешителните за строителство не би могъл да влезе в сила.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/35
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — GY/Комисия
 (Дело F-123/15) (1)
 ((Публична служба - Конкурс на общо основание - Обявление за конкурс EPSO/AD/293/14 - Недостатъчен брой точки от изпита за „допълнителни квалификации“ - Недопускане до центъра за оценяване - Отхвърляне на искането за преразглеждане))
 (2016/C 364/42)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: GY (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и F. Simonetti)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на конкурсната комисия по конкурса EPSO/AD/293/14 да не присъди на жалбоподателя брой точки, достатъчен за допускането му до центъра за оценяване.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 11 юни 2015 г., с което конкурсната комисия по конкурс на общо основание EPSO/AD/293/14 отказва допускането на GY до процедурата по подбор, организирана в центъра за оценяване.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски направени от GY.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г., стр. 79.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/32
 Определение на Общия съд от 27 септември 2010 г. — Hidalgo/СХВП — Bodegas Hidalgo — La Gitana (HIDALGO)
 (Дело T-365/08) (1)
 (Марка на Общността - Отмяна на регистрацията на националната марка в основата на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2010/C 317/58
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Emilio Hidalgo, SA (Jerez de la Frontera, Испания) (представител: M. Esteve Sanz, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Bodegas Hidalgo — La Gitana, SA (Sanlucar de Barrameda, Испания) (представители: S. Rivero Galán, J.M. Sanjuán de Coca, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 юни 2008 г. (преписка R 1329/2007-4) относно производство по възражение между Emilio Hidalgo SA и Bodegas Hidalgo — La Gitana SA.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/8
 Жалба, подадена на 27 декември 2014 г. от Alcoa Trasformazioni Srl срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 октомври 2014 г. по дело T-177/10, Alcoa Trasformazioni/Комисия
 (Дело C-604/14 P)
 (2015/C 089/09)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Alcoa Trasformazioni Srl (представители: O. W. Brouwer, advocaat, T. Salonico и M. Siragusa, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят точки 50, 81-90 и 92 и вследствие на това — обжалваното съдебно решение;
 —
 Съдът да се произнесе окончателно по спора и да отмени оспорваното решение, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в първоинстанционното производство пред Общия съд.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят преценява, че обжалваното съдебно решение е неправилно и следователно трябва да бъде отменено на следните основания:
 1.
 Сериозно изопачаване на доказателствата, свързани с неправилния извод, потвърден от Общия съд, че разглежданата мярка е изменила по същество тарифата Alumix, въведена с декрета от 1995, и вследствие на това — нарушение на член 107, параграф 1, ДФЕС и на принципа на правната сигурност. В точки 81 — 83 от обжалваното съдебно решение Общият съд е дал неправилен прочит на разпоредбите, приложими в настоящия случай и по-конкретно на член 15 от решение No 204/99 на l’Autorità per l’energia elettrica e il gas, което доказва ясно и недвусмислено, че дори и след въвеждането на компенсаторния компонент тарифата Alumix не е изменена по същество нито от гледна точка на нетната цена на заплащаната от Alcoa електроенергия, нито от гледна точка на финансирането на механизма, който тази цена е осигурявала на Alcoa.
 2.
 Нарушение на член 107, параграф 1, ДФЕС, противоречие с решенията, произнесени по дела T 332/06 и C 149/09 P, и сериозно изопачаване на първия основен довод, буква б), представен от Alcoa, относно извода на Комисията, според който не е било необходимо извършването на икономически анализ, за да се докаже, че мярката е предоставяла икономическо предимство на жалбоподателя. Решението на Общия съд е неправилно, тъй като i) противоречи на предишни решения, постановени по същия въпрос (T 332/06 и C 194/09 P); ii) прибягвайки към прилагане на член 107, параграф 1, ДФЕС, то води до смесване на двата критерия, необходими едновременно, за да бъде налице помощ, като намира, че предимството за Alcoa произтича от обикновената констатация за държавния характер на използваните средства; iii) не съдържа подходящи мотиви, тъй като не посочва, че Комисията неоснователно е изхождала от презумпцията, че мярката е предоставяла предимство на Alcoa и вследствие на това не извършва подходящия икономически анализ, за да прецени в този случай размера на това предимство.
 3.
 Процесуална грешка, която се дължи на обстоятелството, че Общият съд изменя и изопачава второто основание на Alcoa и вследствие на това не се произнася по него и излага неподходящи мотиви. Общият съд неоснователно се е произнесъл по въпрос, който не е повдигнат от Alcoa в неговата първоинстанционна жалба, докато той изобщо не се произнася по един съществен въпрос, повдигнат от дружеството, според който дори да се допусне, че е установено наличието на икономическо предимство, методът, използван от Комисията за определяне на стойността на това предимство, е неправилен и води до надценяване на размера на подлежащата на възстановяване помощ.


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/46
 Жалба, подадена на 6 юни 2014 г. — Junited Autoglas Deutschland/СХВП — United Vehicles (UNITED VEHICLEs)
 (Дело T-404/14.)
 2014/C 292/57
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG (Кьолн, Германия) (представител: C. Weil, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: United Vehicles GmbH (Мюнхен, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 април 2014 г. по дело R 859/2013-4;
 —
 да уважи жалбата;
 —
 да уважи възражението, основано на по-ранната марка на Общността No 6 025 399;
 —
 да отхвърли заявката за регистрация на словната марка „UNITED VEHICLEs“;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: United Vehicles GmbH.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „UNITED VEHICLEs“ за услуги от класове 35, 36, 38 и 42 — заявка за регистрация на марка на Общността No 10 330 041.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „Junited“ за стоки и услуги от класове 1, 3, 7, 8, 9, 12, 14, 16, 17, 19, 21, 25, 26, 35, 36, 37 и 39 — 41.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/37
 Жалба, подадена на 9 февруари 2017 г. — Френска република/Европейски парламент
 (Дело C-73/17)
 (2017/C 104/53)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda и E. de Moustier)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания
 —
 да се отменят дневният ред на заседанието на Европейския парламент в сряда, 30 ноември 2016 г., (документ P8_0J (2016)11-30) в частта, в която е предвидено пленарно обсъждане на одобрения от Помирителния комитет съвместен проект на общ бюджет; дневният ред на заседанието в четвъртък, 1 декември 2016 г., (документ P8_0J (2016)12-01) в частта, в която се предвижда гласуване с последващи обяснения на вот във връзка със съвместния проект на общ бюджет; законодателната резолюция на Европейския парламент от 1 декември 2016 г. относно съвместния проект на общ бюджет (документ TS-0475/2016, P8_TA-PROV(2016)0475 в неокончателната му редакция) и актът, с който съгласно предвидената в член 314, параграф 9 ДФЕС процедура председателят на Европейския парламент обявява, че общият бюджет е окончателно приет;
 —
 да се запази действието на акта — с който председателят на Европейския парламент обявява, че общият бюджет на Съюза за финансовата 2017 г. е приет — до окончателното приемане на този бюджет със съответстващ на Договорите акт, в разумен срок след постановяване на съдебното решение, и
 —
 Европейският парламент да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 С жалбата си френското правителство иска да бъдат отменени четири акта, приети от Европейския парламент при упражняване на бюджетните му правомощия по време на допълнителната пленарна сесия, проведена на 30 ноември и 1 декември 2016 г. в Брюксел.
 2.
 Първият и втория акт, чиято отмяна иска френското правителство, представляват дневния ред на заседанията на Европейския парламент в сряда, 30 ноември 2016 г., и четвъртък, 1 декември 2016 г., в частите, в които съответно се предвижда пленарно обсъждане на съвместния проект на общ бюджет за финансовата 2017 г. и гласуване с последващи обяснения на вот във връзка със съвместния проект на общ бюджет.
 3.
 Третият обжалван акт е законодателната резолюция на Европейския парламент от 1 декември 2016 г. по съвместния проект на общия бюджет.
 4.
 На последно място, френското правителство иска да бъда отменен актът, с който в съответствие с член 314, параграф 9 ДФЕС председателят на Европейския парламент обявява, че общият бюджет е окончателно приет. Както следва по-специално от протокола от заседанието на Европейския парламент в четвъртък, 1 декември 2016 г., става въпрос за декларацията на председателя на Европейския парламент и за подписването от негова страна на общия бюджет след гласуването на законодателната резолюция по съвместния проект на общ бюджет.
 5.
 Френското правителство изтъква само едно основание, приемайки че четирите обжалвани акта трябва да бъдат отменени, тъй като с тях се нарушава Протокол No 6, приложен към Договора за ЕС и към ДФЕС, като и Протокол No 3, приложен към Договора за Евроатом, които се отнасят за определянето на седалищата на институциите и някои органи, служби и агенции на Европейския съюз.
 6.
 Всъщност, както от протоколите за седалището на институциите, така и от съдебната практика на Съда следва, че Европейският парламент не може да упражнява поверените му с член 314 ДФЕС бюджетни правомощия по време на допълнителните пленарни сесии, които се провеждат в Брюксел, а трябва да ги упражнява по време на редовните пленарни сесии, които се провеждат в Страсбург.
 7.
 Тъй като обаче законосъобразността на обжалвания акт на председателя на Европейския парламент се оспорва не поради крайната му цел или неговото съдържание, а единствено поради това, че е трябвало да бъде приет на редовна пленарна сесия в Страсбург, според френското правителство запазването на правното действие на този акт до приемането на съответстващ на Договорите нов акт е обосновано, предвид необходимостта от осигуряване на непрекъснатост на работата на европейската публична служба и наличието на сериозни съображения за правна сигурност.


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/9
 Решение на Съда (пети състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Германия) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH/Sunstar Deutschland GmbH, по-рано John O. Butler GmbH
 (Дело C-308/11) (1)
 (Директива 2001/83/ЕО - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Член 1, точка 2, буква б) - Понятие „лекарствен продукт според функцията му“ - Определение на понятието „фармакологично действие“)
 (2012/C 331/13)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Frankfurt am Main
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH
 Ответник: Sunstar Deutschland GmbH, по-рано John O. Butler GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Тълкуване на член 1, точка 2, буква б) от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3), изменена с Директива 2004/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година (ОВ L 136, стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 116) — Квалифициране на продукт като лекарствен — Разтвор за изплакване на устата с 0,12 %-но съдържание на хлорхексидин — Понятие „фармакологично действие“
 Диспозитив
 1.
 Член 1, точка 2, буква б) от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2004/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за дефиниране на понятието „фармакологично действие“ по смисъла на тази разпоредба може да се вземе предвид дефиницията на това понятие, посочена в изготвения от службите на Комисията в сътрудничество с компетентните органи на държавите членки ръководен документ за разграничаването на Директива 76/768 за козметичните продукти от Директива 2001/83 за лекарствените продукти.
 2.
 Член 1, точка 2, буква б) от Директива 2001/83, изменена с Директива 2004/27, трябва да се тълкува в смисъл, че за да се приеме, че дадено вещество има „фармакологично действие“ по смисъла на тази разпоредба, не е необходимо да е налице взаимодействие между молекулите, които го изграждат, и определен клетъчен компонент от организма на потребителя, а е достатъчно посоченото вещество да взаимодейства с някакъв клетъчен компонент, намиращ се в организма на потребителя.
 (1) ОВ C 282, 24.9.2011 г.


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/5
 Решение на Съда (първи състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Elisabeth Schmitt/TÜV Rheinland LGA Products GmbH
 (Дело C-219/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Индустриална политика - Директива 93/42/ЕИО - Контрол на съответствието на медицински изделия - Нотифициран орган, упълномощен от производителя - Задължения на този орган - Дефектни гръдни импланти - Производство въз основа на силикон - Отговорност на нотифицирания орган))
 (2017/C 112/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Elisabeth Schmitt
 Ответник: TÜV Rheinland LGA Products GmbH
 Диспозитив
 1)
 Разпоредбите от приложение II към Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно медицинските изделия, изменена с Регламент (ЕО) No 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 г., разгледани във връзка с член 11, параграфи 1 и 10 и с член 16, параграф 6 от тази директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че нотифицираният орган няма общо задължение да извършва внезапни проверки, да проверява изделията и/или да преглежда търговската документация на производителя. Въпреки това при наличието на улики, че медицинско изделие може да не отговаря на изискванията, предвидени в Директива 93/42, изменена с Регламент No 1882/2003, този орган трябва да вземе всички необходими мерки, за да изпълни задълженията си по член 16, параграф 6 от тази директива и точки 3.2, 3.3, 4.1—4.3 и 5.1 от приложение II към нея.
 2)
 Директива 93/42, изменена с Регламент No 1882/2003, трябва да се тълкува в смисъл, че действията на нотифицирания орган в рамките на процедурата, свързана с декларацията на Европейската общност за съответствие, има за цел да защити крайните получатели на медицински изделия. Условията, при които виновното неизпълнение от страна на този нотифициран орган на задълженията, наложени му въз основа на тази директива в рамките на споменатата процедура, може да ангажира неговата отговорност спрямо посочените получатели, се уреждат от националното право при спазване на принципите на равностойност и ефективност.
 (1) ОВ C 279, 24.8.2015 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/52
 Определение на председателя на Общия съд от 24 ноември 2011 г. — Éditions Jacob/Комисия
 (Дело T-471/11 R)
 (Обезпечително производство - Конкуренция - Концентрация на предприятия - Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с общия пазар под условие за прехвърляне на активи - Отмяна от Общия съд на първоначалното решение за одобрение от Комисията на приобретателя на прехвърлените активи - Молба за спиране на изпълнението на решението относно новото одобрение на същия приобретател - Липса на неотложност - Претегляне на интереси)
 (2012/C 25/103)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Éditions Odile Jacob SAS (Париж, Франция) (представители: O. Fréget, M. Struys и L. Eskenazi, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, O. Beynet и S. Noë)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2011) 3503 на Комисията от 13 май 2011 година относно одобрението на Wendel Investissement SA за приобретател на прехвърляните активи съобразно Решение 2004/422/ЕО на Комисията от 7 януари 2004 година за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и с функционирането на Споразумението за ЕИП (преписка COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.
 2.
 Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/55
 Жалба, подадена на 3 август 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-112/15)
 (2015/C 320/76)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: R. Rata, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията на Комисията да не включи жалбоподателя в списъка на длъжностните лица, повишени в рамките на процедурата за повишаване за 2014 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 14 ноември 2014 г. на органа по назначаване на Европейската комисия, издадено като административно известие No 41- 2014 за приемане на списъка на длъжностните лица, повишени в рамките на процедурата за повишаване за 2014 г., доколкото името на жалбоподателя не е включено в този списък,
 —
 да се осъди Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.


text:
 4.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/40
 Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. — Ikos/EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE)
 (Дело T-76/16)
 (2016/C 118/46)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ikos GmbH (Льоррах, Германия) (представител: A. Masberg, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „AEGYPTISCHE ERDE“ — заявка за регистрация No 14 027 239
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 7 декември 2015 г. по преписка R 1257/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и да регистрира заявената марка,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/12
 Жалба, подадена на 14 юли 2011 г. от Power-One Italy SpA срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 24 май 2011 г. по дело T-489/08, Power-One Italy SpA/Европейска комисия
 (Дело C-372/11 P)
 2011/C 282/23
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Power-One Italy SpA (представители: A. Giussani и R. Giuffrida, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Определение на Общия съд (шести състав) по дело T-489/08, постановено на 24 май 2011 г., и вследствие на това:
 —
 да се установи и да се обяви нарушението от страна на Европейската комисия не само на общия правен принцип на оправданите правни очаквания, но и на член 10, параграф 2 от Регламент 1655/2000 (1) и на член 14 от САН (2),
 —
 да се установи и да се обяви, доколкото фазата на производството позволява това, причинно-следствената връзка между поведението на Комисията и вредата, която вече е претърпяна и предстои да бъде претърпяна от Power One, и вследствие на това да се осъди Съюза на основание на член 268 ДФЕС (предишен член 235 ЕО) да заплати обезщетение на Power One Italy SpA за всички вреди, които то е претърпяло, стойността на които се изчислява на 2 876 188,99 EUR, или цената, платена за проекта PNEUMA, както е видно от приложените към жалбата документи, с които Комисията вече разполага, и които са били представени в производството.
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, на първо място, че е налице нарушение на общия правен принцип на оправданите правни очаквания и недостатъчни и противоречиви мотиви във връзка с твърдението за злоупотреба с процесуални права.
 Общият съд приема в точка 47 от обжалваното определение, че жалбоподателят е могъл да извлече по-голяма полза от отмяната на решението на Комисията по отношение на върнатите суми, равнозначна на възстановяването на цялата финансова помощ, предвидена за спорния проект, и че „може да се счита, че плащането на последната сума като обезщетение за вреди е тясно свързана с отмяната на разглежданото решение“ като по този начин мотивира довода относно злоупотребата с процесуални права. Следователно Общият съд самоволно фрагментирал искането на жалбоподателя, като разгледал отделно всички действия, съставляващи увреждащото поведение, от вредоносното деяние, изразяващо се в направените общи разходи. Поради това уважаването на възражението на Комисията не било надлежно обосновано.
 Второто правно основание, на което се основава жалбата, се отнася до нарушение на общия правен принцип на оправданите правни очаквания и на неправилно прилагане на правилата в областта на тежестта на доказване и на събиране на доказателствата, както и на недостатъчно и противоречиво мотивиране на твърденията, отнасящи се до последващата вреда.
 В решението на Общия съд може да се прочете в точка 55, че „жалбата не посочва естеството и размера на последващата вреда, претърпяна от жалбоподателя“ и че „жалбата въобще не посочва причините, поради които жалбоподателят поддържа, че последващата вреда се дължи на отмяната на финансирането на спорния проект от страна на Комисията“. В това отношение е необходимо да се отбележи, че претърпяната вреда от дружеството жалбоподател може да бъде определена единствено сама по себе си, където въпросното финансиране е имало точно функционално предназначение, подлежащо на определяне в осъществения проект, и отменянето на същото непременно е съвпаднало с понасянето на разход, който дружеството жалбоподател нямало да понесе ако е липсвало финансирането. Гореспоменатите доводи, вече развити в становището относно възражението за недопустимост, направено от Комисията (становище, към което са приложени и финансовите отчети на дружеството жалбоподател), не са оценени от Общия съд, който само оспорва липсата на твърдение за претърпяната вреда.
 Жалбоподателят твърди, на последно място, че е налице нарушение на общия правен принцип на оправданите правни очаквания и неправилно прилагане на правилата в областта на тежестта на доказване и на събирането на доказателства, както и липса на оценка на релевантни за разрешаването на спора факти, отнасящи се до причинно-следствената връзка.
 В точка 57 от обжалваното определение във връзка с твърденията относно причинно-следствената връзка Общият съд посочва, че дружеството жалбоподател „не представя никакви данни във връзка с въздействието на въпросното действие върху обстоятелството, че жалбоподателят е понесъл разходите от спорния проект, надхвърлящи максималната сума, за която Комисията е поела задължение“. Според жалбоподателя е очевидно, че в конкретния случай Общият съд е допуснал фактическа неточност при преценката на фактическите обстоятелства, произтичащи от преписката, представена в съдебното производство. По същество Общият съд изопачил получените доказателства, отричайки наличието на явна причинно-следствена връзка между поведението на Комисията и вредите, претърпени от дружеството жалбоподател. По този начин Общият съд не бил разгледал в мотивите към решението си вече представените в първоинстанционната жалба обстоятелства, нито представените впоследствие становища. От твърденията на дружеството жалбоподател по-специално проличавал вторичния, несъществен характер на твърдяното негово неизпълнение, състоящо се в закъснение при попълването на документацията, във връзка с напълно реализиран проект.
 (1) Регламент (ЕО) No 1655/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 година относно финансовия инструмент за околната среда (LIFE) (ОВ L 192, стр. 1).
 (2) Стандартни административни норми, приложени към подписания Grant Agreement.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/22
 Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 26 юни 2015 г. — The Queen по искане на Hemming (извършващо дейност под търговското наименование „Simply Pleasure Ltd“) и др./Westminster City Council
 (Дело C-316/15)
 (2015/C 311/27)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court of the United Kingdom
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Hemming, извършващо дейност под търговското наименование „Simply Pleasure Ltd“, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, извършващо дейност под търговското наименование „Janus“, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd.
 Ответник: Westminster City Council
 Преюдициални въпроси
 В случаите когато кандидат за предоставяне или подновяване на разрешение за секс кино или секс магазин трябва да заплати такса, съставена от две части: едната, свързана с администрирането на молбата и неподлежаща на възстановяване, а другата — за управление на разрешителния режим и подлежаща на възстановяване при отхвърляне на молбата:
 1)
 изискването за заплащане на такса, включваща втората, подлежаща на възстановяване част, достатъчно ли е с оглед на правото на Съюза да се приеме, че ответниците са заплатили разноски във връзка със своето участие, които противоречат на член 13, параграф 2 от Директива 2006/123/ЕО относно услугите на вътрешния пазар (1), тъй като размерът на тази такса надхвърля разходите на Westminster City Council за разглеждане на молбата?
 2)
 заключението, че изискването за плащане на такава такса би следвало да се разглежда като включващо разноски — или евентуално разноски, надхвърлящи разходите на Westminster City Council за разглеждане на молбата — зависи ли от други обстоятелства (и, ако да, от какви), като например:
 а)
 доказателства, че заплащането на втората, подлежаща на възстановяване част, води или има вероятност да доведе до разноски или загуби за кандидата,
 б)
 размерът на втората, подлежаща на възстановяване част, и периодът на задържането ѝ, преди да бъде възстановена, или
 в)
 всяко намаляване на разходите на Westminster City Council за разглеждане на молбите (и следователно на неподлежащата на възстановяване част) в резултат на изискване за предварително заплащане от всички кандидати на такса, съставена от двете части?
 (1) ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58,стр. 50.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/24
 Решение на Съда (седми състав) от 13 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Road Air Logistics Customs BV
 (Дело C-526/06) (1)
 (Митнически кодекс на Общността и регламент за прилагане - Общностен транзит - Нарушаване - Доказателство за редовността на транзитната операция или за мястото на нарушение - Пропуск да се предостави тримесечен срок за представяне на това доказателство - Възстановяване на митата - Понятието „дължим“)
 (2008/C 51/39)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: Staatssecretaris van Financiën
 Ответник: Road Air Logistics Customs BV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 236 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1) и на член 379 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92 (ОВ L 253, стр. 1) — Възстановяване или опрощаване на митата — Недължима сума — Определяне на мястото на възникване на митническото задължение
 Диспозитив
 Член 236, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че липсата на определяне от страна на националните митнически органи в съответствие с член 379 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92 на мястото на възникване на митническото задължение не прави сумата по митата недължима.
 Все пак държавата-членка, към която принадлежи отправното митническо учреждение, може да пристъпи към събиране на вносните сборове само ако е посочила на главното отговорно лице в съответствие с член 379, параграф 2 от Регламент No 2454/93, че то разполага със срок от три месеца да представи доказателство за мястото, където действително е било извършено нарушението или нередността, и ако това доказателство не е било представено в този срок.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/20
 Решение на Съда (девети състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg — Австрия) — Germanwings GmbH/Ronny Henning
 (Дело C-452/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) No 261/2004 - Членове 2, 5 и 7 - Право на обезщетение в случай на голямо закъснение на полет - Продължителност на закъснението - Понятие „време на пристигане“))
 (2014/C 395/24)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesgericht Salzburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Germanwings GmbH
 Ответник: Ronny Henning
 Диспозитив
 Членове 2, 5 и 7 от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 трябва да се тълкуват в смисъл, че понятието „време на пристигане“, използвано с цел да се определи продължителността на закъснението на пътниците от полет, обозначава момента, в който се отваря поне една от вратите на самолета, с уговорката, че в този момент на пътниците е позволено да напуснат машината.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/22
 Жалба, подадена на 4 февруари 2014 г. от JAS Jet Air Service France (JAS) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 3 декември 2013 г. по дело T-573/11, JAS Jet Air Service France/Комисия
 (Дело C-53/14 P)
 2014/C 102/31
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: JAS Jet Air Service France (JAS) (представители: T. Gallois и E. Dereviankine, адвокати)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Общия съд от 3 декември 2013 г. по дело T-573/11, изразено в неговия диспозитив;
 —
 да се уважат предявените в първоинстанционното производство от дружество JAS Jet Air Service France искания в частта, в която те са насочени към отмяната на решението на Европейската комисия от 5 август 2011 г. по преписка REM 01/2008, с което се отхвърля подадената от него на 24 януари 2008 г. молба за опрощаване на вносни мита в размер на 1 001 778,20 EUR;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква две правни основания в подкрепа на своята жалба срещу решението на Общия съд, с което се потвърждава решението на Комисията от 5 август 2011 г. за отхвърляне на подадената от него молба за опрощаване на вносни мита.
 На първо място, жалбоподателят упреква Общия съд, че е нарушил член 13 от Регламент (ЕИО) No 1430/79 (1) и член 239 от Митническия кодекс на Общността (2), тъй като не е признал наличието на „особено положение“, позволяващо да се допусне поисканото опрощаване. Общият съд приел, че положението на жалбоподателя не било сравнимо с това на дружество CALBERSON BV (преписка REM 10/01), по отношение на което Комисията е допуснала опрощаване.
 На второ място, жалбоподателят счита, че Общият съд е нарушил посочените разпоредби, тъй като, за да признае наличието на „особено положение“, не е взел предвид нарушението в осъществяването на вътрешната процедура за издаване и контрол на разрешенията за внос с освобождаване от ДДС, наречени AI2 (член 275 от френския Code général des impôts [Общ данъчен кодекс] и нормите за неговото прилагане). Общият съд разместил доказателствената тежест, нарушавайки с това общите принципи на правото, като приел, че жалбоподателят трябва да посочи точно последиците от това нарушение в осъществяването на процедурата.
 (1) Регламент (ЕИО) No 1430/79 на Съвета от 2 юли 1979 година относно възстановяване или опрощаване на вносни или износни сборове (OВ L 175, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/26
 Определение на председателя на Общия съд от 4 септември 2014 г. — Walter Klein/Комисия
 (Дело T-297/14 R)
 ((Обезпечително производство - Държавни помощи - Насърчаване на национално равнище на производството на електроенергия от възобновяеми източници - Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване в областта на държавните помощи - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris))
 (2014/C 431/46)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Walter Klein GmbH & Co. KG (Вупертал, Германия) (представители: T. Volz и B. Wißmann, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer)
 Предмет
 Искане за спиране на действието на решението, с което Комисията започва официална процедура по разследване в областта на държавните помощи по отношение на германския закон за енергията от възобновяеми източници.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 11.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/36
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 18 ноември 2015 г. — FH/Европейски парламент
 (Дело F-73/15) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Искане за плащане на дневни надбавки - Мълчалив отказ, последван от решение за изричен отказ - Липса на жалба по административен ред срещу мълчаливия отказ - Потвърждаване с решението за изричен отказ - Погасяване - Явна недопустимост))
 (2016/C 007/48)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: FH (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)
 Ответник: Европейски парламент (представители: O. Caisou-Rousseau и N. Chemaï)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението, с което се отказва предоставяне на дневни надбавки на жалбоподателя след прехвърлянето му от Комисията, за която е работил в представителството на ЕС в Йемен, към Европейския парламент в Брюксел
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от FH.
 (1) ОВ C 245, 27.7.2015 г., стр. 50.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/58
 Иск, предявен на 25 септември 2015 г. — Iran Insurance/Съвет
 (Дело T-558/15)
 (2016/C 027/75)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Iran Insurance Company (Техеран, Иран) (представител: D. Luff, lawyer)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати на ищеца обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, претърпени от него в резултат на незаконосъобразните ограничителни мерки, които Съветът му е наложил съгласно следните незаконосъобразни актове на Съвета: i) Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (1), ii) Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 г. (2), iii) Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (3), iv) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (4) и v) Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (5),
 —
 да присъди обезщетение в общ размер на: i) 84 767,66 британски лири, към които се добавят ii) 4 774 187,07 EUR и iii) 1 532 688 щатски долара, както и iv) всяка друга сума, приета в хода на производството за дължима, като се обхващат както неимуществените, така и имуществените вреди, претърпени от ищеца в резултат на незаконосъобразните актове на Съвета,
 —
 да осъди Съвета да заплати разноските на ищеца по настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска ищецът изтъква следните доводи.
 1.
 Ищецът твърди, че съгласно член 340 ДФЕС лице, което е претърпяло вреди, причинени от институция на ЕС, може да предяви иск за обезщетение срещу тази институция. В съдебната практика били уточнени условията за предявяване на такъв иск, като те били обобщени в решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г., Safa Nicu Sepahan/Съвет (T-384/11, EU:T:2014:986) по следния начин: а) трябва да е налице неправомерно деяние на институцията, б) трябва да е била претърпяна действителна вреда и в) трябва да е налице причинно-следствена връзка между твърдяното деяние и претендираната вреда.
 2.
 Ищецът твърди, че посочените по-горе три условия са изпълнени в неговия случай: Съветът допуснал „съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти по смисъла на съдебната практика“, както Общият съд постановил в решение от 6 септември 2013 г., Iran Insurance/Съвет (T-12/11, EU:T:2013:401), ищецът претърпял значителни имуществени и неимуществени вреди и те били пряко следствие от незаконосъобразните санкции.
 3.
 Ищецът отбелязва също, че както се излага подробно по-нататък в исковата молба, претърпените от него неимуществени вреди са оценени на 1 000 000 EUR, а имуществените вреди, оценени от независими одитори, са в размер на 84 767,66 британски лири, към които се добавят 3 774 187,07 EUR и 1 532 688 щатски долара, без да се засяга възможността за присъждане на всички суми, приети в хода на производството за дължими. Поради това общият размер на исканото от ищеца обезщетение за вреди е 84 767,66 британски лири, към които се добавят 4 774 187,07 EUR и 1 532 697,01 щатски долара, както и всяка друга сума, приета в хода на производството за дължима.
 (1) ОВ L 281, 2010 г., стр. 81.
 (2) Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (OB L 281, 2010 г., стр. 1).
 (3) ОВ L 319, 2011 г., стр. 71.
 (4) ОВ L 319, 2011 г., стр. 11.
 (5) ОВ L 88, 2012 г., стр. 1.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/32
 Решение на Съда (седми състав) от 16 май 2013 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
 (Дело C-191/12) (1)
 (Невъзстановяване в пълен размер на недължимо внесения данък върху добавената стойност - Национално законодателство, което изключва възстановяването на ДДС поради прехвърлянето му върху трето лице - Компенсиране под формата на помощ, която обхваща неподлежаща на приспадане част от ДДС - Неоснователно обогатяване)
 2013/C 225/54
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Kúria
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft
 Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
 Предмет
 Преюдициално запитване — Kúria Budapest — Тълкуване на правото на Съюза относно общата система на данъка върху добавената стойност — Приспадане на ДДС, платен за получена доставка — Субсидиране с публични средства, предоставени за придобиване на имущества, при което се финансира и неподлежащия на приспадане ДДС върху приобретателните сделки — Национална правна уредба, изключваща възстановяването на данъка поради прехвърлянето му върху трето лице
 Диспозитив
 Принципът на възстановяване на данъците, събрани в държава членка в нарушение на нормите на правото на Съюза, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска тази държава да откаже да възстанови част от данъка върху добавената стойност, чието приспадане е било възпрепятствано от противоречаща на правото на Съюза национална мярка, с мотива, че тази част от данъка е била субсидирана посредством помощ, предоставена на данъчнозадълженото лице — финансирана както от Европейския съюз, така и от посочената държава, — при условие че икономическата тежест, свързана с отказа за приспадане на данъка върху добавената стойност, е била неутрализирана изцяло, което националната юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 243, 11.8.2012 г.


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/24
 Жалба, подадена на 17 декември 2015 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-687/15)
 (2016/C 068/32)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher, L. Nicolae)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отменят Заключенията на Съвета относно Световната конференция по радиосъобщения през 2015 г. (WRC-15) на Международния съюз по далекосъобщения (ITU), приети на 26 октомври 2015 г. на 3419-та среща на Съвета в Люксембург;
 —
 да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 С настоящата жалба Комисията цели отмяна на „Заключенията на Съвета относно Световната конференция по радиосъобщения през 2015 г. (WRC-15) на Международния съюз по далекосъобщения (ITU)“, приети на 26 октомври 2015 г. на 3419-та среща на Съвета в Люксембург.
 2.
 Посочено е едно основание за обжалване, а именно фактът, че с приемането на Заключенията на Съвета относно Световната конференция по радиосъобщения през 2015 г. (WRC-15) на Международния съюз по далекосъобщения (ITU), вместо решение, съгласно предложението на Комисията, Съветът е нарушил член 218, параграф 9 ДФЕС, който е приложим спрямо приемането на позицията, която да бъде заета от името на Съюза в WRC-15.
 3.
 В това отношение Комисията твърди, първо, че член 218, параграф 9 ДФЕС се прилага спрямо позициите, които се приемат от името на Съюза в случаи като разглеждания, когато Европейският съюз има статут в съответната международна организация, а именно статут на секторен член, в съответствие с член 3, параграф 2 от Конституцията на ITU, който предвижда права на Европейския съюз на определени дейности в организацията.
 4.
 Второ, Комисията твърди, че измененията на правната уредба относно радиоизлъчването, във връзка с които е предложението на Комисията за приемане на позиция, която да бъде заета, в съответствие с член 218, параграф 9 ДФЕС, пораждат правни последици по смисъла на тази разпоредба едновременно по силата на приложимата международна правна рамка и на съответните правила на Съюза.
 5.
 Трето, що се отнася до другите условия за прилагане на член 218, параграф 9 ДФЕС, Комисията твърди, че те също са изпълнени в настоящия случай, тъй като органите на ITU попадат в понятието „орган, създаден със споразумение“ и че актовете във връзка с които Комисията е предложила приемането на позиция, която да бъде заета, не представляват „допълнение или изменение на институционалната рамка на споразумението“.


text:
 22.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 329/4
 Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 17 юли 2014 г. — SIA „Maxima Latvija“/Konkurences padome
 (Дело C-345/14)
 2014/C 329/06
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākā tiesa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SIA „Maxima Latvija“
 Ответник: Konkurences padome
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли разглежданото по делото споразумение, сключено между наемодател на търговски обекти и търговец на дребно (ключов наемател) и ограничаващо правото на наемодателя да решава сам, без съгласието на този ключов наемател дали да отдава под наем други търговски обекти на потенциални конкуренти на последния, да се счита за споразумение между предприятия, което има за цел да предотврати, ограничи или наруши конкуренцията, за целите на установеното в член 101, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
 2)
 Следва ли при преценка на съответствието на това споразумение с установеното в член 101, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се извърши анализ на структурата на пазара, и ако да — какво трябва да обхване анализът?
 3)
 Представлява ли пазарната мощ на участниците в разглежданото по делото споразумение и нейното потенциално увеличаване обстоятелство, което задължително трябва да се вземе предвид при преценка на съответствието на това споразумение с установеното в член 101, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
 4)
 Ако за да се установят характерът на споразумението и наличието на елементи на забранено споразумение, е необходимо да се прецени дали е налице вероятност то да засегне пазара, може ли тази вероятност за засягане пазара да е достатъчна, за да се приеме също така, че споразумението отговаря на понятието за забранено споразумение, без да се преценява дали действително е настъпил неблагоприятен резултат?


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/55
 Жалба, подадена на 16 юли 2014 г. — North Drilling/Съвет
 (Дело T-539/14)
 2014/C 303/66
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: North Drilling Co. (Техеран, Иран) (представители: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea y J. Iriarte Ángel, abogados)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени член 1 от Решение 2014/222/ОВППС на Съвета 2014/222/PESC от 16 април 2014 година в частта, която се отнася до него, и да заличи името му от приложението към това решение,
 —
 да отмени член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 397/2014 на Съвета от 16 април 2014 година в частта, която се отнася до него, и да заличи името му от приложението към този регламент, и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага седем основания за отмяна.
 1.
 Първото основание — явна грешка в преценката на обстоятелствата, довели до приемането на обжалваните разпоредби, доколкото те не отговарят на действителността или нямат доказателствена стойност.
 2.
 Второто основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, доколкото що се отнася до NDC съображенията за приемането на обжалваните разпоредби са не само несъстоятелни, но и неточни, неспецифични и общи, което е попречило на жалбоподателя да организира защитата си.
 3.
 Третото основание — нарушение на правото на ефективна съдебна защита, във връзка с мотивирането на актовете, недоказаността на изложените съображения, както и правото на защита и правото на собственост, доколкото не са спазени изискването за мотивиране и изискването за събиране на конкретни доказателства, което има отражение и върху останалите права.
 4.
 Четвъртото основание — превратно упражняване на власт, доколкото са налице обективни, точни и непротиворечиви данни, въз основа на които може да се поддържа, че с приемането на санкционните мерки Съветът, злоупотребявайки умишлено с положението си, е преследвал цели, различни от тези, които посочва.
 5.
 Петото основание — неправилно тълкуване на приложените правни норми, доколкото същите са широко и погрешно тълкувани и приложени, което не е допустимо, когато става въпрос за санкционни разпоредби.
 6.
 Шестото основание — нарушение на правото на собственост, доколкото същото е ограничено без да е налице действителна причина за това и без да е спазен принципът на пропорционалност.
 7.
 Седмото основание — нарушение на принципа за равно третиране, доколкото е засегнато конкурентното положение на дружеството жалбоподател без да има причини за това.


text:
 6.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 101/6
 Жалба, подадена на 20 декември 2012 г. от Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 10 октомври 2012 г. по дело T-172/09, Gem-Year Industrial Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-602/12 P)
 2013/C 101/12
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (представители: Y. Melin, V. Akritidis, avocats)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 1.
 да отмени Решение на Общия съд (седми състав) от 10 октомври 2012 г. по дело T-172/09, Gem-Year and Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Съвет,
 2.
 да уважи, като се произнесе окончателно,
 —
 третото правно основание, посочено в жалбата, относно липсата на вреда, претърпяна от производството на Съюза, в нарушение на член 3 от основния регламент (1), и
 —
 седмото правно основание относно незаконосъобразно компенсиране на субсидия посредством отказ да се приложи третиране в условията на пазарна икономика, в нарушение на Регламент No 2026/97 (2) и член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент,
 или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд;
 3.
 да осъди Съвета и встъпилите страни да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят всички съдебни разноски, направени от жалбоподателите в настоящото производство по обжалване и в производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите поддържат, че обжалваното съдебно решение трябва да се отмени на следните основания:
 Първо, с оглед на представените пред Общия съд факти, е ясно, че липсва каквото и да е доказателство, че производството на Съюза на скрепителни елементи е претърпяло вреда, причинена от дъмпингов внос с произход от Китай по смисъла на член 3, параграфи 2, 5 и 6 от основния антидъмпингов регламент (3). Това първо основание е разделено на две части:
 i)
 Общият съд е изопачил представените пред него доказателства, като е приел, че през разглеждания период (от 1 януари 2003 г. до 30 септември 2007 г.) маржът на печалбата на производството на Съюза на скрепителни елементи е засегнат съществено от дъмпингов внос с произход от Китай, докато доказателствата по преписката сочат, че през този период печалбите са варирали и са достигнали второто си най-високо равнище през последната година (4.4 %), през която е имало най-голям дъмпингов внос с произход от Китай, като са се доближили до най-високото си историческо равнище от 4.7 % (през 2004 г.), или малко под целевата печалба (5 %), използвана от Комисията при изчисляването на маржа на подбиване.
 ii)
 Представените пред Общия съд доказателства описват растежа и просперитета на производството на Съюза, по-специално през периода на разследване. Те не посочват хипотеза на претърпяване на значителна вреда, а по-скоро евентуален случай на пропуск да се извлече изцяло полза от растежа на пазара на Съюза. Като е приел въз основа на това, че институциите на Съюза правилно са счели, че е налице значителна вреда, причинена от дъмпинговия внос, Общият съд е допуснал грешка в правната квалификация на установените от него факти, и по този начин е приложил неправилно член 3, параграфи 2, 5 и 6 от основния регламент.
 Второ, Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото като е приел, че искане за третиране в условията на пазарна икономика по член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент може да се отхвърли с мотива, че е субсидирано производство нагоре по веригата. Това е равнозначно на компенсиране на тези субсидии по начин, различен от провеждането на разследване съгласно Регламент No 2026/97 (приложимият към този момент основен антидъмпингов регламент). Това представлява незаконосъобразно тълкуване на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент и нарушение на Регламент No 2026/97.
 (1) Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).
 (2) Регламент (ЕО) No 2026/97 на Съвета от 6 октомври 1997 година относно защитата срещу субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 288, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 15, стр. 180).
 (3) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51).


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/37
 Иск, предявен на 26 март 2007 г. — Sundholm/Комисия
 (Дело F-27/07)
 (2007/C 117/59)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Asa Sundholm (Брюксел, Белгия) [представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, адвокати]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решението на ответника от 2 юни 2006 година за изготвяне на доклада относно развитието на кариерата (ДРК) на ищцата за периода от 1-ви юли 2001 г. до 31 декември 2002 г., прието в изпълнение на Решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 20 април 2005 г. по дело Sundholm/Комисия (T-86/04);
 —
 да се осъди ответника да заплати на настоящия етап на производството сумата от 1 EUR като обезщетение за морални вреди;
 —
 да се осъди ответника да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на своя иск ищцата изтъква на първо място нарушение на член 223 ЕО и на задължението за мотивиране, доколкото от оспорваното решение не става ясно как са били взети предвид мотивите на посоченото по-горе съдебно решение.
 Освен това ищцата твърди, че оспорваното решение от една страна не зачита целите на новата система за оценяване на кариерата, а от друга страна е порочно поради несъгласуваност между коментарите и поставените оценки.
 На последно място ищцата изтъква нарушение на правото на защита, доколкото фактическите обстоятелства, на които се основава нейната оценка не са й били съобщени нито към момента на тяхното осъществяване, нито в рамките на процедурата по оценяване.


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/3
 Решение на Съда (първи състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH/Finanzamt Bayreuth
 (Дело C-275/11) (1)
 (Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 77/388/ЕИО - Освобождаване на управлението на специални инвестиционни фондове - Обхват)
 2013/C 123/04
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH
 Ответник: Finanzamt Bayreuth
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 13, Б, буква г), точка 6 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Освобождаване на управлението на специални инвестиционни фондове — Обхват
 Диспозитив
 Член 13, Б, буква г), точка 6 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки във връзка с данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че консултантските услуги във връзка с инвестирането в прехвърлими ценни книжа, предоставени от трето лице на инвестиционно дружество, управител на специален инвестиционен фонд, се обхващат от понятието „управление на специални инвестиционни фондове“ за целите на освобождаването по посочената разпоредба дори когато третото лице не е действало в изпълнение на мандат по смисъла на член 5ж от Директива 85/611/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), изменена с Директива 2001/107/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 януари 2002 година.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/19
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 9 март 2011 г. — Федерална република Германия/Robert Klinke
 (Дело C-125/11)
 2011/C 269/34
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Федерална република Германия
 Ответник: Robert Klinke
 Преюдициални въпроси
 Прилага ли се Директива 2000/78/ЕО за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) по отношение на националните разпоредби, свързани с помощта, изплащана на длъжностните лица при болест („Beihilfe“)?
 (1) ОВ L 303, стp. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/17
 Определение на Съда (пети състав) от 11 декември 2014 г. — Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión)/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
 (Дело C-99/14 P) (1)
 ((Обжалване - Държавни помощи - Решение 2010/787/ЕС - Помощи за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини - Условия, при които тези помощи могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар - Член 181 от Процедурния правилник на Съда))
 (2015/C 065/24)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (представители: K. Dasai, solicitor и S. Cisnal de Ugarte, abogada)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, (представители: F. Florindo Gijón и P. Mahnič Bruni), Европейска комисия (представители: L. Flynn, É. Gippini Fournier и C. Urraca Caviedes)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 112, 14.4.2014 г.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/14
 Решение на Общия съд от 17 декември 2014 г. — Si.mobil/Комисия
 (Дело T-201/11) (1)
 ((Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Словенски пазар на мобилната телефония - Решение за отхвърляне на жалба - Разглеждане от орган по конкуренцията на държава членка - Липса на интерес за Съюза))
 (2015/C 056/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Si.mobil telekomunikacijske storitve d.d. (Любляна, Словения) (представители: първоначално P. Alexiadis и E. Sependa, solicitors, впоследствие P. Alexiadis, P. Figueroa Regueiro и A. Melihen, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Giolito, B. Gencarelli и A. Biolan, впоследствие C. Giolito и A. Biolan)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Словения (представители: T. Mihelič Žitko и V. Klemenc); и Telekom Slovenije d.d., по-рано Mobitel, telekomunikacijske storitve d.d. (Любляна, Словения) (представители: J. Sladič и P. Sladič, адвокати)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2011) 355 окончателен на Комисията от 24 януари 2011 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя относно нарушения на член 102 ДФЕС, за които се твърди, че са извършени от Mobitel на няколко от пазарите на едро и на дребно на мобилна телефония (преписка COMP/39.707 — Si.mobil/Mobitel).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Si.mobil telekomunikacijske storitve d.d. понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисията и от Telekom Slovenije d.d.
 3)
 Република Словения понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 160, 28.5.2011 г.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/16
 Преюдициално запитване, направено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 13 юни 2007 г. — Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Дело C-281/07)
 (2007/C 211/31)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец: Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 3, параграф 1, алинея 1, изречение 1 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (1) да се прилага за събиране на погрешно предоставени на даден износител възстановявания при износ, дори ако последният не е извършил нередност?
 Ако отговорът на този въпрос е положителен,
 2)
 Трябва ли тази разпоредба да се прилага съответно за събиране за такива ползи от страната, пред която износителят е предявил своята претенция за възстановявания при износа?
 (1) ОВ L 312, стр. 1.


text:
 2.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/21
 Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein на 20 януари 2015 г. по дело Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz срещу Gemeinde Vaduz
 (Дело E-3/15)
 (2015/C 217/07)
 С писмо от 20 януари 2015 г., получено в деловодството на Съда на 22 януари 2015 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Държавен съд на Княжество Лихтенщайн) за консултативно становище по дело Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz срещу Gemeinde Vaduz по следните въпроси:
 1.
 Директива 2011/92/ЕС от 13 декември 2011 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда прилага ли се в Княжество Лихтенщайн по отношение на процедурите за ОВОС, които съгласно преходните разпоредби все още се регулират от Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (Закон за оценка на въздействието върху околната среда) от 10 март 1999 г. („старата редакция на Закона за оценка на въздействието върху околната среда“)?
 2.
 При положителен отговор на горния въпрос, има ли по разглежданото дело незаконно ограничаване на правото на екологичните организации на жалба, предвидено в член 11 от Директива 2011/92/ЕС във връзка с член 20 от старата редакция на Закона за оценка на въздействието върху околната среда, ако по самостоятелна процедура правителството вземе решение от общ характер за екологичната съвместимост на проект на основание член 16 от старата редакция на Закона за оценка на въздействието върху околната среда, но под формата на поставени условия остави решаването на изключително важни въпроси, свързани с екологичната съвместимост на проекта, да се извърши чрез последващи разрешителни процедури, подчинени на специално законодателство?
 3.
 При положителен отговор на предходния въпрос, има ли член 11 от Директива 2011/92/ЕС пряко действие по отношение на разглежданата процедура за ОВОС, която е основание за индивидуалната жалба до Държавния съд?
 4.
 Във връзка с въпроси 2 и 3 какви биха били правните последици за разглежданото дело от нарушаване на предвиденото в директивата право на жалба?


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/27
 Решение на Общия съд от 27 ноември 2014 г. — Alstom Grid/Комисия
 (Дело T-521/09) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на електрически трансформатори - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Споразумение за разпределяне на пазара - Известие относно сътрудничеството от 2002 г. - Освобождаване от глоба - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране)
 (2015/C 016/44)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Alstom Grid SAS, предишно Areva T&D SAS (Париж, Франция) (представители: първоначално A. Schild, C. Simphal и E. Estellon, впоследствие J. Derenne, A. Müller-Rappard и M. Domecq, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално A. Bouquet, N. von Lingen и K. Mojzesowicz, впоследствие A. Bouquet, K. Mojzesowicz и P. van Nuffel)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2009) 7601 окончателен на Комисията от 7 октомври 2009 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.129 — Електрически трансформатори)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Alstom Grid SAS да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 51, 27.2.2010 г.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/31
 Решение на Първоинстанционния съд от 26 април 2007 г. — Bolloré е.а./Комисия
 (Съединени дела T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02 и T-136/02) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на самокопиращата хартия - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите - Продължителност на нарушението - Тежест на нарушението - Увеличаване с възпираща цел - Отегчаващи обстоятелства - Смекчаващи обстоятелства - Известие за намаляване и освобождаване от отговорност)
 (2007/C 96/65)
 Език на производството: испански, немски, английски и френски
 Страни
 Ищец по дело Т-109/02: Bolloré SA (Puteaux, Франция) (представители: R. Saint-Esteben и H. Calvet, avocats)
 Ищец по дело Т-118/02: Arjo Wiggins Appleton Ltd (Basingstoke, Обединено кралство) (представители: F. Brunet, avocat, J. Temple Lang, solicitor, и J. Grierson, barrister)
 Ищец по дело Т-122/02: Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld GmbH, преди Stora Carbonless Paper GmbH (Bielefeld, Германия) (представители: I. van Bael, avocat, и A. Kmiecik, solicitor)
 Ищец по дело Т-125/02: Papierfabrik August Koehler AG (Oberkirch, Германия) (представители: I. Brinker et S. Hirsbrunner, avocats)
 Ищец по дело Т-126/02: M-real Zanders GmbH, преди Zanders Feinpapiere AG (Bergisch Gladbach, Германия) (представители: J. Burrichter и M. Wirtz, avocats)
 Ищец по дело Т-128/02: Papeteries Mougeot SA (Laval-sur-Vologne, Франция) (представители: първоначално G. Barsi, J. Baumgartner и J.-P. Hordies, впоследствие G. Barsi и J. Baumgartner, avocats)
 Ищец по дело Т-129/02: Torraspapel, SA (Барселона, Испания) (представители: O. Brouwer, F. Cantos и C. Schillemans, avocats)
 Ищец по дело Т-132/02: Distribuidora Vizcaína de Papeles, SL (Derio, Испания) (представители: E. Pérez Medrano и I. Delgado González, avocats)
 Ищец по дело Т-136/02: Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga, SA (Hernani, Испания) (представител: I. Quitana Aguirre, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общости (представители: по делата: T-109/02 и T-128/02, W. Mölls и F. Castillo de la Torre, agents, подпомагани от N. Coutrelis, avocat, по делата T-118/02 и T-129/02, W. Mölls и A. Whelan, подпомагани от M. van der Woude, avocat, по делата: T-122/02, първоначално R. Wainwright и W. Mölls, впоследствие R. Wainwright и A. Whelan, agents, по делата: T-125/02 и T-126/02, W. Mölls и F. Castillo de la Torre, подпомагани от H.-J. Freund, avocat, по делата: T-132/02 и T-136/02, W. Mölls et F. Castillo de la Torre, подпомагани от J. Rivas Andrés и J. Gutiérrez Gisbert, avocats)
 Встъпила в подкрепа на ищеца страна по дело T-118/02: Кралство Белгия (представители: A. Snoecx и M. Wimmer, agents)
 Предмет
 Отмяна на решение 2004/337/ЕО на Комисията от 20 декември 2001 година относно процедура по прилагането на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за създаване на Европейско икономическо пространство (ЕИП) (преписка COMP/E-1/36.212 — Самокопираща хартия) (ОВ 2004 г., L 115, стр. 1) или евентуално намаляване на глобата, наложена на ищците с това решение.
 Диспозитив
 1)
 По дело T-109/02, Bolloré/Комисия:
 —
 искът се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда за заплати разноските.
 2)
 По дело T-118/02, Arjo Wiggins Appleton/Комисия:
 —
 сумата от глобата, наложена на ищеца по член 3 на Решение 2004/337/ЕО на Комисията от 20 декември 2001 година относно процедура по прилагането на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за създаване на ЕИП (преписка COMP/E-1/36.212 — Самокопираща хартия) е определена на 141,75 милиона EUR;
 —
 искът в останалата част се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда да заплати две трети от собствените си разноски и две трети от разноските на Комисията, като последната се осъжда да заплати една трета от собствените си разноски и една трета от разноските на ищеца;
 —
 встъпилата страна се осъжда да заплати собствените си разноски, както и тези на Комисията, свързани с встъпването.
 3)
 По дело T-122/02, Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Комисия:
 —
 искът се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда за заплати разноските.
 4)
 По дело T-125/02, Papierfabrik August Koehler/Комисия:
 —
 искът се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда за заплати разноските.
 5)
 По дело T-126/02, M-realZanders/Комисия:
 —
 искът се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда за заплати разноските.
 6)
 По дело T-128/02, Papeteries Mougeot/Комисия:
 —
 искът се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда за заплати разноските.
 7)
 По дело T-129/02, Torraspapel/Комисия:
 —
 искът се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда за заплати разноските.
 8)
 По дело T-132/02, Distribuidora Vizcaína de Papeles/Комисия:
 —
 искът се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда за заплати разноските.
 9)
 По дело T-136/02, Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Комисия:
 —
 сумата от глобата, наложена на ищеца по член 3 на Решение 2004/337/ЕО на Комисията от 20 декември 2001 година относно процедура по прилагането на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за създаване на ЕИП (преписка COMP/E-1/36.212 — Самокопираща хартия) е определена на 1,309 милиона EUR;
 —
 искът в останалата част се отхвърля;
 —
 ищецът се осъжда да заплати две трети от собствените си разноски и две трети от разноските на Комисията, като последната се осъжда да заплати една трета от собствените си разноски и една трета от разноските на ищеца.
 (1) ОВ C 131, 1.6.2002 г.