text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/24
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 27 декември 2007 г. — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie/Woningstichting Sint Servatius
 (Дело C-567/07)
 (2008/C 64/36)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Ищец: Minister voor Wonen, Wijken en Integratie
 Друга страна в производството: Woningstichting Sint Servatius
 Преюдициални въпроси
 1.
 Налице ли е ограничаване на свободното движение на капитали по смисъла на член 56 ЕО, когато без предварителното съгласие на министъра не може да се извършват трансгранични дейности от страна на предприятие, което по закон е одобрено да извършва дейност по опазването на интересите в областта на социалното жилищно настаняване в Нидерландия, може да ползва държавни средства за това, по закон може да осъществява дейност изключително във връзка с тези интереси и по правило осъществява дейност на територията на Нидерландия („одобрена организация“)?
 2.а.
 Може ли интересите на държава-членка в областта на социалното жилищно настаняване да се разглеждат като интереси, свързани с обществения ред по смисъла на член 58 ЕО?
 2.б.
 Може ли интересите на държава-членка в областта на социалното жилищно настаняване да се разглеждат като признато в съдебната практика на Съда на Европейските общности императивно съображение от обществен интерес?
 2.в.
 Може ли по-специално интересите за ефективност и възможност за финансиране на системата на социалното жилищно настаняване в държава-членка да се разглеждат като интерес, свързан с обществения ред по смисъла на член 58 ЕО, или като признато в съдебната практика на Съда на Европейските общности императивно съображение от обществен интерес?
 3.а.
 Ако се приеме, че изискването за предварително съгласие по отношение на одобрена организация по смисъла на въпрос 1 представлява ограничение, обосновано с оглед на посоченото във въпроси 2а, 2б и 2в, необходимо и пропорционално ли е това изискване?
 3.б.
 Разполага ли държава-членка, която се позовава на посочената обосновка, с широко право на преценка при определяне на обхвата на обществения интерес и на начина, по който той се опазва? От значение ли е при това, че в областта на социалното жилищно настаняване Общността не разполага с никаква или почти никаква компетентост?
 4.а.
 Може с оглед обосноваването на ограничение на свободното движение на капитали държава-членка да се позове наред или във връзка с посочените в член 58 ЕО или признатите в съдебната практика на Съда на Европейските общности императивни съображения от обществен интерес и на член 86, параграф 2 от Договора, когато на съответното предприятие са предоставени особени права и му е възложено предоставянето на услуги от общ икономически интерес?
 4.б.
 Съвпада ли съдържанието на общия интерес по смисъла на член 58 ЕО, на признатите в съдебната практика на Съда на Европейските общности императивни съображения от обществен интерес със съдържанието на общия икономически интерес по смисъла на член 86, параграф 2 ЕО?
 4.в.
 Има ли допълнително значение позоваването на член 86, параграф 2 ЕО от страна на съответната държава-членка с довода, че съответните предприятия, на които са предоставени особени права, извършват дейност от общ икономически интерес, спрямо позоваването на общия интерес по смисъла на член 58 ЕО и на признатите в съдебната практика на Съда на Европейските общности императивни съображения от обществен интерес?
 5.а.
 Могат ли предприятия като одобрените организации по смисъла на първия въпрос, които от една страна са задължени да използват всичките си средства с оглед на интересите в областта на социалното жилищно настаняване, от друга страна обаче извършват икономическа дейност в тази област, да се разглеждат по отношение на една или всички свои задачи като предприятия, на които е възложено предоставянето на услуги от общ икономически интерес по смисъла на член 86, параграф 2 ЕО?
 5.б.
 За да се отговори положително на въпрос 5.а. необходимо ли е съответните предприятия да водят отделно счетоводство, въз основа на което може недвусмислено да се установи кои разходи и кои приходи са свързани с техните социални дейности от една страна и с техните икономически дейности от друга страна и необходимо ли е и това задължение да е уредено в разпоредба от вътрешното право?
 6.а.
 Когато одобрена организация по смисъла на първия въпрос следва да се разглежда по отношение на част от своята дейност като предприятие, на което е възложено предоставянето на услуги от общ икономически интерес по смисъла на член 86, параграф 2 ЕО, може ли възлагането на предоставянето на подобни услуги да обоснове налагането на ограничение на свободното движение на капитали по смисъла на член 56 от Договора по отношение одобрената организация?
 6.б.
 Разполага ли държава-членка, която се позовава на посочената обосновка, с широко право на преценка при определяне на обхвата на обществения интерес и на начина, по който той се опазва? От значение ли е при това, че Общността не разполага с никаква или с почти никаква компетентност в областта на социалното жилищно настаняване?
 7.а.
 Може ли обстоятелството, че държава-членка предоставя на определени предприятия по смисъла на член 86, параграф 2 ЕО финансови средства, да доведе до необходимост да се ограничи териториалният обхват на тяхната дейност, за да се избегне по този начин възможността тези средства да представляват недопустима държавна помощ и посредством използването на тези средства в друга държава-членка посочените предприятия да се конкурират с предприятия в другата държава-членка при несъвместими с пазара условия?
 7.б.
 Може ли държава-членка, в настоящия случай Нидерландия, да наложи по отношение на одобрени организации по смисъла на първия въпрос, които възнамеряват да упражняват в друга държава-членка дейност от социален и икономически характер в областта на социалното жилищно настаняване, изискването за предварително разрешение, когато в първата държава-членка все още не е налице законово определено задължение да се прави разлика между двата вида дейности? В този случай представлява ли изискването за предварително разрешение необходимо и пропорционално средство с оглед на спазването на членове 87 и 88 от Договора за ЕО?


text:
 12.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/16
 Решение на Общия съд от 28 септември 2011 г. — Гърция/Комисия
 (Дело T-352/05) (1)
 (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от общностно финансиране - Специфични мерки за малките острови в Егейско море относно някои селскостопански продукти - Плодове и зеленчуци - Суров тютюн - Овче и козе месо - Неспазване на сроковете за плащане - Пропорционалност - Увеличение на фиксирания процент на корекция при повторно неизпълнение)
 2011/C 331/27
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: първоначално G. Kanellopoulos и S. Charitaki, впоследствие I. Chalkias и S. Papaïoannou)
 Ответник: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и L. Visaggio, подпомагани от N. Korogiannakis, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2005/579/ЕО на Комисията от 20 юли 2005 година за изключване от общностно финансиране на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), Секция „Гарантиране“ (ОВ L 199, стр. 84) в частта, в която от финансиране са изключени някои разходи, направени от Република Гърция с оглед на специфичните мерки за малките острови в Егейско море относно някои селскостопански продукти и в секторите на плодовете и зеленчуците, суровия тютюн, овчето и козето месо.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 296, 26.11.2005 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/49
 Определение на председателя на Общия съд от 13 юли 2011 г. — SIR/Съвет
 (Дело T-142/11 R)
 (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Кот д’Ивоар - Замразяване на средствата - Молба за спиране на изпълнението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество по главното производство - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2011/C 269/109
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Société ivoirienne de raffinage (SIR) (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: M. Ceccaldi, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и A. Vitro)
 Предмет
 Молба за допускане на обезпечение с цел в съответствие с член 278 ДФЕС да бъде спряно изпълнението, от една страна, на Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 36), и от друга страна, на Регламент (ЕC) No 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 560/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 1)
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/38
 Жалба, подадена на 23 април 2013 г. — Hartmann/Комисия
 (Дело T-233/13)
 2013/C 171/73
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Paul Hartmann SA (Châtenois, Франция) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание член 263 ДФЕС да отмени с незабавно действие Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки в частта, в която в списъка на примерите за опаковки се добавят рулата с изключение на тези с промишлено предназначение;
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага шест правни основания, които в основната си част са идентични или подобни на изложените такива по дело T-202/13, Group’Hygiène/Комисия.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/44
 Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — Spiegel-Verlag Rudolf Augstein и Sauga/ЕЦБ
 (Дело T-116/17)
 (2017/C 121/64)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) и Michael Sauga (Берлин, Германия) (представители: A. Koreng и T. Feldmann, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени съобщеното с писмо от 15 декември 2016 г. решение на Изпълнителния съвет на Европейската централна банка, с което е отхвърлено искането на жалбоподателя за достъп до два документа на Европейската централна банка „The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case“ (SEC/GovC/X/10/88a) и „The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels“ (SEC/GovC/X/10/88b),
 —
 да осъди Европейската централна банка да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: неправилно прилагане на член 4, параграф 1, буква а), второ тире на Решение ЕЦБ/2004/3 (1)
 Жалбоподателят твърди, че ЕЦБ не е доказала в достатъчна степен конкретно, че чрез оповестяването на въпросните документи ще се засегне обществения интерес по отношение на финансовата, паричната или икономическата политика на Съюза или на държава членка.
 Шест години след издаването на документа и след основното изменение на рамковите условия твърдяната от ЕЦБ опасност за увреждане на обществения интерес в действителност вече не буди безпокойство.
 2.
 Второ основание: неправилно прилагане на член 4, параграф 3, първа алинея на Решение ЕЦБ/2004/3
 —
 Жалбоподателят твърди, че въпросните документи не са послужили за подготовка на конкретни решения, а само за общо формиране на мнение и за информация в ЕЦБ.
 —
 Освен това не би могло да се приеме, че служителите на ЕЦБ са заплашени от публикуването на документите.
 —
 На следващо място по отношение на разглежданите документи съгласно действащото законодателство няма опасност от неправомерно вмешателство на трета страна в разискванията на ЕЦБ.
 —
 ЕЦБ също така не отчита и не преценява в достатъчна степен обществения интерес от достъп до информация.
 —
 На последно място ЕЦБ не следва да преценява, с какво ще се обогати обществения дебат, а пресата следва да посочи какво следва от признатите ѝ от Европейския съд по правата на човека „надзорни функции“.
 (1) 2004/258/ЕО: Решение на Европейската централна банка от 4 март 2004 година относно публичния достъп до документите на Европейската централна банка (ЕЦБ/2004/3) (ОВ L 80, 2004 г., стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 5, стр. 229).


text:
 25.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 318/14
 Жалба, подадена на 10 юли 2017 г. — Fruit of the Loom/EUIPO — Takko (FRUIT)
 (Дело T-424/17)
 (2017/C 318/19)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fruit of the Loom, Inc. (Боулинг Грийн, Кентъки, Съединени щати) (представители: S. Malynicz, QC и V. Marsland, Solicitor)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Takko Holding GmbH (Телгте, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „FRUIT“ — марка на Европейския съюз No 5 077 508
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 април 2017 г. по преписка R 2119/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO и другата страна в производството да заплатят направените от тях съдебни разноски и тези на жалбоподателя.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 15, параграф 1 от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 65, параграф 6 от Регламент No 207/2009.


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/15
 Определение на Съда (трети състав) от 27 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Niedersächsisches Finanzgericht — Германия) — Monika Vollkommer/Finanzamt Hannover-Land I
 (Дело C-156/08) (1)
 (Член 104, параграф 3 от Процедурния правилник - Шеста директива ДДС - Член 33, параграф 1 - Понятие за „данък върху оборота“ - Данък при придобиване на недвижим имот)
 (2009/C 69/25)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Niedersächsisches Finanzgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Monika Vollkommer
 Ответник: Finanzamt Hannover-Land I
 Предмет
 Преюдициално запитване — Niedersächsisches Finanzgericht — Тълкуване на член 33, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) и на член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Вземане предвид, за целите на определяне на данъчната основа на данъка при придобиване на недвижим имот („Grunderwerbsteuer“), на бъдещи доставки на услуги, които имат за цел построяването на сграда и се облагат с данък върху оборота, ако придобиването включва едновременно предаването на парцела за застояване и посочените по-горе услуги
 Диспозитив
 Член 33, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 91/680/ЕИО на Съвета от 16 декември 1991 година, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава-членка да включи, при придобиването на незастроен парцел, бъдещи доставки на строителни услуги в данъчната основа, използвана за изчисляването на данъци върху придобиванията на недвижим имот и сделките като предвидената в германското право „Grunerwerbsteur“, и да обложи по този начин операция, която подлежи на облагане с данък върху добавената стойност в изпълнение на посочената директива, и с тези други данъци, при условие, че последните нямат характер на данъци върху оборота.
 (1) ОВ C 183, 19.7.2008 г.


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/14
 Решение на Съда (пети състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze/Data Medical Service srl
 (Дело C-568/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки за услуги - Директива 92/50/ЕИО - Член 1, буква в) и член 37 - Директива 2004/18/ЕО - Член 1, параграф 8, първа алинея и член 55 - Понятия „доставчик на услуги“ и „икономически оператор“ - Университетско публичноправно болнично заведение - Образувание, което е юридическо лице с предприемаческа и организационна самостоятелност - Дейност, която е главно нестопанска - Институционална цел да се предоставят здравни услуги - Възможност да се предоставят аналогични услуги на пазара - Допускане до участие в процедура за възлагане на обществена поръчка))
 (2015/C 065/19)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze
 Ответник: Data Medical Service srl
 Диспозитив
 1)
 Член 1, буква в) от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги не допуска национално законодателство, което изключва участието на публичноправно болнично заведение като разглежданото по главното производство в процедури за възлагане на обществени поръчки, поради качеството му на публичноправно стопанско образувание, ако и доколкото това образувание има право да извършва дейност на пазара в съответствие с институционалните и уставните си цели.
 2)
 Разпоредбите на Директива 92/50, и по-специално общите принципи на свободна конкуренция, на пропорционалност и на недопускане на дискриминация, които са в основата на тази директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално законодателство, което позволява на публичноправно болнично заведение като разглежданото по главното производство, което участва в процедура за възлагане на обществена поръчка, да представи оферта, с която никой не може да се конкурира, благодарение на получаваните от него публични средства. Същевременно при проверката на необичайно ниския характер на стойността на една оферта на основание член 37 от тази директива възлагащият орган може да вземе предвид наличието на публично финансиране, с което разполага това заведение, с оглед на възможността да отхвърли тази оферта.
 (1) ОВ C 52, 22.2.2014 г.


text:
 8.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 190/15
 Жалба, подадена на 24 март 2015 г. — Parker Hannifin Manufacturing и Parker-Hannifin/Комисия
 (Дело T-137/15)
 (2015/C 190/19)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Parker Hannifin Manufacturing Srl (Корсико, Италия) и Parker-Hannifin Corp. (Мейфийлд Хайтс, Съединени щати) (представители: B. Amory, F. Marchini Camia и É. Barbier de La Serre, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да обяви настоящата жалба за допустима,
 —
 да отмени обжалваното решение в частта, в която се налагат лихви за забава в размер на 1 8 59 949,04 EUR,
 —
 при условията на евентуалност да намали съответно размера на лихвите за забава, и
 —
 да осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателите.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат едно главно основание, а при условията на евентуалност — седем други основания.
 1.
 В рамките на първото основание се изтъква, че обжалваното решение е прието ultra vires.
 —
 Жалбоподателите твърдят, че няма правно основание за налагане на лихви за забава, когато глобата е платена в срока, определен в решението за нейното налагане.
 2.
 В рамките на второто основание се изтъква, че в обжалваното решение не са изложени мотиви или че изложените мотиви са непълни.
 —
 Жалбоподателите твърдят, че в обжалваното решение не се посочва основание нито от фактическа, нито от правна страна за налагане на лихви за забава в настоящия случай.
 3.
 В рамките на третото основание се изтъква нарушение на принципа на пропорционалност.
 —
 Жалбоподателите твърдят, че налагането на лихви за забава е непропорционално предвид целта, преследвана с налагането на такива лихви.
 4.
 В рамките на четвъртото основание се изтъква нарушение на принципа на недопускане на дискриминация.
 —
 Жалбоподателите твърдят, че Комисията налага лихви за забава в размер на 6 % в настоящия случай, при положение че при възстановяване на част от глобата на жалбоподателите тя плаща лихва за минал период в размер на 1,06 %.
 5.
 В рамките на петото основание се изтъква нарушение на принципите на правна сигурност и на оправдани правни очаквания.
 —
 Жалбоподателите твърдят, че в случая въз основа на решението за налагане на глоба и на делегирания регламент не са могли да предвидят налагането на лихви за забава. Те посочват още, че са можели да имат оправдани правни очаквания, че Комисията няма да приложи такива лихви в настоящия случай.
 6.
 В рамките на шестото основание се изтъква нарушение на член 266 ДФЕС и на правото на ефективна съдебна защита.
 —
 Жалбоподателите твърдят, че с обжалваното решение се нарушава член 266 ДФЕС, доколкото то лишава последния от полезно действие, и правото на ефективна съдебна защита, тъй като в резултат на предявяване на основното им право да търсят защита по съдебен ред жалбоподателите трябва да заплатят явно непропорционална лихва за забава.
 7.
 В рамките на седмото основание се изтъква неоснователно обогатяване.
 —
 Жалбоподателите твърдят, че налагането на лихви за забава в настоящия случай води до неоснователно обогатяване на Комисията.
 8.
 В рамките на осмото основание се изтъква наличието на злоупотреба с власт.
 —
 Жалбоподателите твърдят, че налагането на лихви за забава води до резултат, напълно различен от целите, преследвани с предоставянето на Комисията на делегирани правомощия за налагане на такива лихви.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/33
 Жалба, подадена на 13 август 2013 г. — Richter + Frenzel/СХВП — Richter (Richter+Frenzel)
 (Дело T-418/13)
 2013/C 325/56
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Richter + Frenzel GmbH + Co. KG (Вюрцбург, Германия) (представител: D. Altenburg, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ferdinand Richter GmbH (Пашинг, Австрия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 12 март 2013 г. (преписка R 2001/2011-4),
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително разноските по производството пред апелативния състав на СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „Richter+Frenzel“ за стоки и услуги от класове 1, 6, 7, 8, 9, 11, 16, 17, 19, 20, 24, 25, 35, 37, 39, 41 и 42 — заявка за марка на Общността No 8 545 998.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Ferdinand Richter GmbH.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „RICHTER“, фигуративната марка „RICHTER edition“ и използваната в търговската мрежа в Австрия, но невписана марка „Richter“.
 Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/13
 Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Ítélőtábla (Република Унгария) на 7 септември 2009 г. — Dr. Donat Cornelius Ebert/Budapesti Ügyvédi Kamara
 (Дело C-359/09)
 2009/C 312/20
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Ítélőtábla
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Dr. Donat Cornelius Ebert
 Ответник: Budapesti Ügyvédi Kamara
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли Директива 89/48/ЕИО на Съвета (1) и Директива 98/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) да бъдат тълкувани в смисъл, че жалбоподателят, който е германски гражданин, преминал успешно изпита за упражняване на адвокатска професия в Германия, където е член на адвокатската колегия, и който разполага с разрешение да пребивава и работи в Унгария, има правото в съдебни и административни производства да използва званието „ügyvéd“ (адвокат), което е официалното професионално звание в приемащата държава (Унгария), в допълнение към германското звание „Rechtsanwalt“ (адвокат) и унгарското звание „európai közösségi jogász“ (юрист на Общността), въпреки, че не е приет в адвокатската колегия в Унгария, нито е получил каквото и да е разрешение?
 2.
 Директива 98/5/ЕО допълва ли Директива 89/4[8]/ЕИО в смисъл, че Директива 98/5/ЕО относно упражняването на адвокатската професия, представлява специален закон относно адвокатската професия, докато Директива 89/4[8]/ЕИО по принцип се ограничава до уреждане на признаването на дипломите за висше образование?
 (1) Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76).
 (2) Директива 98/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно улесняване на постоянното упражняване на адвокатската професия в държава-членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията (ОВ L 77, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 24).


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/19
 Определение на Съда (седми състав) от 17 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — María Pilar Plaza Bravo/Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
 (Дело C-137/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Директива 79/7/ЕИО - Член 4, параграф 1 - Равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол - Работници на непълно работно време, предимно от женски пол - Национална правна уредба, предвиждаща максимален размер на обезщетението за безработица - Правна уредба, която за изчисляването на този размер използва съотношението между работното време на съответните работници на непълно работно време и работното време на работниците на пълно работно време))
 (2016/C 038/27)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: María Pilar Plaza Bravo
 Ответник: Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
 Диспозитив
 Член 4, параграф 1 от Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване допуска при обстоятелства като разглежданите в главното производство национална разпоредба, по силата на която за изчисляването на пълния размер на обезщетението за безработица на работник, загубил единствената си работа на непълно работно време, максималният определен в закона размер на обезщетението за безработица се намалява с коефициент за работа при непълно работно време, който съответства на процента, получен от съотношението между работното време на работника на непълно работно време и това на работник на подобна работа на пълно работно време.
 (1) ОВ C 178, 1.6.2015 г.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/11
 Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgerichts Innsbruck (Австрия) на 18 март 2011 г. — Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH/Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH
 (Дело C-132/11)
 2011/C 186/19
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Innsbruck
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH
 Ответник: Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 Съответства ли правото на Съюза в сега действащата му редакция, по-специално член 21 от Хартата на основните права (във връзка с член 6, параграф 1 ДЕС), общият правен принцип (член 6, параграф 3 ДЕС) за недопускане на дискриминация, основана на възраст, и членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО на национален колективен трудов договор, който непряко дискриминира по-възрастните работници, тъй като при определянето на категорията работници съгласно колективния трудов договор, а с това и на размера на възнаграждението, отчита единствено уменията и познанията, които те са придобили като бордови персонал в рамките на определен въздушен превозвач, без обаче да отчита по същество идентични умения и познания, които те са придобили в рамките на друг въздушен превозвач, принадлежащ към същата група? Прилага ли се това и към трудовоправни отношения, сключени преди 1 декември 2009 г.?
 2.
 Може ли национален съд да обяви за частично недействителна и неприложима дадена трудовоправна клауза, която непряко нарушава член 21 от Хартата на основните права, общия принцип на правото на Съюза за недопускане на дискриминация, основана на възраст, и/или членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО по аналогия с делото Rieser и със съдебната практика относно антиконкурентните споразумения, като практиката по делото Béguelin, въз основа на хоризонталното непосредствено действие на основните права на Съюза?


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/37
 Иск, предявен на 6 октомври 2008 г. — EuroChem MCC/Съвет
 (Дело T-459/08)
 (2008/C 327/66)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: EuroChem Mineral и Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Москва, Русия) (представители: P. Vander Schueren и B. Evtimov, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени Регламент (ЕО) No 661/2008 на Съвета от 8 юли 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия вследствие на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 и частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 384/96 (1), доколкото той налага антидъмпингово мито на жалбоподателите, техните дъщерни дружества и свързаните с тях дружества, изброени в съображение 23, букви а) и в), както и в член 1.2, буква а) и член 2.2, буква а) от оспорвания регламент,
 —
 да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват две правни основания за отмяна, второто от които е подразделено на три части.
 Жалбоподателите твърдят на първо място, че Съветът и Комисията са нарушили член 11, параграф 3 от основния регламент (2) и/или са извършили нарушение на съществено процесуално изискване, като са отказали да започнат по своя собствена инициатива междинно преразглеждане на вредата и на установения марж на вреда паралелно с преразглеждането с оглед изтичане на срока на действие, и следователно са допуснали явна грешка в преценката, приемайки, че има вероятност от повторение на вредата в контекста на преразглеждането с оглед изтичане на срока на действие.
 На второ място жалбоподателите изтъкват, че Съветът и Комисията неправилно са установили приложимата за тях нормална стойност при частичното междинно преразглеждане, което е довело до изкуственото ѝ завишаване, направили са неправилно сравнение с експортната цена, и следователно са направили погрешен извод за дъмпинг, като по този начин са нарушили членове 1 и 2 от основния регламент, извършвайки поредица от явни грешки в преценката и нарушавайки основни принципи на общностното право.
 По-конкретно, жалбоподателите посочват, че Съветът и Комисията са допуснали грешка при прилагане на правото и са нарушили член 2, параграфи 3 и 5 от основния регламент, както и техния правен контекст, установен в членове 1 и 2 от основния регламент, като не са взели предвид голяма част от производствените разходи на жалбоподателите поради това, че са недостоверни, и/или като са приложили de facto методология, която не отговаря на пазарната икономика, за определяне на голямата част от нормалната стойност на жалбоподателите.
 Решавайки да направи корекции на цената на газа, Комисията е нарушила член 2, параграф 5, второ изречение и/или е допуснала явна грешка в преценката и липса на мотивиране, като е приложила корекциите на цената на газа въз основа на вътреобщностната цена на газа във Waidhaus (Германия) и като не е направила по-нататъшни приспадания.
 Накрая, жалбоподателите твърдят, че Съветът и Комисията са нарушили член 2, параграф 10 от основния регламент и са допуснали явна грешка в преценката на фактите, като са приспаднали от експортната цена на жалбоподателите разходите по първата продажба на независим клиент, общите и административни разходи и комисионни по отношение на свързани дружества, които представляват части от единното икономическо образувание на жалбоподателите и от интегрирания им отдел за продажби.
 (1) ОВ L 185, стp. 1
 (2) Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/22
 Жалба, подадена на 19 април 2017 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
 (Дело T-224/17)
 (2017/C 202/37)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Adapta Color, SL (Пенискола, Испания) (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, abogados)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Coatings Foreign IP Co. LLC (Уилмингтън, Делауеър, Съединени щати)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „Bio proof ADAPTA“ — марка на Европейския съюз No 4 368 239
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 6 февруари 2017 г. по преписка R 2521/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да уважи настоящата жалба в нейната цялост,
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника и евентуално встъпилата в негова подкрепа страна да заплатят съдебните разноски по настоящото производство, както и разноските, възникнали в хода на производството по обявяване на недействителност и на производството по обжалване пред EUIPO.
 Изложени основания
 Основанията и твърденията са същите като изложените по дело T-223/17.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/6
 Решение на Съда (голям състав) от 21 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Alfonso Luigi Marra/Eduardo De Gregorio (C-200/07), Antonio Clemente (C-201/07)
 (Съединени дела C-200/07 и C-201/07) (1)
 (Преюдициално запитване - Европейски парламент - Брошура, съдържаща обидни думи, изказани от член на същия - Искане за обезщетение за неимуществени вреди - Имунитет на членовете на Европейския парламент)
 (2008/C 313/09)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Alfonso Luigi Marra
 Ответници: Eduardo De Gregorio (C-200/07), Antonio Clemente (C-201/07)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Тълкуване на член 9 от Протокола относно привилегиите и имунитетите на Европейските общности (ОВ 1967 г., 152, стр. 13) и на член 6, параграф 2 от Правилника за дейността на Европейския парламент (ОВ 2005 г., 44, стр. 1) — Искане за обезщетение за претърпени неимуществени вреди поради обидни изрази, изложени от член на Европейския парламент — Компетентност на гражданския съд да се произнесе по наличието на имунитет при липса на решение на Европейския парламент
 Диспозитив
 Общностните норми относно имунитетите на членовете на Европейския парламент трябва да се тълкуват в смисъл, че при иск за обезщетение, предявен срещу европейски депутат във връзка с изразените от него мнения,
 —
 когато националната юрисдикция, сезирана да се произнесе по подобен иск, не е получила никаква информация относно искане от споменатия депутат, отправено до Европейския парламент за защита на имунитета, предвиден в член 9 от Протокола относно привилегиите и имунитетите на Европейските общности от 8 април 1965 година, тя не е длъжна да поиска от Европейския парламент да се произнесе относно наличието на условия за съществуването на такъв имунитет,
 —
 когато националната юрисдикция е информирана за факта, че същият депутат е подал искане до Европейския парламент за защита на споменатия имунитет по смисъла на член 6, параграф 3 от Правилника за дейността на Европейския парламент, тя трябва да спре съдебното производство и да поиска от Европейския парламент да приеме становището си възможно най-бързо,
 —
 когато националната юрисдикция счита, че европейският депутат разполага с имунитета, предвиден в член 9 от Протокола относно привилегиите и имунитетите на Европейските общности, тя е длъжна да не допуска иска, предявен срещу този депутат.
 (1) ОВ C 229, 17.9.2005 г.


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/21
 Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Liedtke/Парламент
 (Дело T-652/15)
 (2016/C 078/31)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Dirk Liedtke (Хамбург, Германия) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение A(2015)8547 C на Европейския парламент от 16 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,
 —
 да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.
 2.
 Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.
 3.
 Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент No 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.
 4.
 Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент No 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.
 5.
 Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент No 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (2) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/10
 Решение на Съда (девети състав) от 6 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti — Румъния) — Marcu Dumitru/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
 (Дело C-392/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 199, параграф 1, буква в) - Липса на регистрация за целите на ДДС - Обратно начисляване - Хипотетичен характер на преюдициалния въпрос - Недопустимост на преюдициалното запитване))
 (2017/C 283/14)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Bucureşti
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Marcu Dumitru
 Ответници: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Curtea de Apel Bucureşti (Апелативен съд Букурещ), е недопустимо.
 (1) ОВ C 350, 26.9.2016 г.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/20
 Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Thüringer Oberlandesgericht — Германия) — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)/Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
 (Дело C-206/08) (1)
 (Процедури за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги - Обществена услуга за разпределяне на питейна вода и за пречистване на канални води - Концесия за услуги - Понятие - Прехвърляне на съдоговорителя на риска, свързан с експлоатацията на съответната услуга)
 2009/C 267/34
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Thüringer Oberlandesgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)
 Ответник: Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
 В присъствието на: Stadtwirtschaft Gotha GmbH, Wasserverband Lausitz Betriebsführungs GmbH (WAL)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Thüringer Oberlandesgericht — Тълкуване на член 1, параграф 2, букви а) и г) и параграф 3, буква б) от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3, [поправка OB L 182, 2008 г., стр. 169]) — Обществена поръчка за предоставяне, под формата на концесия за обществени услуги, на обществена услуга във връзка с производството, преноса или разпределянето на питейна вода и във връзка с отвеждането и пречистването на канални води — Критерии за разграничаване между обществена поръчка за услуги и концесия за обществени услуги
 Диспозитив
 Обстоятелството, че в рамките на договор относно услуги съдоговорителят не получава възнаграждение пряко от възлагащия орган, а има право да получава възнаграждение от трети лица, е достатъчно, за да се квалифицира този договор като „концесия за услуги“ по смисъла на член 1, параграф 3, буква б) от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, при положение че съдоговорителят поема изцяло или поне значителна част от стопанския риск, който понася възлагащият орган, макар този риск от самото начало да е съществено ограничен поради публичноправните правила за организацията на услугата.
 (1) ОВ C 247, 27.9.2008 г.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/8
 Преюдициално запитване, отправено от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi (Полша) на 22 януари 2013 г. — Marcin Jagiełło/Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
 (Дело C-33/13)
 2013/C 141/13
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Marcin Jagiełło
 Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 4, параграфи 1 и 2 във връзка с член 5, параграф 1 от Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа да се тълкува в смисъл, че продажба, извършена от търговец, който със съгласието на друго лице е използвал дружественото име на това друго лице, за да прикрие собствената си търговска дейност, не може да се счита за доставка на стоки?
 2.
 Следва ли член 17 от Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа да се тълкува в смисъл, че не може да се прави приспадане от данъка по получени доставки въз основа на фактура, издадена от лице, което само е предоставило ползването на своето дружествено име с цел продажба на стоки, осъществявана от друг търговец, без да се докаже, че купувачът е знаел или въз основа на обективни обстоятелства е можел да предвиди, че сделката, в която е участвал е била свързана с измама или с други нередности, извършени от издалото фактурата лице или от работещ с него търговец?


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/23
 Определение на председателя на първи състав на Съда от 3 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena — Испания) — Unicaja Banco, SA/Steluta Grigore
 (Дело C-483/13) (1)
 (2015/C 016/33)
 Език на производството: испански
 Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 352, 30.11.2013 г.


text:
 20.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/26
 Решение на Общия съд от 9 февруари 2017 г. — Mast-Jägermeister/EUIPO (Чаши)
 (Дело T-16/16) (1)
 ((Промишлен дизайн на Общността - Заявка за регистрация на промишлени дизайни на Общността, представляващи чаши - Понятие „изображение, което може да бъде възпроизведено“ - Неточност в изображението по отношение на обхвата на исканата защита - Отказ да се отстранят нередностите - Отказ да се определи дата на подаване - Членове 36 и 46 от Регламент (ЕО) No 6/2002 - Член 4, параграф 1, буква д) и член 10, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 2245/2002))
 (2017/C 086/34)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mast-Jägermeister SE (Волфенбютел, Германия) (представители: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus и J. Engberding, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)
 Предмет
 Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 17 ноември 2015 (преписка R 1842/2015 3) относно заявки за регистрация на чаши като промишлен дизайн на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Mast-Jägermeister SE да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 90, 7.3.2016 г.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/41
 Жалба, подадена на 6 март 2008 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение на Съда на публичната служба от 14 декември 2007 г. по дело Marcuccio/Комисия, F-21/07
 (Дело T-114/08 P)
 (2008/C 107/69)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 Във всички случаи:
 —
 да се отмени in toto и без никакво изключение обжалваното определение,
 —
 да се обяви, че предявеният пред първата инстанция иск е бил предявен от жалбоподателя intra dies,
 —
 да се обяви, че предявеният пред първата инстанция иск е бил напълно допустим;
 Като главно искане:
 —
 да бъде уважен in toto и без никакво изключение съдържащият се в предявения пред първата инстанция иск petitum,
 —
 както и да бъде осъден ответникът да възстанови в полза на жалбоподателя всички такси и разноски, направени от него, както по съдебното производство пред първата инстанция, така и по настоящото производство по обжалване по делото de qua;
 Или, при условията на евентуалност:
 —
 делото de qua да бъде върнато на Съда на публичната служба, който да се произнесе отново, в различен състав, по съществото на същото.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква следните правни основания за обжалване:
 1.
 Пълна липса на мотиви, като се има предвид объркването между понятието за вреда и понятието за наличие на правопораждащ факт на вредата, спомената в член 288 (по-рано член 215), параграф 2 от Договора за ЕО;
 2.
 Нарушение на член 288 от Договора за ЕО, на член 46, параграф 1 от Статута на Съда, на член 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „Правилника за длъжностните лица“), на принципите на правна сигурност, на право на съдебна защита и на справедлив съдебен процес;
 3.
 Погрешно, неправилно и неразумно тълкуване и прилагане на понятието за начална дата или dies a quo при определянето на разумен срок за целите на предявяването на иск по член 288 от Договора за ЕО;
 4.
 Пълна липса на мотиви и поради абсолютна липса на предварително разследване, както и нарушение на член 90 от Правилника за длъжностните лица и на релевантните общи принципи на правото при анализа на момента, от който започва да тече срокът за предявяване на иск по член 288 от Договора за ЕО;
 5.
 Пълна липса на мотиви относно твърдяното закъснение на жалбоподателя да предяви иск по член 288 от Договора за ЕО;
 6.
 Нарушение на членове 235 и 288 от Договора за ЕО относно правомощията на общностния съд по искове за обезщетение за вреди и немотивирано, произволно и нелогично отклоняване от релевантната съдебна практика;
 7.
 Нарушение на нормите за справедлив съдебен процес, и по-конкретно тези, предвидени в Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/19
 Преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Република Полша) на 28 октомври 2009 г. — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Дело C-410/09)
 2010/C 24/33
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Najwyższy
 Страни в главното производство
 Ищец: Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o.o.
 Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 Преюдициални въпроси
 Допуска ли член 58 от Акта относно условията за присъединяване (ОВ L 236, 2003 г., стр. 33) да бъдат противопоставени на пребиваващи в държава членка частноправни лица Насоките на Европейската комисия (ОВ C 165, 2002 г., стр. 6) които съгласно член 16, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195) националният регулативен орган е длъжен да вземе предвид във възможно най-широк обхват, когато Насоките не са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз на езика на тази държава и съответният език е официален език на Европейския съюз?


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/23
 Определение на Общия съд от 26 октомври 2015 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Vinotasia (VITASIA)
 (Дело T-124/10) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
 (2015/C 429/30)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарсулм, Германия) (представители: A. Marx и M. Schaeffer, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Schneider и D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Vinotasia GmbH (Кобленц, Германия) (представител: M. Gail, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 януари 2010 г. (преписка R 1054/2008-4), постановено в производство по възражение със страни Vinotasia GmbH и Lidl Stiftung & Co. KG
 Диспозитив
 1)
 Няма основание за произнасяне по съществото на жалбата.
 2)
 Осъжда Lidl Stiftung & Co. KG и Vinotasia GmbH да понесат направените от тях съдебни разноски, както и по половина от съдебните разноски на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 134, 22.5.2010 г.


text:
 25.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 58/8
 Решение на Общия съд от 17 януари 2012 г. — Kitzinger/СХВП — Mitteldeutscher Rundfunk и Zweites Deutsches Fernsehen (KICO)
 (Дело T-249/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „KICO“ - По-ранна национална фигуративна марка „KIKA“ и по-ранна словна марка на Общността „KIKA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 58/13
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) (Хамбург, Германия) (представител: S. Kitzinger, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Schäffner)
 Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Mitteldeutscher Rundfunk (Лайпциг, Германия) и Zweites Deutsches Fernsehen (Mayence, Германия) (представители: B. Krause и F. Cordt, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 25 март 2010 г. (преписка R 1388/2008-4) относно производство по възражение между, от една страна, Mitteldeutscher Rundfunk и Zweites Deutsches Fernsehen, и от друга страна, Kitzinger & Co (GmbH & Co. KG)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 209, 31.7.2010 г.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/17
 Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Hotel Concordia srl, понастоящем Hotel Concordia Snc срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия
 (Дело C-231/13 P)
 2013/C 207/29
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Hotel Concordia srl, понастоящем Hotel Concordia Snc (представители: A. Bianchini и F. Busetto, avvocati)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Comitato „Venezia vuole vivere“
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното определение на Общия съд,
 —
 да се уважат предявените в първоинстанционното производство искания и в резултат от това:
 —
 да се отмени, ако е необходимо и доколкото жалбоподателите имат интерес от това, Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощ в полза на предприятията на територията на Венеция и Киоджа, предвидени със Закон No 30/1997 и Закон No 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение, доколкото установява задължение за връщане на предоставените намаления, ведно с лихвите за посочените в решенето периоди,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и по двете съдебни производства.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата се изтъкват следните девет основания:
 Първо основание: определението е неправилно, тъй като не приема, че разглежданите мерки не предоставят никакво предимство на техните бенефициери, предвид компенсациония им характер.
 Второ основание: определението е неправилно, тъй като изключва или във всички случаи оценява способността на разглежданите мерки да засегнат конкуренцията и търговията между държавите членки.
 Трето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 2, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС) и по член 87, параграф 3, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС).
 Четвърто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 87, параграф 3, буква в) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС).
 Пето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 3, букви г) и д) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, букви г) и д) ДФЕС).
 Шесто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 86, параграф 2 ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 ДФЕС).
 Седмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва наличието на помощ и по този начин нарушава член 88, параграф 3 ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 ДФЕС) и член 15 от Регламент No659/1999 (1).
 Осмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент No 659/1999 по отношение на разпореждането за връщане.
 Девето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент No 659/1999 по отношение на прилагането на лихви.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1 стр. 41).


text:
 8.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 164/14
 Решение на Общия съд от 25 април 2013 г. — Inuit Tapiriit Kanatami и др./Комисия
 (Дело T-526/10) (1)
 (Търговия с тюленови продукти - Регламент (ЕО) No 1007/2009 - Правила за прилагане - Регламент (ЕС) No 737/2010 - Забрана за пускане на пазара на посочените продукти - Изключение в полза на инуитските общности - Възражение за незаконосъобразност - Правно основание - Субсидиарност - Пропорционалност - Злоупотреба с власт)
 2013/C 164/25
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Inuit Tapiriit Kanatami (Отава, Канада); Inuit Tapiriit Kanatami (Отава, Канада); Nattivak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Канада); Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Канада); Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq); Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq); Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq); David Kuptana (Ulukhaktok, Канада); Karliin Aariak (Iqaluit, Канада); Canadian Seal Marketing Group (Квебек, Канада); Ta Ma Su Seal Products, Inc. (Cap-aux-Meules, Канада); Fur Institute of Canada (Отава); NuTan Furs, Inc. (Catalina, Канада); GC Rieber Skinn AS (Берген, Норвегия); Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland) (Nuuk, Гренландия, Дания); Johannes Egede (Nuuk); Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk); William E. Scott & Son (Единбург, Обединеното кралство); Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine (Cap-aux-Meules); Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi (Истанбул, Турция); Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society, Ltd (Fleur-de-Lys, Канада) (представители: J. Bouckaert и H. Viaene, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: E. White, P. Oliver и K. Mifsud-Bonnici)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: първоначално I. Anagnostopoulou и L. Visaggio, впоследствие L. Visaggio и D. Gauci) и Съвет на Европейския съюз (представители: M. Moore и K. Michoel)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕС) No 737/2010 на Комисията от 10 август 2010 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1007/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно търговията с тюленови продукти (ОВ L 216, стр. 1)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, г-н Jaypootie Moesesie, г-н Allen Kooneeliusie, г-н Toomasie Newkingnak, г-н David Kuptana, г-жа Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland), г-н Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi и Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society, Ltd да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 3.
 Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 13, 15.1.2011 г.


text:
 23.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 357/26
 Жалба, подадена на 4 септември 2017 г. — Demp/EUIPO (Изображение на цветовете сиво и жълто)
 (Дело T-595/17)
 (2017/C 357/35)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Demp BV (Vianen, Нидерландия) (представител: Rechtsanwalt C. Gehweiler)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: цветна марка (Изображение на цветовете сиво и жълто) заявка за регистрация No 15 439 987
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 10 юли 2017 г. по преписка R 1624/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и на член 4 от Регламент No 207/2009/Регламент No 2868/95.


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/20
 Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 20 април 2016 г. — Iberdrola Renovables Castilla La Mancha S.A./Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 (Дело C-221/16)
 (2016/C 243/21)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Iberdrola Renovables Castilla La Mancha S.A.
 Ответник: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли — при положение че определените в член 2, буква к) от Директива 2009/28/ЕО „схеми за подпомагане“, включващи данъчни стимули като данъчни облекчения или намаления и връщане на платени данъци, са замислени като инструменти за постигане на предвидените в посочената Директива 2008/28/ЕО цели за потребление на енергия от възобновяеми източници — да се счита, че тези стимули или мерки са задължителни и обвързващи за държавите членки и имат директен ефект, доколкото засегнатите частноправни субекти могат да се позовават на тях и да искат те да бъдат приложени от всички държавни, съдебни и административни органи?
 2)
 Следва ли — доколкото при изброяването на посочените в предходния въпрос „схеми за подпомагане“, включващи данъчни стимули като данъчни облекчения или намаления и връщане на платени данъци, е използван изразът „но не се ограничава до“ — да се счита, че тези стимули включват конкретно освобождаване от облагане, тоест, забрана на всякакъв вид специален или отделен налог върху енергията от възобновяеми източници, установен в допълнение към общите данъци, с които се облагат икономическата дейност и производството на електроенергия? Едновременно и в рамките на същата точка, се поставя и следният въпрос: следва ли да се счита за обхванато от посочената по-горе обща забрана натрупването, едновременното налагане или припокриването на няколко общи или специални налога, дължими на различните етапи от производството на енергия от възобновяеми източници и на същото основание като разглежданата такса върху вятърната енергия?
 3)
 В случай че отговорът на предходния въпрос е отрицателен и облагането на енергията от възобновяеми източници се приеме за допустимо, следва ли, за целите на предвиденото в член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО, понятието „специално предназначение“ да се тълкува в смисъл, че обхваща цели, които трябва да са изключителни, както и че от гледна точка на неговата структура налогът върху енергията от възобновяеми източници трябва действително да има неданъчна природа, а не просто да е предназначен за набиране на бюджетни приходи?
 4)
 Следва ли — като се има предвид, че член 4 от Директива 2003/96/ЕО, отнасящ се до нивата на облагане, които държавите членки трябва да прилагат за енергийните продукти и електроенергията, определя като референтни минималните нива на облагане, посочени в тази директива и схващани като общите наложени задължения, обхващащи всички преки или косвени данъци, с които тези продукти се облагат при пускането им за потребление — тези общи наложени задължения да се схващат в смисъл, че от изискваното от Директивата ниво на облагане се изключват националните налози, които нямат действително неданъчна природа, както от гледна точка на тяхната структура, така и с оглед на специалното им предназначение, съобразно тълкуването, което ще бъде дадено във връзка с предходния въпрос?
 5)
 Представлява ли понятието „такса“, използвано в член 13, параграф 1 от Директива 2009/28/ЕО, самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да бъде тълкувано възможно най-разширително, като обхващащо и като синоним на понятието за налог в най-общ смисъл?
 6)
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос, трябва ли предвидените в посочения член 13, параграф 1, буква д) такси, плащани от потребителите, да включват само налози или данъци, предназначени да компенсират, при необходимост, вреди, причинени от въздействието върху околната среда, и да поправят със събраните суми вредите от това отрицателно въздействие или засягане, но не и налозите или данъците, с които се облагат незамърсяващите енергии и които на първо място са предназначени за набиране на бюджетни приходи?


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/24
 Определение на Съда от 12 юли 2012 г. — Muhamad Mugraby/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
 (Дело C-581/11 P) (1)
 (Обжалване - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Нарушение на основните права и на Споразумението за асоцииране между Европейската общност и Ливанската република - Неприемане от Съвета и Комисията на мерки срещу Ливанската република - Иск за обезщетение - Явно недопустима и явно неоснователна жалба)
 2013/C 9/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Muhamad Mugraby (представител: S. Delhaye, Advocate)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и M.-M. Joséphidès), Европейска комисия (представители: S. Boelaert и F. Castillo de la Torre)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (трети състав) от 6 септември 2011 г. по дело Mugraby/Съвет и Комисия (T-292/09), с което се отхвърля, от една страна, иск за установяване на неправомерно бездействие на Съвета и Комисията, изразяващо се в незаконосъобразно непроизнасяне по искането на г-н Mugraby да приемат мерки срещу Ливан поради твърдяно нарушение от тази държава на основните права на ищеца и на Споразумението за асоцииране между Общността и Ливанската република, и, от друга страна, иск за поправяне на вредите, които г-н Mugraby твърди, че е претърпял вследствие на бездействието на тези институции на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Mugraby да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 25, 28.1.2012 г.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/29
 Иск, предявен на 23 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Велико Херцогство Люксебург
 (Дело C-223/08)
 (2008/C 171/45)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: г-жа C. Huvelin)
 Ответник: Велико Херцогство Люксебург
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приело законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/100/ЕО на Съвета за адаптиране на някои директиви в областта на свободното движение на хора поради присъединяването на България и Румъния (1) и във всеки случай, като не ги е съобщило на Комисията, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по член 2 от тази директива,
 —
 да бъде осъдено Великото херцогство Люксебург да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2006/100/ЕО е изтекъл на датата на присъединяване на България и Румъния към Европейския съюз, тоест на 1 януари 2007 г. Към датата на предявяване на иска не е била взета или съобщена на Комисията никаква мярка за транспониране от страна на ответника.
 (1) ОВ L 363, стр. 141; Специално издание на български език, 2007 г, глава 6, том 10, стр. 194.


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/43
 Жалба, подадена на 20 декември 2014 г. — Delta Group agroalimentare/Комисия
 (Дело T-820/14)
 (2015/C 065/59)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Италия) (представител: V. Migliorini, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да обяви за недействително и при всички положения да отмени писмо No SM/FUN S/2622874 от 28.7.2014 на Европейската комисия — генерален директор за селско стопанство и развитие на селските райони Jerry Plewa, адресирано до генералния директор по международните политики и Европейския съюз към Министерството на земеделието и горите на Италия (Direttore Generale delle politiche internazionali e dell’Unione Europea del Ministero delle politiche agricole e forestali) Felice Assenza, узнато от жалбоподателя при запознаване с преписката от дата 19.11.2014 г., в частта, в която отхвърля искането на Италия във връзка с мерките за подкрепа 6 — 9, поискани съгласно член 220 от Регламент (ЕС) No 1308/2013 и по-специално мерките, свързани с транжорни за клане на животни в изпълнение на санитарни мерки срещу разпространението на птичи грип и свързаните търговски вреди, както и Регламента за изпълнение (ЕС) No 1071/2014 на Комисията от 10 октомври 2014 година относно извънредни мерки за подпомагане на секторите на яйцата и птичето месо в Италия, публикуван в ОВЕС, 11.10.2014 г., в частта, в която изключва от мерките за подпомагане, приети съгласно член 220 от Регламент (ЕС) No 1308/2013, в полза на транжорни за клане на животни в изпълнение на санитарни мерки срещу разпространението на птичи грип и свързаните търговски вреди.
 —
 Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на член 40, параграф 2 ДФЕС и по-специално от принципа за недопускане на дискриминация, очевидна грешка в преценката и злоупотреба с власт
 —
 В това отношение се посочва, че, доколкото същите мерки за биологична безопасност, причинили вреди на предприятията за отглеждане на кокошки носачки в Imola, Lugo, Mordano и Occhiobello, за които са допуснати мерките за помощ съгласно Регламент (ЕС) No 1071/2014, са причинили вреда и на жалбоподателя, очакващ да получи закланите животни с цел транжирането и препродажбата им на съответните клиенти, изключването от мерките за помощ на предприятието, което е трябвало да получи засегнатите животни с цел търговия с тях, и включването само на предприятието, отговорно за отглеждането им, представлява незаконна дискриминация между операторите по веригата в противоречие с член 40, параграф 2 ДФЕС. Действително, член 40, параграф 2 ДФЕС изрично предвижда „помощи за производство и пускането на пазара на различни продукти“.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 220 Регламент (ЕС) No 1308/2013
 —
 В това отношение се посочва, че член 220, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) No 1308/2013 предвижда мерки за подпомагане на пазара, за да се отчетат ограниченията върху търговията, които могат да възникнат в резултат от прилагането на мерки за борба с разпространението на болести по животните. Следователно вредата, засягаща търговията, е именно подлежащата на обезщетяване вреда в рамките на мерките по член 220 от Регламент (ЕС) No 1308/2013 и не може да се счита за косвена вреда в сравнение с вредата, причинена на предходния етап от търговията (вреди, причинени при отглеждането).
 3.
 Третото правно основание е изведено от съществено процесуално нарушение и по-специално на член 5 от Регламент (ЕС) No 182/2011
 —
 В това отношение се посочва, че решението на Комисията да отхвърли искането на Италия за включване в мерките за подпомагане на търговските предприятия и търговските вреди, посочени в спорното писмо, е прието без предварителното становище на Комитета за общата организация на селскостопанските пазари и следователно представлява съществено процесуално нарушение, произтичащо от член 5 от Регламент (ЕС) No 182/2011, приложим по силата на съдържащото се в член 229 от Регламент (ЕС) No 1308/2013 препращане, на свой ред възпроизведено в член 220 от същия регламент.


text:
 15.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 448/35
 Жалба, подадена на 24 октомври 2014 г. — Газпром Нефт/Съвет
 (Дело T-735/14)
 (2014/C 448/44)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Газпром Нефт OAO (Санкт-Петербург, Русия) (представители: L. Van den Hende и S. Cogman, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени член 4 от Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 г.,
 —
 да отмени член 3 и член 4, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) No 833/2014 на Съвета от 31 юли 2014 г., и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 296 ДФЕС.
 —
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение в областта на ОВППС и обжалваният регламент не съдържат достатъчно мотиви и поради това нарушават член 296 ДФЕС.
 2.
 С второто основание се твърди, че е налице неподходящо правно основание за оспорените разпоредби.
 —
 Жалбоподателят твърди, че член 215 ДФЕС е неподходящо правно основание за оспорените разпоредби от обжалваният регламент, тъй като не съществува достатъчна връзка между жалбоподателя и: i) руското правителство и ii) очевидната цел, която се стремят да постигнат санкциите. Тези принципи трябва да уреждат и употребата на член 29 ДЕС като правно основание за ограничителни мерки срещу трети страни.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност и на основните права.
 —
 Жалбоподателят твърди, че оспорените разпоредби не съответстват на принципа на пропорционалност и на основните права. Оспорените разпоредби представляват непропорционално накърняване на свободата на стопанска инициатива на жалбоподателя и на неговото право на собственост, тъй като не са подходящи за постигане на целта им (и следователно не са и необходими) и във всеки случай налагат задължения, които превишават в много голяма степен евентуалните ползи.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/27
 Преюдициално запитване, отправено от Arbetsdomstolen (Швеция) на 19 февруари 2013 г. — Fonnship A/S, Svenska Transportarbetarförbundet/Fonnship A/S, Svenska Transportarbetarförbundet, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)
 (Дело C-83/13)
 2013/C 114/42
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Arbetsdomstolen
 Страни в главното производство
 Ищци: Fonnship A/S, Svenska Transportarbetarförbundet
 Ответници: Fonnship A/S, Svenska Transportarbetarförbundet, Facket för Service och Kommunikation (SEKO)
 Преюдициален въпрос
 Приложимо ли е съдържащото се в Споразумението за ЕИП правило относно свободното движение на услуги, по-точно транспортни услуги по море, на което съответства равностойно правило в Договора ЕО, по отношение на дружество със седалище в държава от ЕАСТ във връзка с неговата дейност във формата на предоставяне на транспортни услуги за държава — членка на ЕО или за държава от ЕАСТ посредством използването на плавателен съд, регистриран и плаващ под знамето на трета страна извън ЕО/ЕИП?


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/5
 Решение на Съда (пети състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Pelati d.o.o./Republika Slovenija
 (Дело C-603/10) (1)
 (Сближаване на законодателствата - Директива 90/434/ЕИО - Обща система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки - Член 11, параграф 1, буква a) - Национално законодателство, което за предоставянето на данъчни предимства въвежда изискване за получаване на разрешение - Заявяване на разрешението най-малко 30 дни преди осъществяването на предвидената сделка)
 2012/C 379/08
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Upravno sodišče Republike Slovenije
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pelati d.o.o.
 Ответник: Republika Slovenija [Република Словения]
 Предмет
 Преюдициално запитване — Upravno sodišče Republike Slovenije — Тълкуване на Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки (ОВ L 225, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 92) — Член 11, параграф 1, буква a) — Данъчни предимства при разделяне — Национално законодателство, в което се определя краен срок за предявяване на искания за ползване на тези предимства — Отказ да се предоставят данъчните предимства поради неспазване на крайния срок — Съвместимост на отказа с разглежданата директива
 Диспозитив
 Член 11, параграф 1, буква a) от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която за предоставянето на данъчните предимства, приложими към операция по отделяне в съответствие с разпоредбите на посочената директива, въвежда условието свързаното с тази сделка искане да се подаде в определен срок. Все пак запитващата юрисдикция следва да провери дали правилата за прилагане на този срок, и по-специално за определянето на неговия начален момент, са достатъчно точни, ясни и предвидими, за да позволят на частноправните субекти да се запознаят с правата и задълженията си, и да се увери, че последните са в състояние да ползват предвидените съгласно разпоредбите на тази директива данъчни предимства.
 (1) ОВ C 80, 12.3.2011 г.


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/12
 Решение на Общия съд от 26 септември 2012 г. — IG Communications/СХВП — Citigroup и Citibank (CITIGATE)
 (Дело T-301/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „CITIGATE“ - По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Общността, съдържащи елемента „citi“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Семейство от марки - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка - Член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 343/17
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: IG Communications Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Edenborough, QC, и R. Beard, solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)
 Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Общия съд: Citigroup, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) и Citibank, NA (Ню Йорк) (представители: първоначално адв. V. von Bomhard, адв. A. Renck и H. O’Neill, solicitor, впоследствие V. von Bomhard и A. Renck)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 30 април 2009 г. (преписка R 821/2005-1) относно производство по възражение между, от една страна, Citigroup, Inc. и Citibank, NA, и от друга страна, IG Communications Ltd
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда IG Communications Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 244, 10.10.2009 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/22
 Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de A Coruña (Испания), постъпило на 4 януари 2016 г. — Abanca Corporación Bancaria S.A./María Isabel Vázquez Rosende
 (Дело C-1/16)
 (2016/C 098/29)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de A Coruña
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Abanca Corporación Bancaria S.A.
 Ответник: María Isabel Vázquez Rosende
 Преюдициални въпроси
 1)
 Могат ли членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 (1) година относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкуват в смисъл, че е допустимо реституционните последици от обявяването на неравноправна клауза за долен праг в потребителски договор за недействителна да не настъпват с обратно действие, считано от датата на сключване на договора, а от по-късен момент?
 2)
 Представлява ли самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво от всички държави членки, критерият за добросъвестност на заинтересованите среди, който е основание за ограничаване на обратното действие на обявяването на неравноправна клауза за недействителна?
 3)
 При положителен отговор на предходния въпрос, какви обстоятелства трябва да се вземат предвид, за да се прецени добросъвестността на заинтересованите среди?
 4)
 При всички положения, съответства ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. тълкуване на понятието за добросъвестност на заинтересованите среди, което може да доведе до извод, че е добросъвестно поведението на продавач или доставчик, което е в основата на липсата на прозрачност при сключване на договора, довела до приемане на клаузата за неравноправна?
 5)
 Съответства ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. тълкуване на понятието за добросъвестност на заинтересованите среди в смисъл, че добросъвестността на продавача или доставчика може да бъде преценявана абстрактно, или напротив — същата трябва да се преценява с оглед на поведението на продавача или доставчика в хипотезата на конкретния договор?
 6)
 Представлява ли самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво от всички държави членки, критерият за риск от сериозни смущения, който е основание за ограничаването на обратното действие, произтичащо от неравноправния характер на дадена клауза?
 7)
 При положителен отговор на предходния въпрос, какви критерии трябва да се вземат предвид?
 8)
 При всички положения, съответства ли на членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година при преценката на риска от сериозни смущения да се взема предвид само рискът за продавача или доставчика или трябва да се отчитат и загубите на потребителите вследствие на невъзстановяване в пълен размер на сумите, платени по силата на клаузата за долен праг?
 9)
 При предявен от потребител индивидуален иск, съвместимо ли е с членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година преценката за наличието на риск от сериозни смущения на обществения ред в сферата на икономиката да се основава на конкретното отражение на този иск върху икономиката или напротив — преценката трябва да се основава на икономическите последици от евентуалното предявяване на индивидуални искове от голям брой потребители?
 (1) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273; Поправка в ОВ L 293, 2014 г., стр. 59.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/40
 Жалба, подадена на 23 юни 2017 г. — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)
 (Дело T-386/17)
 (2017/C 256/46)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Бюл, Германия) (представител: A. Lingenfelser, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Лидер“ — заявка за регистрация No 15 466 791
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 28 април 2017 г. по преписка R 2066/2016-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.


text:
 13.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 361/7
 Решение на Общия съд от 3 септември 2014 г. — Unibail Management/СХВП (Изображение на две линии и пет звезди)
 (Дело T-687/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща две линии и пет звезди - Абсолютно основание за отказ - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и член 75 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Липса на конкретна преценка - Задължение за мотивиране))
 2014/C 361/08
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Unibail Management (Париж, Франция) (представители: L. Bénard, A. Rudoni и O. Klimis, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 3 септември 2013 г. (преписка R 299/2013-2) относно заявка за регистрация като марка на Общността на знак, представляващ две линии и пет звезди.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 3 септември 2013 г. (преписка R 299/2013-2) в частта, в която се отхвърля жалбата на Unibail Management за стоките и услугите от класове 16, 35, 36, 38, 41 и 42.
 2)
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 52, 22.2.2014 г.


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/1
 (2007/C 283/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 269, 10.11.2007 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 247, 20.10.2007 г.
 ОВ C 235, 6.10.2007 г.
 ОВ C 223, 22.9.2007 г.
 ОВ C 211, 8.9.2007 г.
 ОВ C 183, 4.8.2007 г.
 ОВ C 170, 21.7.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/25
 Определение на председателя на Общия съд от 4 февруари 2010 г. — Португалия/Transnáutica и Комисия
 (Дело T-385/05 TO R)
 (Обезпечително производство - Митнически съюз - Възражение от трето лице срещу влязло в сила съдебно решение - Решение на Общия съд - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
 2010/C 80/44
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, A. C. Santos, J. Gomes и P. Rocha)
 Ответници: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Португалия) (представители: C. Fernández Vicién и D. Ortigão Ramos, avocats) и Европейска комисия (представители: R. Lyal и L. Bouyon)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението, в рамките на производство по възражение на трето лице срещу влязло в сила съдебно решение, на Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. по дело Transnáutica/Комисия (T-385/05, все още непубликувано в Сборника)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/33
 Иск, предявен на 1 март 2012 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-96/12)
 2012/C 109/66
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да обяви, че Комисията не е изпълнила задължението си да плати на испанските власти салдото в срок от два месеца от представянето на документите, посочени в член Г, параграф 2, буква г) от Приложение II към Регламент No 1164/1994;
 —
 при условията на евентуалност, да отмени писмото от 22 декември 2011 г., в което се съдържа становището на Комисията по предходното искане, отправено до тази институция във връзка с плащането на салдото, съответстващо на приключване на съвместно финансиране на проекти от Кохезионния фонд, предоставено на Кралство Испания за програмния период 2000—2006 г., и да обяви, че Комисията е длъжна да извърши плащането на посоченото салдо, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В настоящото производство Кралство Испания се позовава на неизпълнение на твърдяно от него задължение на Комисията да заплати салдото във връзка с процедурата по приключване на съвместното финансиране от Кохезионния фонд на проекти, предоставено на Испания за програмния период 2000—2006 г.
 При условията на евентуалност и в хипотезата, в която Общият съд приеме, че писмото от 22 декември 2011 г., което съдържа отговора на Комисията по предходното искане на Кралство Испания, слага край на посоченото неизпълнение на задължения на Комисията, ищецът иска и отмяната на това писмо.
 В подкрепа на иска си ищецът изтъква шест правни основания.
 1.
 Нарушение на член Г, параграф 5 от Приложение II към Регламент No 1164/94 (1), доколкото Комисията не е платила салдото по проектите, посочени в иска, в срок от два месеца, без този срок да е бил прекъсван или спиран.
 2.
 Нарушение на принципа на правна сигурност, доколкото Комисията е нарушила ясна правна норма с конкретни правни последици.
 3.
 Нарушение на член 18, параграф 3 от Регламент No 1386/2002 (2), доколкото Комисията не е приела съответното решение в срок от три месеца от датата на изслушването на испанските власти.
 4.
 Нарушение на член 12 от Регламент No 1164/94, доколкото Комисията е превишила правомощията си, предоставени ѝ с посочения член в областта на финансовите проверки.
 5.
 Нарушение на член 15 от Регламент No 1386/2002, доколкото Комисията не е използвала предвидената в закона възможност да поиска извършване на допълнителна проверка.
 6.
 Нарушение на член З от Приложение II към Регламент No 1164/94, доколкото Комисията е приложила предвидената в този член процедура, без да са били налице условията за това.
 (1) Регламент (ЕО) No 1164/94 на Съвета от 16 май 1994 година относно създаването на Кохезионен фонд (ОВ L 130, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 1386/2002 на Комисията от 29 юли 2002 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1164/94 на Съвета по отношение на системите на управление и контрол на помощта, предоставяна от Кохезионния фонд, и процедурата за извършване на финансови корекции (ОВ L 201, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 67).


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/50
 Жалба, подадена на 26 юни 2014 г. — Green Source Poland/Комисия
 (Дело T-512/14)
 (2014/C 395/63)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Green Source Poland sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представители: M. Merola и L. Armati, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 С тази жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2014) 2289 окончателен на Комисията от 7 април 2014 г., с което Комисията отказва да му предостави финансиране от Европейския фонд за регионално развитие за предложения голям проект „Purchase and implementation of innovative manufacturing technology of biocomponents to produce biofuels“ (Закупуване и прилагане на иновационни производствени технологии на биокомпоненти за производството на биогорива), който е част от оперативна програма „Innovative Economy“ (Иновационна икономика) за структурна помощ по цел „Сближаване“ в Полша.
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага шест правни основания.
 1.
 Съгласно първото правно основание Комисията е превишила правомощията си по член 41 от Регламент No 1083/2006 (1) и е нарушила принципите на правната сигурност и на пропорционалност, като е придала de facto обвързващо действие на все още неприето предложение за директива, а именно предложението за Директива относно непреките промени в земеползването (ILUC) (2). Жалбоподателят поддържа, че отказът всъщност се основава не на факта, че на проекта липсва висока степен на иновативност като съоръжение от първо поколение за производство на биогорива от хранителни култури, а на факта, че проектът е несъвместим с предложението за Директива относно непреките промени в земеползването, което насърчава второ поколение горива, произведени от различни от хранителните култури. Така Комисията се позовава на бъдещо законодателство, за да откаже финансиране от Европейския фонд за регионално развитие.
 2.
 Второто правно основание е свързано с нарушение на задължението за мотивиране и явна грешка в преценката, тъй като Комисията е приела, че предложението за Директива относно непреките промени в земеползването подкопава жизнеспособността на предложеното съоръжение. Жалбоподателят посочва, че Комисията е допуснала грешка, като е приела, че дългосрочната икономическа жизнеспособност на съоръжението ще бъде под въпрос след 2020 г., основавайки се на твърдението, че след 2020 г. само биогоривата, произведени от различни от хранителните култури, ще получават финансова подкрепа.
 3.
 Третото правно основание е свързано със злоупотреба с процесуални възможности и нарушение на принципа на пропорционалност поради противоречивите и изкуствени основания, посочени последователно от Комисията, за да откаже финансиране от Европейския фонд за регионално развитие.
 4.
 Четвъртото правно основание е свързано с нарушение на член 41 от Регламент No 1083/2006, тъй като в преценката си Комисията е отишла отвъд критериите, посочени в релевантната оперативна програма, като е заключила, че трябва да се подкрепят само „най-съвременните решения“ и „най-иновативните и нови решения“. Оперативната програма обаче посочва само нови и модерни решения, което следва да се тълкува с оглед на настоящото равнище на индустриално и търговско развитие в Полша и на общата цел да се насърчава развитието на съответния регион.
 5.
 Петото правно основание е свързано с нарушение на член 41 от Регламент No 1083/2006 и с нарушение на принципа на добра администрация и дължима грижа и на задължението за мотивиране.
 6.
 Шестото правно основание е свързано със злоупотреба с процесуални възможности и нарушение на принципите за разумен срок и добра администрация, както и с нарушение на член 41, параграф 2 от Регламент No 1083/2006, определящ тримесечен срок за приемането на решения по големи проекти. Жалбоподателят твърди, че Комисията многократно е приканвала Полша да оттегли искането си и е повтряла едни и същи въпроси или е добавяла нови и ирелевантни въпроси, забавяйки процедурата през период от повече от година и половина, като така е намалила възможността предложеният проект да бъде изпълнен.
 (1) Регламент (ЕО) No 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1260/1999 (ОВ L 210, 2006 г., стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).
 (2) Предложение COM(2012) 595 окончателен за Директива на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 98/70/ЕО относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 2009/28/ЕО за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници.