text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/5
 Решение на Съда (четвърти състав) от 13 март 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Heinrich Stefan Schneider/Land Rheinland-Pfalz
 (Дело C-285/06) (1)
 (Земеделие - Регламенти (ЕО) No 1493/1999 и (ЕО) No 753/2002 - Обща организация на пазара на вино - Описание, обозначаване, представяне и защита на определени лозаро-винарски продукти - Защита на традиционните наименования - Превод на друг език - Използване за вина, произхождащи от друга държава-членка производител)
 (2008/C 116/09)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Heinrich Stefan Schneider
 Ответник: Land Rheinland-Pfalz
 В присъствието на: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на член 47, параграф 2, букви б) и в), както и на буква Б, точка 1, буква б), тире пето и на буква Б, точка 3 от приложението към Регламент (EО) No 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино (OВ L 179, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 190), изменен с Регламент (ЕО) No 1512/2005 на Комисията от 15 септември 2005 година за изменение на Регламент (ЕО) No 753/2002 относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1493/1999 на Съвета по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на някои лозаро-винарски продукти (OВ L 241, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 65, стр. 220) и на членове 23 и 24 от и Регламент (ЕО) No 753/2002 на Комисията от 29 април 2002 година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент No 1493/1999 по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаро-винарски продукти (OВ L 118, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 43, стр. 3) — Забрана за имитация или посочване на защитени допълнителни традиционни наименования — Възможност за използване на подобно наименование на език, различен от този на защитеното традиционно наименование или за вина, произхождащи от държава-членка, различна от тази на защитеното традиционно наименование — Използване на наименованията „Réserve“ или „Grande réserve“ на френски език или на „Reserve“ или „Privat-Reserve“ на немски език за германски вина.
 Диспозитив
 1)
 Член 47, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) No 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино във връзка с буква Б, точка 3 от приложение VII към този регламент и с член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 753/2002 на Комисията от 29 април 2002 година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент No 1493/1999 по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаро-винарски продукти, изменен с Регламент (ЕО) No 1512/2005 на Комисията от 15 септември 2005 година, трябва да се тълкува в смисъл, че употребата на указание, което се отнася до метода на производство, на приготвяне и на отлежаване, или до качеството на вино, е разрешена съгласно тези разпоредби единствено ако това указание не може да доведе в представите на лицата, до които е адресирано, до риск от объркване между споменатото указание и допълнителните традиционни наименования, посочени в споменатата буква Б, точка 1, буква б), пето тире от приложение VII и в член 23 от Регламент No 753/2002. Препращащата юрисдикция трябва да прецени дали разглежданите в главното производството наименования могат да създадат подобен риск.
 2)
 Член 24, параграф 2, буква а) от Регламент No 753/2002, изменен с Регламент No 1512/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че в съответствие с тази разпоредба, когато традиционно наименование е преведено на език, различен от този, на който споменатото наименование е посочено в приложение III към Регламента, имитация или посочване на това наименование може да е налице при положение, че този превод е от естество да предизвика объркване или въвеждане в заблуждение на лицата, за които е предназначен. Задължение на препращащата юрисдикция е да провери дали е такъв случаят в спора, с който е сезирана.
 3)
 Член 24, параграф 2 от Регламент No 753/2002, изменен с Регламент No 1512/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че традиционно наименование, включено в приложение III към Регламента, е защитено както спрямо вината от същата категория или от същите категории, произхождащи от същата държава-членка производител като тази на традиционното наименование, така и спрямо вината от същата категория или от същите категории, които произхождат от останалите държави-членки производители.
 (1) ОВ C 237, 30.9.2006 г.


text:
 8.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/26
 Жалба, подадена на 14 юни 2016 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Primark Holdings (LOVE TO LOUNGE)
 (Дело T-305/16)
 (2016/C 287/32)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарсулм, Германия) (представители: M. Kefferpütz и A. Berger, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Primark Holdings (Дъблин, Ирландия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „LOVE TO LOUNGE“— Марка на Европейския съюз No 8 500 548
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 9 март 2016 г. по преписка R 489/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и да обяви недействителността на марката на Европейския съюз No 8 500 548,
 —
 да осъди ответната страна да заплати съдебните разноски,
 —
 да осъди встъпилата страна да заплати разноски пред EUIPO.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 75 и член 76 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/14
 Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство) на 16 юли 2013 г. — R по жалба на ClientEarth/Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
 (Дело C-404/13)
 2013/C 274/25
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court of the United Kingdom
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ClientEarth
 Ответник: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
 Преюдициални въпроси
 1.
 Когато съгласно Директивата относно качеството на атмосферния въздух [2008/50/ЕО] (1) (наричана по-нататък „Директивата“) в дадена зона или агломерация не е постигнато съответствие с пределно допустимите стойности за азотен диоксид в срока до 1 януари 2010 г., определен в приложение XI от Директивата, държавата членка длъжна ли е съгласно Директивата и/или член 4 ДЕС да поиска удължаване на крайния срок в съответствие с член 22 от Директивата?
 2.
 При утвърдителен отговор, при какви обстоятелства (евентуално) държавата членка може да бъде освободена от това задължение?
 3.
 В каква степен (евентуално) член 23 (и по специално параграф втори от него) оказва въздействие върху задълженията на държава членка, която не е изпълнила член 13?
 4.
 В случай на неизпълнение на членове 13 или 22 какви мерки (евентуално) трябва да предприеме националният съд съгласно правото на ЕС за изпълнение на член 30 от Директивата и/или членове 4 или 19 ДЕС?
 (1) Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (OB L 152, стр. 1).


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/23
 Иск, предявен на 2 юли 2013 година — Европейска комисия/Република България
 (Дело C-376/13)
 2013/C 252/39
 Език на производството: български
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun, Г. Колева, L Malferrari)
 Ответник: Република България
 Искания
 Европейската комисия счита, че Съдът следва:
 —
 да установи, че като ограничава съгласно § 5а, алинеи 1 и 2 от ПЗР на ЗЕС до две броя на предприятията, на които може да бъде предоставен радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване и на които се издава разрешение да предоставят съответната електронна съобщителна услуга (като потенциално тези предприятия са можели да бъдат до пет), Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 1 от Директивата относно конкуренцията;
 —
 да установи, че като забранява съгласно член 47а, алинеи 1 и 2 и член 48, ал. 3 от ЗЕС на предприятия — доставчици на телевизионно съдържание, чиито програми не се излъчват в Република България и свързаните с тях лица, да участват в конкурсните процедури за предоставяне на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване и да предоставят съответните, Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, на член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата директива;
 —
 да установи, че като забранява съгласно член 48, параграф 5 от ЗЕС на притежатели на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване да строят електронни съобщителни мрежи за излъчване на радио- и телевизионни програми, Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, на член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата директива.
 —
 да осъди Република България за заплати съдебните разноски.
 Правни основания и главни доводи
 Европейската Комисия твърди, че Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2 параграфи 1 и 2 и член 4, параграф 2 от Директива 2002/77/ЕО (1) на Комисията от 16 септември 2002 г. относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи („Директива относно конкуренцията“), член 7, параграф 3 от Директива 2002/20/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива относно разрешението“) и член 9, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО (3) на Европейския парламент и Съвета от 7 март 2002 г. относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги („Рамкова Директива“).
 —
 Република България не е изпълнила изискването на член 2, параграф 1 от Директивата относно конкуренцията, според който Държавите-членки не могат да предоставят, нито да запазят изключителни или специални права за изграждането и/или експлоатацията на електронни съобщителни мрежи или за предоставянето на електронни съобщителни услуги. Посредством законодателен акт, Република България е ограничила до две броя на предприятията на които да бъде издадено разрешение за ползване на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване (като потенциално е можело да бъдат до пет) и които да осъществяват услуги като мултиплекс оператори на територията ѝ. Това е било направено на базата на критерии, които са били непропорционални и не са били обективни. По този начин Република България е създала специални права за осъществяването на тези електронни съобщителни услуги.
 —
 Република България не е изпълнила изискванията на член 2 параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата Директива, според които радиочестотите за осъществяване на електронни съобщителни услуги трябва да бъдат предоставяни на базата на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии. Република България е определила критерии за участие в конкурсни процедури за предоставяне на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване, които не са били пропорционални на преследваните цели; посредством приемането на критерии за предоставянето на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване, които не са били пропорционални и по този начин са могли да попречат на редица предприятия да участват в тези конкурсни процедури, Република България не е изпълнила задължението си по член 2, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията да гарантира правото на всяко предприятие да предоставя електронни съобщителни услуги.
 (1) OB L 249, стр. 21; Специално българско издание: глава 8, том 1, стр. 132
 (2) OB L 108, стр. 21; Специално българско издание: глава 13, том 35, стр. 183
 (3) OB L 108, стр. 33; Специално българско издание: глава 13, том 35, стр. 195


text:
 4.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/9
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo (Испания), постъпило на 6 януари 2016 г. — Banco Popular Español S.A. и PL Salvador, S.A.R.L./Maria Rita Giraldez Villar и Modesto Martínez Baz
 (Дело C-7/16)
 (2016/C 118/11)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo
 Страни в главното производство
 Взискатели: Banco Popular Español S.A. и PL Salvador, S.A.R.L.
 Длъжници: Maria Rita Giraldez Villar и Modesto Martínez Baz
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори във връзка с членове 38 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2) да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване в съдебната практика на законова разпоредба на държава членка като член 1535 от испанския Граждански кодекс, с което прилагането на посочената разпоредба се ограничава до декларативната фаза на производството и до постановяването на решение, като се изключва прилагането ѝ във фазата на производството по принудително изпълнение след постановяването на решение или изтичането на предвидения срок, без да е подадено възражение срещу иска, и независимо, че вземането на кредитора не е погасено изцяло?
 2)
 Противоречи ли на посочените в първия въпрос разпоредби от правото Европейския съюз национална разпоредба като член 1535 от испанския Граждански кодекс, която допуска прехвърлянето на трето лице на съдебно предявено вземане на търговец срещу потребител, без да се изисква надлежното уведомяване на потребителя за самото прехвърляне, за сделката, с която то е извършено или за неговото основание и без да е необходимо да се посочи (във всички случаи) и да се потвърди с писмено доказателство действителната цена, на която вземането е придобито, като се укаже и извършеното частично опрощаване или намаление?
 3)
 Следва ли решение на Съда на Европейския съюз от 9 март 1978 година по дело [106/77], Simmenthal (3) да се тълкува в смисъл, че с оглед постигане на целта на посочената в първия въпрос директива във връзка с членове 38 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, националният съд не трябва да прилага национална разпоредба като член 1535 от испанския Граждански кодекс, която изключва упражняването на правото на предпочтително погасяване на съдебно предявено вземане в същото производство, в което се извършва принудително изпълнение на това вземане и изисква от потребителя, за да може да упражни това си право, да предяви отделен установителен иск срещу новия титуляр на прехвърленото вземане в рамките на преклузивния деветдневен срок, считано от уведомяването за прехвърлянето, с произтичащите от това разноски (за адвокат, процесуален представител, съдебни такси, определяне на компетентния съд в случаите, когато цесионерът е установен извън територията на Испания, ...)?
 (1) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.
 (2) ОВ, C 364, 2000 г., стр. 1.
 (3) EU:C:1978:49


text:
 15.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 189/49
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 16 ноември 2016 година
 по дело E-4/16
 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия
 (Неизпълнение на решение на Съда, установяващо неспазване на задължения — член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд — Необходими мерки за изпълнение на решение на Съда)
 (2017/C 189/13)
 По дело E-4/16, Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия — ИСК за установяване, че като не е предприело в предписания срок необходимите мерки, за да се съобрази с решението на Съда от 2 декември 2013 г. по дело E-13/13, ESA/Норвегия, Кралство Норвегия не е изпълнило своите задължения съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия-докладчик), съдии, постанови на 16 ноември 2016 г. решение, чийто диспозитив гласи:
 Съдът реши:
 1.
 Като не е предприело в предписания срок необходимите мерки, за да се съобрази с решението на Съда от 2 декември 2013 г. по дело E-13/13, ESA/Норвегия, Кралство Норвегия не е изпълнило своите задължения съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд.
 2.
 Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/28
 Жалба, подадена на 5 декември 2011 г. — Biogas Nord Anlagenbau/Комисия
 (Дело T-629/11)
 2012/C 49/50
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Biogas Nord Anlagenbau GmbH (Билефелд, Германия) (представител: C. Birkemeyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 на основание член 264 ДФЕС да се отмени Решение на Комисията от 26 януари 2011 г. относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия — схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“) (нотифицирано под номер С (2011) 275),
 —
 на основание член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първо правно основание: съответствие с принципа за частния кредитор на пазара.
 По първото правно основание жалбоподателят твърди, че член 8c, параграф 1a от германския закон за корпоративното подоходно облагане (Körperschaftsteuergesetz, наричан по-нататък „KStG“) не съставлява помощ по смисъла на член 107 и сл. ДФЕС, тъй като предприятията, в чиято полза се прилага разпоредбата, предоставят равностойна насрещна престация, която позволява сравнение с поведението на частния кредитор в условията на пазарна икономика.
 2.
 Второ правно основание: няма селективност.
 По този въпрос жалбоподателят поддържа, че член 8c, параграф 1a KStG не съставлява помощ по смисъла на член 107 и сл. ДФЕС, тъй като няма селективно действие.
 3.
 Трето правно основание: защита на оправданите правни очаквания.
 По третото правно основание жалбоподателят твърди, че предприятията, които са се разпоредили с имущество, преди да узнаят за производството пред Комисията по член 108, параграф 2 ДФЕС, имат оправдани правни очаквания, поради което обжалваното решение не следва да се прилага спрямо тях.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/30
 Жалба, подадена на 11 юни 2012 г. — Gretsch-Unitas/Комисия
 (Дело T-252/12)
 2012/C 227/51
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Gretsch-Unitas GmbH (Дицинген, Германия) и Gretsch-Unitas GmbH Baubeschläge (Дицинген, Германия) (представители: H.-J. Hellmann, C. Malz и S. Warken, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 28 март 2012 г., връчено на жалбоподателите на 3 април 2012 г., относно производство за прилагане на член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.452 — Обков за прозорци и прозоречни врати), доколкото се отнася до жалбоподателите,
 —
 при условията на евентуалност, да намали размера на глобата, наложена на жалбоподателите,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седем правни основания.
 1.
 Първо, в обжалваното решение ответникът не е мотивирал в достатъчна степен извода си за основния размер на наложената на жалбоподателите глоба и по този начин е нарушил задължението си за мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС, което представлява и съществено процесуално изискване.
 2.
 Второ, при определянето на основния размер на наложената на жалбоподателите глоба ответникът е третирал жалбоподателите различно от останалите заинтересовани предприятия, без да има обективни основания за това, и по този начин е нарушил принципа на пропорционалност и принципа на равно третиране.
 3.
 Трето, ответникът неправилно е изчислил размера на наложената на жалбоподателите глоба, тъй като не е определил правилно в каква степен трябва да се намали глобата им поради обстоятелството, че са били първото предприятие, което е предоставило доказателства със съществена добавена стойност. Освен това ответникът не е мотивирал надлежно подхода си при определянето на степента, в която трябва да се намали глобата на жалбоподателите поради обстоятелството, че са били първото предприятие, което е предоставило доказателства със съществена добавена стойност.
 4.
 Четвърто, при изчисляването на намалението на глобата на жалбоподателите ответникът е нарушил принципа на равно третиране и принципа на пропорционалност, тъй като не е предоставил компенсация за конкурентното предимство, което Siegenia е получило предвид икономическото си положение.
 5.
 Пето, решението на ответника е неправилно, що се отнася до отчитането на тежестта на нарушението за целите на определянето на наложената на жалбоподателите глоба.
 6.
 Шесто, когато е упражнявал правото си на преценка при определянето на глобата на жалбоподателите, ответникът не е взел предвид като смекчаващо обстоятелство тяхното значително по-малко участие в релевантните от гледна точка на картелното право практики.
 7.
 Седмо, приложените от ответника правила за глобите като цяло са в противоречие с принципа на индивидуализиране на наказанията и следователно са незаконни.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/5
 Решение на Съда (шести състав) от 10 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Simona Kornhaas/Thomas Dithmar als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
 (Дело C-594/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Производство по несъстоятелност - Регламент (ЕО) No 1346/2000 - Член 4, параграф 1 - Определяне на приложимия закон - Правна уредба на държава членка, която предвижда задължение за управител на дружество да възстанови сумите, които е платил, след като дружеството е станало неплатежоспособно - Прилагане на тази правна уредба по отношение на дружество, учредено в друга държава членка - Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС - Ограничение на свободата на установяване - Липса))
 (2016/C 048/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Simona Kornhaas
 Ответник: Thomas Dithmar als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
 Диспозитив
 1)
 Член 4 от Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща в приложното си поле иск, предявен пред германски съд срещу управител на дружество по английското или уелското право, по отношение на което е открито производство по несъстоятелност в Германия, от синдика на това дружество на основание национална разпоредба като член 64, параграф 2, първо изречение от Закона за дружествата с ограничена отговорност с искане за възстановяване на сумите, платени от този управител преди откриването на производството по несъстоятелност, но след датата, на която е констатирано настъпването на неплатежоспособността на дружеството.
 2)
 Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС допускат прилагането на национална разпоредба като член 64, параграф 2, първо изречение от Закона за дружествата с ограничена отговорност спрямо управител на дружество по английското или уелското право, по отношение на което е открито производство по несъстоятелност в Германия.
 (1) ОВ C 127, 20.4.2015 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/20
 Определение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Google/СХВП — G-mail (GMail)
 (Дело T-527/10) (1)
 (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
 2012/C 227/32
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Google, Inc. (Уилмингтън, Съединени щати) (представители: адв. M. Kinkeldey и адв. A. Bognár)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: G-mail GmbH (Лос Анджелис, Съединени щати) (представител: адв. S. Eble)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2010 г. (преписка R 342/2010-4), постановено в производство по възражение между Giersch Ventures LLC и Google, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество.
 2.
 Жалбоподателят и встъпилата страна понасят направените от тях съдебни разноски, като всеки от тях понася и половината от съдебните разноски на ответника.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/14
 Жалба, подадена на 19 януари 2017 г. от Birkenstock Sales GmbH срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 9 ноември 2016 г. по дело T–579/14 — Birkenstock Sales GmbH/EUIPO
 (Дело C-26/17 P)
 (2017/C 151/20)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Birkenstock Sales GmbH (представители: C. Menebröcker, Rechtsanwalt и V. Töbelmann, Rechtsanwältin)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да бъде отменено решението на Общия съд от 9 ноември 2016 г. (дело T-579/14), доколкото с него е отхвърлена жалбата на жалбоподателя;
 —
 да бъдат уважени направените в първоинстанционното производство пред Общия съд на Европейския съюз искания за стоките, по отношение на които жалбата на жалбоподателя е била отхвърлена;
 —
 да бъде осъдена EUIPO да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Съда и пред Общия съд, както и разноските, направени в производството пред апелативния състав.
 Основания и основни доводи
 1.
 Жалбоподателят иска да бъде отменено решението на Общия съд от 9 ноември 2016 г. по дело T-579/14 относно марката IR No 1132742, доколкото с него е отхвърлена жалбата на жалбоподателя, както и да бъдат уважени направените в първоинстанционното производство пред Общия съд искания по отношение на стоките, за които жалбата на жалбоподателя е била отхвърлена.
 2.
 На първо място жалбоподателят изтъква, че е допуснато нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Съюза (наричан по-нататък „Регламент No 207/2009“) (1), доколкото Общият съд приложил неправилно принципите относно триизмерните марки към марката IR, предмет на настоящото производство. По-нататък жалбоподателят изтъква, че при преценката на марката IR от гледната точка на принципите относно триизмерните марки Общият съд не представил определение за „правилата и обичайната практика в сектора“, що се отнася до стоките в конкретния случай, и накрая — че този съд приложил по-строги от предвидените в член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 критерии при преценката на общото впечатление от марката.
 3.
 Освен това жалбоподателят твърди, че първоинстанционното съдебно решение е противоречиво, доколкото в него се посочва, че отличителната способност на даден знак трябва да се установи въз основа на него самия, но същевременно Общият съд взема предвид при преценката въпроси относно употребата на този знак, а по отношение на въпроса дали даден знак може да бъде използван едновременно като двуизмерен и триизмерен, Общият съд препраща към по-рано постановено от него съдебно решение.
 4.
 По-нататък жалбоподателят се позовава на изопачаване на фактите, тъй като в съдебното решение се посочва, че EUIPO няма задължение да докаже направения извод — че марката IR не се отличава съществено от обичайната практика в сектора, тъй като апелативният състав основал становището си на факти, които можели да бъдат узнати от всеки, защото произтичали от общия практически опит при разпространението на разглежданите стоки на пазара.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 8.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 190/14
 Решение на Общия съд от 16 април 2015 г. — Drogenhilfe Köln Projekt/СХВП (Rauschbrille)
 (Дело T-319/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Rauschbrille“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 190/17)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH (Кьолн, Германия) (представител: V. Schoene, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 януари 2014 г. (преписка R 1356/2013-1) относно заявка за регистрация на словния знак „Rauschbrille“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 212, 7.7.2014 г.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/28
 Иск, предявен на 21 декември 2007 г. — Комисия/CAE Consulting
 (Дело T-474/07)
 (2008/C 79/56)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. M. Rouchaud-Joët, S. Lejeune, представители, O. Prost, avocat)
 Ответник: CAE Consulting GmbH (Sexau, Германия)
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви исковата молба на Комисията за допустима и основателна, и да се уважи,
 —
 да се осъди ответникът да заплати на Комисията сумата от 25 574 EUR като главница, увеличена със сумата от 10 189,31 EUR като лихви за забава до 31 декември 2007 г., и със сумата от 3,67 EUR за всеки ден на забава от 1 януари 2008 г. до погасяване на цялото задължение, като тези лихви също следва да се капитализират, считано от 31 май 2001 г.,
 —
 да се осъди CAE Consulting GmbH да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск ищецът иска ответникът да бъде осъден да възстанови салдото по авансовото плащане, което е получил от Комисията, заедно с лихви за забава поради неизпълнение от негова страна на договор за субсидиране („Cost reimbursement contract“) EP No 26970, сключен с консорциума, чийто член той е бил и който е свързан с проекта, наречен „Neutral Archiving of EDA Data (ARCHIVE )“, включен в рамките на Четвъртата европейска стратегическа програма за изследване и развитие в информационните технологии (ESPRIT) (1994-1998 г.).


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/36
 Иск, предявен на 2 юли 2009 г. — Tecnoprocess/Комисия и Делегация на Европейската комисия в Мароко
 (Дело T-264/09)
 2009/C 220/76
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Tecnoprocess Srl (Рим, Италия) (представител: A. Majoli, avvocato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности, Делегация на Европейската комисия в Мароко
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, по смисъла на член 232 ЕО неправомерното бездействие на Делегацията на ЕС в Рабат и на Европейската комисия;
 —
 да се установи, съгласно член 288 от Договора, извъндоговорната отговорност на Делегацията и на Комисията по отношение на ищеца и те да бъдат осъдени солидарно да поправят в полза на ищеца вредата на стойност 1 000 000 евро (един милион евро).
 Правни основания и основни доводи
 По настоящото дело ищецът осъществява дейност в различни сектори на промишления пазар. От 2002 г. Tecnoprocess осъществява активна дейност в областите на обществените поръчки, управлявани от Дирекция EuropAid, за проекти с предмет предоставяне на външни помощи от Комисията на развиващите се страни, финансирани от бюджета на Европейския съюз и от Европейския фонд за развитие. С настоящия иск той иска Първоинстанционният съд да упражни контрол върху действията, предприети от ответниците в хода на изпълнението на следните договори:
 —
 Договор EuropeAid 1144205/D/S/MA (обществена поръчка 14/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — СТОЛОВО И РЕСТОРАНТСКО ИЗХРАНВАНЕ;
 —
 Договор EuropeAid 114194/D/S/MA (обществена поръчка 15/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — СТУД;
 —
 Договор EuropeAid 114194/D/S/MA (обществена поръчка 16/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — СТУД; и
 —
 Договор EuropeAid/12088/D/S/MA) — Centre Assistance Technique des Industriels des Equipements pour véhicules (Cetiev), лотове 3 и 6.
 Първите три договора, сключени в рамките на Програма MEDA I, са имали за предмет доставката на оборудване и на аксесоари за столовото и ресторантското обслужване на Office de la Formation professionnelle et de la Promotion du Travail (OFPPT) в Рабат.
 В хода на изпълнението на тези договори OFPPT отказва да изготви приемни протоколи за получаването на стоките, като същевременно използва стоките, предмет на оспорването, надлежно доставени от ищеца.
 Трудности от същия характер са били срещани и по отношение на четвъртия договор, сключен в рамките на Програма MEDA 2 във връзка с доставката на високоспециализирани съоръжения, които трябвало да служат за извършване на тестове за филтрите на леките автомобили.
 Според ищеца неправомерното бездействие на ответниците, състоящо се в неприлагането на задоволително решение с оглед на интересите на Tecnoprocess, изправено пред сериозно неизпълнение на задълженията по разглежданите договори, водело до търсене на извъндоговорната отговорност на Общността.
 В това отношение ищецът изтъква нарушение на член 56 от Финансовия регламент, на принципа на оправданите правни очаквания и на правото на поверителност.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/9
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Wuppertal (Германия), постъпило на 16 октомври 2015 г. — Mircea Florian Freitag
 (Дело C-541/15)
 (2016/C 048/15)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Wuppertal
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mircea Florian Freitag
 Други участници: Angela Freitag, Vica Pavel, Stadt Wuppertal, Oberbürgermeister der Stadt Wuppertal
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли членове 18 и 21 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че органите на държава членка са длъжни да признаят промяна в името на гражданин на тази държава, когато той същевременно е гражданин и на друга държава членка и в тази друга държава членка придобие (възстанови) първоначалното си фамилно име, получено при раждането му, без промяната в името да е обусловена от промяна в семейно-правния му статут, при положение че името не е придобито по време на обичайното пребиваване на гражданина в другата държава членка и че е променено по негово искане?


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/3
 Решение на Съда (четвърти състав) от 2 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Нидерландия) — X/Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
 (Дело C-426/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2003/96/ЕО - Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Член 2, параграф 4, буква б) - Енергийни продукти с двойно предназначение - Понятие))
 2014/C 421/04
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: X
 Ответник: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
 Диспозитив
 1)
 Член 2, параграф 4, буква б) от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, изменена с Директива 2004/74/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година, трябва да се тълкува в смисъл, че използването, от една страна, на въглища като гориво за отопление в процеса на производство на захар, и от друга страна, на получения при изгарянето на този енергиен продукт въглероден диоксид за производството на химически торове не представлява „двойно предназначение“ на посочения енергиен продукт по смисъла на тази разпоредба.
 За сметка на това, използването, от една страна, на въглища като гориво за отопление в процеса на производство на захар, и от друга страна, на получения при изгарянето на този енергиен продукт въглероден диоксид за целите на същия този производствен процес представлява „двойно предназначение“, ако е безспорно, че процесът на производство на захар не може да завърши успешно, без да се използва полученият при изгарянето на въглищата въглероден диоксид.
 2)
 Държавите членки могат да предвидят в националното си право по-ограничен обхват на понятието „двойно предназначение“ от този, който има същото понятие по смисъла на член 2, параграф 4, буква б), второ тире от Директива 2003/96, изменена с Директива 2004/74, с цел да обложат с акциз енергийните продукти, изключени от приложното поле на тази директива.
 (1) ОВ C 399, 22.12.2012 г.


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/28
 Жалба, подадена на 16 юни 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение от 31 март 2009 г. на Съда на публичната служба по дело F-146/07, Marcuccio/Комисия
 (Дело T-239/09 P)
 2009/C 193/45
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 При всички положения:
 —
 Да се отмени изцяло и без изключение обжалваното определение.
 —
 Да се обяви, че първоинстанционната жалба, във връзка с която е постановено определението, е допустима изцяло и без изключение.
 Главно искане:
 —
 Да се уважи изцяло и без изключение петитума на първоинстанционната жалба, както и да се осъди ответника да възстанови разходите, направени във връзка с делото de qua във всички производства.
 При условията на евентуалност:
 —
 Да се препрати делото de qua за ново разглеждане на друг състав на Съда на публичната служба.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Определение на Съда на публичната служба (СПС) от 31 март 2009 г., постановено по дело F-146/07. С определението се отхвърля като частично недопустима и частично неоснователна жалбата за отмяна на решението на ответника да не предприеме последващи действия във връзка с искането на жалбоподателя за разследване относно пратка, заразена с антракс, от която пострадал в периода, в който бил назначен в делегацията на Комисията в Ангола, както и искането за обезщетение на вредите, претърпени вследствие на това решение.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква грешки в прилагането на правото, произтичащи от различни твърдения на СПС относно недопустимостта и неоснователността на неговите искания, както и от изкривяване и изопачаване на фактите.


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/6
 Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 8 май 2014 г. — Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt.
 (Дело C-226/14)
 2014/C 303/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Eurogate Distribution GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Stadt
 Преюдициални въпроси
 1)
 Налице ли е противоречие с разпоредбите на Директива 77/388/EИО (1), ако с данък върху добавената стойност при внос се облагат стоки, реекспортирани под митнически надзор, тъй като са необщностни стоки, за които обаче е възникнало митническо задължение поради нарушение на задължението по член 204 от МК (2) — в конкретния случай поради несвоевременното изпълнение на задължението за вписване на извеждането на стоките от съответния митнически склад в предвидената за това материална отчетност, което вписване трябва да бъде извършено най-късно към момента на извеждането на съответните стоки?
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 2)
 Разпоредбите на Директива 77/388/EИО задължително ли постановяват в подобни случаи тези стоки да се облагат с данък върху добавената стойност при внос или във връзка с това държавите членки разполагат с известна свобода на преценка?
 и
 3)
 Следва ли съдържателят на митнически склад — приел за складиране в съответствие със сключен договор за предоставяне на услуги определена стока от трета страна в неговия митнически склад, без да може да се разпорежда с тази стока — да се разглежда като длъжник на данъка върху добавената стойност при внос, дължим вследствие на нарушението на неговото задължение по член 10, параграф 3, втора алинея от Директива 77/388/EИО във връзка с член 204, параграф 1 от МК, независимо че стоката не се използва за целите на извършваните от това лице облагаеми доставки по смисъла на член 17, параграф 2, буква a) от Директива 77/388/EИО?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизирането на законодателствата на държавите членки по отношение на данъка върху оборота — Обща система за данък добавена стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 13.6.1977 г., стр. 1).
 (2) Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/12
 Жалба, подадена на 25 ноември 2014 г. от Debonair Trading Internacional Lda срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 23 септември 2014 г. по дело T-341/13 — Groupe Léa Nature SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-537/14 P)
 (2015/C 118/16)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Debonair Trading Internacional Lda (представители: D. Selden, advocate, T. Alkin, barrister)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението за отмяна на решението на апелативния състав,
 —
 да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, като му разпореди да приеме, че разглежданите марки са сходни,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Общия съд и пред Съда.
 Основания и основни доводи
 1.
 Жалбоподателят изтъква две основания, а именно нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от РМО (1). Жалбоподателят по същество твърди, че при преценката на разглежданите марки Общият съд не е приложил установената съдебна практика, поради което погрешно заключил, че те като цяло не са сходни.
 2.
 Първо, като установил, че марките са фонетично сходни поради общия си елемент „so“, Общият съд трябвало да заключи, че поне в това отношение те като цяло са сходни. Изводът му, че въпреки общия си фонетичен елемент марките не са сходни, противоречал на установената съдебна практика относно естеството и степента на сходство за прилагане на член 8, параграф 1, буква б), съответно на член 8, параграф 5.
 3.
 Второ, като приел, че марките са фонетично сходни, Общият съд трябвало да заключи, че те са и визуално сходни по същество по същите причини (и следователно a fortiori сходни по смисъла на член 8, параграф 1, буква б), съответно на член 8, параграф 5). Изводът, че въпреки общия си визуален елемент „so“’, марките не са визуално сходни, се наложил, тъй като при анализа на визуалното въздействие на елемента „so“ в марките Общият съд не приложил установената съдебна практика.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1)


text:
 9.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/11
 Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja (Испания) на 26 ноември 2012 г. — Banco Popular Español S.A./Maria Teodolinda Rivas Quichimbo y Wilmar Edgar Cun Pérez
 (Дело C-537/12)
 2013/C 38/14
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja
 Страни в главното производство
 Ищец: Banco Popular Español S.A.
 Ответник: Maria Teodolinda Rivas Quichimbo y Wilmar Edgar Cun Pérez
 Преюдициални въпроси
 От Съда е поискано да се произнесе:
 1.
 Дали Директива 93/13[/ЕИО] (1) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която не позволява на съдебен орган, разглеждащ производство за изпълнение върху ипотекирани вещи като уреденото в членове 681 — 695 от Гражданскопроцесуален закон 1/2000 на Испания, да разглежда било служебно, било по искане на една от страните, неравноправния характер на клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, независимо дали последният е направил възражение или не
 2.
 Независимо от това дали отговорът на тези въпроси ще бъде положителен или отрицателен, [е поискано от] Съда на ЕС да се произнесе дали Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която не позволява на съдебен орган, разглеждащ производство за изпълнение върху ипотекирани вещи като уреденото в членове 681 — 695 от Гражданскопроцесуален закон 1/2000 на Испания, да спре посоченото производство в случай, че по-късно бъде образувано установително производство, което има за предмет да се установи неравноправният характер на клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, като посоченият договор е бил използван за започване на посоченото изпълнително производство.
 (1) На Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори
 ОВ L 95, стр. 29


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/25
 Жалба, подадена на 30 септември 2011 г. — Volvo Trademark/СХВП — Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
 (Дело T-524/11)
 2011/C 355/45
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Volvo Trademark Holding AB (Гьотеборг, Швеция) (представител: M. Treis, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Xuanhua, Китай)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 юли 2011 г. по преписка R 1870/2010-1;
 —
 да се отхвърли заявката за регистрация на марка на Общността No 5029731; и
 —
 да се осъди другата страна в производството да заплати съдебните разноски на жалбоподателя във връзка с настоящото производство, производството по обжалване пред апелативния състав и производство пред отдела по споровете.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „LOVOL“ за стоки от класове 7 и 12 — Заявка за регистрация на марка на Общността No 5029731
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „VOLVO“ за стоки и услуги от класове 1-9, 11-12, 14, 16-18, 20-22, 24-28 и 33-42, регистрирана под No 2361087; Фигуративна марка на Общността „VOLVO“ за стоки и услуги от класове 1-4, 6, 7, 9, 11-12, 14, 16, 18, 25, 28, 35-39 и 41, регистрирана под No 4804522; Фигуративна марка „VOLVO“ за стоки от клас 12, регистрирана в Обединеното кралство под No 747361; Словна марка „VOLVO“ за стоки от клас 12, регистрирана в Обединеното кралство под No 747362; Словна марка „VOLVO“ за стоки от клас 7, регистрирана в Обединеното кралство под No 1051579; Фигуративна марка „VOLVO“ за стоки от клас 7, регистрирана в Обединеното кралство под No1408143
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като при сравнението на марките апелативният състав не е взел предвид всички релевантни фактори и следователно неправилно е приел, че не е налице сходство между марките. Нарушение на правна норма по прилагането на Регламента и по-специално на принципите, установени от Съда на Европейския съюз по дело C-361/04 P, Ruiz-Picasso и др./СХВП от 12 януари 2006 г., ECR I-643 и по дело C-252/07, Intel Corporation, ECR I-8823, тъй като ги е приложил строго формално и следователно не е разгледал свързаните с възражението факти в съответствие с член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/50
 Жалба, подадена на 16 септември 2008 г. — Lemans/СХВП — Turner (ICON)
 (Дело T-389/08)
 (2008/C 301/84)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lemans Corporation (Janesville, Съединени щати) (представител: M. Cover, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Stephen Turner (Luddington, Обединено кралство)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение от 3 юли 2008 г. на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) по преписка R 778/2007 2,
 —
 да се отхвърли възражението и да се постанови, че разглежданата марка на Общността може да бъде регистрирана, и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, включително по производствата пред апелативния състав и пред Първоинстанционния съд.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ICON“ за стоки и услуги от класове 9, 18 и 25 — заявка No 2 197 440
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „IKON“ за стоки от клас 9 — марка на Обединеното кралство No 2 243 676
 Решение на отдела по споровете: изцяло отхвърля заявката
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Апелативният състав неправилно е приел, че другата страна в производството пред него има правен интерес да направи възражение.


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/8
 Преюдициално запитване от Landgericht Berlin (Германия), постъпило на 12 април 2017 г. — flightright GmbH/Iberia Express SA
 (Дело C-186/17)
 (2017/C 221/10)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Ищец: flightright GmbH
 Ответник: Iberia Express SA
 Преюдициални въпроси
 Съществува ли право на обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) No 261/2004 (1) и тогава когато поради относително незначително закъснение при пристигането пътникът не е могъл да вземе директен свързващ полет и това е довело до закъснение от три часа или повече при пристигане в крайния пункт, като двата полета обаче са осъществени от различни въздушни превозвачи и резервацията е направена чрез туроператор, който извършва резервацията на целия полет чрез друга авиокомпания?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/32
 Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšším správním soudem (Чешка република) на 30 юли 2009 г. — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH/Ministerstvo životního prostředí
 (Дело C-299/09)
 2009/C 267/59
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší správní soud
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH
 Ответник: Ministerstvo životního prostředí
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 2, букви и) и к) от Регламент (ЕИО) No 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 година относно надзора и контрола върху превози на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (1), във връзка с член 1, букви д) и е) от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците (2) и точка D10 от приложение II A и точка R1 от приложение II Б към посочената директива, да се тълкува в смисъл, че първият от критериите, определени от Съда в Решение от 13 февруари 2003 г. по дело Комисия/Люксембург, C-458/00, Recueil, стр. I-1553, за да се приеме, че изгарянето на отпадъци представлява оползотворяване на отпадъци за получаване на енергия по смисъла на точка R1 от приложение II Б към посочената директива (тоест главната цел на това действие да е възможността отпадъците да имат полезна функция, а именно производство на енергия), може да е изпълнен и в случаите, когато не са налице обстоятелствата, които в посоченото решение Съдът изброява като обстоятелства, които доказват оползотворяването на отпадъци, или иначе казано, в случаите, когато операторът на съоръжението, където следва да бъдат изгорени отпадъците, не извършва плащане в полза на доставчика на отпадъците за това действие и когато при недостиг на отпадъци съоръжението не е годно от техническа гледна точка да функционира, като се използват източници на първична енергия?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, при какви условия може да се приеме, че действието представлява оползотворяване на отпадъци?
 а)
 Възможно ли е напълно да се пренебрегне елементът на плащане за действието по обработване на отпадъците, или за да се приеме, че действието представлява оползотворяване на отпадъци, най-малкото е необходимо приходите на оператора на съоръжението от продажбата на топлинна или електрическа енергия, получена в резултат от изгарянето на определено количество отпадъци, да надвишават приходите на същия оператор от получаването на отпадъците?
 б)
 Що се отнася до характеристиките на съоръжението на получателя на отпадъците, може ли да се приеме, че за да се докаже наличието на действие по оползотворяване на отпадъци е достатъчно в решението, с което се разрешава експлоатацията на съоръжението, същото изрично да се квалифицира като съоръжение за оползотворяване на отпадъци за получаване на енергия, а операторът на съоръжението по силата на договор да се е задължил да внесе определено количество топлинна енергия в мрежата, като в случай на неизпълнение на посоченото задължение в договора е предвидена санкция, или минималното изискване, за да се разглежда действието като оползотворяване на отпадъци, е операторът на съоръжението действително да е в състояние от юридическа, техническа и икономическа гледна точка поне временно да експлоатира съоръжението, като използва горива, различни от отпадъците?
 (1) ОВ L 30, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 161
 (2) ОВ L 194, стр. 39


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/19
 Определение на Съда (осми състав) от 29 януари 2014 г. — Simone Gbagbo/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Република Кот д’Ивоар
 (Дело C-397/13 P) (1)
 ((Обжалване - Срок - Изисквания за форма - Явна недопустимост))
 2014/C 175/23
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Simone Gbagbo (представител: J.-C. Tchikaya, avocat)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и M. Chavrier), Европейска комисия, Република Кот д’Ивоар (представител: J.-P. Mignard, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Общия съд (пети състав) от 25 април 2013 г. по дело Gbagbo/Съвет (T-119/11), с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна на Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 36), от една страна, и за отмяна на Регламент (ЕC) No 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 560/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 1), от друга, доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателката — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-жа Simone Gbagbo да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.
 3.
 Република Кот д’Ивоар понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/10
 Жалба, подадена на 11 юли 2013 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 30 април 2013 г. по дело T-304/11, Alumina d.o.o./Съвет и Комисия
 (Дело C-393/13 P)
 2013/C 274/17
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и G. Berrisch, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Alumina d.o.o., Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени обжалваното съдебно решение,
 —
 да се отхвърли жалбата в първоинстанционното производство,
 —
 да се осъди жалбоподателят в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване пред Съда и с производството пред Общия съд.
 Основания и основни доводи
 Съветът се позовава на едно-единствено основание в подкрепа на жалбата си против Решение на Общия съд, постановено на 30 април 2013 г. по дело T-304/11, с което той отменя Регламент за изпълнение (ЕС) No 464/2011 на Съвета от 11 май 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на зеолит A на прах с произход от Босна и Херцеговина (1).
 Съветът упреква Общия съд, че е допуснал грешка при тълкуване на понятието „продажби, осъществени при обичайни търговски условия“ по смисъла на член 2, параграфи 1 и 6 от основния регламент (2). По-специално Съветът поддържа, че продажбите могат да се осъществяват „при обичайни търговски условия“, въпреки че продавачът е увеличил цената с премия за риска от пълно неизпълнение на задължението за плащане или от забавата му.
 Според Съвета обратното тълкуване, възприето от Общия съд, било несъвместимо и с принципа на правна сигурност.
 (1) ОВ L 125, стр. 1.
 (2) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51; поправки в ОВ L 7, 2010 г., стр. 22 и ОВ L 36, 2011 г., стр. 20).


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/9
 Решение на Съда (седми състав) от 26 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — SC Total Waste Recycling SRL/Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
 (Дело C-487/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Околна среда - Отпадъци - Превози - Регламент (ЕО) No 1013/2006 - Превози в рамките на Европейския съюз - Пункт на влизане, различен от предвидения в нотификацията и в предварителното съгласие - Съществена промяна в данните относно превоза на отпадъци - Незаконен превоз - Пропорционалност на административната глоба))
 (2016/C 038/11)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SC Total Waste Recycling SRL
 Ответник: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
 Диспозитив
 1)
 Член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци, изменен с Регламент (ЕО) No 669/2008 на Комисията от 15 юли 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че превозът на отпадъци като визираните в приложение IV към този регламент в страната на транзит през граничен пропускателен пункт, различен от пункта, който е посочен в документа за нотификация и за който компетентните органи са дали съгласие, трябва да се счита за съществена промяна в данните и/или условията на превоза, за който има съгласие, така че неуведомяването на компетентните органи за тази промяна прави превоза на отпадъци незаконен, защото е „извършен по начин, който фактически не е посочен в нотификацията“, по смисъла на член 2, точка 35, буква г) от този регламент.
 2)
 Член 50, параграф 1 от Регламент No 1013/2006, изменен с Регламент (ЕО) No 669/2008, съгласно който санкциите, прилагани от държавите членки при нарушение на разпоредбите на този регламент, следва да бъдат пропорционални, трябва да се тълкува в смисъл, че налагането на глоба, с която се санкционира превозът на отпадъци като визираните в приложение IV към този регламент в страната на транзит през граничен пропускателен пункт, различен от пункта, който е посочен в документа за нотификация и за който компетентните органи са дали съгласие, основният размер на която глоба съвпада с размера на глобата, прилагана в случай на неизпълнение на задължението за получаване на съгласие и за извършване на предварителна писмена нотификация, може да се счита за пропорционално само ако обстоятелствата около извършеното нарушение дават основание за констатацията, че се касае за нарушения с еднаква тежест. Националната юрисдикция е тази, която ще трябва да провери — като отчете цялата правна и фактическа обстановка по делото, поставено на разглеждане пред нея, и по-специално рисковете, до които нарушението може да доведе в областта на опазването на околната среда и здравето на човека — дали размерът на санкцията не надвишава това, което е необходимо за постигане на целите да се гарантира високо ниво на опазване на околната среда и здравето на човека.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/10
 Решение на Съда (седми състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Hof van Beroep te Gent — Белгия) — Punch Graphix Prepress Belgium NV/Belgische Staat
 (Дело C-371/11) (1)
 (Преюдициално запитване - Допустимост - Препращане от националното право към правото на Съюза - Директива 90/435/ЕИО - Директива 90/434/ЕИО - Избягване на икономическото двойно данъчно облагане - Изключение - Прекратяване на дъщерно дружество при сливане - Разпределяне на печалбата - Понятие за ликвидация)
 2012/C 379/16
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van Beroep te Gent
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Punch Graphix Prepress Belgium NV
 Ответник: Belgische Staat
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hof van Beroep te Gent — Тълкуване на член 4, параграф 1 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки (ОВ L 225, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97) — Избягване на двойното икономическо облагане — Изключение за печалбата, разпределяна при ликвидация на дъщерно дружество — Понятие за ликвидация — Сливане чрез придобиване, при което преобразуващите се дъщерни дружества се прекратяват без ликвидация — Възможност за националните данъчни органи да разглеждат такова преобразуване като включващо производство по ликвидация въз основа на национална данъчна уредба, третираща по идентичен начин това преобразуване и сливане, при което в действителност се провежда производство по ликвидация
 Диспозитив
 Понятието „ликвидация“, съдържащо се в член 4, параграф 1 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки, изменена с Директива 2006/98/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, че прекратяването на дадено дружество в резултат на сливане чрез придобиване не може да се счита за такава ликвидация.
 (1) ОВ C 282, 24.9.2011 г.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/33
 Жалба, подадена на 18 февруари 2008 г. — Di Bucci/Комисия на Европейските общности
 (Дело F-23/08)
 (2008/C 116/64)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Vittorio Di Bucci (Брюксел, Белгия) (представител: M. van der Woude, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет на производството
 Отмяна на Решение от 11 април 2007 г., доколкото със същото на жалбоподателя се присъжда само една допълнителна точка за предимство във връзка с процедурата за повишаване за 2003 г., при общ брой от 2 точки за предимство и при общ брой от 21 точки, и осъждане на ответника да заплати обезщетение.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение от 11 април 2007 г., доколкото със същото на жалбоподателя се присъжда само една допълнителна точка за предимство във връзка с процедурата за повишаване за 2003 г., при общ брой от 2 точки за предимство и при общ брой от 21 точки, и осъждане на ответника да заплати обезщетение,
 —
 да се осъди ответникът да заплати обезщетение в размер на 5 000 EUR,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/37
 Решение на Първоинстанционния съд от 14 март 2007 г. — Aluminium Silicon Mill Products/Съвет
 (Дело T-107/04) (1)
 (Иск за отмяна - Дъмпинг - Внос на силиций с произход от Русия - Вреда - Причинно-следствена връзка)
 (2007/C 95/74)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Aluminium Silicon Mill Products GmbH (Zug, Швейцария) (представители: A. Willems и L. Ruessmann, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: M. Bishop, подпомаган от G. Berrisch, адвокат)
 Встъпила в помощ на ответника страна: Комисия на Европейските общности (представители: T. Scharf и K. Talabér Ricz)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 2229/2003 на Съвета от 22 декември 2003 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложени върху вноса на силиций с произход от Русия (ОВ L 339, стр. 3).
 Диспозитив
 1)
 Член 1 от Регламент (ЕО) No 2229/2003 на Съвета от 22 декември 2003 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временнното мито, наложени върху вноса на силиций с произход от Русия се отменя, доколкото налага на ищеца антидъмпингово мито.
 2)
 Съветът понася своите разноски и тези на ищеца.
 3)
 Комисията понася направените от нея разноски.
 (1) ОВ C 106, 30.4.2004 г.


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/34
 Жалба, подадена на 19 април 2016 г. — Полша/Комисия
 (Дело T-167/16)
 (2016/C 243/37)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да установи недействителността на Решение за изпълнение (ЕС) 2016/180 на Комисията от 9 февруари 2016 година за изменение на приложението към Решение за изпълнение 2014/709/ЕС относно мерките за контрол на здравето на животните във връзка с африканската чума по свинете в някои държави членки по отношение на вписванията за Естония, Литва и Полша (ОВ L 35, стр. 12), в частта относно включването на община Czyże, останалата част от община Zabłudów, както и на община Hajnówka с град Hajnówka в част II от приложението към Решение 2014/709/ЕС,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага три твърдения.
 1.
 Първото твърдение е за нарушение на принципа на пропорционалност поради нарушаване на изискването за необходимост от обжалваните мерки за постигане на планираните цели, нарушение на изискването за пригодност на обжалваните мерки за постигане на планираните цели и нарушение на изискването за пропорционалност в тесен смисъл на обжалваните мерки.
 2.
 Второто твърдение е относно съществени процесуални нарушения на Регламент (ЕС) No 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, стр. 3) и на правилника на Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите.
 3.
 Третото твърдение е за нарушение на задължението за мотивиране на обжалваното решение.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/59
 Жалба, подадена на 26 април 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-37/13)
 2013/C 207/100
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues и A. Blot, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на OLAF, с което се отхвърля искането за подновяване на договора на жалбоподателя, след отмяната на това решение с решение на Съда на публичната служба, и искането за изплащане на обезщетение за неимуществените и имуществените вреди, които се твърди, че са претърпени
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ООСД (орган, оправомощен да сключва договори) от 8 август 2012 г., с което се отхвърля искането за подновяване на договора на жалбоподателя;
 —
 при необходимост да се отмени мълчаливия отказ от 12 август 2010 г., с който се отхвърля искането за подновяване на договора на жалбоподателя, ако отмяната му се оспори в дело по обжалване пред Общия съд на Съюза;
 —
 и доколкото е необходимо, да се отмени решението на ООСД от 17 януари 2013 г., с което се отхвърля административната жалба, подадена от жалбоподателя на 21 септември 2012 г.;
 —
 за претърпените имуществени вреди на жалбоподателя да се присъди сума, съответстваща на разликата във възнаграждението, което жалбоподателят би получавал, ако договорът му като срочно нает служител в OLAF бе продължен за още 4 години, и възнаграждението, което получава от май 2011 г. (като се вземат предвид неговите пенсионни права и нормалното развитие на кариерата му);
 —
 на жалбоподателя да се изплати обезщетение за претърпените имуществени вреди, поради пропуснатата възможност за сключване на договор за неопределено време, което обезщетение е определено ex aequo et bono и в предварителен размер на 250 000 евро;
 —
 за претърпените неимуществени вреди да му присъди сума, която е определена ex aequo et bono и в предварителен размер на 10 000 евро;
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/19
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 25 ноември 2008 г. — Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V./Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
 (Дело C-511/08)
 (2009/C 32/30)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.
 Ответник: Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли разпоредбите на член 6, параграф 1, изречение 2 и на член 6, параграф 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която разходите за изпращане на стоките могат да се фактурират на потребителя, дори когато той се е отказал от договора?
 (1) ОВ L 144, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 160.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/6
 Решение на Общия съд от 6 февруари 2014 г. — AC-Treuhand/Комисия
 (Дело T-27/10) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазари на калаени топлинни стабилизатори и на топлинни стабилизатори ЕСМ/естери - Решение, с което се констатират две нарушения на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Консултантско предприятие, което не извършва дейност на съответните пазари - Глоби - Искане за отмяна - Понятие за предприятие - Принцип на законоустановеност на престъплението и наказанието - Продължителност на нарушението - Погасителна давност - Продължителност на административното производство - Разумен срок - Право на защита - Късно уведомяване за процедурата по разследване - Таван от 10 % от оборота - Налагане на санкция за две нарушения с едно и също решение - Понятие за едно-единствено нарушение - Искане за изменение - Размер на глобите - Продължителност на нарушенията - Продължителност на административното производство - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Стойност на продажбите - Символична глоба - Правомощия за пълен съдебен контрол)
 2014/C 78/12
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: AC-Treuhand AG (Цюрих, Швейцария) (представители: C. Steinle и I. Bodenstein, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Ronkes Agerbeek и R. Sauer, подпомагани от A. Böhlke, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2009) 8682 окончателен на Комисията от 11 ноември 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38.589 — Топлинни стабилизатори), и при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на наложените глоби.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда AC-Treuhand AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/43
 Определение на Общия съд от 9 юни 2010 г. — BASF Plant Science и др./Комисия
 (Дело T-293/08) (1)
 (Сближаване на законодателствата - Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда - Процедура за разрешаване на пускането на пазара - Неприемане на решение - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2010/C 221/71
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: BASF Plant Science GmbH (Ludwigshafen, Германия); Plant Science Sweden AB (Svalöv, Швеция); Amylogene HB (Svalöv); и BASF Plant Science Co. GmbH, по-рано BASF Plant Science Holding GmbH (Ludwigshafen) (представители: D. Waelbroeck и U. Zinsmeister, avocats, и D. Slater, solicitor)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. O’Reilly и M. C. Zadra)
 Встъпила страна в подкрепа на исканията на ответника: Кралство Дания (представители: J. Bering Liisberg и R. Holdgaard)
 Предмет
 Искане да се установи, че като не е приела решение по нотификацията от ищците за пускането на пазара на генетично модифициран сорт картофи „Amflora“, Комисията не е изпълнила задълженията си по член 18, параграф 1 от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ L 106, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75) и по член 5 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, стp. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 159).
 Диспозитив
 1.
 Отпаднало е основанието за постановяване на решение по иска.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 11.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 251/6
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 13 април 2016 г. — Marco Tronchetti Provera SpA и др./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 (Дело C-206/16)
 (2016/C 251/08)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Marco Tronchetti Provera SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, UniCredit SpA, Lauro Sessantuno SpA
 Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 Преюдициален въпрос
 Възпрепятства ли правилното прилагане на член 5, параграф 4, алинея 2 от Директива 2004/25/EО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане, във връзка с общите принципи, установени в член 3, параграф 1 от същата директива, както и правилното прилагане на общите принципи на европейското право — на правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания, пропорционалност, разумност, прозрачност и недопускане на дискриминация — национална разпоредба като член 106, параграф 3, буква d), подточка 2) от Законодателен декрет No 58 от 24 февруари 1998 г. (Единен текст на разпоредбите в областта на финансовото посредничество по смисъла на членове 8 и 21 от Закон No 52 от 6 февруари 1996 г.) и последващите му изменения, и като член 47-octies от решение No 11971 от 14 май 1999 г. на Commissione Nazionale per le Società e la Borsa — Consob (Правилник за прилагане на Законодателен декрет No 58 от 24 февруари 1998 г. относно правната уредба за емитентите) и последващите му изменения, в частта, в която посочените разпоредби овластяват Consob да увеличава цената на публичните предложения за поглъщане по горепосочения член 106, когато е налице обстоятелството „тайно споразумение между оферента или лицата, които действат съгласувано с него или с един или повече продавачи“, без да се конкретизира специфичното поведение, с което се осъществява фактическият състав, и следователно без да се установят ясно обстоятелствата и критериите, при наличието на които Consob е овластена да коригира с увеличение цената на публичните предложения за поглъщане?
 (1) Директива 2004/25/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (ОВ L 142, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44).


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/61
 Жалба, подадена на 3 юли 2010 г. — Merhzaoui/Съвет
 (Дело F-52/10)
 ()
 2010/C 221/99
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Mohamed Merhzaoui (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Отмяна на решението от 12 май 2010 г. за изготвяне на окончателен атестационен доклад на жалбоподателя за периода от 1 януари 2008 г. до 30 юни 2009 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 12 май 2010 г. за изготвяне на окончателен атестационен доклад на жалбоподателя за периода от 2008—2009 г.,
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/19
 Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Nycomed Danmark/EMA
 (Дело T-52/09) (1)
 (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Разрешение за търговия с лекарствен продукт - Регламент (ЕО) No 1901/2006 - Заявление за освобождаване от задължението за представяне на план за педиатрично изследване - Решение на EMA за отхвърляне - Злоупотреба с власт)
 2012/C 32/35
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Дания) (представители: първоначално C. Schoonderbeek и H. Speyart van Woerden, avocats, впоследствие C. Schoonderbeek)
 Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA) (представители: V. Salvatore и N. Rampal Olmedo)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и P. Antunes); Кралство Белгия (представители: T. Materne и C. Pochet); Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Ossowski и H. Walker, подпомагани от J. Stratford, barrister); Френска република (представители: G. de Bergues, A. Adam, R. Loosli Surrans и J. S. Pilczer) и Европейска комисия (представители: P. Oliver и M. Šimerdová)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Европейската агенция по лекарствата (EMA) от 28 ноември 2008 г., с което се отхвърля заявлението на жалбоподателя за освобождаване на конкретен лекарствен продукт — перфлубутан, съгласно изменения Регламент (ЕО) No 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Nycomed Danmark ApS да заплати направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската агенция по лекарствата (EMA), включително тези по обезпечителното производство.
 3.
 Португалската република, Кралство Белгия, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, Френската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски, включително тези по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 82, 4.4.2009 г.


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/3
 Решение на Съда (втори състав) от 15 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — M-K Europa GmbH & Co. KG/Stadt Regensburg
 (Дело C-383/07) (1)
 (Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) No 258/97 - Член 1, параграфи 1-3 - Нови храни и нови хранителни съставки)
 (2009/C 55/03)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: M-K Europa GmbH & Co. KG
 Ответник: Stadt Regensburg
 В присъствието на: Landesanwaltschaft Bayern
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на член 1, параграф 2, точки г) и д), и параграф 3 от Регламент (ЕО) No 258/97 на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 1997 година относно нови храни и нови хранителни съставки (ОВ L 43, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 20, стр. 245) — Нов характер на храна, пусната на пазара на ограничена географска територия на Общността (Сан Марино) малко преди влизането в сила на регламента, когато храната е произведена от съставки, относно които е спорна склонността за консумация от човека, или тази склонност може да бъде установена само за трета държава (Япония) — Задължение за това продукт да бъде подложен на контрол
 Диспозитив
 1)
 Вносът на хранителен продукт в Сан Марино преди влизането в сила на Регламент (ЕО) No 258/97 на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 1997 година относно нови храни и нови хранителни съставки не е релевантно обстоятелство при преценката дали този продукт отговаря на условието, свързано с това храната да е използвана в значителна степен в рамките на Общността за консумация от човека по смисъла на член 1, параграф 2 от посочения регламент.
 2)
 Обстоятелството, че всички съставки на хранителен продукт, разглеждани поотделно, отговарят на предвиденото в член 1, параграф 2 от Регламент No 258/97 условие или имат безвреден характер, не би могло да се счита за достатъчно, за да се избегне приложението на този регламент към произведения хранителен продукт. За да бъде преценено дали последният трябва да бъде квалифициран като нова храна по смисъла на Регламент No 258/97, компетентният национален орган трябва да се произнася относно всеки конкретен случай, като взема предвид съвкупността от характеристиките на хранителния продукт, както и производствения процес.
 3)
 Обстоятелството, че всички водорасли, които влизат в състава на даден хранителен продукт по смисъла на член 1, параграф 2, буква г) от Регламент No 258/97, отговарят на условието да бъдат използвани в значителна степен в рамките на Общността за консумация от човека по смисъла на член 1, параграф 2 от този регламент, не е достатъчно, за да бъде избегнато приложението на посочения регламент към въпросния продукт.
 4)
 Придобитият само извън Европа опит относно безвредността на хранителен продукт не е достатъчен, за да се приеме, че този продукт спада към категорията хранителни продукти, „които имат история на безопасна употреба“ по смисъла на член 1, параграф 2, буква д) от Регламент No 258/97.
 5)
 Предприемачът не е задължен да започне установената в член 13 от Регламент No 258/97 процедура.
 (1) ОВ C 283, 24.11.2007 г.


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/35
 Жалба, подадена на 16 декември 2015 г. — Португалска република/Комисия
 (Дело T-733/15)
 (2016/C 068/45)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и M. Figueiredo, подпомагани от L. Silva Morais, advogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на Комисията, съобщено от генералния секретар на Комисията в писмо SG-Greffe (2015) D/11533 от 12 октомври 2015 г. (1)
 —
 Да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Португалската република смята, че искането за плащане, препратено от Генералния секретар на Европейската комисия с писмо SG-Greffe (2015) D/11533 от 12 октомври 2015 г., е засегнато от следните пороци и следователно трябва да бъде обявено за невалидно:
 1 —
 Обосновката за приемането на обжалвания акт се основава на изземване на правомощията от правната сфера на Европейския съюз от страна на Комисията, което води до порок липса на компетентност.
 2 —
 Актът се основава на изкуствено разпределяне на последиците от решението на Съда, постановено по дело C-76/13, поради което е опорочено от нарушение на Договора и всякакви разпоредби, свързани с неговото прилагане.
 3 —
 Актът на Комисията, предмет на настоящата жалба за отмяна, не зачита силата на присъдено нещо, като в това отношение също е опорочен от нарушение на Договора и всякакви разпоредби, свързани с неговото прилагане.
 4 —
 Актът е опорочен от същата незаконосъобразност, тъй като не зачита принципите на правна сигурност, стабилност на правоотношенията и оправдани правни очаквания, признати от правото на Съюза.
 5 —
 Актът не зачита принципа за забрана на двойното наказване, който не допуска постигането чрез нов индивидуален юридически акт на това, което не е постигнато преди това чрез съдебно решение, а това води порок поради нарушение Договора и всякакви разпоредби, свързани с неговото прилагане.
 (1) Решение на Генералния директор на Генерална дирекция „Съобщителни мрежи, съдържание и технологии“ на европейската комисия, с което от Португалската република се иска да заплати сумата от 580 000 EUR като задължителна имуществена санкция за периода 25 юни — 21 август 2014 г. , постановена от Съда по дело C-76/13.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/25
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg (Германия) на 23 август 2010 г. — Söll GmbH/Tetra GmbH
 (Дело C-420/10)
 ()
 (2010/C 288/43)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Söll GmbH
 Ответник: Tetra GmbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли, за да бъде квалифициран като „биоцид“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква a) от Директива 98/8/ЕО (1) разглежданият продукт да оказва пряко биологично или химическо въздействие върху вредителя, с цел да го унищожи, отблъсне или обезвреди, да предотврати увреждащото му действие или да се бори с него по всякакъв друг начин, или е достатъчно той да оказва само непряко въздействие върху вредителя?
 2.
 В случай, че за да бъде квалифициран като „биоцид“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква a) от Директива 98/8/ЕО, Съдът счита, че е достатъчно да е налице обикновено непряко биологично или химическо въздействие на продукта върху вредителя: На какви изисквания трябва да отговаря непрякото биологично или химическо въздействие на продукта върху вредителя, за да може продуктът да бъде квалифициран като „биоцид“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква a) от Директива 98/8/ЕО или за да се докаже характера на „биоцид“ е достатъчно всякакво непряко въздействие, независимо от вида му?
 (1) Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно пускането на пазара на биоциди (ОВ L 123, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 24, стр. 67).


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/14
 Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Bacău (Румъния) на 13 септември 2010 г. — SC SEMTEX SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
 (Дело C-440/10)
 ()
 2010/C 328/25
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Bacău
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SC SEMTEX SRL
 Ответник: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
 Преюдициални въпроси
 1.
 Член 110, параграф 1 [ДФЕС] (предишен член 90 ЕО), съгласно който „нито една държава-членка не може да налага, пряко или косвено, каквито и да било вътрешни данъци върху стоките на други държави-членки, които надвишават наложените пряко или косвено върху подобните местни стоки“, не допуска въвеждането за автомобилите с характеристиките, определени в Ordonanța de Urgență a Guvernului No 50/2008, на такса за замърсяване, налагана при първата им регистрация на територията на държава членка, такса, която може да представлява вътрешен данък върху стоките от други държави членки, като се има пред вид, че таксата не се събира при пререгистрацията в Румъния на автомобил, чиито характеристики са еднакви с характеристиките на внесен употребяван автомобил?
 2.
 Член 110, параграф 2 ДФЕС (предишен член 90 ДЕО), съгласно който никоя държава-членка не може да налага върху стоките от други държави-членки вътрешни данъци от такъв характер, че да дава косвена закрила на други стоки, не допуска въвеждането за автомобилите с характеристиките, определени в Ordonanța de Urgență a Guvernului No 50/2008, на такса за замърсяване, която се събира при първата им регистрация на територията на държава членка, като се има пред вид, че с Ordonanța de Urgență a Guvernului No 218/2008 от плащане на таксата за замърсяване е освободена онази категория автомобили, която съответства на техническите характеристики на произведените в Румъния автомобили.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/39
 Решение на Общия съд от 26 октомври 2010 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-236/07) (1)
 (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Приключване на сметки - Финансова година 2006 - Дата на прилагане на член 32, параграф 5, първа алинея от Регламент (ЕО) No 1290/2005 - Обвързваща сила на едностранно изявление на Комисията, приложено към протокола от заседание на Корепер)
 2010/C 346/77
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Федерална република Германия (представители: първоначално г-н M. Lumma и г-н J. Möller, а впоследствие г-н Möller и г-н N. Graf Vitzthum)
 Ответник: Европейска комисия (представител: г-н F. Erlbacher)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2007/327/ЕО на Комисията от 27 април 2007 г., за приключване на сметките на разплащателните агенции на държавите членки за разходите, финансирани от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, за финансовата 2006 година (ОВ L 122, стр. 51).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 211 от 8.9.2007 г.


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/55
 Жалба, подадена на 27 юни 2014 г. — Grandi Navi Veloci/Комисия
 (Дело T-506/14)
 2014/C 282/74
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Grandi Navi Veloci SpA (Palermo, Италия) (представители: S. Grassani, S. Ravenna и A. Franchi, avvocati)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Европейската комисия C(2013) 9101 окончателен от 22 януари 2014 г. в частта, в която Комисията е приела, че субсидията, отпусната на Saremar за осъществяване на рекламни дейности, и гаранциите (банкови гаранции и писма за намеренията), предоставени от Regione Sardegna, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдените разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Европейската комисия C(2013) 9101 окончателен от 22 януари 2014 г. относно мерки за помощ, приведени в изпълнение от Regione autonoma della Sardegna в полза на Saremar [дела SA.32014 (2011/C), SA32015 (2011/C), SA.32016 (2011/C)]. С посоченото решение Комисията приема по-специално, че субсидията, отпусната на Saremar, за осъществяване на рекламни дейности и гаранциите (банкови гаранции и писма за намеренията), предоставени от Regione Sardegna, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 С първото правно основание, изведено от нарушение и неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС, Grandi Navi Veloci твърди, че решението е опорочено, що се отнася до твърдението, че не е налице икономическо предимство за Saremar в резултат на получената сума от Regione Sardegna за предполагаеми рекламни дейности. Според жалбоподателя Комисията нарушила член 107, параграф 1 ДФЕС в частта, в която е приела, че заплатената цена от Regione Sardegna като възнаграждение за рекламните дейности, поверени на Saremar, на стойност 3 0 00 000 EUR съответства на пазарните стойности и не е налице изискването за икономическо предимство в полза на бенефициера.
 2.
 С второто правно основание Grandi Navi Veloci твърди, на първо място, очевидна грешка в преценката на Комисията, що се отнася до твърдението, че методът, използван от назначеното от Tribunale di Genova вещо лице, е неподходящ; и на второ място се оплаква от поведението на Комисията от гледна точка на липсата на разследване и нарушаването на принципа на добра администрация.
 3.
 С третото правно основание Grandi Navi Veloci изтъква противоречието и недостатъчна обоснованост на решението съгласно член 296 ДФЕС във връзка с квалификацията на мярката, свързана с предполагаемите рекламни дейности, като непредставляваща държавна помощ.
 4.
 С четвъртото правно основание Grandi Navi Veloci твърди, на първо място нарушение и неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС във връзка с твърдението, че не е налице държавна помощ по отношение на банковите гаранции и писма за намеренията и, на второ място, произтичащото от това неизпълнение на задължението за мотивиране на решението съгласно член 296 ДФЕС.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/23
 Решение на Общия съд от 12 май 2011 г. — Jager & Polacek/СХВП (REDTUBE)
 (Дело T-488/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „REDTUBE“ - Нерегистрирана по-ранна национална марка „Redtube“ - Неплащане в срок на таксата за възражение - Решение, с което се приема, че възражението не е било подадено - Член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2869/95 - Защита на оправданите правни очаквания - Правило 17 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Производство ex parte - Член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 216/96 - Правило 18 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Правен характер на съобщението на СХВП, с което се уведомява, че дадено възражение е счетено за допустимо - Правило за паралелизъм на формата и за actus contrarius - Член 80 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 186/43
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Jager & Polacek GmbH (Виена, Австрия) (представители: A. Renck, V. von Bomhard и T. Dolde, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 29 септември 2009 г. (преписка No R 442/2009-4), постановено в производство по възражение между Jager & Polacek GmbH и RT Mediasolutions s.r.o.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Jager & Polacek GmbH да понесе съдебните разноски.
 (1) ОВ 7, 13.2.2010 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/15
 Решение на Съда (шести състав) от 1 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-575/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2005/56/ЕО - Презгранични сливания на дружества с ограничена отговорност - Липса на транспониране в предвидения срок)
 2009/C 282/27
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: V. Peere и P. Dejmek)
 Ответник: Кралство Белгия (представител: D. Haven)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2005/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно презграничните сливания на дружества с ограничена отговорност (ОВ L 310, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 107)
 Диспозитив
 1.
 Като не е приело в предвидения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно презграничните сливания на дружества с ограничена отговорност Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 2.
 Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.