text:
 26.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/27
 Определение на Общия съд от 22 март 2012 г. — Viasat Broadcasting UK/Комисия
 (Дело T-114/09) (1)
 (Държавни помощи - Възстановяване на помощта - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2012/C 151/42
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Обединено кралство) (представители: адв. S. Kalsmose-Hjelmborg и адв. M. Honoré)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално N. Khan и B. Martenczuken, впоследствие B. Stromsky и L. Flynn)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представители: първоначално J. Bering Liisberg, впоследствие C. Vang, подпомагани от адв. P. Biering и адв. K. Lundgaard Hansen); и TV2/Danmark A/S (Odense C, Дания) (представител: адв. O. Koktvedgaard)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2008) 4224 окончателен на Комисията от 4 август 2008 г. по преписка N 287/2008 относно помощ за оздравяване, предоставена на TV2 Danmark A/S
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Viasat Broadcasting UK Ltd, Европейската комисия, Кралство Дания и TV2 Danmark A/S понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 141, 20.6.2009 г.


text:
 7.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 271/25
 Дело, заведено на 26 юли 2010 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-8/10)
 2010/C 271/05
 На 26 юли 2010 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Markus Schneider, в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:
 1.
 с неприемането или с неуведомяването в предвидения срок на Надзорния орган относно мерките, необходими за пълното транспониране в националното законодателство на акта, посочен в точка 1 от приложение VII към Споразумението за ЕИП (Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Република Исландия не е изпълнила своите задължения съгласно член 63, параграф 1 от директивата и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП;
 2.
 Република Исландия поема разходите по съдебното производство.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:
 —
 искът се отнася до неспазването от страна на Исландия на мотивираното становище, издадено от Контролния орган на ЕАСТ, относно неприемането или неуведомяването на Органа относно всички необходими мерки за пълното прилагане на акта на ЕИП, съответстващ на Директива 2005/36/ЕО на Европейския съюз относно признаването на професионалните квалификации, изменена,
 —
 мерките, които Исландия трябва да предприеме за приемането на национални разпоредби относно специфични секторни правила за признаване на професионалните квалификации, получени в други държави от ЕИП,
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че не е получил информация от Исландия, според която актът е напълно транспониран в националното право, нито разполага с някаква друга информация, която да му позволи да стигне дo това заключение,
 —
 исландското правителство не оспори факта, че е закъсняло да транспонира напълно акта.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/15
 Решение на Общия съд от 21 септември 2012 г. — Wesergold Getränkeindustrie/СХВП — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD)
 (Дело T-278/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „WESTERN GOLD“ - По-ранни национални, международна и общностна словни марки „WESERGOLD“, „Wesergold“ и „WeserGold“ - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Отличителен характер на по-ранните марки)
 2012/C 343/23
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Германия) (представители: P. Goldenbaum, T. Melchert и I. Rohr, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Pethke)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Германия) (представители: A. Marx и M. Schaeffer, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 24 март 2010 г. (преписка R 770/2009-1) относно производство по възражение между Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG и Lidl Stiftung & Co. KG
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 24 март 2010 г. (преписка R 770/2009-1).
 2.
 СХВП понася освен направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG.
 3.
 Lidl Stiftung & Co. KG понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 221, 14.8.2010 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/21
 Преюдициално запитване от Cour administrative d'appel de Douai (Франция), постъпило на 21 декември 2015 г. — Wenceslas de Lobkowicz/Ministère des Finances et des Comptes publics
 (Дело C-690/15)
 (2016/C 098/27)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour administrative d'appel de Douai
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Wenceslas de Lobkowicz
 Ответник: Ministère des Finances et des Comptes publics
 Преюдициален въпрос
 Има ли принцип на правото на Съюза, който да не допуска облагането на длъжностно лице на Европейската комисия с общата социална вноска, социалната удръжка и допълнителните вноски към тази удръжка в размер на 0,3 % и 1,1 % върху доходи от недвижими имоти, получени в държава — членка на Европейския съюз?


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/19
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 април 2013 г. — Turbu.com Mobile Phone’s BV, друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-164/13)
 2013/C 171/38
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Turbu.com Mobile Phone’s BV
 Друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 Когато въз основа на обективни данни е установено, че със стоките е извършена данъчна измама и че данъчнозадълженото лице е знаело или е трябвало да знае, че участва в нея, длъжни ли са националните органи и съдилища съгласно правото на Съюза да откажат да му признаят право на приспадане, при положение че националното право не предвижда в такива случаи да не се признава право на приспадане?


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/37
 Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г. — Nanu-Nana Joachim Hoepp/СХВП —Vincci Hoteles (NAMMU)
 (Дело T-498/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „NAMMU“ - Относително основание за отказ - Доказателство за реалното използване на по-ранната марка - Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009 и правило 22, параграфи 2 — 4 от Регламент (ЕО) No 2868/95))
 (2015/C 034/43)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Бремен, Германия) (представители: A. Nordemann, T. Boddien и M. Maier, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Vincci Hoteles, SA (Alcobendas, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 27 юни 2013 г. (преписка R 611/2012-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG и Vincci Hoteles SA.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 344, 23.11.2013 г.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/37
 Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Estévez Puerto и др./Комисия и ЕСП
 (Дело T-504/17)
 (2017/C 347/47)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: José Ramón Estévez Puerto (Jeréz de la Frontera, Испания) и други 14 жалбоподатели (представители: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín и B. Fernández García, abogados)
 Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд да отмени:
 —
 Решение (SRB/EES/2017/08) на Единния съвет за преструктуриране от изпълнителната му сесия от 7 юни 2017 г., с което е одобрена процедурата за преструктуриране по отношение на институцията Banco Popular Español, S.A;
 —
 Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 г. за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español.
 Основания и основни доводи
 Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/63
 Жалба, подадена на 7 април 2009 г. — Roumimper/Европол
 (Дело F-41/09)
 2009/C 180/115
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Jaques Pierre Roumimper (Zoetermeer, Нидерландия) (представители: P. de Casparis и D. Dane, avocats)
 Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 12 юни 2008 г., с което ответникът е посочил на жалбоподателя, че не може да му предложи постоянно назначение, както и решението, постановено по жалба на 7 януари 2009 г., с което изложените от жалбоподателя твърдения за нарушения срещу решението от 12 юни 2008 г. се приемат за неоснователни,
 —
 да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


text:
 15.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 448/38
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 5 ноември 2014 г. — CY/ЕЦБ
 (Дело F-68/13) (1)
 ((Смърт на жалбоподателя - Възобновяване на устната фаза на производството - Отказ на правоприемника да встъпи в производството - Липса на основание за произнасяне))
 (2014/C 448/48)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CY (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, адвокати)
 Ответник: Европейска централна банка (представители: E. Carlini и F. Feyerbacher, и B. Wägenbaur, адвокат)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на решението за закриване на административната проверка относно проявен според жалбоподателя спрямо него психически тормоз, и от друга страна, искане за отмяна на доклада от проверката и за заплащане на обезщетение за твърдените неимуществени вреди
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Всяка страна поема направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г., стр. 31.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/40
 Определение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2008 г. — Gibtelecom/Комисия
 (Съединени дела T-433/03, T-434/03, T-367/04 и T-244/05) (1)
 (Конкуренция - Далекосъобщения - Решения за оставяне без разглеждане на жалби на основание член 86 ЕО - Невземане на становище от страна на Комисията по жалби на основание член 86 ЕО - Жалби за отмяна - Искове за установяване на неправомерно бездействие - Отпадане на предмета на правния спор в хода на производството - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 (2008/C 223/67)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Gibtelecom Ltd (Гибралтар) (представители: M. Llamas, barrister, и B. O'Connor, solicitor)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално F. Castillo de la Torre и A. Whelan, впоследствие F. Castillo de la Torre)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на твърдяни решения на Комисията от 17 октомври 2003 г., 5 юли 2004 г. и 26 април 2005 г., които оставят без разглеждане две жалби, с които Комисията е поканена да предприеме действия на основание член 86, параграф 3 ЕО с цел да преустанови нарушения на общностното право, за които се твърди, че са извършени от Кралство Испания и от друга страна, искане, целящо да установи, в съответствие с член 232 ЕО, че като не е взела становище относно действията, които възнамерява да предприеме по определени аспекти на едната от горепосочените жалби, Комисията не е изпълнила задълженията си по общностното право.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за постановяване на решение по същество.
 2)
 Липсва основание за произнасяне по направената от Кралство Испания молба за встъпване по дело Т-367/04.
 3)
 Gibtelecom Ltd и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 59, 6.3.2004 г.


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/7
 Жалба, подадена на 13 септември 2013 г. от Cytochroma Development, Inc. срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 3 юли 2013 г. по дело T-106/12 — Cytochroma Development, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-490/13 P)
 2013/C 352/13
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Cytochroma Development, Inc. (представители: S. Malynicz, Barrister, A. Smith, Solicitor)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Teva Pharmaceutical Industries, Ltd.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Съдът:
 —
 да отмени решението на Общия съд от 3 юли 2013 г. по дело T-106/12,
 —
 да осъди СХВП да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят поддържа, че обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено по следните съображения:
 —
 Общият съд е нарушил член 65, параграф 6 от Регламента за марката на Общността (1) и член 1г, параграф 1 от Регламент No 216/96 (2) по отношение на мерките, приети от СХВП, за да се съобрази с решението на Общия съд,
 —
 Общият съд е нарушил принципа на правната сигурност, както и член 17 от Харта на основните права на Европейския съюз.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 216/96 на Комисията от 5 февруари 1996 година за установяване на процедурни правила за организацията на дейността на апелативните състави към Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайн) (ОВ L 28, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 221).


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/16
 Определение на Общия съд от 29 януари 2013 г. — Unindustria и др./Комисия
 (Дело T-273/00) (1)
 (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Намаления на социалноосигурителни вноски в полза на предприятия, установени на територията на Венеция и Киоджа - Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяване на изплатените помощи - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
 2013/C 86/25
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) (Венеция, Италия); Comitato «Venezia vuole vivere» (Венеция); Siram SpA (Милано, Италия); Fiorital Srl (Венеция); Jesurum di M. e A. Levi Morenos Sas (Венеция); Grafiche Veneziane Srl (Венеция); Cantiere navale De Poli SpA (Пелестрина, Италия); Aive Srl (Маркон, Италия); Bortoli Ettore Srl (Венеция); Tessuti Artistici Fortuny SpA (Венеция); Lorenzo Rubelli SpA (Венеция); Tecnomare SpA (Венеция) и Arsenale Venezia SpA (Венеция) (представители: адв. A. Vianello, адв. M. Merola и адв. A. Sodano)
 Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, подпомаган от адв. A. Dal Ferro)
 Встъпила страна, подпомагаща жалбоподателите: Италианска република (представители: първоначално U. Leanza, впоследствие I. Braguglia, впоследствие R. Adam и накрая I. Bruni, подпомагани от G. Aiello и P. Gentili, avvocati dello Stato)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощи в полза на предприятията, установени на територията на Венеция и Киоджа, предвидени в Закон No 30/1997 и в Закон No 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски (ОВ L 150, 2000 г., стр. 50).
 Диспозитив
 1.
 Произнася се по посоченото от Европейската комисия възражение за недопустимост с решението по същество.
 2.
 Отхвърля жалбата като отчасти явно неоснователна.
 3.
 L’Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria), Comitato «Venezia vuole vivere», Siram SpA, Fiorital Srl, Jesurum di M. e A. Levi Morenos Sas, Grafiche Veneziane Srl, Cantiere navale De Poli SpA, Aive Srl, Bortoli Ettore Srl, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Lorenzo Rubelli SpA, Tecnomare SpA и Arsenale Venezia SpA понасят наред с направените от тях съдебни разноски и тези на Комисията.
 4.
 Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 355, 9.12.2000 г.


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/26
 Жалба, подадена на 21 юни 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-58/13)
 2013/C 352/51
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: L. Mansullo, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за обезщетение на вредите, понесени поради твърдяно нарушение на правото му на поверителност, поради изпращането от страна на ответника на писмо, отнасящо се до положението на жалбоподателя, на адвокат, който не го е представлявал.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени, независимо от това как е формулирано, решението за отхвърляне на искането от 9 март 2012 г., адресирано от жалбоподателя до Комисията, която го е получила надлежно,
 —
 да се отмени известието от 28 юни 2012 г.,
 —
 да се отмени, независимо от това как е формулирано, решението за отхвърляне на жалбата от 26 септември 2012 г., подадена срещу решението за отхвърляне на искането от 9 март 2012 г., адресирано от жалбоподателя до Комисията, която го е получила надлежно,
 —
 quatenus oportet, да се отмени известието от 1 февруари 2013 г.,
 —
 да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя сумата от 10 000,00 EUR, заедно с лихва в размер на 10 % годишно, с годишна капитализация, считано от 9 март 2012 г. до окончателното изплащане на посочената сума,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/50
 Жалба, подадена на 21 януари 2009 г. — Biocaps/Комисия
 (Дело T-24/09)
 (2009/C 55/89)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Biocaps (Orsay, Франция) (представители: Y.-R. Guillou, H. Speyart и T. Verstraeten, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени спорното решение; и
 —
 да се осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски и тези, направени от жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят, правен субект, отговорен за стопанисването на Laboratoire Champagnat Desmoulins Philippakis, иска отмяна на Решение C(2008) 6524 на Комисията от 29 октомври 2008 година, с което Комисията разпорежда съгласно член 20, параграф 4 от Регламент No 1/2003 (1) на посочената лаборатория, както и на всички пряко или непряко контролирани от нея субекти, да се подчинят на проверка относно участието им в и/или евентуалното прилагане на споразумения или съгласувани практики, които противоречат на разпоредбите на член 81 ЕО и/или на член 82 ЕО.
 Това поведение по-специално се изразило във формата на решения, които имали за цел да възпрепятстват достъпа на фармацевтите и/или на юридическите лица до пазара на услуги, свързани с медицинските биологични анализи, да ограничат дейността им на този пазар или да ги изключат от него.
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят посочва едно-единствено правно основание, изведено от нарушение на принципа, според който решенията на общностните институции трябва да бъдат отправени към субекти, които имат правосубектност, тъй като адресатът на спорното решение вече не съществувал към момента на приемането на решението.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/21
 Решение на Общия съд от 21 март 2012 г. — Marine Harvest Norway и Alsaker Fjordbruk/Съвет
 (Дело T-113/06) (1)
 (Дъмпинг - Внос на сьомга с произход от Норвегия - Определяне на производството на Общността - Подобен продукт - Съставяне на представителната извадка на производителите в Общността)
 2012/C 133/40
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Marine Harvest Norway AS, правоприемник на Fjord Seafood Norway AS (Bergen, Норвегия), и Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Норвегия) (представители: адв. J. M. Juuhl-Langseth и адв. P. Dyrberg)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и B. Driessen, подпомагани от адв. G. Berrisch)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално P. Stancanelli и K. Talabér-Ritz, впоследствие K. Talabér-Ritz, T. Scharf и H. van Vliet, подпомагани от E. McGovern, barrister)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 85/2006 на Съвета от 17 януари 2006 година за налагане на окончателни антидъмпингови мита и окончателното събиране на временни мита, наложени върху вноса на отгледана в рибовъдни стопанства сьомга с произход от Норвегия (ОВ L 15, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 99)
 Диспозитив
 1.
 Отменя Регламент (ЕО) No 85/2006 на Съвета от 17 януари 2006 година за налагане на окончателни антидъмпингови мита и окончателното събиране на временни мита, наложени върху вноса на отгледана в рибовъдни стопанства сьомга с произход от Норвегия, в частта, която се отнася до Marine Harvest Norway AS, правоприемник на Fjord Seafood Norway AS, за антидъмпинговите мита, приложени към вноса от последното дружество до 18 септември 2007 г., и до Alsaker Fjordbruk AS.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Marine Harvest Norway, правоприемник на Fjord Seafood Norway, и от Alsaker Fjordbruk.
 4.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 131, 3.6.2006 г.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/20
 Решение на Общия съд от 29 ноември 2016 г. — T & L Sugars и Sidul Açúcares/Комисия
 (Дело T-103/12) (1)
 ((Извъндоговорна отговорност - Селско стопанство - Захар - Извънредни мерки - Доставки на пазара на Съюза - Пазарна 2011/2012 година - Правна норма, която има за цел да се предоставят права на частноправни субекти - Достатъчно съществено нарушение - Регламент (ЕО) No 1234/2007 - Принцип на недопускане на дискриминация - Пропорционалност - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Задължение за полагане на грижа и принцип на добра администрация))
 (2017/C 022/26)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: T & L Sugars Ltd (Лондон, Обединено кралство), Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Португалия) (представители: първоначално D. Waelbroeck, адвокат, и D. Slater, solicitor, впоследствие D. Waelbroeck)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателите: DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA (Coruche, Португалия) (представител: M. Mendes Pereira, адвокат), RAR — Refinarias de Açúcar Reunidas, SA (Порто) (представител: M. Mendes Pereira, адвокат), Lemarco SA, (Букурещ, Румъния), Lemarco Cristal Srl (Urziceni) и Zaharul Liesti SA (Lieşti) (представители: L.-I. Van de Waart и D. Gruia Dufaut, адвокати), SFIR Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (Cesena, Италия) и SFIR Raffineria di Brindisi SpA (Cesena) (представители: P. Buccarelli и M. Todino, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Rossi и N. Donnelly, впоследствие P. Rossi и P. Ondrůšek)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Sitbon и A. Westerhof Löfflerová) и Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) (Брюксел, Белгия) (представител: C. Pitschas, адвокат)
 Предмет
 От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1239/2011 на Комисията от 30 ноември 2011 година за откриване на постоянна тръжна процедура за внос на захар с код по КН 1701 с намалено мито за пазарната 2011/2012 година (OВ L 318, 2011, стр. 4), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1240/2011 на Комисията от 30 ноември 2011 година за определяне на извънредни мерки относно пускането на извънквотна захар и изоглюкоза на пазара на Съюза при намалена такса за свръхпроизводство за пазарната 2011/2012 година (OВ L 318, 2011 г., стр. 9), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1281/2011 на Комисията от 8 декември 2011 година относно определянето на минималния размер на митото в отговор на подаването на тръжни оферти за първата частична покана за участие в търг в рамките на тръжната процедура, открита с Регламент за изпълнение (ЕС) No 1239/2011 (OВ L 327, 2011 г., стр. 60), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1308/2011 на Комисията от 14 декември 2011 година за определяне на коефициент на разпределение, отхвърляне на допълнителни заявления и закриване на периода за подаване на заявления за наличните количества извънквотна захар, предназначени за продажба на пазара на Съюза през пазарната 2011/2012 година, при намалена такса за свръхпроизводство (OВ L 332, 2011 г., стр. 8), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1316/2011 на Комисията от 15 декември 2011 година относно определянето на минималния размер на митото в отговор на подаването на тръжни оферти за втората частична покана за участие в търг в рамките на тръжната процедура, открита с Регламент за изпълнение (ЕС) No 1239/2011 (OВ L 334, 2011 г., стр. 16), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1384/2011 на Комисията от 22 декември 2011 година относно определянето на минималния размер на митото в отговор на подаването на тръжни оферти за третата частична покана за участие в търг в рамките на тръжната процедура, открита с Регламент за изпълнение (ЕС) No 1239/2011 (OВ L 343, 2011 г., стр. 33), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 27/2012 на Комисията от 12 януари 2012 година за определяне на минималния размер на митото за захар в отговор на четвъртата частична покана за участие в търг в рамките на тръжната процедура, открита с Регламент за изпълнение (ЕС) No 1239/2011 (OВ L 9, 2012 г., стр. 12), и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 57/2012 на Комисията от 23 януари 2012 година за преустановяване на тръжната процедура, открита с Регламент (ЕС) No 1239/2011 (OВ L 19, 2012 г., стр. 12), и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели в резултат от приемането на тези актове и от отказа на Комисията да вземе необходимите мерки за възстановяване на доставките на сурова захар от захарна тръстика.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда T & L Sugars Ltd и Sidul Açúcares, Unipessoal Lda да понесат освен собствените си съдебни разноски и тези на Европейската комисия.
 3)
 Съветът на Европейския съюз, DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA, RAR — Refinarias de Açùcar Reunidas, SA, Lemarco SA, Lemarco Cristal Srl, Zaharul Liesti SA, SFIR — Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA и SFIR Raffineria di Brindisi SpA, както и Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 151, 26.5.2012 г.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/7
 Решение на Съда (трети състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd/Sportradar GmbH, Sportradar AG
 (Дело C-173/11) (1)
 (Директива 96/9/ЕО - Правна закрила на базите данни - Член 7 - Право sui generis - База данни в реално време за срещи от първенства по футбол - Понятие за повторно използване - Място на повторното използване)
 2012/C 379/12
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd
 Ответници: Sportradar GmbH, Sportradar AG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни (ОВ L 77, стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 102), и по-специално на член 7 от нея — Право на създателя на база данни да забрани извличането и/или повторното използване на част от нейното съдържание — Понятия за извличане и повторно използване (член 7, параграф 2 от Директивата) — База данни, съдържаща информация в реално време за играещите се футболни срещи („Football Live“)
 Диспозитив
 Член 7 от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни трябва да се тълкува в смисъл, че изпращането от лице чрез уебсървър, който се намира в държава членка A, на предварително изтеглени от това лице данни от база данни, закриляна от правото sui generis по силата на посочената директива, на компютъра на друго лице, установено в държава членка Б, по искане на последното с цел съхраняването им в паметта на този компютър и визуализирането им на екрана му, представлява „повторно използване“ на посочените данни от изпратилото ги лице. Следва да се счита, че повторното използване е извършено поне в държава членка Б, ако съществуват данни, позволяващи да се заключи, че то е следствие от намерението на извършителя му да се насочи към установените в нея потребители — обстоятелство, което националната юрисдикция следва да прецени.
 (1) ОВ C 194, 2.7.2011 г.


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/12
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Napoli (Италия) на 17 януари 2013 г. — Mascolo/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 (Дело C-22/13)
 2013/C 86/20
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Napoli
 Страни в главното производство
 Ищец: Raffaella Mascolo
 Ответник: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 Преюдициални въпроси
 1.
 Представлява ли правната уредба в училищния сектор, така както е описана, еквивалентна мярка по смисъла на клауза 5 от Директива 1999/70/ЕО (1)?
 2.
 Кога трябва да се приеме, че едно трудово правоотношение е правоотношение в „държавния“ сектор по смисъла на клауза 5 от Директива 1999/70/ЕО, и по-специално че става дума за „специфични сектори и/или категории работници“, което следователно може да обоснове последици, които са различни от тези при трудовите правоотношения в частния сектор?
 3.
 Като се имат предвид обясненията, изложени в член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78/ЕО (2) и в член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2006/54/ЕО (3), включват ли се последиците от незаконосъобразното прекратяване на трудовото правоотношение в понятието условия за наемане на работа по клауза 4 от Директива 1999/70/ЕО? При утвърдителен отговор на предходния въпрос, оправдана ли е по смисъла на клауза 4 разликата между обичайно предвидените от националното право последици от незаконосъобразното прекратяване на срочно трудово правоотношение и на трудово правоотношение за неопределено време?
 4.
 По силата на принципа за лоялно сътрудничество, забранено ли е държава членка умишлено да опише пред Съда на Европейския съюз в рамките на производство по преюдициално запитване национална правна уредба, която не съответства на действителността, и задължен ли е националният съд, в отсъствието на алтернативно тълкуване на националното право, което да отговаря на произтичащите от принадлежността към Европейския съюз задължения, да тълкува, ако е възможно, националното право в съответствие с предложеното от държавата тълкуване?
 5.
 Част ли е от условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение по Директива 91/533/ЕИО (4) и по-специално по член 2, параграф 1 и параграф 2, буква д) указването на случаите, при които срочният трудов договор може да се преобразува в трудов договор за неопределено време?
 6.
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос, противоречи ли на член 8, параграф 1 от Директива 91/533/ЕИО, както и на целите на тази директива, и по-специално на целите, посочени в съображение 2 от нея, изменение с обратно действие на правната уредба, което не гарантира на работниците или служителите възможността да се ползват от правата си по директивата, тоест не гарантира спазването на посочените в документа за назначаване условия на труд?
 (1) Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).
 (2) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година 3а създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).
 (3) Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).
 (4) Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 година относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение (ОВ L 288, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 174).


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/30
 Решение на Първоинстанционния съд от 20 януари 2010 г. — Sungro и др./Съвет и Комисия
 (Дела T-252/07, 271/07 и 272/07) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Обща селскостопанска политика - Изменение на схемата за общностно подпомагане на памука - Дял IV, глава 10а от Регламент (ЕО) No 1782/2003, въведена с член 1, точка 20 от Регламент (ЕО) No 864/2004 - Отмяна на посочените разпоредби с решение на Съда - Причинно-следствена връзка)
 2010/C 51/58
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищци: Sungro, SA (Cordoue, Испания) (T-252/07); Eurosemillas, SA (Cordoue, Испания) (T-271/07); и Surcotton, SA (Cordoue, Испания) (T-272/07) (представител: L. Ortiz Blanco, avocat)
 Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Moore, A. De Gregorio Merino и A. Westerhof Löfflerova); и Европейска комисия (представители: L. Parpala и F. Jimeno Fernández, подпомагани от E. Díaz-Bastien Lopez, L. Divar Bilbao и J. Magdalena Anda, avocats)
 Предмет
 Искове за обезщетение на основание член 235 ЕО и член 288, втора алинея ЕО, целящи поправяне на вредата, която ищците твърдят, че са претърпели в резултат на приемането и прилагането през пазарната 2006/2007 година на глава 10а от дял IV от Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) No 2019/93, (ЕО) No 1452/2001, (ЕО) No 1453/2001, (ЕО) No 1454/2001, (ЕО) No 1868/94, (ЕО) No 1251/1999, (ЕО) No 1254/1999, (ЕО) No 1673/2000, (ЕИО) No 2358/71 и (ЕО) No 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177), въведена с член 1, точка 20 от Регламент (ЕО) No 864/2004 на Съвета от 29 април 2004 година за изменение на Регламент No 1782/2003 и за адаптиране на този регламент предвид присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия към Европейския съюз (ОВ L 161, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 134) и отменена с Решение на Съда от 7 септември 2006 г. по дело Испания/Съвет (C-310/04, Recueil, стр. I-7285)
 Диспозитив
 1.
 Съединява дела T-252/07, T-271/07 и T-272/07 за целите на постановяване на съдебното решение.
 2.
 Отхвърля исковете.
 3.
 Sungro, SA, Eurosemillas, SA, и Surcotton, SA, понасят направените от тях съдебни разноски, както и солидарно разходите, направени от Съвета на Европейския съюз и от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 211, 8.9.2007 г.


text:
 19.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/12
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Испания), постъпило на 24 февруари 2014 г. — Banco Grupo Cajatres S.A./María Mercedes Manjón Pinilla и наследници на г-н M.A. Viana Gordejuela
 (Дело C-90/14)
 2014/C 151/15
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro
 Страни в главното производство
 Взискател: Banco Grupo Cajatres S.A.
 Длъжници: María Mercedes Manjón Pinilla и наследници на г-н Miguel Ángel Viana Gordejuela
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допускат ли член [6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 г. относно неравноправните клаузи в потребителските договори] разпоредба като Преходна разпоредба 2 от Закон 1/2013 от 14 май, според която лихвата за забава се намалява във всички случаи, независимо дали клаузата за лихва за забава е изначално нищожна като неравноправна?
 2)
 Допускат ли член [3, параграф 1, член 4, параграф 1, член 6, параграф 1, и член 7, параграф 1 от Директива 93/13] национална разпоредба като член 114 от Закона за ипотеките, който позволява на националния съд при преценката на неравноправността на клауза за лихва за забава да провери единствено дали уговореният лихвен процент е повече от три пъти по-висок от законната лихва, но не и да вземе предвид други обстоятелства?
 3)
 Допускат ли член [3, параграф 1, член 4, параграф 1, член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13] национална разпоредба като член 693 от ЗГС, който позволява да се иска предсрочно връщане на целия кредит при неплащане на три месечни вноски, без да се вземат предвид други фактори като срокът и размерът на кредита или наличието на каквато и да е друга релевантна причина, и според който освен това избягването на последиците от посочената предсрочна изискуемост зависи от волята на кредитора, освен при ипотека върху основното жилище на длъжника по ипотечния кредит?
 (1) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273)


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/21
 Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 18 януари 2016 г. — Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága
 (Дело C-28/16)
 (2016/C 156/30)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Kúria
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)
 Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли да се приеме, че когато холдингово дружество, участващо активно в управлението на определени дейности на дъщерни дружества или цялата група от дружества, но не начислява на дъщерните дружества възнаграждение за услугите, предоставени във връзка с осъществяваната от активния холдинг дейност, нито съответния ДДС, то е данъчнозадължено лице за целите на ДДС по отношение на тези услуги?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли активният холдинг и съответно — при какви условия, да упражни правото си да приспадне ДДС, начислен за ползваните от него услуги, които са пряко свързани с облагаемите сделки на някои от дъщерните дружества?
 3)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли активният холдинг и съответно — при какви условия, да упражни правото си да приспадне ДДС, начислен за ползваните от него услуги, които са в интерес на цялата група?
 4)
 Зависят ли отговорите на предходните въпроси и ако да — в каква степен, от това дали активният холдинг фактурира на дъщерните дружества като посреднически конкретните ползвани услуги?


text:
20150731024616752015/C 270/172352015CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150521141522Дело C-235/15: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanţa (Румъния), постъпило на 21 май 2015 г. — Maria Bosneaga/Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
 ---documentbreak--- C2702015BG1420120150521BG0017142152Преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanţa (Румъния), постъпило на 21 май 2015 г. — Maria Bosneaga/Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
 (Дело C-235/15)2015/C 270/17Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Constanţa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Maria Bosneaga
 Ответник: Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
 Преюдициални въпроси
 Допуска ли член 110 от ДФЕС въвеждане на задължението, предвидено в член 4, буква d) от OUG No 9/2013, за плащане на екотакса за леките автомобили втора употреба, внасяни от територията на Общността, при вписване на правото на собственост върху употребяван лек автомобил, който е в положението на леките автомобили, за които по съдебен ред е разпоредено възстановяване на таксата за замърсяване за леките автомобили или [на] таксата за замърсяващите емисии от леките автомобили или регистрация без заплащане на специалната такса за леки коли и автомобили,?


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/19
 Решение на Съда (трети състав) от 11 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Република Литва) — Производство, образувано по инициатива на Inga Rinau
 (Дело C-195/08 PPU) (1)
 (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност на съдилищата и изпълнение на решения - Изпълнение по брачни дела и дела, свързани с родителска отговорност - Регламент (ЕО) No 2201/2003 - Искане да не се признае решение за връщане на неправомерно задържано в друга държава-членка дете - Спешно преюдициално производство)
 (2008/C 223/30)
 Език на производството: литовски
 Препращаща юрисдикция
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Страна в главното производство
 Inga Rinau
 Предмет
 Преюдициално запитване — Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Тълкуване на член 21, член 23, член 24, член 31, параграф 1, член 40, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000 (ОВ L 338, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183 — Искане да не се признае в държавата-членка A постановено от юрисдикция на държавата-членка Б решение за връщане на дете, за което се приема, че е неправомерно задържано в държавата-членка А от своята майка, на неговия баща, който живее в държавата-членка Б и на когото е предоставено упражняването на родителските права
 Диспозитив
 1)
 След вземането на решение за отказ за връщане и съобщаването му на съда по произхода, за целите на издаване на удостоверението, предвидено в член 42 от Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000, спирането на неговото изпълнение, неговото изменение, отмяна или, при всяко положение, неговата липса на сила на пресъдено нещо или заместването му с решение за връщане, са без значение, доколкото връщането на детето не се е състояло в действителност. Тъй като не е изразено никакво съмнение относно автентичността на същото удостоверение и тъй като то е съставено в съответствие с формуляра, образец от който се намира в приложение IV към Регламента, възражението срещу признаването на решението за връщане е забранено, а сезираната юрисдикция само е длъжна да констатира изпълняемостта на удостовереното решение и да уважи искането за незабавно връщане на детето.
 2)
 Извън случаите, в които производството е за постановяване на решение, удостоверено в приложение на член 11, параграф 8 и на членове 40-42 от Регламента, всяко заинтересовано лице може да поиска непризнаването на съдебно решение, дори ако предварително не е подадено искане за неговото признаване.
 3)
 Член 31, параграф 1 от Регламент No 2201/2003, доколкото предвижда, че нито лицето, срещу което се иска изпълнението, нито детето, на този етап на производството няма право да представя факти по молбата, не се прилага към производство за непризнаване на съдебно решение, образувано без предварително да е внесено искане за признаване във връзка със същото решение. При това положение ответникът, който иска признаването, може да представя факти по молбата.
 (1) ОВ C 171, 5.7.2008 г.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/50
 Решение на Съда на публичната служба от 5 юли 2011 г. — V/Парламент
 (Дело F-46/09) (1)
 (Публична служба - Договорно нает служител - Условия за назначаване - Физическа годност - Медицински преглед при наемане на работа - Защита на физическите лица при обработването на лични данни - Медицинска тайна - Прехвърляне на медицински данни между институциите - Право на зачитане на личния живот)
 2011/C 282/92
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: V (Брюксел, Белгия) (представители: É. Boigelot и S. Woog, avocats)
 Ответник: Европейски парламент (представители: K. Zejdová и S. Seyr)
 Встъпила страна в подкрепа на жалобподателя: Европейски надзорен орган по защита на данните (представители: M. V. Pérez Asinari и H. Kranenborg)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на медицинското становище от 18 декември 2008 г. за физическа непригодност и от друга страна, искане за отмяна на решението за оттегляне на направеното преди това предложение за работа на жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението от 19 декември 2008 г., с което Европейският парламент оттегля направеното предложение за работа на V.
 2.
 Осъжда Европейският парламент да заплати на V сумата от 25 000 евро.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4.
 Европейският парламент понася, освен направените от него разноски, и разноските на жалбоподателя.
 5.
 Встъпилата страна, Европейският надзорен орган по защита на данните, понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 11, 16.1.2010 г., стр. 40.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/40
 Жалба, подадена на 16 октомври 2014 г. — PAN Europe и Unaapi/Комисия
 (Дело T-729/14)
 (2015/C 007/45)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия); и Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Италия) (представител: B. Kloostra, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 5 август 2014 г., Ares (2014)2589479, съобщено на представителите на жалбоподателите на 6 август 2014 г. (обжалваното решение) в отговор на заявлението, подадено от жалбоподателите на 10 януари 2013 г. съгласно член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 396/2005 (1) (наричан по-нататък “Регламента за МДГОВ“) за намаляване на максимално допустимите граници (наричани по-нататък „МДГОВ“) на активното вещество имидаклоприд в меда, цветния прашец и пчелното млечице; и
 —
 да осъди Комисията да заплати разноските по производството.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излагат едно основание, в което твърдят, че като е приела обжалваното решение Комисията не се съобразила с Регламента за МДГОВ, в частност с член3 и/или във връзка с член 14, параграфи 1 и 2, букви а), в) и г) от същия регламент, като по този начин е допуснала закононарушение.
 —
 Според жалбоподателите Регламентът за МДГОВОВ предвижда, че Комисията трябва да взема предвид здравето на животните, когато приема решения относно заявления за установяване или модифициране на МДГОВ, съгласно член 7 от Регламента за МДГОВОВ. По този начин Комисията неправомерно отказала да уважи заявлението на жалбоподателите за намаляване на МДГОВОВ за веществото имидаклоприд.
 —
 Жалбоподателите твърдят също, че съгласно дефиницията за МДГОВОВ по член 3, параграф 2, буква г) от Регламента, МДГОВ се установяват въз основа „на най-ниската експозиция на потребителите, необходима за защитата на уязвимите потребители“ и на „добрата земеделска практика“ (ДЗП). От член 3, параграф 2 и член 4, параграф 1, втора алинея, както и от член 14, параграф 2, букви а) и г) от Регламента следва, че при приемането на обжалваното решение Комисията е трябвало да вземе предвид съществуващите научни и технически знания относно въздействието върху пчелния мед и пчелните семейства. От същите разпоредби — и особено от член 14, параграф 2, буква г) от Регламента за МДГОВ — следва още, че в обжалваното решение Комисията неправомерно не е взела предвид Регламент за изпълнение (ЕС) No 485/2013 (2), като решение „за модифициране на начините за използване на продуктите за растителна защита“.
 (1) Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 23 февруари 2005 година относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди във и върху храни или фуражи от растителен или животински произход и за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета (OВ L 70, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 63, стр. 55)
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 485/2013 от 24 май 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 по отношение на условията за одобрение на активните вещества клотианидин, тиаметоксам и имидаклоприд и за забрана на употребата и продажбата на семена, третирани с продукти за растителна защита, съдържащи посочените активни вещества (OВ L 139, стp. 12)


text:
 25.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 318/12
 Жалба, подадена на 30 май 2017 г. — The GB Foods/EUIPO — Yatecomeré (YATEKOMO)
 (Дело T-336/17)
 (2017/C 318/17)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: The GB Foods, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Испания) (представители: M. Buganza González и E. Torner Lasalle, abogadas)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Yatecomeré, SL (Ribadumia, Испания)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „YATEKOMO“ — Марка на Европейския съюз No 11 703 568
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 13 март 2017 г. по преписка R 1506/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да обяви за допустима настоящата жалба срещу решението от 13 март 2017 г. (преписка R 1506/2016-5) на апелативния състав на EUIPO и да я уважи, като отмени решението на апелативния състав на EUIPO и като възстанови и обяви действителността на марка No 11 703 568 „YATEKOMO“ за всички стоки от клас 29 и 30, за които регистрацията е била поискана първоначално;
 —
 да обяви, че марката „YATEKOMO“ е общоизвестна;
 —
 да разпореди на EUIPO да предостави на Общия съд всички представени от жалбоподателя документи, които представляват преписката в производството по отмяна на марката „YATEKOMO“, проведено пред EUIPO, за да могат всички тези документи да бъдат анализирани;
 —
 по силата на член 134 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Марката „YATEKOMO“ не нарушава член 8 от Регламент No 207/2009. Европейската словна марка не е в конфликт с по-ранната испанска смесена марка „ya te comeré el vacío que te llena“.
 —
 Известността, придобита от марка No 11 703 568 „YATEKOMO“.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/20
 Определение на Съда от 20 януари 2009 г. — Mebrom NV/ Комисия на Европейските общности
 (Дело C-374/07 P) (1)
 (Обжалване - Извъндоговорна отговорност на Комисията - Сигурна и действителна вреда - Изопачаване на фактите и доказателствата - Тежест на доказване)
 2009/C 141/35
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mebrom NV (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, avocats)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представител: X. Lewis)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 22 май 2007 г. по дело Mebrom/Комисия (T-216/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля като неоснователен иск за получаване на обезщетение за вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на това, че Комисията не е въвела за месеците януари и февруари 2005 г. система, позволяваща му да внася в Европейския съюз метилбромид съгласно членове 6 и 7 от Регламент (ЕО) No 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 година относно вещества, които нарушават озоновия слой (ОВ L 244, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 108)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Mebrom NV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 247, 20.10.2007 г.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/20
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — British Telecommunications и BT Pension Scheme Trustees/Комисия
 (Съединени дела T-226/09 и Т-230/09) (1)
 (Държавни помощи - Частично освобождаване от задължението за заплащане на такса към Фонда за пенсионна закрила - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Понятие за държавна помощ - Държавни ресурси - Предимство - Селективност - Нарушаване на конкуренцията - Засягане на търговията между държавите членки - Равно третиране - Пропорционалност - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране - Прилагане на помощта)
 2013/C 325/33
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: British Telecommunications (Лондон, Обединено кралство) (представители: G. Robert, M. Newhouse, T. Castorina, solicitors, J. Holmes, barrister, и H. Legge, QC) (дело T-226/09); и BT Pension Scheme Trustees Ltd (Лондон) (представители: J. Derenne и A. Müller-Rappard, avocats) (дело T-230/09)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn и N. Khan)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2009/703/ЕО на Комисията от 11 февруари 2009 година относно държавна помощ C 55/07 (ex NN 63/07, CP 106/06), прилагана от Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия — държавна гаранция за B[ritish] T[elecommunications] (ОВ L 242, стр. 21).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Осъжда British Telecommunications plc да заплати съдебните разноски по дело T-226/09.
 3.
 Осъжда BT Pension Scheme Trustees Ltd да заплати съдебните разноски по дело T-230/09.
 (1) ОВ C 193, 15.8.2009 г.


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/41
 Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. — The Goldman Sachs Group/Комисия
 (Дело T-419/14)
 2014/C 282/54
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Goldman Sachs Group, Inc (Ню Йорк, Съединени американски щати) (представители: W. Deselaers, J. Koponen и A. Mangiaracina, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло или частично членове 1, 2, 3 и 4 от Решение C(2014) 2139 окончателен на Комисията от 2 април 2014 г., постановено по преписка AT.39610 — Power Cables, доколкото те засягат жалбоподателя, и/или
 —
 да намали глобата, наложена на жалбоподателя с член 2 от решението,
 —
 да осъди Комисията да заплати разноските в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага шест правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че обжалваното решение нарушава член 101 ДФЕС и член 23, параграф 2 от Регламент (EО) No 1/2003 на Съвета oт 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (1), като приема, че GS Group заедно и отделно носи отговорност за нарушението, за което се твърди, че е извършено от Prysmian.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че обжалваното решение нарушава член 2 от Регламент (EО) No 1/2003 на Съвета и член 296 ДФЕС, доколкото не доказва според изискуемия правен стандарт, че GS Group действително е упражнявало решително влияние върху Prysmian през релевантния период.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че обжалваното решение нарушава член 101 ДФЕС и член 23, параграф 2 oт Регламент (EО) No 1/2003 на Съвета, тъй като нарушава принципа на лична отговорност и презумпцията за невиновност.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че обжалваното решение нарушава член 101 ДФЕС и член 23, параграф 2 oт Регламент No 1/2003, тъй като то нарушава принципа на правна сигурност и този, че наказанието трябва да бъде определено отделно за всеки нарушител, тъй като Комисията не е разделила глобата.
 5.
 Петото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията е нарушила правото на жалбоподателя на защита (нарушение на съществено процесуално изискване), доколкото Комисията не е предоставила своевременно достъп до основни документи.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от твърдението, че Общият съд предоставя на GS Group възможността да се ползва от всяко намаление на глобата, което може да бъде постановено в полза на Prysmian, наложена с обжалваното решение.
 (1) ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1


text:
 11.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/15
 Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 25 февруари 2015 г. — Sven Mathys/De Grave Antverpia NV
 (Дело C-92/15)
 (2015/C 155/16)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van beroep te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sven Mathys
 Ответник: De Grave Antverpia NV
 Преюдициални въпроси
 Съвместим ли е член 3 от белгийския Закон от 5 май 1936 година относно системата за чартиране във вътрешния воден транспорт с членове 1 и 2 от Директива 96/75/ЕО (1) в хипотезата, при която лице, което не е нито собственик, нито оператор на речен плавателен съд, сключва договор за превоз на товари по вътрешните водни пътища в качеството на превозвач и не извършва действия като посредник — „чартьор“ по смисъла на член 3 от Закона от 5 май 1936 г.?
 (1) Директива 96/75/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1996 година относно системите за чартиране и ценообразуване в националния и международния вътрешен воден транспорт в Общността (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, глава 7, том 4, стр. 110).


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/69
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 февруари 2008 г. — Semeraro/Комисия
 (Дело F-19/06) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Оценяване - Доклад за развитие на кариерата - Процедура за оценяване за 2004 година - Член 43 от Правилника - Задължение за мотивиране - Повишение - Процедура по атестиране)
 (2008/C 209/124)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Maria Magdalena Semeraro (Брюксел, Белгия) (представител: адв. L.l Vogel, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и M. Velardo)
 Предмет
 Отмяна на решението на ОН от 8 ноември 2005 година, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя срещу доклада за неговото развитие на кариерата за 2004 година
 Диспозитив
 1)
 Отменя доклада за развитието на кариерата на г-жа Semeraro за периода от 1 януари до 31 декември 2004 година.
 2)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 108, 6.5.2006 г., стр. 30.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/33
 Определение на председателя на Съда от 31 януари 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Orléans — Франция) — Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA/Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
 (Дело C-298/13) (1)
 2014/C 175/43
 Език на производството: френски
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 215, 27.7.2013 г.


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/60
 Жалба, подадена на 12 декември 2014 г. — BPC Lux 2 и др./Комисия
 (Дело T-812/14)
 (2015/C 046/78)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: BPC Lux 2 Sàrl (Зенингенберг, Люксембург), BPC UKI LP (Джордж Таун, Кайманови острови), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (Джордж Таун, Кайманови острови), Bennett Restructuring Fund LP (Уилмингтън, Съединени американски щати), Queen Street Fund Ltd (Джордж Таун, Кайманови острови), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (Джордж Таун, Кайманови острови), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (Джордж Таун, Кайманови острови), CSS LLC (Чикаго, Съединени американски щати), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (Джордж Таун, Кайманови острови), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (Джордж Таун, Кайманови острови), EJF DO Fund (Cayman) LP (Джордж Таун, Кайманови острови), TP Lux HoldCo (Люксембург, Люксембург), VR Global Partners LP (Джордж Таун, Кайманови острови), Absalon II Ltd (Дъблин, Ирландия), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Денвър, Съединени американски щати), City of New York Group Trust (Ню Йорк, Съединени американски щати), Dignity Health (Сан Франциско, Съединени американски щати), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Люксембург, Люксембург), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Дъблин, Ирландия), San Bernardino County Employees Retirement Association (Сан Бернардино, Съединени американски щати) (представители: J. Webber и M. Steenson, Solicitors и P. Fajardo, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 3 август 2014 г. да не възразява срещу мярка, за която е направено уведомление от Португалия, за преструктурирането на Banco Espirito Santo S.A. (BES), в процедура SA.39250, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.
 Основания и доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението, че Комисията е допуснала грешки при прилагане на правото, фактически и процесуални грешки, като очевидно не е извършила подходяща съпоставителна преценка, по-специално относно наличието на частен капитал, който да участва в преструктурирането на BES.
 —
 Комисията е нарушила много изисквания на Съобщението относно банковия сектор, като изобщо не е преценила, или като не е посочила мотиви дали: а) помощта е била сведена до необходимия минимум, б) частният капитал е бил използван в максимална степен, в) е било приложимо изключение от изискването, че притежателите на подчинен дълг допринасят изцяло въз основа на въздействието върху финансовата стабилност и на непропорционалността, и г) е бил спазен принципът, че никой от кредиторите не трябва да бъде ощетен.
 —
 Комисията не е извършила съпоставително изследване и поради това се е основала на неправилно фактическо предположение, че единствената алтернатива на мерките, за които е направено уведомление, е била ликвидацията на BES. Комисията не е разгледала доказателството за наличие на нов частен капитал, който е можел да намали поисканата с мярката, за която е направено уведомление, държавна помощ.
 —
 Комисията е била длъжна да открие официалната процедура по разследване по член 108, параграф 2 ДФЕС. Като не го е направила, Комисията е нарушила произтичащите от тази разпоредба процесуални права на жалбоподателите.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението, че Комисията е нарушила процесуалните права на жалбоподателите, като не е открила официална процедура по разследване.
 —
 Уведомлението, обективно погледнато, повдига сериозни затруднения при преценката по отношение както на фактическото, така и на правното положение.
 —
 Предварителната оценка на Комисията, която е продължила само една неделя, не би могла да е пълна и достатъчна, предвид значимостта и трудността на предмета на разследване.
 —
 Комисията е имала основание да счита, че информацията, с която разполага, може да е ненадеждна или най-малкото, че се е нуждае от проверка преди да може да бъде приета за надеждна.
 —
 Комисията не е взела предвид точки 50 — 53 от Съобщението относно банковия сектор, което предвижда двуетапен процес на оздравяване и преструктуриране за спешни случаи като този на BES.
 —
 Комисията е била длъжна да открие официална процедура по разследване. Като не го е направила, Комисията е лишила жалбоподателите, като заинтересовани страни, от всякаква възможност да участват в процедурата, в нарушение на процесуалните им права, произтичащи от член 108, параграф 2 ДФЕС.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/11
 Решение на Общия съд от 8 ноември 2013 г. — Kessel/СХВП — Janssen-Cilag (Premeno)
 (Дело T-536/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Premeno“ - По-ранна национална словна марка „Pramino“ - Доказателство за реалното използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Ограничаване на стоките, посочени в заявката за марка - Член 43, параграф 1 от Регламент No 207/2009)
 2013/C 377/26
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Германия) (представители: първоначално S. Bund, впоследствие A. Jacob, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално B. Schmidt, впоследствие D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Германия) (представител: M. Wenz, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 21 септември 2010 г. (дело R 708/2010-4) относно производство по възражение между Janssen-Cilag GmbH и Kessel Marketing & Vertriebs GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 21 септември 2010 г. (дело R 708/2010 4).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Kessel Marketing & Vertriebs GmbH.
 3.
 Janssen-Cilag GmbH понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/57
 Жалба, подадена на 25 януари 2016 г. — Чешка република/Комисия
 (Дело T-32/16)
 (2016/C 098/73)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek и J. Vláči)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2015/2098 от 13 ноември 2015 година на Комисията за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта му, в която с него се изключват от финансиране разходи в общ размер от 584 299,25 EUR, направени от Чешката република,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 В рамките на първото основание се изтъква нарушение на член 52, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика.
 —
 Комисията решава да изключи разходите от финансиране от страна на Европейския съюз, въпреки че няма нарушение на правото на ЕС или на националното право. Комисията неправилно приема, че за прилагането на по-ниска максимална възраст в случай на помощи за ранно пенсиониране се изисква промяна на програмата за развитие на селските райони по смисъла на член 19 от Регламент (ЕО) No 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони.
 2.
 В случай че Общият съд не уважи първото основание, жалбоподателят изтъква второ основание, изведено от нарушение на член 52, параграф 2 от Регламент No 1306/2013.
 —
 Дори прилагането на по-ниска максимална възраст в случай на помощи за ранно пенсиониране без промяна на програмата за развитие на селските райони да представлява нарушение на Регламент No 1698/2005 (което не е така), Комисията е преценила неправилно тежестта на това нарушение и финансовата вреда за Европейския съюз. Евентуалното нарушение е с минимална тежест и Европейският съюз не е понесъл финансова вреда.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/24
 Жалба, подадена на 19 декември 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-136/11)
 2012/C 65/46
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, A. Coolen, E. Marchal, S. Orlandi и J.-N. Louis, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяната на решението, с което се определя бонуса на пенсионните права, придобити от жалбоподателката по пенсионната схема на Общността преди нейното постъпване на служба.
 Искания на жалбоподателката
 —
 Да се отмени решението от 24 май 2011 г., с което се отменя и заменя предложението за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателката в рамките на нейното искане по член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица, в което се съдържа ново предложение, изчислено въз основа на Общите разпоредби за изпълнение (ОРИ), приети на 3 март 2011 г.;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/8
 Решение на Съда (голям състав) от 22 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staat der Nederlanden/Essent NV и др.
 (Съединени дела C-105/12—C-107/12) (1)
 (Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Член 63 ДФЕС - Правни режими на собственост - Член 345 ДФЕС - Оператори на електроразпределителни или газоразпределителни мрежи - Забрана за приватизация - Забрана на връзките с предприятия, които произвеждат, доставят или търгуват с електроенергия или газ - Забрана за извършване на дейности, които могат да навредят на управлението на мрежата)
 2013/C 367/12
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Staat der Nederlanden
 Ответници: Essent NV (C-105/12), Essent Nederland BV (C-105/12); Eneco Holding NV (C-106/12) и Delta NV (C-107/12)
 Предмет
 Преюдициални запитвания — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на членове 63 ДФЕС и 345 ДФЕС — Ограничения на свободното движение на капитали — Правни режими на собственост — Понятие — Национална правна уредба, която предвижда абсолютна забрана за приватизация на операторите на енергоразпределителни мрежи
 Диспозитив
 1.
 Член 345 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща правен режим, забраняващ приватизация, като разглеждания в главните производства, съгласно който акциите от капитала на оператор на електроразпределителна или газоразпределителна мрежа, извършващ дейност на нидерландска територия, трябва пряко или непряко да бъдат собственост на посочени в националното законодателство публични органи. Това тълкуване обаче не изключва от приложното поле на член 63 ДФЕС национални разпоредби като разглежданите в главните производства, които забраняват приватизацията на оператори на електроразпределителни или газоразпределителни мрежи или които, от една страна, забраняват връзки на собственост или контрол между дружества, които са част от група, включваща оператор на електроразпределителна или газоразпределителна мрежа, извършващ дейност на нидерландска територия, и дружества, които са част от група, включваща предприятие, произвеждащо, доставящо или търгуващо с електроенергия или газ на същата тази територия, а от друга страна, също така забраняват на такъв оператор и на групата, от която той е част, да извършват сделки или дейности, които могат да навредят на интересите, свързани с управлението на съответната мрежа.
 2.
 Що се отнася до разглеждания в главните производства правен режим на забрана за приватизация, попадащ в приложното поле на член 345 ДФЕС, целите, които са в основата на избора на законодателя на възприетия правен режим на собственост, могат да бъдат взети предвид в качеството им на императивни съображения от общ интерес, за да се обоснове ограничаването на свободното движение на капитали. Що се отнася до останалите забрани, целите за възпрепятстване на кръстосаните субсидии в широк смисъл, включително обменът на стратегическа информация, за осигуряване на прозрачност на пазарите на електроенергия и газ или за предотвратяване на нарушенията на конкуренцията в качеството им на императивни съображения от общ интерес могат да обосноват ограниченията на свободното движение на капитали, наложени от национални разпоредби като разглежданите в главните производства.
 (1) ОВ C 151, 26.5.2012 г.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/40
 Решение на Общия съд от 3 юни 2015 г. — Lithomex/СХВП — Glaubrecht Stingel („LITHOFIX“)
 (Дело T-273/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „LITHOFIX“ - По-ранни национална и международна словни марки „LITHOFIN“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Сходство на стоките - Липса на задължение за разглеждане по отношение на всички продукти, за които се отнася по-ранната марка - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква a) от Регламент (EО) No 207/2009))
 (2015/C 236/54)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lithomex ApS (Langeskov, Дания) (представител: L. Ullmann, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Bonne)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Glaubrecht Stingel GmbH & Co. KG (Wendlingen, Германия) (представител: T. Krüger, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 17 февруари 2014 г. (преписка R 2280/2012-5) относно производство за обявяване на недействителност между Glaubrecht Stingel GmbH & Co. KG и Lithomex ApS
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Lithomex ApS да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 253, 4.8.2014 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/19
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 17 септември 2008 г. — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
 (Дело C-403/08)
 (2008/C 301/34)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Ищец: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA
 Ответник: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
 Преюдициални въпроси
 A. По тълкуването на Директива 98/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 1998 година относно правната защита на услуги, основаващи се на или състоящи се от достъп под условие (1)
 Въпрос 1 Незаконно устройство
 а)
 Когато устройството за достъп под условие е направено от доставчика на услугата или с негово съгласие и се продава с ограничено разрешение да се използва само за достъп до защитената услуга при определени обстоятелства, трябва ли това устройство да се разглежда като „незаконно устройство“ по смисъла на член 2, буква д) от Директива 98/84/ЕО, ако се използва за достъп до посочената защитена услуга на място, по начин или от лице, които не попадат в обхвата на разрешението на доставчика на услугата?
 б)
 Какво означава „създаден или адаптиран“ по смисъла на член 2, буква д) от директивата?
 Въпрос 2 Предмет на иска
 Когато първият доставчик на услуги предава програмно съдържание в кодирана форма към втори доставчик на услуги, който излъчва това съдържание въз основа на достъп под условие, какви фактори трябва да бъдат взети предвид, за да се определи дали интересите на първия доставчик на защитена услуга са засегнати по смисъла на член 5 от Директива 98/84/ЕО?
 В частност:
 Когато първото предприятие предава програмно съдържание (което се състои от картина, фонов звук и коментар на английски език) в кодирана форма към второ предприятие, което на свой ред публично излъчва програмното съдържание (като добавя своя знак и понякога допълнителен звуков канал с коментар):
 а)
 Предаването на първото предприятие представлява ли защитена услуга за „телевизионно излъчване“ по смисъла на член 2, буква а) от Директива 98/84/ЕО и член 1, буква а) от Директива 89/552/ЕИО (2)?
 б)
 Необходимо ли е първото предприятие да е излъчващ оператор по смисъла на член 1, буква б) от Директива 89/552/ЕИО, за да се разглежда като доставчик на защитената услуга за „телевизионно излъчване“ по смисъла на член 2, буква а), първо тире от Директива 98/84/ЕО?
 в)
 Трябва ли член 5 от Директива 98/84/ЕО да се тълкува в смисъл, че предоставя право на иск на първото предприятие във връзка с незаконни устройства, които дават достъп до излъчваната от второто предприятие програма:
 i)
 или защото такива устройства следва да се разглеждат като даващи достъп чрез излъчвания сигнал до услугите на самото първо предприятие,
 ii)
 или защото първото предприятие е доставчик на защитена услуга, чиито интереси са засегнати от неправомерна дейност (тъй като такива устройства дават неразрешен достъп до защитената услуга, предоставяна от второто предприятие)?
 г)
 За отговора на въпроса по буква в) има ли значение обстоятелството дали първият и вторият доставчик на услуги използват различни декодиращи системи и устройства за достъп под условие?
 Въпрос 3 Търговски цели
 Дали изразът „притежаването за търговски цели“ по член 4, буква а) от директивата се отнася само до притежаване за целите на търговските сделки с незаконни устройства (например продажбите на такива устройства),
 или включва и притежаването на устройство от краен потребител при упражняването на каквато и да е икономическа дейност?
 Б. По тълкуването на Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (3)
 Въпрос 4 Право на възпроизвеждане
 Когато i) в паметта на декодер или ii) за филмите — на телевизионен екран, се създават поредни откъси от филм, музикално произведение или звукозапис (в конкретния случай кадри от цифрово видео- и аудио-съдържание), като се възпроизвежда цялото произведение, ако поредните откъси се разглеждат като едно цяло, макар че във всеки отделен момент от времето са налице само ограничен брой откъси:
 а)
 трябва ли въпросът дали тези произведения са възпроизведени изцяло или частично да се разглежда съгласно правилата на националната правна уредба в областта на авторското право, за да се прецени кое представлява неправомерно възпроизвеждане на произведение, закриляно с авторско право, или този въпрос зависи от тълкуването на член 2 от Директива 2001/29/ЕО?
 б)
 Ако въпросът зависи от тълкуването на член 2 от Директива 2001/29/ЕО, трябва ли националният съд да вземе предвид всички откъси от всяко произведение като едно цяло или само ограничения брой откъси, които са налице в определен момент от времето? В случай че е вярна втората хипотеза, какъв способ за преценка трябва да приложи националният съд, за да установи дали произведението е частично възпроизведено по смисъла на посочения член?
 в)
 Правото на възпроизвеждане по член 2 включва ли и създаването на преходни изображения върху телевизионен екран?
 Въпрос 5 Самостоятелно стопанско значение
 а)
 Трябва ли да се смята, че преходните копия на произведение, които се създават в кутията на декодер за спътникова телевизия или върху свързан с кутията на декодера телевизионен екран и чиято единствена цел е да се даде възможност за използване на произведението, стига това използване да не е другояче ограничено по закон, имат „самостоятелно стопанско значение“ по смисъла на член 5, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО, поради факта че тези копия са единственото основание, на което носителят на правата може да изисква възнаграждение за използването на неговите права?
 б)
 За отговора на буква а) от въпрос 5 има ли значение i) дали преходните копия имат присъща стойност, ii) дали преходните копия се състоят от малка част от сбор от произведения и/или други закриляни обекти, която иначе може да се използва без нарушаване на авторското право, и iii) дали лицето, на което носителят на правата е предоставил изключителната лицензия за друга държава-членка, вече е получило възнаграждение за използването на произведението в тази държава-членка?
 Въпрос 6 Публично разгласяване по жичен или безжичен път
 а)
 Дали закриляното с авторско право произведение е публично разгласено по жичен или безжичен път по смисъла на член 3 от Директива 2001/29/ЕО, когато спътниковото излъчване се приема в търговски помещения (например в бар), където публично се разгласява или показва на присъстващите в тези помещения чрез телевизионен екран и високоговорители?
 б)
 Има ли значение за отговора на буква а) от въпрос 6 дали:
 i)
 присъстващите, пред които публично се разгласява произведението, представляват нова публика, която излъчващият оператор не е отчел (в конкретния случай тъй като разрешена за използване в една държава-членка карта за домашен декодер се използва с търговска цел за зрители в друга държава-членка)?
 ii)
 присъстващите, пред които публично се разгласява произведението, съгласно националното право не са зрители, които плащат за това?
 iii)
 излъчваният телевизионен сигнал се получава по наземна или спътникова антена на покрива на помещението, където се намира телевизорът, или в непосредствена близост до него?
 в)
 Ако отговорът на която и да е част от буква б) е утвърдителен, какви фактори трябва да бъдат взети предвид, за да се определи дали е налице разгласяване на произведението, което произлиза от място, където тези зрители не присъстват?
 В. По тълкуването на Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (4), и на членове 28, 30 и 49 от Договора за ЕО
 Въпрос 7 Закрила по Директива 93/83
 Съвместима ли е с Директива 93/83/ЕИО и с членове 28, 30 и 49 от Договора за ЕО национална правна уредба в областта на авторското право, съгласно която когато преходни копия от произведения, включени в спътниково излъчване, се създават в кутията на спътников декодер или върху телевизионния екран, е налице нарушение на авторското право съгласно закона на приемащата държава на излъчването? Има ли значение, че излъчването се декодира чрез карта за спътников декодер, издадена в друга държава-членка от доставчика на услугата за спътниково излъчване с условието да се използва само в тази друга държава-членка?
 Г. По тълкуването на правилата на Договора, свързани със свободното движение на стоки и услуги, по членове 28 ЕО, 30 ЕО и 49 ЕО в контекста на директивата за достъпа под условие
 Въпрос 8 Закрила по член 28 ЕО и/или член 49 ЕО
 а)
 Ако съгласно отговора на въпрос 1 направеното от доставчика на услугата или с негово съгласие устройство за достъп под условие трябва да се разглежда като „незаконно устройство“ по смисъла на член 2, буква д) от Директива 98/84/ЕО, когато се използва извън обхвата на разрешението на доставчика на услугата, за да се получи достъп до защитена услуга, какъв е специалният обект на закрила с това право с оглед на съществената функция, предоставена на това право с директивата за достъпа под условие?
 б)
 Дали член 28 или член 49 от Договора за ЕО не допуска прилагането на разпоредба от националното право на дадена държава-членка, съгласно която е незаконно да се внася или продава карта за спътников декодер, която е издадена в друга държава-членка от доставчика на услугата за спътниково излъчване с условието да се използва само в тази друга държава-членка?
 в)
 За отговора има ли значение, че картата за спътниковия декодер е разрешена само за лично използване в домашни условия в тази друга държава-членка, а се използва за търговски цели в първата държава-членка?
 Въпрос 9 Дали предоставената на химна закрила може да е с по-широк обхват от закрилата, предоставена на останалата част от излъчването
 Дали член 28, член 30 или член 49 от Договора за ЕО не допуска прилагането на разпоредба от националната правна уредба в областта на авторското право, съгласно която е незаконно публично да се изпълнява или представя музикално произведение, когато това произведение е включено в защитена услуга, като достъпът до нея и публичното му представяне се осъществяват чрез карта за спътников декодер, при положение че картата е издадена в друга държава-членка от доставчика на услугата с условието да се използва само в тази друга държава-членка? Има ли значение, че музикалното произведение е незначителен елемент от защитената услуга като цяло и че публичното показване или представяне на останалите елементи от услугата не е забранено от националната правна уредба в областта на авторското право?
 Д. По тълкуването на свързаните с конкуренцията правила на Договора по член 81 ЕО
 Въпрос 10 Закрила по член 81 ЕО
 Когато доставчикът на програмно съдържание предостави поредица от изключителни лицензии, всяка от които е за територията на една или повече държави-членки и съгласно които излъчващият оператор е лицензиран да излъчва програмното съдържание само на тази територия (включително по спътник), като във всяка лицензия е включено договорно задължение за излъчващия оператор да не допуска използването извън посочената в лицензията територия на неговите карти за спътникови декодери, които дават възможност за приемане на лицензираното програмно съдържание, какъв правен способ за преценка трябва да приложи националният съд и какви обстоятелства трябва да вземе предвид, за да установи дали договорното ограничение е в противоречие със забраната по член 81, параграф 1 ЕО?
 В частност:
 а)
 трябва ли член 81, параграф 1 ЕО да се тълкува в смисъл, че се прилага към това задължение само защото се смята, че то има за цел предотвратяване, ограничаване или нарушаване на конкуренцията?
 б)
 ако е така, трябва ли освен това да се докаже, че договорното задължение съществено предотвратява, ограничава или нарушава конкуренцията, за да попадне то в приложното поле на забраната по член 81, параграф 1 ЕО?
 (1) ОВ L 320, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 73.
 (2) Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).
 (3) ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.
 (4) ОВ L 248, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134.


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/32
 Решение на Общия съд от 14 януари 2015 г. — Gossio/Съвет
 (Дело T-406/13) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар - Замразяване на средства - Злоупотреба с власт - Явна грешка в преценката - Основни права))
 (2015/C 065/45)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Marcel Gossio (Абиджан, Бряг на слоновата кост) (представител: S. Zokou, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и G. Étienne)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на Регламент (ЕО) No 560/2005 на Съвета от 12 април 2005 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д'Ивоар (OВ L 95, стp. 1), на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета от 29 октомври 2010 г. за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 285, стр. 28), и на Решение за изпълнение 2012/144/ОВППС на Съвета от 8 март 2012 година за изпълнение на Решение 2010/656/(ОВ L 71, стр. 50), доколкото те се отнасят до жалбоподателя и, от друга страна, на Решение на Съвета от 17 май 2013 г. за запазване на ограничителните мерки срещу жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение за изпълнение 2014/271/ОВППС на Съвета от 12 май 2014 година за изпълнение на Решение 2010/656/ОВППС за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д'Ивоар, и Регламент за изпълнение (EС) No 479/2014 на Съвета от 12 май 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕО) No 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д'Ивоар, доколкото се отнасят до г-н Marcel Gossio.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 3)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/16
 Жалба, подадена на 1 юни 2007 г. от Tokai Europe GmbH срещу решението, постановено на 19 март 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти състав) по дело T-183/04, Tokai Europe GmbH/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-262/07 P)
 (2007/C 170/30)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Tokai Europe GmbH (представител: G. Kroemer, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени определението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 19 март 2007 г. по дело T-183/04 (1) и да се да се обяви искът за допустим; при условията на евентуалност,
 —
 да се отмени горепосоченото определение на Първоинстанционния съд и да се върне делото за разглеждане от Първоинстанционния съд,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски,
 Правни основания и основни доводи
 В жалбата си жалбоподателят изтъква следните твърдения за нарушения на процесуалните правила на общностното право с оспорването определение, с което се увреждали неговите интереси и което фактически повлияло върху решението, предмет на спора. Тези нарушения засягат гарантирането на правото на защита и на правилата относно събиране на доказателствата.
 Жалбоподателят посочва, че Първоинстанционният съд решил да се произнесе относно повдигнатото от Комисията възражение за недопустимост с окончателното решение. Той добавя, че след представянето на писмената защита на Комисията, Първоинстанционният съд е прекратил писмената фаза на производството с указание, че датата на съдебното заседание щяла да бъде оповестена на страните по-късно. Жалбоподателят се е отказал от това, да направи мотивирано искане за допълване на съдебната преписка на основание на член 47, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, тъй като вярвал, че щяло да бъде проведено съдебно заседание и разчитал преди всичко на решение на Първоинстанционния съд по възражението за недопустимост. Според жалбоподателя, Първоинстанционният съд в крайна сметка постановил оспорването определение без провеждане на съдебно заседание в противоречие на предварително указаното от него.
 Жалбоподателят е изхождал от това, че в оповестеното съдебно заседание би могъл да обоснове отново, че на пазара нямало никакъв продукт, сравним с металните колелца, доставяни от японското дружество майка на производители в Хонг Конг и в Мексико. Освен това, той имал намерение повторно да изясни, че въпросните метални колелца не били „зъбни колелца“ както погрешно е посочила Комисията в своята писмена защита. В съдебното заседание жалбоподателят искал също да изложи, че металните колелца, описани в регламента за класиране, се могли да бъдат произведени само от неговото дружество майка и, че тези колелца са били със строго отличителен характер, противно на посоченото от Първоинстанционния съд в оспорването определение. Жалбоподателят възнамерявал също да оспори изказването на Комисията, съгласно което той не бил изключителен вносител на запалки Tokai.
 Въпреки това, както е видно от самото решение, предмет на спора и противно на оповестеното от него, Първоинстанционният съд е приел изложените от Комисията в писмената й защита доводи относно възражението за недопустимост, без да предостави на жалбоподателя възможност да опровергае изтъкнатите от ответника по жалбата факти в рамките на съдебно заседание. Жалбоподателят счита, че това съставлява нарушение на неговото право на защита.
 В допълнение, жалбоподателят смята, че Първоинстанционният съд е длъжен да изясни фактическата обстановка. В това отношение, в рамките на висящото пред него производство той не трябва да се ограничава само до изясняване на фактите съгласно исканията на страните за събиране на доказателства и да постанови решение единствено въз основа на представените от тях доказателства. Затова той на само може, но и е длъжен да действа служебно, ако е необходимо. Поради това, Първоинстанционният съд е трябвало да изясни фактическите обстоятелства, на които се основават писмените становище на жалбоподателя и да нареди на страните да представят относимите писмени и веществени доказателства. Като не е направил това, Първоинстанционният съд е нарушил член 64, параграф 3, буква г) от своя Процедурен правилник.
 (1) Непубликувано.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/4
 Решение на Съда (трети състав) от 16 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-527/06) (1)
 (Свободно движение на работници - Член 39 ЕО - Данъчно законодателство - Данък върху доходите - Определяне на облагаемата основа - Гражданин на държава-членка, получаващ всички или почти всички свои облагаеми доходи в нея - Пребиваване в друга държава-членка)
 (2008/C 313/06)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: R.H.H. Renneberg
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 39 и член 56 ЕО — Определяне на облагаемата основа на данъка върху доходите — Гражданин на държава-членка, който получава всички свои доходи в нея, но пребивава в друга държава-членка — Национална правна уредба, която не позволява приспадане на отрицателните доходи, свързани с жилище, разположено в друга държава-членка
 Диспозитив
 Член 39 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, по силата на която гражданин на Общността, чуждестранно лице в държавата-членка, в която получава доходи, представляващи всички или почти всичките му облагаеми доходи, за целите на определяне на данъчната основа на посочените доходи в тази държава-членка не може да се позовава на отрицателни доходи, свързани с притежаван от него имот за жилищни нужди в друга държава-членка, докато местно лице в първата държава-членка може да се позовава на такива отрицателни доходи при определянето на данъчната основа на тези доходи.
 (1) ОВ C 56, 10.3.2007 г.