text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/25
 Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 28 април 2008 г. — NCC Construction Danmark A/S/Skatteministeriet
 (Дело C-174/08)
 (2008/C 171/37)
 Език на производството: датски
 Препращаща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: NCC Construction Danmark A/S
 Ответник: Skatteministeriet
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли изразът „съпътстващи сделки с недвижими имоти“ във второто изречение на член 19, параграф 2 от Шеста директива за ДДС (1) да се тълкува в смисъл, че включва дейностите на строително предприятие, което е данъчнозадължено лице по ДДС, във връзка с последващата продажба на недвижими имоти, построени от предприятието — като изцяло облагаема с ДДС дейност — за негова собствена сметка с оглед препродажба?
 2.
 Има ли значение за целите на отговора на въпрос 1 степента, в която за дейностите по продажба, разглеждани отделно, се използват стоки и услуги, върху които се дължи ДДС?
 3.
 В съответствие с уредения в ДДС законодателството принцип на неутралитета ли е, строителното предприятие, което съгласно законодателството на въпросната държава-членка, основаващо се на член 5, параграф 7 и член 6, параграф 3 от Шеста директива, подлежи на облагане с ДДС за вътрешните си доставки във връзка със строежа на сгради за своя сметка с оглед последваща продажба, да има право само на частично приспадане на ДДС за общите разходи на строителното предприятие, предвид факта, че съгласно ДДС законодателството на държавата–членка последващата продажба на недвижимия имот е освободена от ДДС на основание на член 28, параграф 3, буква б) от Шеста директива за ДДС във връзка с точка 16 от приложение Е?
 (1) Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 14.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/22
 Определение на Общия съд от 21 юни 2017 г. — Inox Mare/Комисия
 (Дело T-347/16) (1)
 ((Жалба за отмяна - Митнически съюз - Решение на Комисията, с което се констатира, че възстановяването на вносните мита не е оправдано в конкретен случай - Жалба на друг оператор - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 (2017/C 269/31)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Inox Mare Srl (Римини, Италия) (представител: R. Holzeisen, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Caeiros, J. Baquero Cruz и D. Nardi)
 Предмет
 Жалба, основана на член 263 ДФЕС и целяща отмяната на Решение C(2015) 9672 окончателен на Комисията от 6 януари 2016 година, констатиращо, че възстановяването на вносните мита не е оправдано в конкретен случай (REM 02/14)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Inox Mare Srl понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 296, 16.8.2016 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/1
 2010/C 80/01
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 63, 13.3.2010 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 51, 27.2.2010 г.
 ОВ C 37, 13.2.2010 г.
 ОВ C 24, 30.1.2010 г.
 ОВ C 11, 16.1.2010 г.
 ОВ C 312, 19.12.2009 г.
 ОВ C 297, 5.12.2009 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 26.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/7
 Жалба, подадена на 21 януари 2011 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-37/11)
 2011/C 95/12
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Република Унгария (представители: M. Z. Fehér, K.Szíjjártó и G. Koós)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени съдържащото искане за плащане Решение No 3241011280 на Комисията в частта, с която по отношение на Република Унгария се квалифицират като неподлежащи на субсидиране в рамките на Инструмента за подпомагане изпълнението на Шенгенското споразумение определени разходи, свързани с мерки 1, 3, 4, 5 и 6 на цел III/A, с митническа цел III/B и, в рамките на цел I/C, с установяването на речен граничен контрол в Mohács и на товарна железопътна гара в Eperjeske.
 —
 При условията на евентуалност, да се отвени съдържащото искане за плащане Решение No 3241011280 на Комисията в частта, с която по отношение на Република Унгария се квалифицират като неподлежащи на субсидиране или само частично подлежащи на субсидиране в рамките на Инструмента за подпомагане изпълнението на Шенгенското споразумение определени разходи, свързани с мерки 1, 3, 4, 5 y 6 на цел III/A и с митническа цел III/B.
 —
 Да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят се позовава на следните правни основания в подкрепа на жалбата си:
 1. Главно искане: нарушение на породените оправдани правни очаквания и на принципа на правна сигурност
 Жалбоподателят твърди, че предвид неточната правна уредба и значителният размер на помощта, изплатена в рамките на свързания с Шенген финансов инструмент, е било разумно да се доверява по време на цялото изпълнение на програмата на информацията, предоставена от Комисията в отговор на изричните искания за становище, и на многобройните становища, издадени във връзка с индикативната програма.
 Жалбоподателят счита, че одобряването на индикативната програма при даването на предварително разрешение, извършените от Комисията по време на изпълнението на програмата проверки и сътрудничеството с държавите членки предполагат, че последващият контрол, който Комисията може да упражни по отношение на възможността за подпомагане на проектите, не ѝ позволява да постави под съмнение по същество това дали подлежат на субсидиране проектите, които вече е разгледала по много поводи без да ги оспори. Жалбоподателят твърди, че с решенията за финансиране Комисията е предоставила „гаранции“, които са породили у него оправдани очаквания относно това, че изброените в индикативната програма мерки подлежат на субсидиране.
 Принципът на лоялно сътрудничество налага и на институциите на Съюза реципрочни задължения за сътрудничество с държавите членки.
 Според жалбоподателя принципът на правна сигурност би бил сериозно нарушен, ако при така неточна и променяща се правна уредба от Комисията не може да се очаква поне предварителна сигурна информация относно това дали даден проект подлежи на субсидиране.
 2. Искане, направено при условията на евентуалност: неправилно тълкуване на понятието за пълен контрол и липса на основание за определяне на финансовите корекции
 Жалбоподателят счита, че в обжалваното решение Комисията приема за неподлежащи на субсидиране или само частично подлежащи на субсидиране разходите, посочени в направеното при условията на евентуалност искане, с мотива, че не отговарят или отговарят само отчасти на целта за пълен контрол на границите. Според жалбоподателя Комисията достига до това заключение вследствие на неправилно тълкуване на понятието за пълен контрол.
 Жалбоподателят добавя, че въпреки предоставената ѝ информация Комисията не е извършила необходимите проверки, за да определи точната сума, която трябва да се върне във връзка с всички мерки, и по отношение на някои от мерките неправилно е посочила предварително определени по размер суми. Според жалбоподателя Комисията е определила предварително по размер тези суми въз основа на предполагаемото съотношение между дейностите, извършени от компетентните органи в областта на граничния контрол, и останалите им дейности, вместо да се основе на член 22, параграф 3, буква б) от Решение C(2004) 248 на Комисията относно управлението и наблюдението на инструмента от Шенген и следователно на тежестта на констатираните нарушения или на това доколко значителни са недостатъците на системата за управление и наблюдение, които, заедно с финансовите си последици, са причинили установените нарушения.


text:
 28.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/2
 Жалба, подадена на 13 юни 2014 г. от Associazione sportiva Taranto calcio Srl срещу определението, постановено от Общия съд (девети състав) на 19 ноември 2013 г. по дело T-476/13, Associazione sportiva Taranto calcio Srl/Италианска република
 (Дело C-11/14 P)
 2014/C 245/02
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Associazione sportiva Taranto calcio Srl (представител: N. Russo, avvocato)
 Друга страна в производството: Италианска република
 С определение от 30 април 2014 г. Съдът (шести състав) отхвърля жалбата.


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/21
 Решение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Rintisch/СХВП — Valfleuri Pâtes alimentaires (PROTIACTIVE)
 (Дело T-152/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността PROTIACTIVE - По-ранни национални словни и фигуративни марки PROTIPLUS, PROTI и PROTIPOWER - Закъсняло представяне на документи - Право на преценка, предоставено с член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Понятие за противоположна разпоредба - Правило 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/9)
 2012/C 32/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bernhard Rintisch (Bottrop, Германия) (представител: A. Dreyer, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Valfleuri Pâtes alimentaires SA (Wittenheim, Франция) (представител: F. Baujoin, avocat)
 Предмет
 Жалба за отмяна срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 февруари 2009 г. (преписка R 1661/2007-4), свързано с производство по възражение между Bernhard Rintisch и Valfleuri Pâtes alimentaires SA.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата
 2.
 Осъжда г-н Bernhard Rintisch да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 153, 4.7.2009 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/26
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 9 ноември 2009 г. — Attila Belkiran/Oberbürgermeister der Stadt Krefeld, друга страна в производството: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
 (Дело C-436/09)
 2010/C 24/47
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Attila Belkiran
 Ответник: Oberbürgermeister der Stadt Krefeld
 Друга страна в производството: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли защитата срещу експулсиране, предоставена съгласно член 14, параграф 1 от Решение No 1/80 на Съвета за асоцииране на турски гражданин, който се ползва с правата по член 7 от посоченото решение и през последните десет години пребивава в държавата членка, по отношение на която се прилагат тези права, да се определя в съответствие с член 28, параграф 3, буква а) от Директива 2004/38/ЕО (1), така че експулсирането да е разрешено само поради определените от държавата членка императивни съображения, свързани с обществената сигурност?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/31
 Определение на председателя на Съда от 18 август 2014 г. — Европейска комисия/Република Естония, подпомагана от: Федерална република Германия, Кралство Белгия, Кралство Нидерландия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Република Полша, Република Финландия, Кралство Швеция
 (Дело C-241/13) (1)
 2014/C 409/44
 Език на производството: естонски
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/52
 Решение на Общия съд от 26 ноември 2015 г. — Morgan/СХВП
 (Дело T-683/14 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Доклад за развитие на кариерата - Процедура за оценяване 2010/2011 г. - Изопачаване - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката))
 (2016/C 027/66)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Rhys Morgan (Аликанте, Испания) (представител: H. Tettenborn, avocat)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално M. Paolacci и A. Lukošiūtė, впоследствие A. Lukošiūtė)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 8 юли 2014 г., Morgan/СХВП (F-26/13, Сборник ПС, EU:F:2014:180), насочена към отмяната на това решение
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Rhys Morgan понася направените от него съдебни разноски, както и направените от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 431, 1.12.2014 г.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/22
 Жалба, подадена на 9 ноември 2015 г. от SV Capital OÜ срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2015 г. по дело T-660/14, SV Capital OÜ/Европейски банков орган (ЕБО)
 (Дело C-577/15 P)
 (2016/C 016/28)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: SV Capital OÜ (представител: M. Greinoman, адвокат)
 Други страни в производството: Европейски банков орган (ЕБО), Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 Да отмени решението на Общия съд от 9 септември 2015 г. по дело T-660/14 1) в частта, в която решението обявява за недопустима жалбата срещу Решение C 2013 002 на ЕБО, 2) в частта, в която в него се обявявява, че подадената от жалбоподатателя жалба срещу решение 2014-C1-02 на комисията по жалбите на Европейските надзорни органи, прието на 14 юли 2014 г. е частично недопустима, макар и с него да се отменя решение 2014-C1-02, и 3) що се отнася до частта от решението, в която се определят разноските;
 —
 Да върне делото за разглеждане на Общия съд;
 —
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски и встъпилата страна да понесе направените от нея съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква следните основания и правни доводи в подкрепа на своята жалба срещу решението на Общия съд, постановено на 9 септември 2015 г. по дело T-660/14:
 Общият съд се е произнесъл ultra petita;
 Общият съд е нарушил член 60, параграф 1, от Регламент No 1093/2010 (1), защото жалбата срещу решение C 2013 002 на ЕБО е подадена в срок, тъй като именно комисията по жалбите на Европейските надзорни органи се е произнесла първа по тази жалба;
 Общият съд е нарушил член 48, параграф 2 от своя Процедурен правилник (в сила от 31 декември 2014 г.);
 Общият съд е нарушил член 263 ДФЕС, тъй като жалбата срещу решение C 2013 002 на ЕБО е била подадена в срок, като се има пред вид, че административното производство е продължило до 14 юли 2014 г.;
 Общият съд е нарушил член 45 от Статута на Съда, тъй като поради непреодолима сила жалбата срещу решение C 2013 002 на ЕБО е била подадена в срок;
 Общият съд е нарушил член 263 ДФЕС, както и член 60, параграф 1, ш член 61, параграф 1 от Регламент 1093/2010, тъй като жалбата срещу решение C 2013 002 на ЕБО е била допустима, щом като, от една страна, жалбоподателят е бил адресат на това решение, и от друга страна, това решение го е засягало пряко и индивидуално;
 решение C 2013 002 на ЕБО е опорочено от фактически грешки;
 решение C 2013 002 на ЕБО е опорочено от грешка в преценката;
 решение C 2013 002 на ЕБО е опорочено от нарушение със самото това решение на член 39, параграф 1 от Регламент No 1093/2010 и на член 16 от Кодекса за добро административно поведение на ЕБО;
 решение C 2013 002 на ЕБО е опорочено от нарушение със самото това решение на точки 3.3, 3.4 и 3.5 на вътрешните правила на ЕБО;
 решение C 2013 002 на ЕБО е опорочено от превишаване на власт и от нелогични действия от страна на ЕБО.
 (1) Регламент (ЕС) No 1093/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), за изменение на Решение No 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/78/ЕО на Комисията (ОВ L 331, стр. 12).


text:
 29.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/12
 Определение на Съда (девети състав) от 22 април 2015 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava — Румъния) — Casa Judeţeană de Pensii Botoşani/Evangeli Paraskevopoulou
 (Дело C-668/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентичен преюдициален въпрос - Социално осигуряване на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) No 1408/71 - член 7, параграф 2, буква в) - Приложимост на спогодбите в областта на социалното осигуряване между държавите членки - Репатрирал се бежанец от държава членка - Завършване на периоди на заетост на територията на друга държава членка - Искане за отпускане на обезщетение за старост - Отказ))
 (2015/C 213/17)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Suceava
 Страни в главното производство
 Въззивник: Casa Judeţeană de Pensii Botoşani
 Въззиваема страна: Evangeli Paraskevopoulou
 Диспозитив
 Следва ли разпоредбите на член 7, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент No 1992/2006 на Европейския парламент и Съвета от 18 декември 2006 година, да се тълкуват в смисъл, че двустранна спогодба относно социалноосигурителните обезщетения на граждани на една от двете подписали я държави, които имат качеството на политически бежанци на територията на другата подписала я държава, сключена към момент, в който едната от двете подписали я държави все още не се е била присъединила към Европейския съюз — спогодба, която не е посочена в Приложение III към този регламент — не продължава да се прилага в хипотезата на политически бежанци, репатрирали се в държавата си по произход преди сключването на двустранната спогодба и влизането в сила на посочения регламент?
 (1) ОВ C 85, 22.3.2014 г.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/5
 Определение на Съда (шести състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van Koophandel te Gent — Белгия) — Euronics Belgium CVBA/Kamera Express BV, Kamera Express Belgium BVBA
 (Дело C-343/12) (1)
 (Член 99 от Процедурния правилник - Директива 2005/29/ЕО - Национална правна уредба, която въвежда обща забрана за предлагане за продажба или продажба на стоки на загуба)
 2013/C 129/09
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van Koophandel te Gent
 Страни в главното производство
 Ищец: Euronics Belgium CVBA
 Ответници: Kamera Express BV, Kamera Express Belgium BVBA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank van Koophandel te Gent — Белгия — Тълкуване на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Национална правна уредба, предвиждаща обща забрана без изключение за продажбите на загуба, имаща за цел по-специално защитата на интересите на потребителите — Съответствие с Директива 2005/29
 Диспозитив
 Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна разпоредба като разглежданата по главното производство, която предвижда обща забрана за предлагане за продажба или за продажба на стоки на загуба, доколкото тази разпоредба преследва цели, свързани със защитата на потребителите.
 (1) ОВ C 303, 6.10.2012 г.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/8
 Решение на Съда (трети състав) от 26 септември 2013 г. — Европейска комисия/Република Финландия
 (Дело C-309/11) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ИО - Членове 306—310 - Специален режим за туристически агенти - Различия между текстовете на различните езици - Национално законодателство, което предвижда прилагането на специалния режим спрямо лица, различни от пътуващите лица - Понятия „пътуващо лице“ и „клиент“)
 2013/C 344/11
 Език на производството: фински
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и I. Koskinen)
 Ответник: Република Финландия (представител: J. Heliskoski)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek и T. Müller, както и J. Očková), Република Гърция (представител: E.-M. Mamouna), Кралство Испания (представител: S. Centeno Huerta), Френска република (представители: G. de Bergues и J.-S. Pilczer), Република Полша (представители: A. Kraińska и A. Kramarczyk, както и M. Szpunar и B. Majczyna)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национално законодателство, което предвижда прилагането на специалния режим за туристически агенти при сделките, извършени от тях в полза на различни от пътуващите лица.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе съдебните разноски на Република Финландия.
 3.
 Чешката република, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 252, 27.8.2011 г.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/27
 Решение на Съда (девети състав) от 26 септември 2013 г. — EI du Pont de Nemours and Company/Европейска комисия, DuPont Performance Elastomers LLC, DuPont Performance Elastomers SA
 (Дело C-172/12 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на хлоропренов каучук - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Нарушение на член 81 ЕО - Търсене на отговорност от дружество майка за неправомерното поведение на нейно дъщерно дружество - Съвместен контрол от две дружества майки - Решаващо влияние - Солидарна отговорност - Погасителна давност - Законен интерес)
 2013/C 344/46
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: EI du Pont de Nemours and Company (представители: J. Boyce и A. Lyle-Smythe, solicitors)
 Други страни в производството: Commission européenne (представители: V. Bottka и A. Biolan), DuPont Performance Elastomers LLC, DuPont Performance Elastomers SA (представители: J. Boyce и A. Lyle-Smythe, solicitors)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (седми състав) от 2 февруари 2012 г. по дело EI du Pont de Nemours и др./Комисия (T-76/08), с което този съд отхвърля жалбата за частична отмяна на Решение C(2007) 5910 окончателен на Комисията от 5 декември 2007 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.629 — Хлоропренов каучук) относно картел на пазара на хлоропренов каучук в Европейското икономическо пространство (ЕИП) с предмет разпределяне на пазара и определяне на цените, както и, при условията на евентуалност, намаляването на глобата, наложена на жалбоподателя — Съвместно предприятие — Отговорност за неправомерното поведение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда EI du Pont de Nemours and Company да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 194, 30.6.2012 г.


text:
 27.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 88/17
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 6 декември 2013 година
 по дело E-18/13
 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Неизпълнение от страна на договаряща страна на нейните задължения — Директива 2001/81/ЕО — Неприлагане)
 2014/C 88/14
 По дело Е-18/13 Надзорният орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСК за постановяване, че като не е приела или не е уведомила незабавно в предвидения за това срок Надзорния орган на ЕАСТ относно всички мерки, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 21ас от приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство, а именно Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 г. относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители, адаптирана към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си съгласно акта и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП, Съдът, в състав: Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 6 декември 2013 г. решение със следния диспозитив:
 С настоящото Съдът:
 1.
 постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си съгласно акта, посочен в точка 21ас от приложение ХХ към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 г. относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители), адаптиран към Споразумението с протокол 1 към него, и съгласно член 7 от Споразумението, като не е приела всички мерки, необходими за прилагането на акта в предвидения за това срок.
 2.
 нарежда на Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/29
 Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Испания), постъпило на 17 февруари 2016 г. — José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. и Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
 (Дело C-97/16)
 (2016/C 156/38)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona
 Страни в главното производство
 Ищец: José María Pérez Retamero
 Ответник: TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. y Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли определението за „транспортен работник“, установено в член 3, буква г) от Директива 2002/15/ЕО (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като тази на член 1, параграф 3, буква g) от Статута на работниците, според която не могат да си считат за „транспортни работници“„лицата, които въз основа на административни разрешения, на които са титуляри, предоставят транспортна услуга с [...] превозно средство [...], върху което имат право на собственост или непосредствено право на разпореждане [...]“?
 2)
 Трябва ли член 3, буква д), втора алинея от Директивата („По смисъла на настоящата директива водачите, които не отговарят на тези изисквания, подлежат на същите задължения и се ползват със същите права като тези, предвидени за транспортните работници в настоящата директива“) да се разбира в смисъл, че ако не са изпълнени няколко или само едно от изискванията, установени за „самостоятелно заетите водачи“, става въпрос за „транспортен работник“?
 (1) Директива 2002/15/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2002 година за организацията на работното време на лицата, извършващи транспортни дейности в автомобилния транспорт (ОВ L 80, стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 125).


text:
 21.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/14
 Жалба, подадена на 7 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-63/12)
 2012/C 118/22
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall, J.-P. Keppenne и D. Martin)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение 2011/866/ЕС на Съвета от 19 декември 2011 година относно предложението на Комисията за регламент на Съвета за адаптиране, считано от 1 юли 2011 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях (1);
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията повдига две твърдения за нарушения, свързани с Приложение XI към Правилника за длъжностните лица.
 Първото твърдение за нарушение е свързано с отказа на Съвета да приеме предложеното от Комисията на 24 ноември 2011 г. адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители, в нарушение на метода, приложим за адаптиране през период от осем години, завършващ на 31 декември 2012 г. С това твърдение за нарушение Комисията повдига главно правно основание, изведено от злоупотреба с власт и нарушение на пределите на компетентност на Съвета, както и правно основание при условията на евентуалност, изведено от нарушение на условията за прилагане на член 10 от Приложение XI към Правилника за длъжностните лица. Главното правно основание се отнася до факта, че на практика самият Съвет е приложил член 10, но той е направил това в нарушение на изискуемите институционални условия; така Съветът нарушил, от една страна, член 65 от Правилника, и от друга страна, членове 3 и 10 от Приложение XI. С правното основание при условията на евентуалност Комисията сочи, че при всички случаи през 2011 г. материалноправните условия за прилагането на член 10 не били налице, както впрочем е видно от два икономически доклада, които тя е представила на Съвета по негово искане. Тя счита също, че Съветът не е мотивирал надлежно своето решение.
 Второто правно основание се отнася до отказа на Съвета да адаптира корекционните коефициенти, които трябва да се приложат към тези възнаграждения и пенсии, в зависимост от различните места на работа и места на пребиваване на заинтересованите лица. Според първото правно основание на това твърдение за нарушение този отказ е в разрез с член 64 от Правилника, както и с членове 1 и 3 от Приложение XI към него. С второто правно основание Комисията сочи, че този отказ е напълно лишен от мотиви в нарушение на член 296, параграф 2 ДФЕС.
 (1) ОВ L 341, стр. 54.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/12
 Определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Federcoopesca и др./Комисия
 (Дело T-366/08) (1)
 (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) No 530/2008 - Възстановяване на ресурсите от червен тон - Определяне на ОДУ за 2008 г. - Акт с общо приложение - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 2012/C 109/27
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) и другите осем жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към определението (Рим, Италия) (представители: P. Cavatola, V. Cannizzaro и, G. Micucci, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: K. Banks и D. Nardi)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) и другите осем жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, понасят както направените от тях съдебни разноски, така и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 301, 22.11.2008 г.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/6
 Решение на Съда (трети състав) от 8 септември 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия, Федерална република Германия
 (Дело C-279/08 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Член 87, параграф 1 ЕО - Схема за търговия с права за емисии на азотни оксиди - Квалифициране на национална мярка като държавна помощ - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с общия пазар - Понятие за селективност - Предимство, финансирано с държавни ресурси - Опазване на околната среда - Задължение за мотивиране - Допустимост)
 2011/C 311/07
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes, K. Gross и H. van Vliet)
 Други страни в производството: Кралство Нидерландия (представители: C.M. Wissels, D.J.M. de Grave), Федерална република Германия (представители: M. Lumma, B. Klein и T. Henze)
 Встъпили страни в подкрепа на Кралство Нидерландия: Френска република (представители: G. de Bergues, A.-L. Vendrolini, J. Gstalter и B. Cabouat,), Република Словения (представител: V. Klemenc), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, S. Ossowski и H. Walker, и K. Bacon, barrister)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети разширен състав) от 10 април 2008 г. по дело Нидерландия/Комисия (T-233/04), с което този съд отменя Решение C(2003) 1761 окончателен на Комисията от 24 юни 2003 година относно държавна помощ N 35/2003 по отношение на схема за търговия с права за емисии на азотни оксиди, за която е постъпило уведомление от Кралство Нидерландия.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 10 април 2008 г. по дело Нидерландия/Комисия (T-233/04).
 2.
 Отхвърля насрещните жалби.
 3.
 Отхвърля жалбата в първоинстанционното производство.
 4.
 Осъжда Кралство Нидерландия да заплати направените от Европейската комисия съдебни разноски във връзка с първоинстанционното производство и да понесе направените от него съдебни разноски в рамките на посоченото производство.
 5.
 Европейската комисия и Кралство Нидерландия понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с производството по обжалване.
 6.
 Федерална република Германия, Френската република, Република Словения и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/18
 Жалба, подадена на 19 май 2011 г. от World Wide Tobacco España, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 8 март 2011 г. по дело T-37/05, World Wide Tobacco España/Комисия
 (Дело C-240/11 P)
 2011/C 211/35
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: World Wide Tobacco España, S.A. (представители: M Odriozola и A Vide, Abogados)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени частично решението на Общия съд по дело T-37/05,
 —
 да се намали размера на глобата, наложена на жалбоподателя,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски пред двете инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 На първо място, жалбоподателят счита, че Комисията е нарушила принципа на равно третиране, тъй като е наложила по-стриктен възпиращ фактор на WWTE (World Wide Tobacco España, S.A.), отколкото на други преработвателни предприятия. Комисията е наложила възпиращ фактор на WWTE заради принадлежността му към мултинационална група със значителна икономическа и финансова мощ. Фактът, че WWTE е действало, quod non, под определящото влияние на неговите дружества майки, е прието само като допълнителен фактор.
 На второ място, при условията на евентуалност, Съдът трябва да преизчисли коефициента на умножение, в случай че приеме, че едно от дружествата майки не е отговорно за поведението на WWTE. Общият съд не е трябвало да отхвърля твърденията на WWTE с мотива, че то не е включило в искането си твърденията на своите дружества майки, защото последните, а не дъщерното дружество, са тези, които трябва да оспорят вменената им отговорност. Във всеки случай, постановените решения, тъй като се произнасят по жалбите на дружествата майки, включително решението по дело T-24/05, имат сила на пресъдено нещо между солидарно задължени страни.
 На трето място, Общият съд не е трябвало да обявява за недопустимо поради неяснота твърдението на жалбоподателя, в което се поддържа, че тъй като дружествата майки не са отговорни, Комисията е наложила глоба, която нарушава тавана от 10 % от оборота. Причините са същите като изложените в предходната точка: само дружества майки имат правото да се защитават срещу вменяването на отговорност и постановеното решение има сила на пресъдено нещо между солидарно задължени страни.
 Накрая, Комисията нарушава Насоките относно метода за определяне на глобите, като не взема предвид факта, че през 1996 и 1997 г. WWTE не е изпълнявало договорите. Жалбоподателят счита също така, че като не се е позовала изрично на това смекчаващо обстоятелство в обжалваното решение, Комисията не може да претендира, че го е взела предвид.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/30
 Иск, предявен на 18 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Словения
 (Дело C-402/08)
 (2008/C 285/49)
 Език на производството: словенски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и V. Kovačič)
 Ответник: Република Словения
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/35/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети, Република Словения не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Република Словения да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2004/35/ЕО е изтекъл на 30 април 2007 г.
 (1) ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.


text:
 25.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 58/2
 Жалба, подадена на 30 ноември 2011 г. от Liga para a Protecção da Natureza (LPN) срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2011 г. по дело T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN)/Европейска комисия
 (Дело C-514/11 P)
 2012/C 58/02
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (представител: P. Vinagre e Silva, advogada)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Дания, Република Финландия, Кралство Швеция
 Искания на жалбоподателя
 —
 частична отмяна на Решение на Общия съд, постановено на 9 септември 2011 г. по дело T-29/08, доколкото с него:
 1.
 се отхвърлят исканията на жалбоподателя в настоящото производство LPN (без да се отменя Решение на Комисията от 22 ноември 2007 г.),
 2.
 LPN е осъдено да заплати всички направени от него съдебни разноски и съдебните разноски на Комисията,
 тъй като и в двата случая Общият съд е допуснал многобройни грешки в преценката, които опорочават решението му.
 —
 да се уважат исканията на жалбоподателя в настоящото производство, като се отмени Решение на Комисията от 22 ноември 2007 г., в частта му относно документи и части от документи, достъпът до които продължава да бъде отказан с Решение от 24 октомври 2008 г.
 —
 да се осъди Комисията да понесе всички направени от нея съдебни разноски и тези, направени от жалбоподателя в първоинстанционното и във второинстанционното производство.
 Правни основания и основни доводи
 С решението на Общия съд се отхвърля жалбата, подадена от LPN срещу Решение на Комисията от 22 ноември 2007 г., в частта ѝ относно документи и части от документи, до които достъпът на жалбоподателя продължава да бъде отказан с Решение от 24 октомври 2008 г.
 Обжалваното съдебно решение трябва да се отмени поради следните грешки при прилагане на правото:
 i)
 грешка при тълкуването на член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 г. относно прилагането на клаузите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността,
 ii)
 грешка при тълкуването на член 4° от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията,
 iii)
 грешка в преценката при разпределяне на разноските по делото.
 С оглед на гореизложеното следва да се уважат исканията на жалбоподателя в първоинстанционното производство и в резултат от това да се отмени Решение на Комисията от 22 ноември 2007 г. в частта му относно документи и части от документи, до които достъпът на жалбоподателя продължава да бъде отказан с Решение от 24 октомври 2008 г.
 (1) ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126.
 (2) ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.


text:
 12.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/8
 Жалба, подадена на 18 август 2011 г. от Gosselin Group NV, по-рано Gosselin World Wide Moving NV, срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 16 юни 2011 г. по съединени дела T-208/08 и T-209/08 Gosselin Group NV и Stichting Administratiekantoor Portielje/Европейска комисия
 (Дело C-429/11 P)
 2011/C 331/13
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Gosselin Group NV, по-рано Gosselin World Wide Moving NV (представители: F. Wijckmans и H. Burez, advocaten)
 Друга страна в производството: Европейска комисия и Stichting Administratiekantoor Portielje
 Искания на жалбоподателите
 —
 главно искане: i) да се отмени съдебното решение (1), доколкото Общият съд твърди, че неправомерните практики по естеството си ограничават конкуренцията, без да е необходимо да се доказва наличието на антиконкурентни последици, и ii) да се отмени решението (2) (изменено и в частта му, в която се прилага по отношение на жалбоподателя), като се има предвид че то не съдържа каквото и да било доказателство за последици, свързани с правото на конкуренция, на практиките, за които се приема, че жалбоподателят носи отговорност.
 —
 при условията на евентуалност: i) да се отмени съдебното решение, доколкото Общият съд твърди, че Комисията по изключение може да се позове на второто алтернативно условие на точка 53 от Насоките относно понятието за засягане на търговията (3), без да извършва изрично определяне на пазара по смисъла на точка 55 от тези насоки, и ii) да се отмени решението (изменено и в частта му, в която се прилага по отношение на жалбоподателя), доколкото Комисията не е доказала надлежно в решението, че практиките значително засягат търговията между държавите членки.
 —
 при условията на евентуалност: i) да се отмени съдебното решение, доколкото Общият съд твърди, че Комисията не е била длъжна да вземе предвид факта, че жалбоподателят не е участвал в писмените споразумения относно цените или в събранията, нито в рамките на преценката на нарушението, нито в рамките на смекчаващите обстоятелства и ii) да се отмени решението (изменено и в частта му, в която се прилага по отношение на жалбоподателя) поради същите съображения.
 —
 при условията на евентуалност: i) да се отмени съдебното решение, доколкото в него се прилага ставката 17 % от съответните продажби, без да се взимат предвид всичките 30 релевантни обстоятелства, основани по-специално на минимален праг от 15 % и ii) да се отмени решението (изменено и в частта му, в която се прилага по отношение на жалбоподателя) поради същите съображения.
 —
 при условията на евентуалност: i) да се отмени съдебното решение, доколкото в него се твърди, че по отношение на участието на жалбоподателя в периода 31 януари 1992 г.—30 октомври 1993 г. не е изтекла погасителна давност; ii) да се отмени решението (изменено и в частта му, в която се прилага по отношение на жалбоподателя), доколкото в него глобата, наложена на жалбоподателя, се изчислява въз основа на неговото участие в периода 31 януари 1992 г.—30 октомври 1993 г.; и iii) поради това да се намали съответно размерът на глобата.
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в съответствие с член 69, параграф 2 от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си Gosselin Group NV твърди, че Общият съд е нарушил правото на Съюза, като е направил неправилна от правна гледна точка преценка на установените от него факти (фиктивните оферти и комисионните), свързани със споразуменията относно цените и практиките на подялба на пазара и че съдебното решение е опорочено най-малкото от липса на мотиви в това отношение.
 При условията на евентуалност Gosselin Group NV твърди, че:
 —
 при преценката относно наличието на значителни последици за търговията между държавите членки Общият съд е нарушил правилото, че Комисията трябва да спазва собствените си насоки;
 —
 при преценката на смекчаващите обстоятелства в рамките на изчисляване на глобата Общият съд е нарушил принципа, според който отговорността има личен характер, както и правилото, че Комисията трябва да спазва собствените си насоки;
 —
 при определянето на основния размер на глобата Общият съд е нарушил задължението за мотивиране, принципа, според който отговорността има личен характер, както и правилото, че Комисията трябва да спазва собствените си насоки. В първата част от това твърдение се поддържа, че Общият съд неправилно е приел, че Комисията е можела да се позове на параграф 23 от Насоките относно метода за определяне на размера на глобите. Във втората част се поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като твърди, че съществува минимална ставка от 15 % от стойността на продажбите, която по дефиниция е минималният праг за глоба за строги ограничения на конкуренцията. В третата част се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като твърди, че ставката от 17 % е равна или се приближава до минималната ставка от 15 %, и като въз основа на това достига до заключението, че не трябва да се отчитат всички релевантни обстоятелства;
 —
 като е приел, че по отношение на участието на Gosselin NV в спорните практики през периода 31 ноември 1992 г.—30 октомври 1993 г. не е изтекла погасителна давност, Общият съд е нарушил член 25 от Регламент No 1/2003.
 (1) Решение на Общия съд (осми състав) от 16 юни 2011 г. по съединени дела T-208/08 и T-209/08, Gosselin Group NV и Stichting Administratiekantoor Portielje/Европейска комисия (наричано по-нататък „съдебното решение“).
 (2) Решение C(2008) 926 окончателен на Комисията от 11 март 2008 годинa относно производство по член 81 (ЕО) и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.543 — Международни услуги по преместване) (наричано по-нататък „решението“).
 (3) Насоки относно понятието за засягане на търговията, което се съдържа в членове 81 (ЕО) и 82 (ЕО) (ОВ C 101, 2004 г., стр. 81; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 149).


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/71
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 24 септември 2009 г. — Rebizant, Vlandas и Vocino/Комисия
 (Дело F-94/07) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за 2006 г. - Мултипликационен коефициент - Член 6, параграф 2 от Правилника - Член 9 от приложение XIII към Правилника - Праг за повишаване)
 2010/C 24/129
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Jean Rebizant (Карлсруе, Германия), Georges Vlandas (Брюксел, Белгия) и Vinceno Vocino (Варезе, Италия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)
 Предмет
 От една страна да се отмени решението да не се повишават жалбоподателите в степен AD 13 в процедурата за повишаване за 2006 г. и, от друга страна, да се обяви незаконосъобразността на решението за определяне на праговете за повишаване, приложими спрямо длъжностните лица, чието възнаграждение е за сметка на бюджет „Изследвания“ и на бюджет „Съвместен изследователски център“.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 283, 24.11.2007 г., стр. 45.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/7
 Решение на Съда (трети състав) от 7 юни 2007 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Novara — Италия) — Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti/Ecorad Srl
 (Дело C-80/06) (1)
 (Директива 89/106/ЕО - Строителни продукти - Процедура за удостоверяване на съответствие - Решение 1999/93/ЕО на Комисията - Хоризонтален директен ефект - Изключване)
 (2007/C 170/12)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale ordinario di Novara
 Страни в главното производство
 Ищец: Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti
 Ответник: Ecorad Srl
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale ordinario di Novara — Тълкуване на членове 2 и 3, и на приложения II и III към Решение 1999/93/ЕО на Комисията от 25 януари 1999 година относно процедурата за удостоверяване на съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета относно врати, прозорци, капаци, прегради, порти и свързаната с тях железария (ОВ L 29, стр. 51) — Производство на врати тип „антипаника“ от дърводелци, които не са спазили предвидената в решението процедура за удостоверяване — Изключване?
 Диспозитив
 Частно лице не може в рамките на съдебен спор с друго частно лице относно договорна отговорност да се позовава на нарушение от страна на последното на членове 2 и 3, както и на приложения II и III към Решение 1999/93/ЕО на Комисията от 25 януари 1999 г. относно процедурата за удостоверяване съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета относно врати, прозорци, капаци, прегради, порти и свързаната с тях железария.
 (1) ОВ C 131, 3.6.2006 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/43
 Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. — Azko Nobel Chemicals и Akcros Chemicals/Комисия
 (Съединени дела T-125/03 и T-253/03) (1)
 (Конкуренция - Административна процедура - Правомощия на Комисията за извършване на проверки - Документи иззети по време на проверка - Защита на поверителността на отношенията между адвокати и клиенти - Допустимост)
 (2007/C 269/77)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Azko Nobel Chemicals Ltd и (Hersham, Walton on Thames, Surrey, Обединеното Кралство) и Akcros Chemicals Ltd (Hersham) (представители: C. Swaak, M. Mollica, M. van der Woude, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално R. Wainwright и C. Ingen-Housz, впоследствие F. Castillo de la Torre и X. Lewis)
 Встъпили страни на страната на ищците: Съвет на Европейските адвокатски колегии (CCBE) (Брюксел, Белгия) (представител: J. Flynn, QC); Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (Хага, Нидерландия) (представители: O. Brouwer и C. Schillemans, avocats); European Company Lawyers Association (ECLA) (Брюксел) (представители: M. Dolmans, K. Nordlander, avocats, и J. Temple Lang, solicitor); American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter (Париж, Франция) (представители: G. Berrisch, avocat, и D. Hull, solicitor); и International Bar Association (IBA) (Лондон, Обединеното Кралство) (представител: J. Buhart, avocat)
 Предмет
 На първо място, искане за отмяна, от една страна на решението на Комисията C (2003) 559/4 от 10 февруари 2003 г. и, доколкото е необходимо, на решението на Комисията C (2003) 85/4 от 30 януари 2003 г., с което се разпорежда на Akzo Nobel Chemicals Ltd, на Akcros Chemicals Ltd и на Akcros Chemicals и на техните съответни дъщерни дружества, да се подложат на проверки, въз основа на член 14 параграф 3 от Регламент No 17 на Съвета от 6 февруари 1962 г., първи регламент за прилагане на членове [81 EО] и [82 EО] (OВ 1962, 13, стp. 204) (преписка COMP/E-1/38.589) и, от друга страна, да бъде разпоредено на Комисията да върне някои документи иззети при посочената проверка, както и да й бъде забранено да използва тяхното съдържание (дело T 125/03) и, на второ място, искане за отмяна на решението на Комисията C (2003) 1533 окончателен, от 8 май 2003 г., с което е отхвърлено искане за защита на тези документи въз основа на поверителността на отношенията между адвокати и клиенти (дело T 253/03).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска по дело T 125/03 като недопустим.
 2)
 Отхвърля иска по дело T-253/03 като неоснователен.
 3)
 Akzo Nobel Chemicals Ltd и Akcros Chemicals Ltd ще понесат три пети от собствените си разноски свързани с основното производство и с обезпечителното производство. Те ще заплатят също три пети от разноските направени от Комисията свързани с основното производство и с обезпечителното производство.
 4)
 Комисията ще понесе две пети от собствените си разноски свързани с основното производство и с обезпечителното производство. Тя ще заплати също две пети от съдебните разноски направени от Akzo Nobel Chemicals и Akcros Chemicals, свързани с основното производство и с обезпечителното производство.
 5)
 Подпомагащите страни ще понесат собствените си съдебни разноски свързани с основното производство и с обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 146, 21.6.2003 г.


text:
 17.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 370/23
 Решение на Общия съд от 8 ноември 2011 г. — Idromacchine и др./Комисия
 (Дело T-88/09) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Държавни помощи - Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване - Упоменаване, от което произтичат вреди за трето дружество - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Задължение за професионална тайна - Неимуществени вреди - Имуществени вреди - Причинно-следствена връзка - Мораторни и компенсаторни лихви)
 2011/C 370/37
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищци: Idromacchine Srl (Porto Marghera, Италия); Alessandro Capuzzo (Mirano, Италия); и Roberto Capuzzo (Mogliano Veneto, Италия) (представители: W. Viscardini и G. Donà, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Grespan и E. Righini, подпомагани от F. Ruggeri Laderchi, avocat)
 Предмет
 Иск за обезщетение за вредите, за които се твърди, че са претърпени поради публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на подвеждаща информация, засягаща по-специално доброто име и реномето на Idromacchine, която се съдържа в Решение C(2002) 5426 окончателен на Комисията от 30 декември 2004 г.„Държавни помощи — Италия — Държавни помощи N 586/2003, N 587/2003, N 589/2003 и C 48/2004 (ex N 595/2003) — Продължаване с три години на срока за доставка на химикаловоз — Покана за представяне на мнения съгласно член 88, параграф 2 [ЕО]“
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на Idromacchine Srl обезщетение в размер на 20 000 EUR за претърпените от последното неимуществени вреди.
 2.
 Към обезщетението, което трябва да се изплати на Idromacchine, се начисляват компенсаторни лихви, считано от 18 февруари 2005 г. до произнасянето на настоящото съдебно решение, по процент, определен от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта.
 3.
 Към обезщетението, което трябва да се изплати на Idromacchine, се начисляват мораторни лихви, считано от датата на произнасяне на настоящото решение до пълното изплащане на посоченото обезщетение по определения от ЕЦБ процент за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта.
 4.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 5.
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски и две трети от съдебните разноски на Idromacchine, на г-н Alessandro Capuzzo и на г-н Roberto Capuzzo, които понасят една трета от направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 102, 1.5.2009 г.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/61
 Жалба, подадена на 7 юли 2014 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-61/14)
 2014/C 421/88
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: A. Salerno, адвокат)
 Ответник: Европейска Комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението да не се повишава жалбоподателя в степен AD13 в рамките на процедурата по повишаване за 2013 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението да не се повишава жалбоподателя в степен AD13 в рамките на процедурата по повишаване за 2013 г.;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/17
 Жалба, подадена на 2 юли 2014 г. — Novartis Europharm/Комисия
 (Дело T-511/14)
 2014/C 388/21
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Обединено кралство) (представители: C. Schoonderbeek, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени оспореното решение и
 —
 да осъди Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и тези, направени от Novartis.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C (2014) 2155 окончателен на Комисията от 27 март 2014 г. за издаване на разрешение на Teva Generics за пускане на пазара на лекарствен продукт за хуманна употреба „Zoledronic acid Teva Generics — Zoledronic Acid“.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на едно-единствено правно основание, в основни линии идентично или подобно на това по дело T-472/12 Novartis Europharm/Комисия
 (1) и по дело T-67/13 Novartis Europharm/Комисия
 (2).
 (1) OВ C 389, 2012 г., стp. 8.
 (2) OВ C 101, 2013 г., стp. 24.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/56
 Определение на Общия съд от 1 декември 2015 г. — Banco Espírito Santo/Комисия
 (Дело T-814/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Държавни помощи - Помощ на португалските органи за преструктурирането на финансовата институция Banco Espírito Santo, SA - Създаване на преходна банка - Решение да не се повдигат възражения - Ангажименти, представени от португалските органи - Контрол за спазването на ангажиментите от довереник - Възнаграждение на довереника от банката с проблемни активи - Искане за частична отмяна - Недопустимост))
 (2016/C 038/75)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Banco Espírito Santo, SA (Лисабон, Португалия) (представители: M. Gorjão-Henriques и L. Bordalo e Sá, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, M. França и P.-J. Loewenthal)
 Предмет
 Искане за отмяна на точки 9 и 18 от приложение II от Решението на Комисията C (2014) 5682 окончателен от 3 август 2014 г. — Държавна помощ No SA.39250 (2014/N) — Португалия, преструктуриране на Banco Espírito Santo, S.A., в частта, в която възлага или може да се тълкува като възлагащо на жалбоподателя отговорност за изплащане на възнаграждението и всички останали разходи на довереника, на когото е възложен контрола върху спазването на поетите от Португалската република ангажименти.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Не се произнася по молбата за встъпване, представена от Португалската република.
 3)
 Осъжда Banco Espírito Santo, SA да понесе направените от него разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия.
 4)
 Осъжда Banco Espírito Santo, SA, Европейската Комисия и Португалската република да понесат направените от тях разноски във връзка с молбата за встъпване.
 (1) ОВ C 118, 13.4.2015 г.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/29
 Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Kaimer и други/Комисия
 (Дело T-379/06)
 (2007/C 42/50)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищци: Kaimer GmbH & Co. Holding KG (Есен, Германия), SANHA Kaimer GmbH & Co. KG (Есен, Германия) и Sanha Italia srl. (Милано, Италия) (представител: J. Brück, адвокат)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 да се отмени Решение на ответника С(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 г., изменено с Решение на ответника от 29 септември 2006 г., връчено на тримата ищци на 5 октомври 2006 г., относно процедура по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело СОМР/F-1/38.121 — Тръбни съединители);
 —
 евентуално, да се съкрати определената в член 1 на посоченото решение продължителност на твърдяното нарушение на тримата ищци и да се отмени наложената им с член 3 от посоченото решение глоба или да се намали размерът ѝ;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците оспорват Решение на Комисията С(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 г. по дело СОМР/F-1/38.121 — Тръбни съединители. С оспорваното решение им е наложена глоба за нарушение на член 81, параграф 1 ЕО, както и на член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП. Според Комисията, ищците са участвували в редица споразумения под формата на определяне на цени, договаряне на ценови листи и отстъпки, договаряне на механизми за въвеждане на повишения на цените, разпределяне на пазара и на клиентите и обмяна на друга икономическа информация на пазара за съединители от мед и медни сплави.
 В подкрепа на иска си ищците се позовават на пет основания.
 На първо място се твърди, че за да мотивира на решението си, ответникът е взел предвид документи, по отношение на които на ищците не е предоставена възможност да вземат становище.
 На второ място ищците твърдят, че Комисията е нарушила задължението за мотивиране на актовете по член 253 ЕО. Според ищците, поради ненадлежното изясняване на фактическите обстоятелства по делото, решението е незадоволително мотивирано. В допълнение на това, не са взети предвид оневиняващи обстоятелства и доказателства по делото са преценени неправилно.
 Освен това, ищците възразяват срещу преценката на Комисията, че установените фактически обстоятелства представляват комплексно нарушение на член 81, параграф 1 ЕО.
 На четвърто място, при условията на евентуалност, се твърди, че при изчисляването на размера на глобата, неправилно е упражнена оперативна самостоятелност, доколкото същото се основава на твърде голяма продължителност на нарушението и че не са взети предвид смекчаващи обстоятелства в полза на ищците.
 В заключение ищците изтъкват, че при определяне размера на глобата, Комисията е нарушила принципа за пропорционалност.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/39
 Определение на Общия съд от 11 ноември 2014 г. — Bergallou/Парламент и Съвет
 (Дело T-22/14) (1)
 (Жалба за отмяна - Реформа на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Съюза - По-неблагоприятен режим в областта на заплащането във фиксиран размер на пътните разноски и на увеличаването на годишния отпуск с дни за пътуване като допълнителни дни за отпуск - Липса на лично засягане - Извъндоговорна отговорност - Причинно-следствена връзка - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание)
 (2015/C 016/61)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Amal Bergallou (Lot, Белгия) (представител: M. Velardo, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и E. Taneva); Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна, подадено на основание член 263 ДФЕС, на член 1, параграф 65, буква б) и параграф 67, буква г) от Регламент (ЕС, Евратом) No 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (ОВ L 287, стр. 15), доколкото тези разпоредби свързват правото на възстановяване на годишните пътни разноски и дните за това пътуване с правото на надбавка за експатриране или за пребиваване в чужда държава и, от друга страна, искане за обезщетение на основание член 340 ДФЕС за поправяне на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-жа Amal Bergallou понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 112, 14.4.2014 г.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/8
 Преюдициално запитване, отправено от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия) на 4 юли 2013 г. — C.E. Franzen u. a./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
 (Дело C-382/13)
 2013/C 274/14
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Centrale Raad van Beroep
 Страни в главното производство
 Жалбоодател: C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg
 Ответник: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
 Преюдициални въпроси
 1a.
 Следва ли член 13, параграф 2, буква a) от Регламент No 1408/71 (1) да се тълкува в смисъл, че местните лица на дадена държава членка, спрямо които се прилага този регламент и които въз основа на договор за временно наемане на помощен персонал упражняват трудова дейност като наети лица не повече от два или три дни месечно на територията на друга държава членка, са подчинени на това основание на социалноосигурителното законодателство на държавата по тяхната месторабота?
 1б.
 При положителен отговор на въпрос 1a, в този случай посочените местни лица подчинени ли са на социалноосигурителното законодателство на държавата по тяхната месторабота както през дните, в които упражняват, така и през дните, в които не упражняват трудова дейност, и при положителен отговор в какъв срок след приключването на последната действително упражнявана трудова дейност се прилагат посочените разпоредби?
 2.
 Допуска ли член 13, параграф 2, буква a) във връзка с член 13, параграф 1 от Регламент No 1408/71 работник мигрант, който е подчинен на социалноосигурителното законодателство на държавата по неговата месторабота, да бъде разглеждан като осигурено лице в държавата по неговото местопребиваване съгласно разпоредби от законодателство на последната държава, каквито разпоредби се съдържат в AOW [Algemene ouderdomswet (Закон за общото социално осигуряване за старост)]?
 3a.
 Следва ли правото на Съюза и по-специално разпоредбите относно свободното движение на работници и/или граждани на Съюза, да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелствата по настоящото производство правото на Съюза не допуска да се прилагат национални разпоредби като член 6a от AOW и/или от AKW, според която (които) пребиваващ в Нидерландия работник мигрант се изключва в тази държава от осигуряването по реда на AOW и/или на AKW, тъй като е подчинен изключително на германското социалноосигурително законодателство, дори и тогава, когато този работник е изключен от социалното осигуряване за старост в Германия, тъй като е работил при условията на минимално платена или кратковременна трудова заетост и няма право да иска да му бъдат изплащани детски надбавки?
 3б.
 За отговора на въпрос 3a от значение ли е освен това обстоятелството, че е било възможно лицето да се осигурява доброволно по реда на AOW или да отправи искане до Svb за сключване на споразумение по смисъла на член 17 от Регламент No 1408/71.
 (1) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ. L 149, стр. 2; Специално издание на български език, глава 5, том 1, стр. 26).


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/8
 Решение на Съда (шести състав) от 11 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-89/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Длъжности в публичната администрация - Длъжности капитан и офицер (помощник-капитан) на всички кораби, плаващи под флага на държава-членка - Изискване за гражданство)
 (2008/C 107/11)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: G. Rozet)
 Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и O. Christmann)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 39, параграф 4 ЕО — Свободно движение на работници — Изпълнение на публичноправни правомощия — Изискване за френско гражданство за заемане на длъжностите капитан и офицер (помощник-капитан) на всички кораби, плаващи под френски флаг — Несъвместимост с общностното право
 Диспозитив
 1)
 Като запазва в законодателството си изискването за френско гражданство за заемане на длъжностите капитан и офицер (помощник-капитан) на всички кораби, плаващи под френски флаг, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 39 ЕО;
 2)
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 25.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 318/4
 Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Германия), постъпило на 29 май 2017 г. — Stadtwerke Delmenhorst GmbH/Manfred Bleckwehl
 (Дело C-309/17)
 (2017/C 318/05)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen
 Страни в главното производство
 Ищец: Stadtwerke Delmenhorst GmbH
 Ответник: Manfred Bleckwehl
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 3, параграф 3 във връзка с приложение А, букви б) и в) от Директива 2003/55/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО да се тълкува в смисъл, че непредоставянето на потребителите на газ на навременна и пряка информация относно предпоставките, причините и обхвата на предстоящо изменение на тарифите за доставки на газ, е пречка за такова изменение на тарифата?
 2)
 При положителен отговор на първия въпрос:
 Пряко приложим ли е от 1.7.2004 г. член 3, параграф 3 във връзка с приложение А, букви б) и в) от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО спрямо предприятие доставчик, което е частноправен субект (германско GmbH), тъй като от гледна точка на съдържанието си посочените разпоредби са безусловни и следователно могат да се прилагат без друг акт за транспониране, предоставяйки на гражданина права спрямо организация, която независимо от своята частноправна организационна форма е зависима или контролирана от държавата, тъй като държавата е единственият собственик на дяловете в капитала на предприятието?
 (1) ОВ L 175, 2003 г., стр. 157; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/24
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Ordinario di Aosta (Италия) на 10 февруари 2014 г. — Equitalia Nord SpA/CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
 (Дело C-68/14)
 2014/C 102/33
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Ordinario di Aosta
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Equitalia Nord SpA
 Ответник: CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали италианската правна уредба, въведена с член 3, параграфи 1 и 4 от Декрет-закон No 95 от 6 юли 2012, частично изменен със Закон за преобразуване No 135 от 7 август 2012 г., който предвижда в параграф 1, че „с оглед на изключителния характер на икономическо положение и предвид приоритетното изискване за постигане на целите за ограничаване на публичните разходи, считано от влизането в сила на настоящия нормативен акт, по отношение на годините 2012, 2013 и 2014, предвиденото в действащата правна уредба адаптиране във връзка с промените на индексите Istat, не се прилага за наемите, дължими от административните органи, които са включени в консолидирания икономически баланс на публичната администрация, така както са посочени от Националния статистически институт съгласно член 3, параграф 1 от Закон No 196 от 31 декември 2009 г., нито за наемите, дължими от независимите органи, включително от Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob), за ползването на недвижими имоти за институционални нужди“ и, в параграф 4 , че „за целите на ограничаването на публичните разходи [ориг.6] във връзка с договорите за наем с предмет ползване на недвижими имоти за институционални нужди от страна на централните администрации, посочени от Националния статистически институт съгласно член 1, параграф 3 от Закон No 196 от 31 декември 2009 г., и от страна на независимите органи, включително от Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob), наемите се намаляват считано от 1 януари 2015 г. с 15% от настоящия им размер“ и че „считано то датата на влизане в сила на закона за преобразуване на настоящия декрет посоченото по-горе намаление се прилага във всички случаи за договорите за наем, чийто срок е изтекъл или които са били подновени след тази дата“, противоречи на член 106, параграфи 1 и 2 ДФЕС доколкото може да предостави на лица, упражняващи дейност при условията на конкуренция, необосновано и дискриминационно предимство по отношение на положението на други лица, който упражняват същата дейност, но не се ползват от посочената правна уредба?
 2)
 Дали посочената правна уредба, която може да предостави на лица, упражняващи дейността си при условията на конкуренция, необосновано и дискриминационно предимство по отношение на положението на други лица, който упражняват същата дейност, но не се ползват от същата правна уредба, може да се приеме за „държавна помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС?


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/27
 Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Alcoa Trasformazioni/Комисия
 (Дело T-177/10) (1)
 ((Държавни помощи - Електроенергия - Преференциална тарифа - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Предимство - Задължение за мотивиране - Размер на помощта - Нова помощ))
 2014/C 421/37
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Италия) (представители: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, F. Salerno, G. Scassellati Sforzolini и G. Rizza, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и E. Gippini Fournier)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2010/460/EO на Комисията от 19 ноември 2009 година относно държавна помощ C 38/A/04 (ex NN 58/04) и C 36/B/06 (ex NN 38/06), приведена в действие от Италия в полза на Alcoa Trasformazioni (ОВ L 227, 2010 г., стр. 62)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Alcoa Trasformazioni Srl понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия, включително и свързаните с обезпечителното производство.
 3)
 Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/8
 Решение на Съда (втори състав) от 25 март 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия
 (Дело C-79/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Членове 13 и 132 - Публичноправни организации - Качество на публичноправни органи - Дейност - Третиране като данъчно незадължени лица - Случаи на освобождаване - Социално-културен, здравен и образователен сектор - Еврорегиони - Насърчаване на трудовата мобилност - Осигуряване на персонал - Тежест на доказване)
 2010/C 134/12
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и W. Roels)
 Ответник: Кралство Нидерландия (представители: C.M. Wissels, D.J.M. de Grave и Y. de Vries)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 2, параграф 1, буква в), член 13, член 24, параграф 1 и член 132 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Осигуряване на персонал в здравния, образователния и социално-културния сектор — Поощряване на трудовата мобилност — Еврорегион
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2006 г.


text:
 15.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 59/35
 Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. — BBY Solutions/СХВП — Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)
 (Дело T-715/15)
 (2016/C 059/40)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: BBY Solutions, Inc. (Минеаполис, Съединени американски щати) (представител: A. Poulter, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Worldwide Sales Corporation España, SL (Sant Vicenç dels Horts, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „BEST BUY GEEK SQUAD“ — заявка за регистрация No 6 064 001
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 23 септември 2015 г. по съединени преписки R 517/2015-2 и R 437/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта му, в която е уважено възражението,
 —
 да отмени решението на отдела по споровете от 22 декември 2014 г по възражение No B 1354630 в частта му, в която е уважено възражението,
 —
 да уважи заявка за регистрация No 6 064 001,
 —
 да осъди СХВП да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателя.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/63
 Жалба, подадена на 24 септември 2015 г. — Universidad Internacional de la Rioja/СХВП — Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR)
 (Дело T-561/15)
 (2015/C 389/71)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Universidad Internacional de la Rioja, SA (Logroño, Испания) (представители: C. Lema Devesa и A. Porras Fernandez-Toledano, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Universidad de la Rioja (Logroño, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR“ — Заявка за регистрация No 11 738 093
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 22 юни 2015 г. по преписка R 1914/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта му, с която се отказва регистрацията на марката на Общността No 11 738 093 и вследствие на това да разреши регистрацията.
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 В обжалваното решение не са идентифицирани адекватно средните потребители на конкретните стоки и услуги.
 —
 В обжалваното решение не е направен адекватен анализ на вероятността от объркване.


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/23
 Иск, предявен на 29 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-582/08)
 (2009/C 69/41)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal, M. Afonso)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е отказало възстановяване на заплатен по получени доставки данък по отношение на определени сделки, извършени от данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на Европейската общност, Обединеното кралство не е изпълнило задълженията си по членове 169, 170 и 171 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и по член 2, параграф 1 от Тринадесета директива 86/560/ЕИО (2) на Съвета от 17 ноември 1986 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки в областта на данъка върху оборота — правила за възстановяване на данъка върху добавената стойност на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на Общността;
 —
 да се осъди Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията твърди, че член 2, параграф 1 от Тринадесетата директива не може да се тълкува като изключващ възстановяването на ДДС, начислен върху стоки и услуги, използвани за целите на застрахователни и финансови сделки, посочени в член 17, параграф 3, буква в) от Шеста директива ДДС (3). Ето защо Комисията счита, че законодателството на Обединеното кралство нарушава общностното право, доколкото отрича правото на възстановяване на ДДС на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на Европейската общност.
 (1) ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.
 (2) ОВ L 326, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 81.
 (3) 3 Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, ОВ L 145, стр. 1.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/61
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 19 декември 2007 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-20/07) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Здравно осигуряване - Поемане на медицинските разходи - Изрично отхвърляне на искането)
 (2008/C 51/114)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от адв. A. Dal Ferro)
 Предмет
 От една страна, отмяна на няколко решения на Комисията, с които на жалбоподателя се отказва възстановяване на неговите медицински разходи в размер на 100 %, а от друга страна, искане на обезщетение за вреди.
 Диспозитив
 1)
 Съдът на публичната служба на Европейския съюз се отказва от своята компетентност по дело F-20/07, Marcuccio/Комисия, за да може Първоинстанционният съд на Европейските общности да се произнесе по това дело.
 2)
 Съдът на публичната служба не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ С 223, 22.9.2007 г., стр. 19.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/6
 Решение на Съда (първи състав) от 10 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-70/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Решение на Съда за установяване на неизпълнение на задължение - Неизпълнение - Парична санкция)
 (2008/C 64/07)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis, A. Caeiros и P. Andrade)
 Ответник: Португалска република (представители: L. Fernandes, P. Fragoso Martins и J. A. de Oliveira)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 228 ЕО — Неизпълнение на Решение на Съда от 14 октомври 2004 г. по дело С-257/03 — Неправилно транспониране на Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237)
 Диспозитив
 1)
 Като не е отменила Декрет-закон No 48 051 от 21 ноември 1967 г., който подчинява обезщетяването на лицата, ощетени от нарушение на общностното право в областта на обществените поръчки или на транспониращите го национални правила, на условието за доказване на непредпазливост или на умисъл, Португалската република не е взела необходимите мерки с оглед изпълнението на решението от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Португалия (C-275/03) и поради това не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО.
 2)
 Осъжда Португалската република да заплати на Комисията на Европейските общности, по сметка „Собствени ресурси на Европейската общност“, периодична имуществена санкция в размер на 19 392 EUR за всеки ден на забава на прилагането на необходимите мерки, за да се съобрази с решението от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, считано от обявяване на настоящото решение до изпълнението на посоченото решение от 14 октомври 2004 г.
 3)
 Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 86, 8.4.2006 г.


text:
 29.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 93/28
 Жалба, подадена на 29 януари 2014 г. — Good Luck Shipping/Съвет
 (Дело T-64/14)
 2014/C 93/49
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Good Luck Shipping LLC (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: F. Randolph, QC (Queen's Counsel), M. Lester, Barrister, и M. Taher, Solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2013/661/ОВППС на Съвета от 15 ноември 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 306, стр. 18) и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1154/2013 на Съвета от 15 ноември 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 306, стр. 3),
 —
 да обяви съгласно член 277 ДФЕС неприложимостта на Решение 2013/497/ОВППС на Съвета (1) от 10 октомври 2013 г. и на Регламент (ЕС) No 971/2013 на Съвета (2) от 10 октомври 2013 г. (наричани по-нататък „октомврийските мерки“),
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението, че октомврийските мерки следва да бъдат обявени за неприложими, доколкото се отнасят до жалбоподателя, тъй като са необосновани от правна гледна точка.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението, че Съветът нарушил оправданите правни очаквания на жалбоподателя и принципите на съобразяване с целта, на правна сигурност, non bis in idem, res judicata и на недопускане на дискриминация.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдението, че Съветът не изпълнил задължението си за мотивиране.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от твърдението, че Съветът нарушил правото на защита на жалбоподателя.
 5.
 Петото основание е изведено от твърдението, че Съветът допуснал очевидна грешка в преценката, като приел, че някои от критериите за включването в списъка на жалбоподателя са изпълнени, без да представи каквото и да било доказателство в това отношение.
 6.
 Шестото основание е изведено от твърдението, че спорните мерки нарушават основните права на жалбоподателя, в това число и правото му на зачитане на доброто му име и на собствеността му.
 7.
 Седмото основание е изведено от твърдението, че Съветът е злоупотребил с правомощията си, като е приел спорните мерки; насочването му към жалбоподателя при заобикаляне на решение на Съда не представлявало правилно упражняване на правомощията му.
 (1) Решение 2013/497/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 272, стр. 46)
 (2) Регламент (ЕС) No 971/2013 на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 272, стр. 1)


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/24
 Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 18 май 2017 г. — Openbaar Ministerie/Tadas Tupikas
 (Дело C-270/17)
 (2017/C 277/34)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Молител: Openbaar Ministerie
 Ответник: Tadas Tupikas
 Преюдициален въпрос
 Производство по обжалване,
 —
 в което делото е разгледано по същество, и
 —
 вследствие на което съответното лице (отново) е осъдено и/или е потвърдено първоинстанционното му осъждане,
 —
 а същевременно европейската заповед за арест е издадена за целите на изпълнението на осъдителната присъда,
 представлява ли „съдебен процес, вследствие на който е постановено решението“ по смисъла на член 4а, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1)?
 (1) Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/47
 Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — Комисия/Dittert
 (Дело T-51/08 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2005 г. - Точки за предимство - Непредоставяне поради техническа грешка - Комитет по повишаване A* - Предоставяне на по-малък брой допълнителни точки за предимство от съдържащия се в предложението на горестоящия орган - Невключване в списъка на повишените длъжностни лица)
 (2012/C 25/89)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и K. Herrmann)
 Друга страна в производството: Daniel Dittert (Люксембург, Люксембург) (представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 22 ноември 2007 г. по дело Dittert/Комисия (F-109/06, все още непубликувано в Сборника).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н Daniel Dittert.
 (1) ОВ C 92, 12.4.2008 г.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/14
 Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 8 септември 2015 г. — Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen
 (Дело C-478/15)
 (2016/C 016/16)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Peter Radgen, Lilian Radgen
 Ответник: Finanzamt Ettlingen
 Преюдициални въпроси
 Следва ли разпоредбите на Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, за свободното движение на хора от 21 юни 1999 г. (ОВ L 114, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 74, стр. 97), и по-специално неговият преамбюл, членове 1, 2, 4, 11, 16, 21 и членове 7, 9 и 15 от приложение I към това споразумение да се тълкуват в смисъл, че не допускат уредба на държава членка, която забранява на неограничено данъчнозадължен гражданин на тази държава да приспада освободената от облагане сума за упражняване на допълнителна преподавателска дейност, тъй като тази дейност е упражнявана не в изпълнение на служебните задължения в полза на или по възлагане от юридическо лице на публичното право със седалище в държава—членка на Европейския съюз, или в друга държава, спрямо която се прилага Споразумението за Европейското икономическо пространство, а в изпълнение на служебните задължения в полза на или по възлагане от юридическо лице на публичното право със седалище на територията на Конфедерация Швейцария?


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/10
 Определение на председателя на Съда от 1 декември 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Catanzaro — Италия) — Esse Di Emme Costruzioni srl/Tribunale Amministrativo Regionale della Calabria, Ministero della Giustizia — Dipartimento Affari di Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze
 (Дело C-59/15) (1)
 (2016/C 078/11)
 Език на производството: италиански
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 138, 27.4.2015 г.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/27
 Иск, предявен на 15 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-267/09)
 2009/C 220/52
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и G. Braga da Cruz)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като е приела и оставила в сила разпоредбите, съдържащи се в член 130 от португалския кодекс за данъка върху доходите на физическите лица, които задължават чуждестранните данъчно задължени лица да посочат данъчен представител, Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 18 ЕО и 56 ЕО и съответните членове от Споразумението за ЕИО, и
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че член 130 от CIRS (португалски кодекс за данъка върху доходите на физическите лица) налага общо задължение на чуждестранните данъчно задължени лица да посочат данъчен представител с местопребиваване в Португалия, което е несъвместимо с предвиденото в членове 18 ЕО и 56 ЕО и в съответните членове от Споразумението за ЕИО:
 а)
 от една страна, задължение, наложено на чуждестранните данъчно задължени лица, които получават единствено доходи, облагани окончателно с удържане при източника, да посочат данъчен представител с местопребиваване в Португалия;
 б)
 от друга страна, задължение на чуждестранните данъчно задължени лица, получаващи доходи, за които се изисква съставянето на данъчна декларация, да посочат данъчен представител с местопребиваване в Португалия.
 По мнение на Комисията общо задължение като предвиденото в член 130 от CIRS противоречи на свободното движение на хора и капитали, прогласено в членове 18 ЕО и 56 ЕО и в съответните разпоредби от Споразумението за ЕИО, поради това че е дискриминационно спрямо чуждестранните лица и същевременно несъразмерно с преследваната цел.
 То е дискриминационно, доколкото на практика това задължение представлява икономическа тежест за чуждестранните лица, тъй като най-често представителите не предлагат безплатно своите услуги. Освен това, дори и ако услугите на данъчните представители бяха безплатни, фактът, че съществува задължение за посочването им е сам по себе си пречка за свободното движение на хора и капитали, за премахването на която самият данъкоплатец трябва да може да реши дали желае или не да посочи данъчен представител.
 От друга страна, въпреки че данъчният представител не носи никакво задължение, нито отговорност за плащането на данъка и изпълнява чисто формални задължения, фактът, че е предвидено задължение за неговото посочване, е сам по себе си пречка за свободното движение на хора и капитали, за премахването на която самият данъкоплатец трябва да може да реши дали желае или не да посочи данъчен представител.
 Въпросното задължение също е несъразмерно, с оглед на това, че макар и преследваната с него цел да е легитимна — гарантиране на ефикасен данъчен контрол и борба с избягването на данъци — тя би могла да се постигне с по-малко ограничителни методи.
 От една страна, Директива 2008/55/ЕО (1) на Съвета от 26 май 2008 година относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки, която представлява кодификация на Директива 76/308/ЕИО на Съвета от 15 март 1976 г., предвижда взаимопомощ при събиране на данъци, сред които и данъците върху доходите [вж. член 2, буква ж)], какъвто е данъка върху доходите на физическите лица. От друга страна, в съответствие с Директива 77/799/ЕИО (2) на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане компетентният орган на държава членка може винаги да поиска от компетентния орган на друга държава членка да му предаде необходимата информация за борбата срещу избягването на данъци.
 (1) ОВ L 150, стр.28
 (2) ОВ L 336, стр.15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 21


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/57
 Определение на Общия съд от 30 ноември 2015 г. — August Brötje/СХВП (HydroComfort)
 (Дело T-845/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „HydroComfort“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
 (2016/C 038/76)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: August Brötje GmbH (Растеде, Германия) (представители: S. Pietzcker и C. Spintig, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: W. Schramek, D. Walicka и A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 23 октомври 2014 г. (преписка R 1302/2014-5), постановено по заявка за регистрация на словния знак „HydroComfort“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда August Brötje GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 89, 16.3.2015 г.