text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/40
 Жалба, подадена на 2 май 2008 г. — Procter & Gamble/СХВП — Bayer (LIVENSA)
 (Дело T-159/08)
 (2008/C 171/77)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Procter & Gamble Company (Синсинати, Съединени американски щати) (представител: K. Sandberg, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Bayer AG (Леверкузен, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 11 февруари 2008 г., прието по преписка R 960/2007-2,
 —
 да се отхвърли възражение No B 873 978 от 3 май 2007 г.,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, направени в рамките на производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „LIVENSA“ за стоки от клас 5 — заявка No 004 062 725
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Марка на Общността „LYVELSA“ за стоки от клас 5
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля заявката за регистрация в нейната цялост
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като не съществува вероятност от объркване между двете сравнявани марки.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/46
 Жалба, подадена на 28 септември 2011 г. — ZZ/ЕИБ
 (Дело F-95/11)
 2011/C 347/88
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: N. Thieltgen)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка
 Предмет на производството
 Искане за отмяна на мълчаливия отказ на ЕИБ да измени условията за изпълнението на служебните задължения на жалбоподателя и длъжностната му характеристика, както и искане за обезщетение за вреди
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени мълчаливият отказ на ЕИБ да измени условията за изпълнението на служебните задължения на жалбоподателя, както и длъжностната му характеристика,
 —
 ЕИБ да бъде задължена да преназначи жалбоподателя на длъжност, отговаряща на служебната му степен и на възможностите му,
 —
 да се установи, че ЕИБ е допуснала нарушения на правилата, уреждащи публичната служба,
 —
 да се установи, че ЕИБ носи отговорност спрямо жалбоподателя поради незаконосъобразността на решението ѝ и поради допуснатите от нея нарушения на правилата за публичната служба,
 —
 ЕИБ да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя обезщетение за претърпените имуществени и неимуществени вреди в резултат от незаконосъобразността на решението ѝ и допуснатите от нея нарушения на правилата за публичната служба, заедно с лихви за забава, а именно:
 —
 във връзка с незаконосъобразността на решението:
 —
 обезщетение за неимуществени вреди в размер на 20 000 EUR,
 —
 обезщетение за имуществени вреди поради загуба на възнаграждение в размер на 113 100 EUR,
 —
 във връзка с допуснатите от ЕИБ нарушения на правилата за публичната служба:
 —
 за нарушението от страна на ЕИБ на задължението ѝ за съдействие и за защита: обезщетение в размер на 119 100 EUR,
 —
 за нарушението на член 42 от Правилника за служителите: 10 000 EUR,
 —
 ЕИБ да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/26
 Иск, предявен на 13 юни 2012 г. — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Комисия
 (Дело T-261/12)
 2012/C 243/47
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Гърция) (представител: A. Krystallidis, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 Да се поправят вредите, причинени на ищеца от незаконосъобразното решение на делегацията на ЕС в Сърбия от 23 март 2012 г. да отмени възлагането на поръчка, озаглавена „Подсилване на институционалния капацитет на Комисията за защита на конкуренцията (КЗК) в Република Сърбия“ (ОВ S 147, 2011 г.), възложена на ищеца като водещо дружество на консорциума за горепосочения проект,
 —
 да се отсъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си, ищецът изтъква пет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от незаконосъобразните обвинения на ответника срещу ищеца в това, че ищецът има неправомерно предимство спрямо останалите оференти, тъй като конфликтът на интереси, в който е обвинен ищеца, се отнася до напълно независимо трето дружество, а именно European profiles SA, а не до ищеца.
 2.
 Второто правно основание е изведено от това, че ответникът е нарушил задължението си да приеме ясно и мотивирано решение за отмяната на възлагането на поръчката, което представлява нарушение на член 18 от Европейския кодекс за добро поведение на администрацията, доколкото не са посочени причините, поради които на ищеца е било предоставено неправомерно предимство спрямо останалите оференти.
 3.
 Третото правно основание е изведено от това, че ответникът е нарушил правото на ищеца на изслушване като не го е поканил да изрази мнението си относно това което може да представлява конфликт на интересни и по този начин е нарушил член 16 от Европейския кодекс за добро поведение на администрацията.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от това, че ответникът е нарушил задължението си по член 42 от Хартата на основните права на ЕС да предостави достъп на ищеца до документите, които доказват твърдяната неправомерна връзка с консорциума DIADIKASIA и неправомерното предимство.
 5.
 Петото правно основание е изведено от това, че тези действия на ответника представляват грешка при прилагане на правото и сериозно нарушение на принципа на правната сигурност, както и на член 4 от Европейския кодекс за добро поведение на администрацията, тъй като ответникът неочаквано е отменил решението си за възлагане на въпросния проект на консорциума на ищеца на основание на твърдяното наличие на „конфликт на интереси“.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/15
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 18 януари 2012 г. — X BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-24/12)
 2012/C 98/23
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: X BV
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 1.
 За целите на прилагането на член 56 ЕО (понастоящем член 63 ДФЕС) може ли отвъдморските страни и територии [на дадена държава членка] да се разглеждат като трети страни, така че в рамките на движението на капитали между държава членка и нейните отвъдморските страни и територии да е възможно позоваване на член 56 ЕО?
 2.
 а)
 При положителен отговор на първия въпрос, следва ли в настоящия случай, — в който удържаният при източника данък върху дивидентите от участия в дружества, разпределени от дъщерно дружество със седалище в Нидерландия на неговото холдингово дружество със седалище на Нидерландските Антили, е увеличен от 1 януари 2002 г. в сравнение с приложимия през 1993 г. данък от 7,5 % или 5 %, на 8,3 % — да се вземе предвид единствено увеличението на нидерландския данък при източника, за да се определи дали е налице увеличение [на данъчната тежест] за целите на прилагането на член 57, параграф 1 ЕО (понастоящем член 64, параграф 1 ДФЕС), или също така следва да се вземе предвид и обстоятелството, че във връзка с увеличението на нидерландския данък при източника и считано от 1 януари 2002 г. държавните органи на Нидерландските Антили освобождават от данък разпределените от дъщерни дружества със седалище в Нидерландия дивиденти от участия в дружества, при положение че тези дивиденти са били разглеждани преди като част от облагаемата печалба и са били облагани с данък в размер на 2,4 %—3 % или в размер на 5 %?
 б)
 Ако следва да се вземе предвид също и намаляването на данъчната тежест в Нидерландските Антили в резултат на въвеждането на споменатото във въпроса по точка 2, буква а) освобождаване от данък върху дивидентите от участия в дружества, необходимо ли е да се вземат предвид освен това и правилата за прилагане на данъчния режим в Нидерландските Антили — в настоящия случай практика на данъчните органи в Нидерландските Антили, — като в резултат на тази практика е възможно в периода преди 1 януари 2002 г. — а и още през 1993 г. — размерът на действително дължимите данъци върху разпределени от дъщерно дружество със седалище в Нидерландия дивиденти да е бил значително по-нисък от 8,3 %?


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/9
 Преюдициално запитване от Landgericht München I (Германия), постъпило на 19 януари 2015 г. — Verband Sozialer Wettbewerb e.V./Innova Vital GmbH
 (Дело C-19/15)
 (2015/C 127/14)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht München I
 Страни в главното производство
 Ищец: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.
 Ответник: Innova Vital GmbH
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 (1) да се тълкува в смисъл, че разпоредбите на този регламент се прилагат и към хранителните и здравните претенции, които се посочват в търговско съобщение при рекламата на храни, които следва да бъдат доставяни като такива на крайния потребител, когато търговското съобщение, съответно рекламата е насочена само към професионалните среди?
 (1) Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския Парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните, ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/39
 Иск, предявен на 3 септември 2007 г. — UPS Europe и UPS Deutschland/Комисия
 (Дело T-329/07)
 (2007/C 247/65)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: UPS Europe NV/SA (Брюксел, Белгия) и UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Германия) [представители: T. Ottervanger и E. Henny, lawyers]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 на основание член 232 ЕО да се установи неправомерното бездействие на Комисията, изразяващо се в непроизнасяне по жалбата на ищеца, подадена до Комисията на 11 май 2004 г.,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски, които ищците са направили в производството.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците твърдят, че Комисията бездействала неправомерно, тъй като не се произнесла, след като била поканена да действа на основание член 232 ЕО, по жалбата на ищците, подадена до Комисията на 11 май 2004 г., относно незаконосъобразна държавна помощ, предоставена, според твърдението им, от Германия на Deutsche Post, наред с други държавни гаранции, под формата на вноски в пенсионния фонд на Deutsche Post и освобождаване от различни законови задължения.
 В подкрепа на иска си ищците поддържат, че Комисията била длъжна да разгледа внимателно и безпристрастно приетата жалба по-конкретно в светлината на изключителната компетентност на Комисията да преценява съвместимостта на мерките за помощи с общия пазар.
 По-нататък ищците твърдят, че член 232 ЕО трябвало да бъде тълкуван в смисъл, че предоставял на физическите лица или предприятията право на иск за установяване на неправомерно бездействие срещу институция поради непредприемане на мерки, които биха могли да ги засегнат пряко и лично, независимо че не били потенциални адресати на тези мерки.
 Накрая ищците поддържат, че можело да се счита, че непредприетите от Комисията мерки ги засягали пряко и лично като конкурентни предприятия на Deutsche Post.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/19
 Жалба, подадена на 4 септември 2015 г. от Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) и от Sace BT SpA срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 25 юни 2015 г. по дело T-305/13, SACE и Sace BT/Комисия
 (Дело C-472/15 P)
 (2015/C 381/23)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA (представители: M. Siragusa и G. Rizza, avvocati)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Италианска република
 Искания на жалбоподателите
 SACE моли Съдът да уважи настоящата жалба и следователно да отмени решението на Общия съд, съдържащо се в диспозитива на обжалваното решение, и да уважи, като не е необходимо делото да се връща на Общия съд, исканията на жалбоподателите в първоинстанционното производство, а именно:
 —
 да се отмени изяло решение C (2013) 1501 окончателен на Европейската комисия от 20 март 2013 г. относно мерки SA.23425, приложени от Италия през 2004 г. и 2009 г. за SACE BT S.p.A.;
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени частично това решение, доколкото се налага в съответствие с уваженото/ите основание/я, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително съдебните разноски, направени в рамките на обезпечителното производство по дело T-305/13 R.
 Основания и основни доводи
 Първото основание се отнася до това дали приетите спорни мерки могат да се вменят на държавата: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, както е тълкуван от Съда в решение„Stardust Marine“(дело C-482/99); очевидно неправилно тълкуване на точка 177, буква б), подточка i) от мотивите на решението на Комисията; удостоверяване на факти, чиято материална неточност личи от документите по преписката и изопачаване на съдържанието на решението на Комисията; нелогичност на мотивите; ненадлежно допълване на мотивите на обжалваното решение на Комисията; неправилно прилагане на принципа, съгласно който законосъобразността на решение в областта на държавните помощи трябва да се преценява в светлината на информацията, с която е могла да разполага Комисията към момента на приемането му, предвид двете писма от италианското министерство на икономиката и финансите (наричано по-нататък
 „
 MEF
 “
 ) до SACE S.p.A., представени от италианското правителство като приложение към писменото му становище при встъпване
 —
 Обжалваното съдебно решение установява следния принцип: фактът, че със спорната сделка се преследват интереси на публично предприятие, които съвпадат с цел от общ интерес, не означава неминуемо, че посоченото предприятие е могло да приеме решението си без да вземе предвид изискванията на публичноправните органи. Според Общия съд няма пречка държавата да задължи едно публично предприятие да извърши сделка от търговско естество, която макар и хипотетично да съответства на критерия за частния инвеститор, действащ в условията на пазарна икономика (наричан по-нататък „критерият PIME“), във всички случаи продължава да бъде сделка, която може да се вмени на държавата. Следователно, за да изпълни изискването за вменяване, Комисията не е длъжна да докаже, че поведението на публичното предприятие би било различно ако то бе действало самостоятелно. Като разсъждава по този начин Съдът се отклонява от принципите, установени в решение „Stardust Marine“. От постановеното съдебно решение следва, че фактът, че дадено публично предприятие се контролира от държавата и е подчинено на специален организационен режим е достатъчен сам по себе си, за да се заключи, че публичноправните органи по дефиниция винаги и във всички случаи участват в приемането на решенията за намеса в полза на дъщерните дружества на такова публично предприятие. В случай като настоящия вменяването на спорните мерки на държавата може да бъде изключено само ако се докаже, че управителният съвет на дружеството майка е приел такова решение, което не позволява да се преследват същевременно и общи интереси. В случая това решение е могло да бъде само решението за ликвидация на SACE BT, срещу което впрочем по дефиниция Комисията не би имала възражения. Когато обаче приетата от публичното предприятие мярка теоретично може да съответства и на цел от общ интерес или да бъде приета като се отчете този интерес, трябва да се предположи, че управителният съвет е действал по този начин, тъй като не е имал право да вземе такова решение без да отчете изискванията на публичноправните органи и не е допустимо, нито възможно да представи доказателство за обратното.
 —
 Общите критерии за вменяване, използвани от Комисията и одобрени от Общия съд, не държат сметка за степента на самостоятелност, в която управителният съвет на SACE S.p.A. е управлявал и продължава да управлява предприятието, и то не само ако тези критерии се преценяват независимо един от друг, но и ако се преценяват общо. Тези критерии не позволяват да се докаже нищо освен обстоятелството, че през 2009 г. италианската държава е контролирала SACE S.p.A., тъй като е била едноличен собственик на акциите. Решение „Stardust Marine“ обаче изисква критериите, които се използват, за да се докаже участието на държавата, да бъдат тясно свързани с разглежданите мерки като се има предвид техния обхват, съдържание и включените в тях условия. В обжалваното съдебно решение се признава изрично, че използваните в решението на Комисията критерии за вменяване — всички (освен един) свързани с дейността на SACE в застраховането на непазарни рискове, сектор, в който SACE ВТ не присъства — се отнасят по-скоро до цялостния контекст, в който SACE S.p.A. осъществява дейността си, а не до обстоятелствата по конкретния случай и контекста, в който са били приети спорните мерки. Въпреки това признание Общият съд е пропуснал да посочи, че по естеството си такива критерии са неподходящи да обосноват пряко презумпцията за конкретното участие на държавата в приемането на въпросните мерки. Като разсъждава по този начин Общият съд измества центъра на анализа на вменяването на спорните мерки на държавата към съвкупността от отношения между държавата и предприятията, които отговарят на организационния модел на публични предприятия — които в италианския правен ред законът изрично квалифицирани като акционерни дружества — което прави ирелевантни специфичната цел, специфичното естество и специфичното съдържание на въпросните мерки, както и конкретните мотиви за приемането им. В действителност използваните от Комисията критерии показват, че е малко вероятно държавата да е участвала в приемането на спорните мерки.
 —
 От друга страна, като е анализирал изискването за вменяване, Общият съд е пренебрегнал безспорния факт, че по закон MEF не управлява и не координира дейността на дружествата с публично участие, както изтъква SACE в жалбата, позовавайки се на релевантните норми. Освен това Общият съд е приложил неправилно принципа, съгласно който законосъобразността на решение в областта на държавните помощи трябва да се преценява в светлината на информацията, с която е могла да разполага Комисията към момента на приемането му, предвид двете писма от MEF до SACE S.p.A., представени от италианското правителство като приложение към писменото му становище при встъпване. Всъщност посочените писма само потвърждават принципа на самостоятелност на управлението, който характеризира отношенията между MEF и SACE S.p.A. и с който Комисията е добре запозната, най-малко поради това, че италианското правителство многократно е обяснявало този принцип на Комисията в хода на официалната процедура по разследване по член 108, параграф 2 ДФЕС. Следователно двата документа са били посочени само като потвърждение на това, което вече е било изтъкнато, и не променят съществено основните елементи на разглежданите мерки.
 Второто основание се отнася до липсата на предимство, за което се твърди, че е предоставено на SACE BT с втората спорна мярка: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и неправилно прилагане на критерия за PIME; установяване на факти, чиято материална неточност личи от документите по преписката; изопачаване на довода, че SACE S.p.A. се е ползвало де факто от мълчаливо увеличение с 5/12 на размера на получената комисионна в сравнение с комисионната, платена от SACE BT на частните презастрахователи; неправилно квалифициране на посочения довод като недопустимо „ново основание“
 —
 Общият съд, показвайки, също както и Комисията, очевидно ограничени познания и разбиране на динамиката на застрахователния сектор и по-специално на презастраховането за загуби над установения в застрахователния договор праг (Excess of Loss (XoL), е допуснал явни и груби грешки, като е установил факти, чиято материална неточност личи от документите по преписката. Рискът, който поема презастрахователят на загуби над установения в застрахователния договор праг, не се увеличава, когато участието на презастрахователя в покритието е много голямо, тъй като за по-голямо участие в презастрахователния договор XoL се получава пропорционално по-висока комисионна. Освен това презастрахователят не поема по-голям риск, когато цедентът изпитва финансови затруднения, тъй като при презастрахователния договор XoL рискът от основна загуба за презастрахователя не е свързан със затрудненията на цедиращото дружество, а с риска от неплатежоспособност на купувачите на застрахованите лица. Следва да се добави, че рискът от прекратяване на плащанията от страна на цедента SACE BT, включително в случай на финансови затруднения, въобще не съществува, тъй като комисионата за сключване на презастрахователния договор се плаща на дружеството майка еднократно и предварително, като ако това плащане не бъде направено просто няма да е налице презастрахователно покритие. Разглежданият презастрахователен договор XoL не се отнася само до 25 % от презастрахованите от SACE BT рискове и следователно е неправилно да се счита, че за остатъка от презастрахователното покритие може да се сключи втори договор с SACE S.p.A, който предвижда допълнителна комисионна, както се приема в съдебното решение. Накрая, Общият съд напълно изопачава довода, че — тъй като SACE S.p.A. е станало страна по договора и следователно носи презастрахователния риск едва от 5 юни 2009 г., въпреки че е получило като възнаграждение изчислена на годишна база комисионна — посоченото дружество се е ползвало де факто от мълчаливо увеличение с 5/12 на размера на получената комисионна в сравнение с комисионната, платена от SACE BT на частните презастрахователи за вече изтеклия период на носене на застрахователния риск, без да е настъпило застрахователното събитие. При положение, че тези обстоятелства личат от обжалваното решение на Комисията, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че те не са били доведени до знанието на Комисията по време на административното производство. Тъй като SACE се е ограничило до това да формулира — в рамките на второто правно основание за обжалване и като допълнение към него — допълнителен доказателствен довод за това, че същественото изискване за предоставяне на предимство не е изпълнено, Общият съд неправилно е квалифицирал въпросния довод като недопустимо ново основание.
 Третото основание се отнася до липсата на предимство, за което се твърди, че е предоставено на SACE BT с третата и четвъртата спорна мярка: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и неправилно прилагане на критерия за PIME; ненадлежно допълване на мотивите на обжалваното решение на Комисията
 —
 Управителният съвет на SACE S.p.A. е действал по начин, напълно аналогичен на този, по който са действали останалите частни оператори, които предвид високото равнище на несигурност и неотложност, което съществува на пазара през 2009 г., са направили аналогични капиталови инжекции в дъщерните си дружества, въпреки липсата на каквито и да било прогнози относно бъдещите парични потоци, които биха подкрепили от счетоводна гледна точка очакванията, че тези дружества ще имат адекватна рентабилност поне в дългосрочен план. Тази обективна констатация, до която може да се достигне след обикновено наблюдение на динамиката на пазара към определен момент, е трябвало да вземе превес над всяко теоретично или спекулативно съображение при прилагането от Комисията на критерия за PIME. Освен това в решението на Комисията не се посочва нито един конкретен случай на частно дружество, действащо при нормални пазарни условия, което, изправено пред сериозни затруднения, предизвикани от кризата, би било поставено в ликвидация от акционерите си вместо да бъде рекапитализирано. Не става ясно и във всички случаи Общият съд не е обяснил защо SACE е трябвало да прецени предварително бъдещата рентабилност на SACE BT и да представи на Комисията адекватни предварителни елементи за преценка, когато пазарните данни показва, че частните инвеститори не са го направили. Накрая, предвид това че в хода на официалната процедура по разследване Комисията е счела, че не е необходимо да преценява доводите на SACE относно прилагането на емпиричния критерий в контекста на теста за PIME с цялото дължимото внимание, Общият съд е допуснал грешка като е приел, че тя е могла легитимно да отхвърли тези доводи, с оглед на абстрактната възможност сделките относно капитала, сключени от частните оператори, на свой ред да се счетат за несъответстващи на критерия за PIME, тъй като съдържат елементи на помощ.


text:
 20.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/30
 Жалба, подадена на 17 януари 2017 г. — LA Superquimica/EUIPO — D-Tack (D-TACK)
 (Дело T-24/17)
 (2017/C 086/39)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: LA Superquimica, SA (Барселона, Испания) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: D-Tack GmbH (Хютлинген, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „D-TACK“ — заявка за регистрация No 9 650 847
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 ноември 2016 г. по преписка R 1983/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на EUIPO от 15 ноември 2016 г.,
 —
 да осъди EUIPO и лицата, подали възражение срещу тази жалба, да заплатят съдебните разноски.
 Изложени основани
 —
 апелативният състав не е взел предвид представените от жалбоподателя извлечения от Sitadex относно регистрацията на марка в Испания под No 2515958, No 2516679, 2542249, No 2591412 и No 2668711,
 —
 апелативният състав не е взел предвид доказателството за използване, представено от жалбоподателя.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/51
 Жалба, подадена на 12 декември 2007 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-463/07)
 (2008/C 51/93)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представител: G. Aiello, Avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Комисията C (2007) 4477 от 3 октомври 2007 г., нотифицирано на 4 октомври 2007 г., в частта, в която изключва от финансиране от страна на Общността и прехвърля в тежест на бюджета на Италианската република финансовите последици, приложими в рамките на уреждането на разходите, финансирани от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят оспорва законосъобразността на обжалваното решение в частта, в която изключва от финансиране от страна на Общността и прехвърля в тежест на бюджета на Италианската република финансовите последици, приложими в рамките на уреждането на разходите, финансирани от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“.
 Конкретните разходи, изключени от това финансиране и представляващи основния предмет на жалбата, се отнасят до премиите за скотовъдство, контролът на пресите за маслиново масло, съществуването на регистър на маслиновите насаждения и на ГИС (географска информационна система) за маслиновите насаждения, контролът на добивите, проверката на местоназначението на олиото и сухия фураж.
 В подкрепа на своите претенции жалбоподателят изтъква нарушението:
 —
 на член 15 и член 24, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2419/2001 на Комисията от 11 декември 2001 година, предвиждащ подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол за определени схеми за помощ на Общността, установени от Регламент на Съвета (ЕИО) No 3508/92;
 —
 на член 9а, параграф 1 и 3, член 10, член 16, член 26 и член 28, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2366/98 на Комисията от 30 октомври 1998 година относно определяне на подробни правила за прилагане на системата от помощи за производство на маслиново масло през пазарните години 1998/1999-2000/2001;
 —
 на член 11а от Регламент No 136/66/ЕИО на Съвета относно създаване на обща организация на пазара на масла и мазнини;
 —
 на член 14, параграф 3 от Регламент (ЕИО) No 2261/84 на Съвета от 17 юли 1984 година относно определяне на общи правила за отпускане на помощ за производство на маслиново масло и за подпомагане на организациите на производителите на маслиново масло;
 —
 на член 2, член 8, член 13 и член 14 от Регламен (ЕО) No 785/95 на Комисията от 6 април 1995 година, предвиждащ подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 603/95 на Съвета относно общата организация на пазара на сух фураж.


text:
 19.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 304/16
 Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Europäisch-Iranische Handelsbank/Съвет
 (Дело T-434/11) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Явна грешка в преценката - Право на собственост - Пропорционалност)
 2013/C 304/26
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Хамбург, Германия) (представители: първоначално S. Ashley, S. Gadhia, solicitors, адв. H. Hohmann, D. Wyatt, QC, и R. Blakeley, barrister, впоследствие S. Ashley, H. Hohmann, D. Wyatt, R. Blakeley, S. Jeffrey и A. Irvine, solicitors)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Naert и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално E. Paasivirta и S. Boelaert, впоследствие E. Paasivirta и M. Konstantinidis) и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi-Spencer, A. Robinson и C. Murrell, подпомагани от J. Swift, QC, и R. Palmer, barrister)
 Предмет
 Жалба за отмяна, първо, на Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 136, стр. 65), второ, на Регламент за изпълнение (ЕС) No 503/2011 на Съвета от 23 май 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 136, стр. 26), трето, на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), четвърто, на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), и пето, на Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), в частите, в които посочените актове се отнасят до жалбоподателя.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) No 503/2011 на Съвета от 23 май 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран и Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран в частите, в които тези актове се отнасят до Europäisch-Iranische Handelsbank AG.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Europäisch-Iranische Handelsbank понася три пети от направените от нея съдебни разноски и три пети от съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз.
 4.
 Съветът понася две пети от направените от него съдебни разноски и две пети от съдебните разноски, направени от Europäisch-Iranische Handelsbank.
 5.
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 282, 24.9.2011 г.


text:
 25.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 318/6
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 26 юни 2017 г. — Società Immobiliare Al Bosco Srl
 (Дело C-379/17)
 (2017/C 318/09)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Società Immobiliare Al Bosco Srl
 Преюдициален въпрос
 В съответствие с член 38, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) ли е предвиден в законодателството на сезираната държава срок, въз основа на който след изтичането на определено време изпълнителното основание не може да бъде изпълнено, да се прилага и към сходно от функционална гледна точка изпълнително основание, което е издадено в друга държава членка, признато е и е обявено за изпълняемо в сезираната държава?
 (1) ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/9
 Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 28 октомври 2016 г. — Gasorba S.L., Josefa Rico Gil и Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.
 (Дело C-547/16)
 (2017/C 022/13)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Касатори: Gasorba S.L., Josefa Rico Gil и Antonio Ferrándiz González
 Ответник по касационната жалба: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съгласно член 16 („Еднакво прилагане на общностното право на конкуренция“) от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета (1) от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора, представлява ли Решение [2006/446/ЕО] (2) на Комисията от 12 април 2006 година относно производство за прилагане на член 81 ЕО (дело COMP/B-1/38348 — Repsol C.P.P.) пречка за това националният съд да обяви споразуменията, които попадат в приложното поле на това решение, за недействителни, що се отнася до срока на изключителното снабдяване, макар че те могат да бъдат обявени за недействителни и на друго основание, например поради налагане на минимална продажна цена от доставчика на купувача (или дистрибутора)?
 2)
 В такъв случай може ли да се счита, че дългосрочните договори, за които се отнася решението за поемане на ангажименти, се ползват от индивидуално освобождаване по член 101, параграф 3 ДФЕС на основание на посоченото решение?
 (1) ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.
 (2) ОВ L 176, 2006 г., стр. 104.


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/46
 Жалба, подадена на 12 октомври 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-132/15)
 (2015/C 406/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията да приложи медицинската резерва, предвидена в член 32 от Условията за работа на другите служители (УРДС), с обратна сила — считано от датата на постъпване на жалбоподателя на служба в Комисията, и да спре осигуряването за рисковете инвалидност и смърт, и от друга страна, отмяна на решението за ZZ да бъде изключена възможността за назначаване от Комисията през период от шест години, считано от датата, на която е изтекъл последният договор на ZZ.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят решенията на органа, оправомощен да сключва договори, които се отнасят, от една страна, до прилагането с обратна сила спрямо жалбоподателя на медицинската резерва, предвидена в член 32 от УРДС, и до спирането на осигуряването за рисковете инвалидност и смърт, и от друга страна, до изключването на възможността жалбоподателят да бъде назначен от Комисията през период от шест години.
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/17
 Решение на Съда (втори състав) от 28 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Lisboa — Португалия) — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência
 (Дело C-1/12) (1)
 (Организация на експерт-счетоводителите - Правна уредба относно системата на задължително обучение на експерт-счетоводителите - Член 101 ДФЕС - Сдружение на предприятия - Ограничаване на конкуренцията - Обосновки - Член 106, параграф 2 ДФЕС)
 2013/C 114/24
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal da Relação de Lisboa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas
 Ответник: Autoridade da Concorrência
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal da Relação de Lisboa — Тълкуване на членове 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 101 и 102 ДФЕС — Понятие за сдружение на предприятия — Организация на експерт-счетоводителите — Създаване на система на задължително професионално обучение за членовете на организацията — Обучение, провеждано единствено от организацията — Свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги
 Диспозитив
 1.
 Правилник като Правилника за образователните кредити (Regulamento da Formação de Créditos), който е приет от професионална организация като Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas (Организация на експерт-счетоводителите), трябва да се счита за решение на сдружение на предприятия по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС.
 Обстоятелството, че професионална организация като Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas е длъжна съгласно правната уредба да установи система на задължително обучение за своите членове, не може да изключи от приложното поле на член 101 ДФЕС нормите, приети от тази професионална организация, при условие че същите изцяло произтичат от самостоятелни действия на тази организация.
 Обстоятелството, че тези норми нямат пряко отражение върху икономическата дейност на членовете на посочената професионална организация, не изключва прилагането на член 101 ДФЕС, тъй като нарушението, в което е упрекната тази организация, се отнася до пазар, на който самата тя извършва икономическа дейност.
 2.
 Правилник като Правилника за образователните кредити, приет от професионална организация като Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, с който се установява система на задължително обучение на експерт-счетоводителите, за да се осигури качеството на предлаганите от тях услуги, представлява забранено с член 101 ДФЕС ограничение на конкуренцията, доколкото премахва конкуренцията на съществена част от съответния пазар, с което облагодетелства въпросната професионална организация, и доколкото налага дискриминационни условия на другата част от този пазар в ущърб на конкурентите на тази професионална организация — обстоятелства, които запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 89, 24.3.2012 г.


text:
 16.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/11
 Преюдициално запитване, отправено от Krajský súd v Prešove (Словакия) на 15 октомври 2012 г. — SKP/Ján Bríla
 (Дело C-460/12)
 2013/C 46/20
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Krajský súd v Prešove
 Страни в главното производство
 Ищец: SKP, k. s.
 Ответник: Ján Bríla
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, като разглежданата в главното производство, която не позволява на националният съд, сезиран с иск на кредитор срещу потребител относно погасено по давност задължение, да вземе предвид служебно погасителната давност, дори когато искът срещу потребителя се отнася до престации, произтичащи от неравноправни договорни клаузи?
 2.
 Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, трябва ли член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкуват в смисъл, че съдът е длъжен да уведоми служебно потребителя за правото му да се позове на погасяване по давност на вземането на кредитора?
 (1) ОВ L 95, стр. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


text:
 27.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/6
 Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 12 януари 2017 г. — Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances
 (Дело C-13/17)
 (2017/C 095/12)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Fédération des entreprises de la beauté
 Ответници: Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли да се приеме, че възможността за признаване на еквивалентността на обученията, с която разполагат държавите членки съгласно член 10, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно козметичните продукти (1), се отнася само до обученията, провеждани в трети спрямо Европейския съюз държави?
 2)
 Разпоредбите на член 10, параграф 2 от Регламента позволяват ли на държавите членки да определят дисциплините, които могат да бъдат приети за „подобни“ на медицината, фармацията или токсикологията, и равнищата на квалификация, отговарящи на установените в Регламента изисквания?
 3)
 При утвърдителен отговор на втория въпрос, по какви критерии дадени дисциплини могат да бъдат определяни като „подобни“ на медицината, фармацията или токсикологията?
 (1) ОВ L 342, стр. 59.


text:
 4.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/29
 Решение на Общия съд от 25 февруари 2016 г. — Puma/СХВП — Sinda Poland (Изображение на животно)
 (Дело T-692/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка, изобразяваща животно - По-ранни международни фигуративни марки, изобразяващи пума - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 118/32)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Puma SE (Херцогенаурах, Германия) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sinda Poland Corporation sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представители: M. Siciarek, J. Rasiewicz и J. Mrozowski, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 14 юли 2014 г. (преписка R 2214/2013-5) относно производство по възражение между Puma SE и Sinda Poland Corporation sp. z o.o.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 14 юли 2014 г. (преписка R 2214/2013-5).
 2)
 Осъжда СХВП да заплати направените от него разноски, както и половината от разноските на Puma SE, включително и необходимите разноски, направени от него в производството пред апелативния състав на СХВП.
 3)
 Осъжда Sinda Poland Corporation sp. z o.o. да заплати направените от него разноски, както и половината от разноските на Puma, включително и необходимите разноски, направени от него в производството пред апелативния състав на СХВП.
 (1) ОВ C 409, 17.11.2014 г.


text:
 28.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/12
 Решение на Общия съд от 11 юни 2014 г. — Communicaid Group/Комисия
 (Дело T-4/13) (1)
 ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на услуги във връзка с езиковото обучение на персонала на институциите, органите и агенциите на Съюза, установени в Брюксел - Отхвърляне на офертите на оферент - Принцип на прозрачност - Недопускане на дискриминация - Равно третиране - Член 94 от финансовия регламент - Критерии за подбор - Задължение за мотивиране - Критерии за възлагане - Явна грешка в преценката))
 2014/C 245/16
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Communicaid Group Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: C. Brennan, solicitor, F. Randolph, QC, и M. Gray, barrister)
 Ответник: Европейска комисия (представители: S. Delaude и S. Lejeune, подпомагани от P. Wytinck и B. Hoorelbeke, avocats)
 Предмет
 Искане за пълна или частична отмяна на решенията, с които Комисията отказва да класира на първо място Communicaid Group Ltd за лотове номера 1, 2, 4, 7, 8 и 9 в процедурата за представяне на оферти HR/R3/PR/2012/002 за рамкови споразумения за доставка на услуги във връзка с езиковото обучение на персонала на институциите, органите и агенциите на Съюза, установени в Брюксел (Белгия)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Communicaid Group Ltd да заплати съдебните разноски, включително направените в обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 71, 9.3.2013 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/42
 Решение на Първоинстанционния съд от 27 септември 2007 г. — Pelle и Konrad/Съвет и Комисия
 (Съединени дела T-8/95 и T-9/95) (1)
 („Извъндоговорна отговорност - Мляко - Допълнителна такса - Референтно количество - Регламент (ЕИО) No 2178/93 - Обезщетяване на производителите - Спиране на давността“)
 (2007/C 269/76)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищци: Wilhelm Pelle (Kluse-Ahlen, Германия) и Ernst-Reinhard Konrad (Löllbach, Германия) (представители: B. Meisterernst, M. Düsing, D. Manstetten, F. Schulze и W. Haneklaus, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално A. Brautigam и A.-M. Colaert, впоследствие A.-M. Colaert) и Комисия на Европейските общности (представители: B. Booß и M. Niejahr, впоследствие T. van Rijn и M. Niejahr, подпомагани първоначално от H.-J. Rabe, G. Berrisch и M. Núñez-Müller, avocats)
 Предмет
 Искове за обезщетение в приложение на член 178 от Договора за ЕО (понастоящем член 235 ЕО) и на член 215, втора алинея от Договора за ЕО (понастоящем член 288, втора алинея ЕО) на вредите, които ищците твърдят, че са претърпели в резултат от прилагането на Регламент (ЕИО) No 857/84 на Съвета от 31 март 1984 година за установяване на общи правила за прилагането на таксата, предвидена в член 5в от Регламент (ЕИО) No 804/68, в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 90, стр. 13), допълнен с Регламент (ЕИО) No 1371/84 на Комисията от 16 май 1984 година за определяне на правилата за прилагане на допълнителната такса, предвидена в член 5в от Регламент No 804/68 (ОВ L 132, стр. 11).
 Диспозитив
 1)
 Съветът и Комисията са длъжни да поправят вредата, претърпяна от г-н Wilhelm Pelle и г-н Ernst-Reinhard Konrad в резултат от прилагането на Регламент (ЕИО) No 857/84 на Съвета от 31 март 1984 година за установяване на общи правила за прилагането на таксата, предвидена в член 5в от Регламент (ЕИО) No 804/68 в сектора на млякото и млечните продукти, допълнен с Регламент (ЕИО) No 1371/84 на Комисията от 16 май 1984 година за определяне на правилата за прилагане на допълнителната такса, предвидена в член 5в от Регламент No 804/86, тъй като тези регламенти не предвиждат разпределяне на референтно количество на производителите, които в изпълнение на задължението, поето на основание Регламент (ЕИО) No 1078/77 на Съвета от 17 май 1977 година за въвеждане на режим на премии за непредлагане на пазара на мляко и млечни продукти и за конверсия на млечни стада, не са доставяли мляко през референтната година, избрана от съответната държава-членка.
 2)
 Г-н Pelle, ищец по дело T-8/95, трябва да бъде обезщетен за вредите, претърпени в резултат от прилагането на Регламент No 857/84, за периода, който започва на 5 декември 1987 г. и приключва на 28 март 1989 г.
 3)
 Г-н Konrad, ищец по дело T-9/95, трябва да бъде обезщетен за вредите, претърпени в резултат от прилагането на Регламент No 857/84, за периода, който започва на 27 ноември 1986 г. и приключва на 28 март 1989 г.
 4)
 В срок от шест месеца, считано от настоящото решение, страните следва да заявят пред Първоинстанционния съд определените по взаимно съгласие дължими суми.
 5)
 При липса на съгласие те следва в същия срок да представят пред Първоинстанционния съд своите искания в парично изражение.
 6)
 Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 132, 28.5.2005 г.


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/21
 Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — Leali и Acciaierie e Ferriere Leali Luigi/Комисия
 (Дела T-489/09, T-490/09 и T-56/10) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали - Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) No 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС - Фиксиране на цените и сроковете за плащане - Ограничаване или контрол върху производството или продажбите - Съществено процесуално нарушение - Правно основание - Превишаване на власт и злоупотреба с процесуални права - Глоби - Продължителност на нарушението - Пропорционалност - Погасителна давност - Жалба за отмяна - Изменително решение - Недопустимост))
 (2015/C 034/22)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Leali SpA (Одоло, Италия) (дела T-489/09 и T-56/10) и Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA (Бреша, Италия) (дела T-490/09 и T-56/10) (представител: G. Bellotti, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: по дела T-489/09 и T-490/09, първоначално R. Sauer и V. Di Bucci, впоследствие R. Sauer и B. Gencarelli, и накрая R. Sauer и R. Striani, и по дело T-56/10, първоначално R. Sauer и B. Gencarelli, впоследствие R. Sauer и R. Striani, подпомагани от M. Moretto, avocat)
 Предмет
 По дела T-489/09 и T-490/09, искания за отмяна на Решение C (2009) 7492 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 година относно производство по член 65 ВС (дело COMP/37.956 — Арматурна стомана, повторно приемане), и, при условията на евентуалност, искания за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателите; по дело T-56/10 — искане за отмяна на Решение C (2009) 9912 окончателен на Комисията от 8 декември 2009 г. за изменение на Решение C (2009) 7492 окончателен
 Диспозитив
 1)
 Съединява дела T-489/09, T-490/09 и T-56/10 за целите на настоящото съдебно решение.
 2)
 Отхвърля жалбите.
 3)
 По дело T-489/09 осъжда Leali SpA да заплати съдебните разноски.
 4)
 По дело T-490/09 осъжда Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA да заплати съдебните разноски.
 5)
 По дело T-56/10 осъжда Leali и Acciaierie e Ferriere Leali Luigi да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 37, 13.2.2010 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/43
 Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Deltalinqs и SVZ/Commissie
 (Дело T-481/07)
 (2008/C 64/72)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Deltalinqs и SVZ, Havenondernemersvereniging Ротердам (Ротердам, Нидерландия) (представител: M. Meulenbelt, advocaat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Комисията,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите оспорват Решение на Комисията от 10 май 2007 г. (ОВ С 227, стр. 4) относно фламандската схема на помощите в областта на интермодалния транспорт по водни пътища (Помощ N 682/2006 — Белгия). В спорното решение Комисията приема помощта за съвместима с Договора за ЕО и решава да не повдига възражения.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват на първо място нарушение на принципа за забрана за дискриминация, установен в Регламент (ЕИО) No 1107/70 на Съвета от 4 юни 1970 година за отпускане на помощи за железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр 54) и членове 12 и 73 ЕО. Жалбоподателите твърдят, че субсидията за прехвърляне на контейнери във фламандските вътрешни пристанища се предоставя, когато контейнерите пристигат на територията на Европейския съюз или я напускат от фламандско морско пристанище, но не и когато морското пристанище е в друга държава-членка. Според жалбоподателите това представлява дискриминация, основаваща се на гражданство.
 Жалбоподателите твърдят освен това, че субсидията води до нарушаване на конкуренцията. Според тях субсидията поставя в значително неблагоприятно положение всички пристанища в Северозападна Европа, от които се извършва търговия с вътрешните фламандски територии, и по-специално пристанището в Ротердам.
 В заключение жалбоподателите твърдят, че е нарушено задължението за проверка и за мотивиране на актовете. Жалбоподателите посочват, че Комисията не е изследвала последиците за конкуренцията и освен това не е посочила мотиви защо е допустимо да не се извърши икономическа проверка.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/23
 Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 7 юни 2017 г. — Verein für lauteren Wettbewerb e.V./Princesport GmbH
 (Дело C-339/17)
 (2017/C 283/32)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Köln
 Страни в главното производство
 Ищец: Verein für lauteren Wettbewerb e.V.
 Ответник: Princesport GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 1007/2011 (1) да се тълкува в смисъл, че е задължително да се поясни, че става въпрос за чист текстилен продукт, съставен изключително от едно и също влакно?
 2)
 Задължително ли е използването на един от трите посочени в член 7 от Регламент (ЕС) No 1007/2011 термина „100 %“, „чист“ или „изцяло“, или при тези продукти става въпрос само за възможност, но не и за задължение?
 3)
 Задължението по член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 1007/2011 текстилен продукт да се етикетира или маркира с наименованието и процентното съдържание от масата на всички съставни влакна важи ли и за чистите текстилни продукти, които попадат в обхвата на член 7 от Регламент (ЕС) No 1007/2011?
 (1) Регламент (ЕC) No 1007/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2011 година относно наименованията на текстилните влакна и свързаното с тях етикетиране и маркиране на текстилните продукти по отношение на техния влакнест състав и за отмяна на Директива 73/44/ЕИО на Съвета и на директиви 96/73/ЕО и 2008/121/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 272, 2011 г., стр. 1).


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/50
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division на 14 септември 2009 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Isaac International Limited
 (Дело C-371/09)
 2009/C 267/84
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 Ответник: Isaac International Limited
 Преюдициални въпроси
 (1)
 При обстоятелства като тези в конкретния случай, когато вносителят, който е установен и упражнява дейност в две държави членки, внася стоки в една държава членка и незабавно ги транспортира във втора държава членка, включвали разрешението за специфично предназначение, необходимо за получаване на освобождаване от антидъмпингово мито съгласно член 14, буква в) от Регламент 88/97 на Комисията (1), повече от една митническа администрация по смисъла на член 292, параграф 3 от Регламент 2454/93 на Комисията (2)?
 (2)
 При обстоятелства като тези в конкретния случай, когато вносителят не е получил необходимото разрешение за използване на режима за специфично предназначение, предвиден в член 14, буква в) от Регламент 88/97 на Комисията, може ли въпреки това да се приложи освобождаването от антидъмпингово мито в съответствие с член 212a от Регламент 2913/92 на Съвета (3)?
 (3)
 Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен, при преценката дали търговецът в случай като този на Isaac е бил явно небрежен,
 а)
 достатъчно ясни ли са разпоредбите на член 14, буква в) от Регламент 88/97 на Комисията и на член 292, параграф 3 от Регламент 2454/93 на Комисията, че търговец, който не е проверил чрез справка в Официален вестник, че не може да използва опростеното разрешение поради включването на повече от една митническа администрация, трябва да се счита за явно небрежен?
 б)
 при условията на евентуалност, ако съответните разпоредби следва да се разглеждат като сложни, длъжен ли е търговецът да потърси изясняване от страна на данъчните власти преди да извърши вноса? Зависи ли отговорът на този въпрос от това дали търговецът е направил субективен, но погрешен извод, че прилагането на съответните разпоредби било ясно?
 в)
 как следва да се класифицира опитът на търговец в случай като този на Isaac, чиято основна дейност е вносът на велосипедни части от Китай, който наема на работа петима души, за да се занимават с вноса, и който е извършил 33 пъти подобен внос за период от 16 месеца? В частност трябва ли подобен търговец да се разглежда като опитен?
 г)
 имат ли право данъчните власти на държава членка, за да преценят дали търговец в случай като този на Isaac е бил явно небрежен, да се позовават на публикувано законодателство като например UK Tariff (Тарифата на Обединеното кралство), която, макар да е на разположение за безплатни справки при някои служители на данъчните власти и в други обществени библиотеки, е достъпна в интернет единствено срещу заплащане на годишен абонамент?
 (1) Регламент (ЕО) No 88/97 от 20 януари 1997 г. на Комисията за разрешаване на освобождаване за вноса на някои велосипедни части, с произход от Китайска народна република от разширението, предвидено в Регламент (ЕО) No 71/97 на Съвета относно антидъмпинговите мита, наложени с Регламент (ЕИО) No 2474/93 на Съвета (ОВ L 17, стр. 17).
 (2) Регламент (ЕО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).
 (3) Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


text:
 8.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/26
 Жалба, подадена на 9 декември 2013 г. — Enercon/СХВП (нюанси на зеления цвят)
 (Дело T-655/13)
 2014/C 39/47
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Enercon GmbH (Аурих, Германия) (представител: R. Böhm, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 септември 2013 г., постановено по преписка R 0247/2013-1,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която представлява нюанси на зеления цвят за стоки от класове 7, 16 и 28 – регистрация на марка на Общността No 11 055 811.
 Решение на проверителя: отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/26
 Преюдициално запитване, отправено от Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Гърция) на 28 април 2008 г. — Maria Kastrinaki/Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis ACHEPA
 (Дело C-186/08)
 (2008/C 171/39)
 Език на производството: гръцки
 Препращаща юрисдикция
 Dioikitiko Efeteio Thessalonikis
 Страни в главното производство
 Ищец: Maria Kastrinaki
 Ответник: Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis ACHEPA
 Преюдициални въпроси
 „Дали компетентните органи могат, по смисъла на разпоредбите на Директива 89/48/ЕИО, както е транспонирана в гръцкия правов ред с междуведомствено решение No A4/4112/247/1992, тълкувани в светлината на член 39, параграф 1, на член 40, параграф 1, на член 43, на член 47, параграф 1, на член 49 и член 55 от Договора за създаване на Европейската общност, да откажат развитието на кариерата, от гледна точка на степента и на възнаграждението, вследствие на назначаването като държавен служител на щатна длъжност, за която се изисква университетско образование, и с възнаграждение в съответен размер, на гражданин на държава-членка, титуляр на документ, който попада в приложното поле на Директива 89/48/ЕИО, който работи за публичноправно юридическо лице въз основа на частноправен трудов договор за неопределено време, и който, от една страна, е получил от компетентните органи на държавата-членка по произход разрешение да се позовава на документа за професионална квалификация, и от друга страна, е получил от компетентните органи на приемащата държава-членка разрешение да упражнява професия според разпоредбите на Директива 89/48/ЕИО, както е транспонирана в гръцкия правов ред с горепосоченото съвместно междуведомствено решение No A4/4112/247/1992, и всичко това — поради мотива, че не е възможно признаването и на академичната равностойност на университетския документ на държавата-членка по произход, след като част от образованието е била осъществена, по силата на договор за франчайзинг, в приемащата държава-членка в частна образователна структура, която не е призната от тази държава-членка като учебно заведение?“


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/27
 Жалба, подадена на 26 март 2015 г. — Ben Ali/Съвет
 (Дело T-149/15)
 (2015/C 262/37)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sirine (Cyrine) Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali (Тунис, Тунис) (представител: S. Maktouf, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, 2.2.2011 г., стр. 62) и Регламент (ЕС) No 101/2011 на Съвета от 4 февруари 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис (ОВ L 31, 5.2.2011 г., стр. 1), периодично обновявани (1) и изменяни (2) (наричани по-нататък „обжалваните актове“), в частта им относно жалбоподателя,
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 В рамките на първото основание се изтъква явна грешка в преценката. Жалбоподателят твърди, че предвид настъпилите в Тунис политически промени вече не е налице основанието за налагане на санкции.
 В рамките на второто основание се изтъква явна грешка в преценката, тъй като образуваното срещу жалбоподателя национално наказателно производство протичало толкова бавно, че не можело да се каже, че за престъпленията, във връзка с които са наложени санкциите, се извършва „истинско“ разследване.
 В рамките на третото основание се изтъква непълнота на мотивите, тъй като изложените от Съвета мотиви за включване на жалбоподателя в списъка само възпроизвеждали основанията за налагане на санкциите.
 В рамките на четвъртото основание се изтъква нарушение на основни права, тъй като за жалбоподателя били взети произволни мерки с цел да се улесни бъдещата конфискация на имущество. Вследствие на това били нарушение правото на собственост на жалбоподателя и презумпцията за невиновност.
 В рамките на петото основание се изтъква явна грешка в преценката, тъй като изложените от Съвета мотиви и националните правни разпоредби, на които се основавали тези мотиви, не съответствали на основанията за налагане на санкциите.
 (1) Решение 2012/50/ОВППС на Съвета от 27 януари 2012 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 27, 31.1.2012 г., стр. 11) и Решение 2013/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2013 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 32, 1.2.2013 г., стр. 20).
 (2) Решение 2014/49/ОВППС на Съвета от 30 януари 2014 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, 31.1.2014 г., стр. 38) и Регламент за изпълнение (ЕС) No 81/2014 на Съвета от 30 януари 2014 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 101/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, 31.1.2014 г., стр. 2).


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/28
 Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2008 г. — Гърция/Комисия
 (Дело T-339/06) (1)
 (Земеделие - Обща организация на пазара на вино - Помощи за преструктурирането и конверсията на лозята - Регламент (ЕО) No 1493/1999 - Определяне на окончателните финансови помощи, предоставени на държавите-членки - Решение 2006/669/ЕО - Обвързващ характер на срока, предвиден в член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1227/2000 - Принципи на лоялно сътрудничество, на добросъвестност и на добра администрация, на пропорционалност и на полезно действие)
 (2009/C 32/52)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias et S. Papaioannou)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. Tserepa-Lacombe, M. Konstantinidis и F. Jimeno Fernández)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2006/669/ЕО на Комисията от 4 октомври 2006 г. за определяне на окончателните финансови помощи за държавите-членки за финансовата 2006 г., за определен брой хектари, с цел преструктуриране и конверсия на лозята по силата на Регламент (ЕО) No 1493/1999 на Съвета (ОВ L 275, стр. 62).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/7
 Преюдициално запитване, отправено от Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Дания) на 26 януари 2012 г. — L.N.
 (Дело C-46/12)
 2012/C 109/12
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Комисия по жалбите относно помощите за обучение)
 Страна в главното производство
 Жалбоподател: L.N.
 Преюдициален въпрос
 От член 7, параграф 1, буква в) във връзка с член 24, параграф 2 от Директивата относно пребиваването (1) следва ли, че при преценката на това дали дадено лице има право на помощ за обучение като работник, държава членка (приемаща държава членка) може да вземе предвид обстоятелството, че лицето е влязло на територията на приемащата държава членка с основната цел да премине курс на обучение, поради което тази държава членка не е длъжна да го подпомогне с оглед на обучението (член 24, параграф 2 от Директивата относно пребиваването, посочен по-горе)?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/55
 Жалба, подадена на 12 юни 2014 г. — Afar 4/Комисия
 (Дело T-417/14)
 2014/C 253/73
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Afar 4, SL (Мадрид, Испания) (представител: A. López Gómez, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението, което квалифицира съвкупността от мерки, групирани в него под названието „испанска система за финансов лизинг“ (ИСФЛ), като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси (ОИИ) като единствени бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на задължението за възстановяване,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи в нарушение на общите принципи на правото на ЕС,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други образувания, изцяло или по начин, който ограничава липсата на последици за рентабилността на операциите, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, свързани с това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-401/14, Duro Felguera SA/Комисия.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/10
 Решение на Съда (пети състав) от 13 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo — Португалия) — Brisal — Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland/Fazenda Pública
 (Дело C-18/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Ограничения - Данъчно законодателство - Облагане на получените лихви - Разлика в третирането на местните и чуждестранните финансови институции))
 (2016/C 335/12)
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Supremo Tribunal Administrativo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Brisal — Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland
 Ответник: Fazenda Pública
 Диспозитив
 Член 49 ЕО допуска национална правна уредба, по силата на която по отношение на възнаграждението на финансовите институции, които не са установени в държавата членка, в която се предоставят услугите, се прилага процедура за удържане на данъка при източника, докато за възнаграждението, изплащано на установените в тази държава членка финансови институции, не се прилага такова удържане при източника, при условие че прилагането по отношение на чуждестранните финансови институции на удържането при източника е обосновано от императивно съображение от общ интерес и не надхвърля необходимото за постигането на преследваната цел.
 Член 49 ЕО не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, според която като правило доходите на чуждестранните финансови институции от лихви, придобити в съответната държава членка, се облагат, без да им се дава възможност да приспаднат оперативните разходи, пряко свързани с въпросната дейност, докато на местните финансови институции е призната тази възможност.
 Националната юрисдикция трябва да прецени с оглед на своето национално право кои оперативни разходи може да се считат пряко свързани с въпросната дейност.
 (1) ОВ C 118, 13.4.2015 г.


text:
 27.1.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 20/28
 Иск, предявен на 4 декември 2006 г. — Calebus/Комисия
 (Дело T-366/06)
 (2007/C 20/43)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Calebus, S.A (Almeria, Испания) (представител: R. Bocanegra Sierra, abogado)
 Ответник: Комисията на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви за недействително, да се отмени или обезсили и остави без последици Решение на Комисията 2006/613/ЕО от 19 юли 2006 г., публикувано в ОВ L 259, 21 септември 2006 г., с което се утвърждава списъка на териториите от значение за Общността от Средиземноморския биогеографски регион, в частта относно включването на поземления имот „Las Cuerdas“ в територията от значение за Общността „ES61110006 Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla“, посочена в споменатия списък, и да се укаже на Комисията да измени границите на упоменатата територия от значение за Общността, с цел посоченият поземлен имот да бъде оставен извън нея.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си ищецът твърди, че оспорваното решение е:
 —
 в противоречие с Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (1), доколкото включва в територията от значение за Общността ES 6110006 имоти, които са негова собственост и които не отговарят на необходимите екологични изисквания; и
 —
 неоснователно, тъй като от същата зона са изключени имоти, отговарящи на изискванията, според които класифицирането им като територии от значение за Общността би било задължително.
 (1) ОВ L 206, 22.7.1992, стр. 7.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/54
 Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — Република Полша/Комисия
 (Дело T-836/16)
 (2017/C 030/62)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да установи недействителността на Решение на Комисията от 19 септември 2016 г. относно държавна помощ SA.44351 (2016/C) (ex 2016/EO) — Полша — Данък върху продажбите на дребно в Полша, нотифицирано като документ C(2016) 5596, и
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски във връзка с производството.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от неправилната квалификация на полския данък върху продажбите на дребно като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС поради очевидно неправилна преценка във връзка с изискването за селективност.
 —
 Полският данък върху продажбите на дребно не може да бъде счетен за селективен от пръв поглед, тъй като уредбата му не съдържа никакви изключения от действащата референтна система за този данък; прогресивните данъчни ставки са неотменима част от референтната система на посочения данък.
 —
 Дори да се приеме, че двете прогресивни данъчни ставки не са част от действащата референтна система на полския данък върху продажбите на дребно, би следвало да се счита, че част от референтната система е поне една, прилагана най-често данъчна ставка; освен това прогресивните данъчни ставки невинаги са изключение, установено в полза на определени предприятия, които с оглед на основната цел на този данък се намират в сходно фактическо и правно положение с останалите предприятия.
 —
 Прогресивните ставки и количественият праг, който е основание за облагане с полския данък върху продажбите на дребно, във всички случаи са в съответствие с принципа на пропорционалност.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз и на принципа на пропорционалност поради разпореждането за незабавно спиране на прилагането на прогресивната скала на полския данък върху продажбите на дребно.
 —
 Не е било необходимо да се разпорежда спиране поради наличието на сериозни съмнения относно селективния характер на полския данък върху продажбите на дребно.
 —
 Не е било необходимо да се разпорежда спиране поради липсата на посочени от Комисията достатъчно отрицателни последици от прилагането на полския данък върху продажбите на дребно.
 3.
 Третото основание е за наличието на опорочени и недостатъчни мотиви на обжалваното решение.
 —
 Обжалваното решение не било надлежно и достатъчно мотивирано по отношение на преценката на условието за селективност на полския данък върху продажбите на дребно.
 —
 Обжалваното решение не било надлежно и достатъчно мотивирано по отношение на разпореждането за незабавно спиране на прилагането на прогресивната скала на облагане в рамките на полския данък върху продажбите на дребно.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/13
 Решение на Съда (пети състав) от 7 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Občina Gorje/Republika Slovenija
 (Дело C-111/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Регламент (ЕО) No 1698/2005 - Регламент (ЕС) No 65/2011 - Финансиране от ЕЗФРСР - Подпомагане на развитието на селските райони - Правила за допустимост на проектите и на разходите - Времево условие - Пълно изключване - Намаляване на помощта))
 (2016/C 335/17)
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Upravno sodišče Republike Slovenije
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Občina Gorje
 Ответник: Republika Slovenija
 Диспозитив
 1)
 Член 71 от Регламент (ЕО) No 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която допустими за участие на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони в съфинансирането на проект за развитие на селските райони, избран от управителния орган на съответната програма за развитие на селските райони или на проект, за който той отговаря, са само разходите, направени след приемане на решението за предоставяне на такава помощ.
 2)
 Член 71, параграф 3 от Регламент No 1698/2005, във връзка с член 30 от Регламент (ЕС) No 65/2011 на Комисията от 27 януари 2011 година трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която искането за плащане по проект, приет за съфинансиране от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони, трябва да бъде отхвърлено изцяло, когато някои направени по проекта разходи са извършени преди да е прието решението за предоставяне на такава помощ, при положение че в искането си за плащане бенефициерът на помощта не е направил умишлено невярна декларация.
 (1) ОВ C 245, 27.7.2015 г.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/28
 Жалба, подадена на 4 декември 2013 г. от Laufen Austria AG срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-411/10, Laufen Austria AG/Комисия
 (Дело C-637/13 P)
 2014/C 52/51
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Laufen Austria AG (представител: E. Navarro Varona, abogada)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се уважат доводите, изложени от Laufen Austria AG в настоящата жалба,
 —
 да се обяви за частично нищожно решението на Общия съд, постановено на 16 септември 2013 г. по дело T-411/10,
 —
 да се уважат исканията на Laufen Austria AG за намаляване на размера на наложената глоба,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от Laufen Austria AG в настоящото производство, както и тези по дело T-411/10, доколкото става дума за същите основания за отмяна.
 Основания и основни доводи
 1.
 Първо основание за отмяна
 — грешка при прилагането на член 23, параграф 2 от Регламент 1/2003 (1) и на принципите на пропорционалност и лична отговорност във връзка с глобата, наложена индивидуално на Laufen Austria, AG за нарушението, предшестващо придобиването му от Roca Sanitario, S.A.
 2.
 Второ основание за отмяна
 — грешка при прилагането на практиката на Съда на Европейския съюз и нарушаване на принципите на равно третиране, пропорционалност, мотивираност и защита на оправданите правни очаквания при прилагането на Насоките относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) No 1/2003 (2).
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 ДФЕС] и [102 ДФЕС] (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).
 (2) ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/26
 Решение на Общия съд от 18 януари 2011 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Capela & Irmãos (VOGUE)
 (Дело T-382/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „VOGUE“ - По-ранна национална словна марка „VOGUE Portugal“ - Липса на реално използване на по-ранната марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 63/49
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ню Йорк, Съединени американски щати) (представител: M. Esteve Sanz)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: J. Capela & Irmãos, Lda (Порто, Португалия)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на втори апелативен състав на СХВП от 30 юни 2008 г. (преписка R 328/2003-2) относно производство по възражение между J. Capela & Irmãos, Lda и Advance Magazine Publishers, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 30 юни 2008 г. (преписка R 328/2003-2)
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Осъжда СХВП да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Advance Magazine Publishers, Inc.
 (1) ОВ C 301, 22.11.2008 г.


text:
 18.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/5
 Решение на Съда (четвърти състав) от 17 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Commune de Sausheim/Pierre Azelvandre
 (Дело C-552/07) (1)
 (Директива 2001/18/ЕО - Съзнателно освобождаване на генетично модифицирани организми - Място на освобождаването - Поверителност)
 2009/C 90/07
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Commune de Sausheim
 Ответник: Pierre Azelvandre
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État (Франция) — Тълкуване на член 19 от Директива 90/220/ЕИО на Съвета от 23 април 1990 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда (ОВ L 117, стр. 15) и на член 4 от Директива 2003/04/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200) — Понятие за място на освобождаването на генетично модифицирани организми (ГМО) — Освобождаване, ограничено до определен кадастрален парцел или до по-голяма географска територия (община, кантон, департамент)? — В първата хипотеза — възможност да бъде отказано съобщаването на кадастралните данни относно разглеждания парцел по съображения за опазване на обществения ред и на сигурността на хората и имуществото?
 Диспозитив
 1)
 „Място[то] на освобождаването“ по смисъла на член 25, параграф 4, първо тире от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета се определя от всяка информация за мястото на посоченото освобождаване, предоставена от нотифициращото лице на компетентните органи на държавата-членка, на територията на която трябва да се осъществи това освобождаване в рамките на процедурите, посочени в членове 6—8, 13, 17, 20 или 23 от същата директива.
 2)
 Резерва, основана на опазване на обществения ред или на други защитени от закона тайни, не може да бъде противопоставена на съобщаването на посочената в член 25, параграф 4 от Директива 2001/18 информация.
 (1) ОВ C 37, 9.2.2008 г.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/42
 Жалба, подадена на 21 февруари 2017 г. — FCA US/EUIPO — Busbridge (VIPER)
 (Дело T-109/17)
 (2017/C 121/62)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Съединени американски щати) (представител: C. Morcom, QC)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Обединено кралство)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „VIPER“ – Регистрация на марка на ЕС No 3 871 101
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. по преписка R 554/2016-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решенията на отдела по отмяна и на първи апелативен състав като върне жалбата на г-н Busbridge на отдела по отмяна за надлежно решаване;
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Апелативният състав погрешно е заключил, че г-н Busbridge е доказал използването на марката във връзка със стоките, обхванати от регистрацията в Обединеното кралство (по-конкретно „Sports cars“);
 —
 Представеното от г-н Busbridge доказателство било напълно неподходящо за доказване на „реално“ използване както се изисква в член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/6
 Определение на Съда (девети състав) от 10 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Riigikohus- Естония) — Liivimaa Lihaveis MTÜ/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee
 (Дело C-175/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Жалба срещу акта, с който се отправя преюдициално запитване - Отсъствие на висящ спор пред юрисдикцията, която следва да се произнесе по тази жалба - Явна недопустимост))
 (2015/C 146/07)
 Език на производството: естонски
 Запитваща юрисдикция
 Riigikohus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Liivimaa Lihaveis MTÜ
 Ответник: Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee
 В присъствието на: Eesti Vabariigi Siseministeerium
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Riigikohus (Естовия) с акт от 21 март 2013 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 156, 1.6.2013 г.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/53
 Жалба, подадена на 24 май 2013 г. — Husky CZ/СХВП — Husky of Tostock (HUSKY)
 (Дело T-287/13)
 2013/C 207/87
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Husky CZ s.r.o. (Прага, Чешка република) (представител: адв. L. Lorenc)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Обединеното кралство)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на първи апелативен състав на СХВП от 14 март 2013 г.;
 —
 да осъди СХВП и Husky of Tostock Limited да заплатят всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: словна марка „HUSKY“ за стоки от класове 3, 9, 14, 16, 18 и 25 — марка на Общността No 152 546.
 Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Страна, която иска отмяна на марката на Общността: жалбоподателят.
 Решение на отдела по отмяна: отменя частично регистрацията на марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 51, параграф 1), буква a) от Регламент на Съвета No 207/2009.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/17
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris (Франция) на 29 септември 2009 г. — Prunus SARL/Directeur des services fiscaux
 (Дело C-384/09)
 2009/C 312/27
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de grande instance de Paris
 Страни в главното производство
 Ищец: Prunus SARL
 Ответник: Directeur des services fiscaux
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допускат ли член 56 и следващите от Договора за ЕО законодателство като това, създадено с член 990 D и следващите от Общия данъчен кодекс, който предоставя на юридическите лица с място на действително управление във Франция или, след 1 януари 2008 г., в държава членка на Европейския съюз възможността да се ползват от освобождаване от спорния данък и който, що се отнася до юридическите лица, чието място на действително управление е на територията на трета държава, поставя тази възможност в зависимост от съществуването на сключено между Франция и тази държава споразумение за административна взаимопомощ, за борба с данъчните измами и с избягването на данъчно облагане или от обстоятелството, че по силата на договор, съдържащ клауза за недопускане на основана на гражданството дискриминация, тези юридически лица не трябва да бъдат подлагани на по-тежко данъчно облагане от това, на което са подложени юридическите лица с място на действително управление във Франция?
 2.
 Допускат ли член 56 и следващите от Договора за ЕО законодателство като това, създадено с член 990 F от Общия данъчен кодекс, който разрешава на данъчните служби да държат солидарно отговорно за плащането на предвидения в член 990 D и следващите от Общия данъчен кодекс данък всяко подставено между длъжника или длъжниците на данъка и недвижимите имоти или вещни права юридическо лице?


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/42
 Решение на Съда на публичната служба от 9 октомври 2007 г. — Bellantone/Сметна палата
 (Дело F-85/06) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Временно нает служител, назначен за длъжностно лице - Предизвестие за прекратяване на служебното правоотношение - Обезщетение при напускане - Добавка за дневни разходи - Имуществена вреда)
 (2007/C 283/75)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Gerardo Bellantone (Люксембург, Люксембург) [представители: T. Bontinck и J. Feld, avocats]
 Ответник: Сметна палата на Европейските общности [представители: T. Kennedy, J.-M. Stenier и G. Corstens,]
 Предмет
 От една страна, отмяна на Решението на Генералния секретар на Сметната палата от 30 март 2006 г., с което е отхвърлена жалбата на ищеца, бивш временно нает служител, назначен за длъжностно лице, относно изплащането на остатъка от компенсацията, заместваща допълнително предизвестие, на обезщетението при напускане и на добавката за дневни разходи, и от друга страна — искане за обезщетение за вреди.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Г-н Bellantone понася три четвърти от своите съдебни разноски.
 3)
 Сметната палата на Европейските общности понася, наред със собствените съдебни разноски, и една четвърт от тези на г-н Bellantone.
 (1) ОВ C 237, 30.9.2006 г., стр. 18.


text:
 11.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/13
 Определение на Общия съд от 7 декември 2011 г. — Ahouma/Съвет
 (Дело T-138/11) (1)
 (Смърт на жалбоподателя - Липса на основание за произнасяне по същество)
 2012/C 39/26
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Brouha Nathanaël Ahouma (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: G. Collard, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и C. Fekete)
 Предмет
 Искане за отмяна както на Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д'Ивоар (ОВ L 11, стp. 36), така и на Регламент (ЕС) No 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 560/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д'Ивоар (ОВ L 11, стp. 1).
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по същество по жалбата.
 2.
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 3.
 Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Европейската комисия и на Република Кот д'Ивоар.
 (1) ОВ C 130, 30.4.2011 г.


text:
 23.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/21
 Жалба, подадена на 9 януари 2012 г. — ZZ/Комисия и Европейска агенция по лекарствата
 (Дело F-2/12)
 2012/C 184/45
 Език на производството: български
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: адв. М. Екимджиев, адв. К. Бончева, адв. Г. Черничерска)
 Ответник: Европейска комисия и Европейска агенция по лекарствата (ЕМА)
 Предмет на производството
 Първо, отмяна на решенията на Комисията относно изготвянето и одобряването на списък с кандидати от предварителния подбор, представен на управителния съвет на ЕМА в процедурата по подбор и назначаване на изпълнителен директор на агенцията; второ, отмяна на назначението на друг кандидат на посочената длъжност, и трето, обезщетение за неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял.
 Искания на жалбоподателя
 —
 отмяна на решението на комисията за предварителен подбор по изготвяне на списък с кандидати, който да бъде представен на Консултативния комитет по назначенията към Европейската комисия, обявено на жалбоподателя с електронно писмо от 14 март 2011 г.,
 —
 отмяна на предварителното решение на Консултативния комитет по назначенията към Европейската комисия от 14 март 2011 г. за поканване на четиримата кандидати, включени в списъка на Комисията по предварителен подбор, до участие в събеседване пред Консултативния комитет по назначенията, обявено на жалбоподателя с електронно писмо от 14 март 2011 г.,
 —
 отмяна на решението на Консултативния комитет по назначенията към Европейската комисия от 14 март 2011 г. за присъединяването му към становището на Комисията по предварителен подбор, относно по-добрите качества на четиримата кандидати, включени в списъка на Комисията за предварителен подбор, обявено на жалбоподателя с електронно писмо от 14 март 2011 г.,
 —
 отмяна на решението на Европейската комисия от 20 април 2011 г. за изготвяне на списък с одобрените кандидати,
 —
 отмяна на решението на Европейската комисия от 6 октомври 2011 г., с което е отхвърлена жалбата, подадена по административен ред на основание член 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и подробно са посочени основанията за постановяване на Решение на Европейската комисия от 20 април 2011 г. за изготвяне на списък с одобрените кандидати,
 —
 отмяна на решението на управителния съвет на ЕМА от 6 октомври 2011 г. за назначаване на изпълнителен директор на ЕМА по реда на член 91, параграф 4 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности, обжалвано пред органа по назначенията, на основание член 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности,
 —
 присъждане в полза на жалбоподателя на обезщетение по справедливост за претърпените от него неимуществени вреди, и
 —
 присъждане в полза на жалбоподателя на всички направени разноски в административната и в съдебната процедура.


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/21
 Иск, предявен на 30 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-255/07)
 (2007/C 183/35)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и D. Kukovec)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания
 —
 да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. (1) относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки и във всички случаи като не е уведомило Комисията за тези разпоредби, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по посочената директива,
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2004/18/ЕО във вътрешното право е изтекъл на 31 януари 2006 г.
 (1) ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/54
 Жалба, подадена на 21 януари 2009 г. — De Britto Patricio-Dias/Комисия
 (Дело F-4/09)
 (2009/C 69/120)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Jorge De Britto Patricio-Dias (Брюксел, Белгия) (представител: L. Massaux, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет на производството
 Искане за отмяна на решението за преназначаване на жалбоподателя в отдел TREN.B.3
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отменят решенията на ОН от 11 април 2008 г. и от 21 октомври 2008 г.,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


text:
 2.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/17
 Иск, предявен на 20 април 2011 г. — Siemens/Комисия
 (Дело T-223/11)
 2011/C 194/27
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Siemens AG (Мюнхен, Германия) (представители: J. Risse, R. Harbst и H. Haller, lawyers)
 Ответник: Европейска общност за атомна енергия, представлявана от Европейската комисия
 Искания на ищеца
 —
 да се осъди ответникът да заплати на ищеца сума в размер на 16 114 147 EUR, заедно с лихвите при лихвен процент, по-висок с 8 % от основния лихвен процент, приложим в Германия от 20 април 2011 г., и
 —
 да се осъди ответникът да заплати всички разноски, направени от ищеца във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът излага две правни основания:
 1.
 В рамките на първото правно основание ищецът твърди, че съгласно сключения с ответника договор той има право на обезщетение за направените допълнителни разходи.
 2.
 В рамките на второто правно основание ищецът твърди при условията на евентуалност, че това обезщетение за разходите трябва да се изплати съгласно приложимото за договора германско право и по-специално съгласно член 313 от германския Граждански кодекс (BGB).