text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/11
 Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. от Lafarge SA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (трети състав) на 8 юли 2008 г. по дело T-54/03, Lafarge SA/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-413/08 P)
 (2008/C 327/19)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Lafarge SA (представители: А. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos, avocats)
 Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, Съвет на Европейския съюз
 Искания
 —
 да се отмени Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 8 юли 2008 г. по дело T-54/03 и като се уважат направените в първоинстанционното производство искания, въз основа на член 229 от Договора за ЕО, на член 61 от Статута на Съда и на член 17 от Регламент No 17/62 (1) на Съвета, понастоящем член 31 от Регламент No 1/2003 на Съвета (2), да се отмени Решение 2005/471/ЕО на Европейската комисия от 27 ноември 2002 г. (3), доколкото с него се налага глоба на жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени частично Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2008 г. по дело T-54/03 и като се уважат направените в първоинстанционното производство искания, да се намали размерът на глобата, наложена от Комисията на жалбоподателя с Решение 2005/471/ЕО от 27 ноември 2002 г.,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква шест правни основания в подкрепа на жалбата си.
 С първото си правно основание жалбоподателят твърди главно, че Първоинстанционният съд е изопачил подложените на преценка от него факти, доколкото постановил, че Комисията правилно е могла да основе самото наличие на нарушения, като се позовава на твърдян общ контекст на нарушения във връзка с обмен на информация, довел до ограничаване на конкуренцията и стабилизиране на пазара на гипсокартони.
 С второто си правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение на правилата относно доказателствената тежест, на принципа за презумпцията за невиновност и на последицата от него — принципът „in dubio pro reo“, доколкото Първоинстанционният съд сметнал, че Комисията е установила участието на жалбоподателя в едно единствено, сложно и продължавано нарушение, при положение че дори не са налице доказателства за наличието на нарушението и за неговата продължителност.
 С третото си правно основание жалбоподателят изтъква, че Първоинстанционният съд не е изпълнил задължението си за мотивиране, както и че е нарушил принципа на равно третиране, доколкото потвърдил позицията на Комисията, която приема редица доказателства за достатъчни, за да се установи наличието на нарушение, извършено от жалбоподателя, като същевременно тези доказателства са приети за недостатъчни с оглед на установяването на същото нарушение по отношение на конкурентно дружество.
 С четвъртото си правно основание жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е нарушил принципите на пропорционалност и на равно третиране, доколкото не променил първоначалния размер на наложената глоба, който Комисията определила без да вземе предвид оборота на Lafarge и пазарните му дялове спрямо тези на конкурентите му.
 С петото си правно основание жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал редица грешки при прилагане на правото и не е изпълнил задължението си за мотивиране, доколкото постановил, че Комисията основателно е увеличила размера на наложената на жалбоподателя глоба поради наличието на повторност на нарушението, въпреки че не съществува нито правно основание, нито окончателно осъждане, които да обосновават подобно увеличение. По този начин Първоинстанционният съд нарушил както общия принцип на законоустановеност на наказанията, така и принципите на правната сигурност и на доброто правораздаване.
 С шестото си и последно правно основание жалбоподателят твърди най-накрая, че Първоинстанционният е допуснал грешка при прилагане на правото, като е постановил, че Комисията основателно е увеличила първоначалния размер на глобата с оглед на възпиращия ефект, въпреки че тя трябвало да вземе предвид окончателния размер на последната, за да прецени дали е необходимо да увеличава размера на глобата с оглед на този ефект.
 (1) Регламент No 17/62 на Съвета от 7 февруари 1962 година, Първи регламент за прилагане на членове 85 и 86 от Договора (ОВ 13, стр. 204; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 3).
 (2) Регламент No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).
 (3) Решение на Комисията от 27 октомври 2002 г. по преписка COMP/E-1/37.152, Гипсокартони, ОВ L 166, 2005 г., стр. 8).


text:
 21.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/14
 Решение на Общия съд от 4 юни 2014 г. — Sina Bank/Съвет
 (Дело T-67/12) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Актове, които не подлежат на обжалване - Недопустимост - Право на защита))
 2014/C 235/18
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sina Bank (Техеран, Иран) (представители: B. Mettetal и C. Wucher-North, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и Д. Гичева)
 Предмет
 Искане за отмяна, на първо място, на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), доколкото след преразглеждането му името на жалбоподателя продължава да фигурира в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39, поправка ОВ L 197, стр. 19), изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 г. (ОВ L 281, стр. 81), както и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), доколкото след преразглеждането му името на жалбоподателя продължава да фигурира в приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1), и на второ място, на член 16, параграф 2 от Регламент Noo961/2010, както и на член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413, доколкото тези разпоредби се отнасят до жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като подадена пред юрисдикция, която не е компетентна да я разгледа, в частта ѝ, в която се иска отмяната на член 19, параграф 1, буква б) и на член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС, и като недопустима в частта ѝ, в която се иска отмяната на член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) Noo961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007.
 2)
 Отменя Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413 относно ограничителни мерки срещу Иран и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото след преразглеждането на тези актове името на Sina Bank продължава да фигурира съответно в приложение II към Решение 2010/413, изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413, и в приложение VIII към Регламент No 961/2010.
 3)
 Съветът на Европейския съюз понася четири пети от направените от него съдебни разноски и от съдебните разноски на Sina Bank.
 4)
 Sina Bank понася една пета от направените от нея съдебни разноски и от съдебните разноски на Съвета.
 (1) ОВ C 109, 14.4.2012 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/22
 Определение на Първоинстанционния съд от 5 декември 2007 г. — Schering-Plough/Комисия и EMEA
 (Дело T-133/03) (1)
 (Жалба за отмяна - Частична недопустимост - Правен интерес - Дело, останало без предмет - Липса на основание за постановяване на решение по същество)
 (2008/C 37/32)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Schering-Plough Ltd (Брюксел, Белгия) (представители: G. Berrisch и P. Bogaert, avocats)
 Ответници: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и M. Shotter) и Европейската агенция за оценка на лекарствените продукти (EMEA) (представители: първоначално N. Khan, подпомаган от C. Sherliker, solicitor, впоследствие C. Sherliker и T. Eicke, barrister)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Женева, Швейцария) (представители: N Rampal, U. Zinsmeister и D. Waelbroeck, avocats)
 Предмет
 Молба за отмяна на акта от 14 февруари 2003 г. на EMEA за отказ да извърши изменение „тип I“ на наименованието на фармацевтичната форма „перорален лиофилизат“ от „Allex 5 mg перорален лиофилизат“ на „Allex Reditabs 5 mg перорален лиофилизат“.
 Диспозитив
 1)
 Настоящата жалба се отхвърля като недопустима в частта, в която е насочена срещу Европейската агенция за оценка на лекарствените продукти (EMEA).
 2)
 Не е налице основание за постановяване на решение по същество по жалбата в частта, в която е насочена срещу Комисията.
 3)
 EMEA следва да понесе направените от нея съдебни разноски.
 4)
 Schering-Plough Ltd следва да понесе както направените от него съдебни разноски, така и съдебните разноски, направени от Комисията.
 (1) ОВ C 171, 19.7.2003 г.


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/49
 Жалба, подадена на 17 юни 2014 г. — Warimex/СХВП (STONE)
 (Дело T-454/14)
 2014/C 292/60
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Warimex Waren- Import Export Handels-GmbH (Neuried, Германия) (представители: E. Keller и J. Voogd, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 март 2014 г. по дело R 1599/2013-1;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, състояща се от словния елемент „STONE“ за стоки и услуги от класове 1, 3, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 21, 24 и 25 — Заявка за регистрация на марка на Общността No 11 464 005.
 Решение на проверителя: Отхвърляне на заявката.
 Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата.
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на членове 75 и 76 от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/4
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 17 декември 2014 г. — Patrick Breyer/Федерална република Германия
 (Дело C-582/14)
 (2015/C 089/05)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Patrick Breyer
 Ответник: Федерална република Германия
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 2, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1) — Директива за защита на данните — да се тълкува в смисъл, че адрес по интернет протокол (IP адрес), който се запазва от доставчик на услуги при влизане в неговата интернет страница, представлява за него лични данни и когато трето лице (в случая — доставчикът на услугата за достъп) разполага с допълнителната информация, необходима за идентифицирането на съответното лице?
 2)
 Допуска ли член 7, буква е) от Директивата за защита на данните разпоредба от националното право, съгласно която доставчикът на услуги може да събира и използва лични данни за ползвател без неговото съгласие само доколкото е необходимо, за да се даде възможност и да се отчете конкретното ползване на телемедия от съответния ползвател, и съгласно която целта за осигуряване на общата функционална способност на телемедията не може да оправдае използването на данните след края на съответното действие на ползване?
 (1) ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/62
 Жалба, подадена на 22 ноември 2011 г. — Anbouba/Съвет
 (Дело T-592/11)
 (2012/C 25/118)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Issam Anbouba (Homs, Сирия) (представители: M.-A. Bastin и J.-M. Salva, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да приеме, че настоящата жалба е допустима в нейната цялост,
 —
 да приеме за обосновани всички изложени в нея правни основания,
 —
 да допусне съединяването на настоящата жалба с жалбата по дело T-563/11,
 —
 да постанови, че оспорваните актове могат да се отменят частично, тъй като частта от актовете, която трябва да се отмени, може да се отдели от акта като цяло,
 —
 в съответствие с това
 —
 да отмени частично Решение 2011/685/ОВППС на Съвета от 13 октомври 2011 г. и Регламент (ЕС) No 1011/2011 на Съвета от 13 октомври 2011 година, като премахне посочването на г-н Issam ANBOUBA и данните за него като лице, подкрепящо настоящия режим в Сирия,
 —
 в противен случай да отмени Решение 2011/685/ОВППС на Съвета от 13 октомври 2011 г. и Регламент (ЕС) No 1011/2011 на Съвета от 13 октомври 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия,
 —
 в противен случай, да приеме, че тези решения и този регламент не се прилагат по отношение на Issam ANBOUBA и да разпореди заличаването на името му и данните за него в списъка на лицата, по отношение на които се прилагат санкциите на Европейския съюз,
 —
 да осъди Съвета да заплати едно евро — предварително определено обезщетение за претърпените неимуществени и имуществени вреди, понесени поради посочването на г-н Issam ANBOUBA като лице, което подкрепя настоящия режим в Сирия,
 —
 да осъди Съвета да заплати всички разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят сочи в подкрепа на жалбата си две правни основания, които по същество са идентични или сходни с посочените по дело T-563/11, Anbouba/Съвет.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Nikolaou/Комисия
 (Дело T-259/03) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Разследване на Европейската служба за борба с измамите (OLAF), свързано с член на Сметната палата - Оповестяване на информация - Защита на лични данни - Достъп до преписката по разследването и до доклада на OLAF - Достатъчно съществено нарушение на правни норми, предоставящи права на лицата - Причинно-следствена връзка - Вреда)
 (2007/C 247/33)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Kalliopi Nikolaou (Атина, Гърция) (представители: V. Christianos и V. Vlassi, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и C. Ladenburger)
 Предмет
 Искане за обезщетение на основание член 288, алинея втора ЕО за вреди, причинени на ищеца вследствие на публикуването на информация по отношение на разследване, свързано с него, водено от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), както и на отказа на OLAF да му предостави достъп до преписката по разследването и препис от своя краен доклад.
 Диспозитив
 1)
 Осъжда Комисията да изплати на г-жа Kalliopi Nikolaou обезщетение в размер на 3 000 EUR.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Постановява г-жа Nikolaou да понесе три четвърти от своите собствени разноски и три четвърти от разноските, направени от Комисията, която съответно да понесе една четвърт от своите собствени разноски и една четвърт от разноските, направени от г-жа Nikolaou.
 (1) ОВ C 264, 1.11.2003 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/34
 Определение на Общия съд от 24 март 2010 г. — Eriksen/Комисия
 (Дело T-516/08) (1)
 (Иск за обезщетение - Последици за общественото здраве от ядрения инцидент в Туле (Гренландия) - Директива 96/29/Евратом - Неприемане от страна на Комисията на мерки срещу държава членка - Иск, явно лишен от всякакво правно основание)
 2010/C 134/58
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Heinz Helmuth Eriksen (Ebeltoft, Дания) (представител: I. Anderson, avocat)
 Ответник: Европейската комисия (представители: E. White и M. Patakia)
 Предмет
 Иск за обезщетение за вреди, които се твърди, че са претърпени поради неприемането от страна на Комисията на необходимите мерки, за да задължи Кралство Дания да приеме законовите и административните разпоредби, чрез които да се съобрази с Директива 96/29/Евратом на Съвета от 13 май 1996 година относно постановяване на основните норми на безопасност за защита на здравето на работниците и населението срещу опасностите, произтичащи от йонизиращото лъчение (ОВ L 159, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 166), и да приложи тези разпоредби по отношение на работниците, пострадали в ядрения инцидент в Туле (Гренландия)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда г-н Heinz Helmuth Eriksen да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/27
 Решение на Общия съд от 8 юни 2017 г. — Bundesverband Deutsche Tafel/EUIPO — Tiertafel Deutschland (Tafel)
 (Дело T-326/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „Tafel“ - Изпълнение от EUIPO на решение за отмяна на решение на негови апелативни състави - Абсолютно основание за отказ - Член 52, параграф 1, буква а) и член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Описателен характер - Член 65, параграф 6 от Регламент No 207/2009 - Решение, взето след отмяната от Общия съд на предходно решение))
 (2017/C 249/41)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Берлин, Германия) (представители: T. Koerl, E. Celenk и S. Vollmer, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Германия) (представител: M. Nitschke, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 април 2016 г. (преписка R 248/2016-4) относно производство по обявяване на недействителност между Tiertafel Deutschland и Bundesverband Deutsche Tafel
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Bundesverband Deutsche Tafel eV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 287, 8.8.2016 г.


text:
 14.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 302/70
 Жалба, подадена на 9 юли 2015 г. — ZZ/ЕСВД
 (Дело F-101/15)
 (2015/C 302/86)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
 Предмет на производството
 Отмяната на решението на ЕСВД да не повиши жалбоподателя в степен AD13 в рамките на процедурата за повишаване за 2014 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 29 октомври 2014 г., в което се определя списъка на длъжностните лица, повишени в рамките на процедура за повишаване за 2014 г., доколкото то не съдържа неговото име;
 —
 да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/10
 Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети разширен състав) на 9 септември 2009 г. по съединени дела T-30/01 — T-32/01 и T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava y otros/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-470/09 P)
 2010/C 37/12
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (представители: I. Sáenz-Cortabarría Fernández и M. Morales Isasi, abogados)
 Други страни в производството: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Комисия на Европейските общности и Comunidad Autónoma de la Rioja
 Искания на жалбоподателя
 —
 да обяви жалбата за допустима и основателна,
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение,
 —
 да се уважи подадената в първоинстанционното производство жалба, по-специално член 3 от разглежданото решение,
 —
 при условията на евентуалност, да се върне делото на Първоинстанционния съд със задължителното указание да обсъди отхвърленото доказателство,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство, както и тези по настоящото производство и да се осъди встъпилата страна Comunidad Autónoma de la Rioja да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Грешка при прилагане на правото, доколкото Първоинстанционният съд е приел, че приключването на процедура по предварително разглеждане относно разглежданите данъчни мерки преди влизането в сила на Регламент (ЕО) No 659/1999 (1) изисква наличието на изрично решение на Комисията в този смисъл (отправено към държавата членка).
 2.
 Изопачаване на решението от 28 ноември 2000 година, доколкото Първоинстанционният съд е приел, че въпросното решение слага край на процедура по предварително разглеждане относно разглежданите данъчни мерки, която води началото си от оплакване, заведено през април 1994 г. Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е приел, че преразглеждането на данъчните мерки през 2000 г. се е извършило в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.
 3.
 Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е спазил процесуалните норми за тежест и преценка на доказателствата, по-специално признаването на писменото доказателствено средство, каквото представлява решението от 28 ноември 2000 г. (вярата, която може да му се даде и доказателствената сила). Нарушение на правото на справедлив съдебен процес.
 4.
 Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е нарушил процесуалните норми за преценка и тежест на доказателствата във връзка с обективни, релевантни, съвпадащи и непротиворечиви индиции, които са представени пред него и които доказват, че преди 28 ноември 2000 г. Комисията е разгледала предварително данъчните мерки и е приключила това разглеждане. Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е приел, че преразглеждането на данъчните мерки през 2000 г. се е извършило в рамките на процедурата, установена за съществуващите помощи.
 5.
 Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд потвърждава преценката за разглежданите данъчни мерки, приети през 1993 г., като оперативни помощи посредством прилагането на определението за помощ в противоречие с Насоките за регионална помощ от 1998 г. Нарушаване на принципа на правната сигурност и по-специално на принципа за забрана на обратното действие.
 6.
 Грешка при прилагането на правото относно концепцията за „относимата информация“ във връзка с предварителното разглеждане на данъчен режим в рамките на държавните помощи, която води Първоинстанционния съд до преценката, че продължителността на предварителното разглеждане е неразумна.
 7.
 Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че срок от 79 месеца в анализирания случай не е неразумна продължителност за процедура по предварително разглеждане на данъчните мерки и поради това е направил извода, че не е нарушен член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 659/1999 във връзка с принципа на правна сигурност.
 8.
 Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че срок от 79 месеца в анализирания случай не е неразумна продължителност за процедура по предварително разглеждане на данъчните мерки и поради това е направил извода, че не е нарушен член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 659/1999 във връзка с принципа на добра администрация.
 9.
 Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че в конкретния случай не са налице изключителни обстоятелства, обосноваващи оправдани правни очаквания за правомерността на данъчните мерки, които да налагат да се разпореди възстановяването на помощите в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент No 659/1999. Изопачаване на решението.
 10.
 Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд е преценил, че в конкретния случай не е нарушен принципът на равно третиране, което да наложи да се разпореди възстановяването на помощите в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент No 659/1999.
 11.
 Грешка при прилагането на правото, доколкото Първоинстанционният съд не е спазил процесуалните норми в областта на събирането на доказателства, като е решил да не даде вяра на доказателството на жалбоподателя относно представянето на определени документи от Комисията, които в светлината на доводите на Първоинстанционния съд да не уважи исканията на жалбоподателя, се оказват съществени за защита на неговите интереси. Нарушение на правото на справедлив процес, на принципа на равни процесуални възможности и на правото на защита.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/41
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 24 април 2013 г. — CB/Комисия
 (Дело F-73/11) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Конкурс на общо основание - Обявление за конкурс EPSO/AD/181/10 - Недопускане до изпитите)
 2013/C 171/84
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CB (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz и A. Blot, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall, подпомаган от A. Dal Ferro, адвокат)
 Предмет
 Искане за отмяна на решение за недопускане на жалбоподателя до изпитите в конкурс EPSO/AD/181/10
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да поеме половината от съдебните разноски, направени от CB.
 3.
 Осъжда CB да понесе половината от направените от него разноски.
 (1) ОВ C 282, 24.9.2011 г., стр. 53.


text:
 19.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 475/7
 Решение на Съда (трети състав) от 20 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal — Ирландия) — Evelyn Danqua/Minister for Justice and Equality, Ирландия, Attorney General
 (Дело C-429/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2004/83/ЕО - Минимални стандарти относно условията за предоставяне на статут на бежанец или статут на субсидиарна закрила - Национална процесуалноправна норма, предвиждаща срок от петнадесет работни дни за подаване на молба за субсидиарна закрила, считано от уведомлението за отхвърляне на молбата за убежище - Процесуална автономия на държавите членки - Принцип на равностойност - Принцип на ефективност - Добро протичане на процедурата за разглеждане на молбата за субсидиарна закрила - Добро протичане на процедурата за връщане - Несъвместимост))
 (2016/C 475/09)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Evelyn Danqua
 Ответник: Minister for Justice and Equality, Ирландия, Attorney General
 Диспозитив
 Принципът на ефективност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална процесуалноправна норма като разглежданата в главното производство, която поставя молба за предоставяне на статут на субсидиарна закрила в зависимост от преклузивен срок от петнадесет работни дни, считано от уведомяването от компетентния орган за възможността за отхвърления кандидат за убежище да подаде подобна молба.
 (1) ОВ C 320, 28.9.2015 г.


text:
 8.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/31
 Дело, заведено на 10 януари 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-2/14)
 (2014/C 138/08)
 На 10 януари 2014 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Markus Schneider, в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приела в предвидения срок и/или не е уведомила Надзорния орган незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 56х от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него и с Решение No 65/2009 на Съвместния комитет от 29 май 2009 г., Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението.
 2.
 Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 12 август 2013 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 12 юни 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 56х от приложение ХIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него и с Решение No 65/2009 на Съвместния комитет от 29 май 2009 г.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела или не е уведомила Надзорния орган в предвидения срок за мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 16 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/12
 Жалба, подадена на 9 юли 2015 г. от Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd срещу решението на Общия съд (четвърти състав) от 29 април 2015 г. по съединени дела T-558/12 и T-559/12: Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз
 (Съединени дела C-376/15 P и C-377/15 P)
 (2015/C 381/15)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (представители: R. Antonini, avvocato, E. Monard, avocat)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 1)
 да отмени решението на Общия съд по съединени дела T-558/12 и T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз;
 2)
 да уважи исканията на жалбоподателите, изложени в жалбата им пред Общия съд и да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 924/2012 на Съвета от 4 октомври 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) No 91/2009 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република (1), в частта, в която се отнася до жалбоподателите;
 3)
 да осъди Съвета да понесе разноските, свързани с производството пред Общия съд и пред Съда, както и съдебните разноски на жалбоподателите;
 4)
 да осъди встъпилите страни да понесат направените от тях съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателите твърдят, че Общият съд, по-специално що се отнася до понятието „всички [сходни] сделки за износ“ и съотношението между съответните разпореди, е допуснал грешка при прилагане на правото, тълкувайки неправилно член 2, параграф 10 и член 2, параграф 11 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (2), както и членове 2.4 и 2.4.2 от Споразумението за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията от 1994 г. и наложил на жалбоподателите неразумна доказателствена тежест.
 По-нататък жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тълкувайки неправилно член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност и член 2.4 от Споразумението за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията от 1994 г., че не отговорил на някои доводи на жалбоподателите и допуснал грешка в рамките на своята преценка на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС.
 (1) OВ L 275, стp. 1.
 (2) ОВ L 343, стр. 51, попр. OB L 7, 12.1.2010 г. стр. 22 и попр. OB L 36, 10.2.2011 г., стр. 20.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/17
 Решение на Общия съд от 3 март 2015 г. — Bial-Portela/СХВП — Isdin (ZEBEXIR)
 (Дело T-366/11 RENV) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ZEBEXIR“ - По-ранна словна марка на Общността „ZEBINIX“ - Относителни основания за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 127/23)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Португалия) (представители: B. Braga da Cruz и J. Pimenta, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Isdin, SA (Барселона, Испания) (представители: P. López Ronda, G. Macias Bonilla и G. Marín Raigal, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 6 април 2011 г. (преписка R 1212/2009-1), постановено в производство по възражение между Bial-Portela & Ca, SA и Isdin, SA.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 6 април 2011 г. (преписка R 1212/2009-1).
 2)
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Bial-Portela & Ca, SA.
 3)
 Isdin, SA понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/3
 Жалба, подадена на 21 септември 2011 г. от Katinan Justin Koné срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-349/11, Koné/Съвет
 (Дело C-479/11 P)
 2012/C 6/04
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Katinan Justin Koné (представители: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas и M. Ceccaldi, avocats)
 Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се обяви, че жалбата на г-н Katinan Justin Koné е допустима,
 —
 да се отмени Определение по дело T-349/11 от 13 юли 2011 г., с което се установява, че жалбата е недопустима,
 —
 да се върне делото за разглеждане от Общия съд, за да може жалбоподателят да защити правата си,
 —
 да се осъди Съвета на Европейския съюз да понесе съдебните разноски на основание членове 69 и 73 от Процедурния правилник на Съда.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага следните правни основания в подкрепа на жалбата си:
 —
 Настъпване на непреодолима сила поради военни действия, прекъсващи давността. Настъпилите за жалбоподателя събития от месец ноември 2010 г. в Кот д'Ивоар, представлявали случай на непреодолима сила по смисъла на член 45 от Статута на Съда на Европейския съюз поради военното положение, което водело до прекъсване на давностните срокове на актовете, приети по отношение на него от Съвета.
 —
 Настоящият случай на непреодолима сила поради война бил пречка за жалбоподателя да упражни свободно своето право да подаде жалба срещу актове, които явно нарушават основни права.
 —
 Основните права и свободи стояли над принципа на правна сигурност. Като изтъквал принципа на правна сигурност, за да обяви искането на жалбоподателя за недопустимо, Общият съд засягал основното право на достъп до съд и правото на защита. По този начин жалбоподателят бил лишен от правото да бъде изслушан от компетентна юрисдикция.
 —
 Непротивопоставимост на срока поради отдалеченост и на срока за обжалване в случай на война. Срокът за отдалеченост и срокът за обжалване не можели да се изтъкват срещу адресат, пребиваващ в държава, в която се води война. Подобни срокове били приложими единствено в мирно време и на европейския континент. Жалбоподателят обаче се намира на друг континент и поради тази причина стриктното прилагане на член 102 от Процедурния правилник на Общия съд в настоящия случай безспорно е нарушение на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
 —
 По-високият ранг на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Член 102 от Процедурния правилник на Общия съд обезсилвал задължението за уведомяване, предвидено от Договора за функционирането на Европейския съюз, което гласи, че срокът за обжалване тече, считано от публикуването на акта, от неговото съобщаване или от деня, в който заинтересованото лице е узнало за него. Всъщност член 102 от Процедурния правилник пренебрегвал задължението за уведомяване и не вземал предвид деня, в който жалбоподателят действително е узнал за акта, като така стеснявал буквата и духа на член 263 ДФЕС. По този начин член 102 поставял под въпрос правата, предвидени и защитени от Договора, който има по-висша правна сила и е задължителен за институциите на Европейския съюз. Следователно тъй като обжалваните актове не са били съобщени на жалбоподателя, в нарушение на член 263, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз, срокът за обжалване може да започне да тече едва считано от момента, в който той е узнал за приетите спрямо него актове.
 —
 Сериозно засягане на основните права и свободи. Прогласеният от Общия съд принцип на правна сигурност сериозно поставял под въпрос правната сигурност в цялост, тъй като на правните субекти, пребиваващи извън Европейския съюз и то в страна, в която се води война, се налагат санкции, срещу които те не могат надлежно да упражнят своето право на обжалване, тъй като не са узнали за санкцията.
 —
 При условията на евентуалност жалбоподателят иска отмяна на актовете, приети от Съвета спрямо него, поради тежестта на нарушението на основните права и свободи. Като се има предвид, че обжалваните актове нарушавали основни свободи, защитени от различни международни договори, Съдът трябвало да ги отмени, тъй като тяхната незаконосъобразност нарушавала установения европейски правов ред, както и поради съображението, че срок за обжалване не можел да бъде противопоставен на толкова сериозно нарушение на защитените основни права и свободи.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/32
 Жалба, подадена на 10 ноември 2010 г. — Comunidad Autónoma de Galicia/Комисия
 (Дело T-520/10)
 ()
 2011/C 13/62
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Comunidad Autónoma de Galicia [Автономна област Галиция] (Сантяго де Компостела, Испания) (представители: S. Martínez Lage и H. Brokelmann, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение No N 178/2010 от 29 септември 2010 г., с което се одобрява компенсация за предоставянето на обществени услуги в полза на производителите на електроенергия в Испания,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното в настоящото производство решение е същото като това по дело T-484/10 Gas Natural FENOSA SDG/Комисия.
 В подкрепа на своите искания жалбоподателят посочва следните правни основания:
 —
 Нарушение на процесуалните права, гарантирани с член 108, параграф 2 ДФЕС и член 6 от Регламент (ЕО) No 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1), тъй като Комисията не е започнала формалното производство по разследване, което е длъжна да направи, ако има сериозни съмнения относно съвместимостта на разглежданата помощ с общия пазар.
 —
 Нарушение на Регламент (ЕО) No 1407/2002 от 23 юли 2002 година относно държавните помощи за въгледобивната промишленост (2).
 —
 Нарушение на член 106, параграф 2 ДФЕС, доколкото не са изпълнени условията за необходимост и пропорционалност, изисквани от тази разпоредба за разрешаване на разглежданата помощ, отпусната от испанските власти за компенсиране на допълнителните разходи, произтичащи от предоставянето на обществени услуги.
 —
 Нарушение на член 34 ДФЕС, тъй като разглежданата помощ представлява мярка с равностоен ефект, която не може да се обоснове в съответствие с член 35 ДФЕС с необходимостта да се гарантира енергоснабдяването.
 —
 Разглежданата помощ представлява незаконна добавка към помощта, одобрена за въгледобивната промишленост за периода 2008—2010 г., в нарушение на предвиденото в член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1407/2002 от 23 юли 2002 година относно държавните помощи за въгледобивната промишленост (3), която сериозно нарушава конкуренцията в сектора на електрическата енергия, като не отчита предвиденото в член 4, букви г) и д) от него.
 —
 Нарушение на членове 11 и 191 ДФЕС и член 3, параграф 3 от ДЕС, тъй като според жалбоподателя обжалваното решение не отчита вредното действие, което има спрямо околната среда.
 На последно място жалбоподателят твърди, че е нарушено правото на собственост, гарантирано в член 17 от Хартата за основните права на ЕС.
 (1) ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.
 (2) ОВ L 205, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 124.
 (3) ОВ L 205, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 124.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/29
 Иск, предявен на 14 май 2007 г. — Avaya/СХВП — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
 (Дело T-171/07)
 (2007/C 170/57)
 Език, на който е изготвен искът: английски
 Страни
 Ищец: Avaya Inc. (Basking Ridge, САЩ) [представители: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, lawyers]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: ZyXEL Communications Corp. (Hsin-Chu, Taiwan)
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението на Втори апелативен състав No R 156/2006-2 от 14 март 2007 г. относно заявление за марка на Общността No 3 291 457 „VANTAGE CNM“ и
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски и да се осъди ZyXEL Communications Corp. да заплати разноските във връзка с административните процедури пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: ZyXEL Communications Corp.
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка на Общността „VANTAGE“ за стоки и услуги в класове 9 и 42 — заявление No 3 291 457
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Avaya Inc.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „MULTIVANTAGE“ за стоки и услуги в класове 9, 38 и 42 — заявление No 2 409 589
 Решение на отдела по споровете: Отхвърлено изцяло
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Ищецът изтъква две различни правни основания в подкрепа на своя иск, а именно: нарушаване на принципа на равното третиране и последователността в съдебната практика, от една страна, както и нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността и основните принципи на правото на търговските марки, от друга.
 На основата на първото си основание ищецът твърди, че апелативният състав е изходил от предишно решение, постановено по друго дело по почти идентичен въпрос, без да вземе пред вид внезапната промяна в практиката.
 Нещо повече, ищецът се оплаква, на базата на второто си основание, че апелативният състав не е разгледал достатъчно идентичността на стоките и услугите на процесните марки, както и голямата прилика между самите тях.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/15
 Решение на Общия съд от 12 септември 2013 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-142/08) (1)
 (Езиков режим - Обявления за открити конкурси за съставяне на резервен списък за назначаване на работа на администратори и на асистенти - Цялостно публикуване на три официални езика - Информация относно обявленията за открити конкурси - Публикуване на всички официални езици - Език, на който се провеждат изпитите - Избор на втория език измежду три официални езика)
 2013/C 313/26
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Испания (представители: първоначално F. Díez Moreno, впоследствие N. Díaz Abad и J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)
 Предмет
 Искане за отмяна на обявлението за открит конкурс EPSO/AD/116/08 и открит конкурс EPSO/AS/117/08 за съставяне на резервен списък за назначаване на работа на администратори (AD 8) и на старши администратори (AD 11) в сферата на борбата с измамите (ОВ C 16 A, 2008 г., стp. 1), както и на обявлението за открит конкурс EPSO/AST/45/08 за съставяне на резервен списък за назначаване на работа на асистенти (AST 4) в сферата на борбата с измамите (ОВ C 16 A, 2008 г., стp. 16), поради това че са били публикувани единствено на френски, английски и немски език
 Диспозитив
 1.
 Отменя обявлението за открит конкурс EPSO/AD/116/08 и открит конкурс EPSO/AS/117/08 за съставяне на резервен списък за назначаване на работа на администратори (AD 8) и на старши администратори (AD 11) в сферата на борбата с измамите, както и на обявлението за открит конкурс EPSO/AST/45/08 за съставяне на резервен списък за назначаване на работа на асистенти (AST 4) в сферата на борбата с измамите, публикувани на френски, английски и немски език в Официален вестник на Европейския съюз от 23 януари 2008 г.
 2.
 Кралство Испания, Италианската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 142, 7.6.2008 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/17
 Жалба, подадена на 21 юли 2008 г. от Transports Schiocchet — Excursions SARL срещу определение на Първоинстанционния съд (четвърти състав), постановено на 19 май 2008 г. по дело T-220/07, Transports Schiocchet — Excursions/Комисия
 (Дело C-335/08 P)
 (2008/C 285/28)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Transports Schiocchet — Excursions SARL (представител: адв. D. Schönberger, avocat)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Определение на Първоинстанционния съд от 19 май 2008 г.,
 —
 като се разгледа спора, да се уважат исканията, направени в първоинстанционното производство и така да се направи окончателно произнасяне по спора,
 —
 при условията на евентуалност, делото да се върне на Първоинстанционния съд,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят се позовава на три правни основания в подкрепа на своята жалба.
 С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е нарушил принципа на правна сигурност, приложим за решенията на общностните юрисдикции, член 235 ЕО и член 288, втора алинея ЕО, както и член 13 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, доколкото в точка 39 от обжалваното определение Първоинстанционният съд бил постановил, че предявяването на исковете на жалбоподателя пред националните юрисдикции нито спира, нито прекъсва давностните срокове, макар че в по-ранните си решения, които имат сила на пресъдено нещо, Първоинстанционният съд напротив бил насърчил подаването на иск пред националните инстанции.
 С второто си правно основание жалбоподателят посочва множество грешки, които Първоинстанционният съд бил допуснал при преценката на условията за ангажиране на извъндоговорната отговорност — грешки, свързани с изопачаване на фактите и на исканията от неговата искова молба, на член 288, втора алинея ЕО, както и на член 230 ЕО що се отнася по-специално до твърдяното потвърждение от страна на националните юрисдикции на позицията на Комисията и до преценката относно периода, по време на който са били понесени вредите.
 С третото си правно основание жалбоподателят се позовава на нарушение на член 4, параграф 2 и член 2, параграф 1.3 от Регламент No 684/92 (1), тъй като следвайки предложеното от Комисията тълкуване, Първоинстанционният съд бил квалифицирал погрешно като „специални редовни превози“ (член 4, параграф 2), за които не се изисква разрешение, дейността на конкурентите, докато в случая ставало въпрос за дублиращи или временни превози (член 2, параграф 1, точка 3), за които се прилагат същите правила като за редовните превози, извършвани от жалбоподателя.
 (1) ОВ L 74, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 34.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/52
 Жалба, подадена на 1 юли 2011 г. — Restoin/СХВП (EQUIPMENT)
 (Дело T-356/11)
 2011/C 269/116
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Christian Restoin (Париж, Франция) (представител: A. Alcaraz, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав от 14 април 2011 г. по преписка R 1430/2010-4;
 —
 да осъди СХВП за заплати съдебните разноски, направени от г-н Christian RESTOIN.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „EQUIPMENT“ за стоки и услуги от класове 3, 9, 14, 18, 25 и 35 — заявка за регистрация No 8 722 076
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, доколкото заявеният знак се възприемал от съответните потребители като отличителен и бил такъв по отношение на стоките и услугите, за които е поискана регистрацията, както и нарушение на член 75 от този регламент, доколкото мотивите на апелативния състав i) не можело да бъдат общи, тъй като посочените стоки не са еднакви в достатъчна степен, и ii) не били последователни.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/14
 Решение на Съда (шести състав) от 4 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-391/11) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2000/53/ЕО - Член 2, точка 3 - Опазване на околната среда - Излезли от употреба превозни средства - Понятие за производител)
 2012/C 366/23
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Marghelis и M. Patakia)
 Ответник: Кралство Белгия (представители: C. Pochet и T. Materne)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — В предвидения срок не са приети разпоредбите, необходими за съобразяване с член 2, точки 1 и 3 и член 5, параграфи 1, 2 и 4 от Директива 2000/53/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 септември 2000 година относно излезлите от употреба превозни средства (ОВ L 269, стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 142) — Понятията „превозно средство“ и „производител“ — Въвеждане на непредвидени в Директивата условия за безплатното връщане на излезлите от употреба превозни средства
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Европейската комисия и Кралство Белгия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 305, 15.10.2011 г.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/59
 Жалба, подадена на 27 октомври 2014 г. — ZZ/Комитет на регионите
 (Дело F-123/14)
 (2015/C 007/75)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis, R. Metz и D. Verbeke, адвокати)
 Ответник: Комитет на регионите
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комитета на регионите, с което се прилага налог за солидарност, считано от 1 януари 2014 г., върху възнаграждението на жалбоподателя и не се адаптира възнаграждението му за периода от 1 януари 2014 г. до 30 юни 2015 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви неприложимостта на Регламент 1023/2013 в частта, в която предвижда спиране от 1 юли 2013 г. до 30 юни 2015 г. на прилагането на метода за адаптиране на възнагражденията, установен в приложение XI към Правилника за длъжностните лица, като същевременно отново въвежда за същия период налог за „солидарност“ от 6 %,
 —
 вследствие на това да се отмени обжалваното решение,
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да заплати съдебните разноски.


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/10
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 13 април 2011 г. — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann
 (Дело C-174/11)
 2011/C 226/17
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finanzamt Steglitz
 Ответник: Ines Zimmermann
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допускат ли член 13, А, параграф 1, буква ж) и/или параграф 2, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота (1) възможността националният законодател да обвързва освобождаването от данъчно облагане на амбулаторните услуги, предоставени на болни или нуждаещи се от грижи лица, с условието, що се отнася до предоставилите тези услуги организации, „поне в две трети от случаите разходите за грижите, предоставени през предходната календарна година, [да] са понесени изцяло или предимно от определените от законодателството организации за социално осигуряване или подпомагане“ (член 4, точка 16, буква e) от Umsatzsteuergesetz 1993)?
 2.
 Предвид принципа на неутралитет на данъка върху добавената стойност, има ли значение за отговора на този въпрос обстоятелството, че националният законодател третира същите услуги като освободени от данъчно облагане по силата на други условия, ако услугите са предоставени от официално признати сдружения за доброволно обществено подпомагане и от организации и обединения на лица и имущество с цел доброволно обществено подпомагане, които са членове на сдружение за доброволно обществено подпомагане (член 4, точка 18 от Umsatzsteuergesetz 1993)?
 (1) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 1.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/36
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 март 2009 г. — Arpaillange и др./Комисия
 (Дело F-104/06) (1)
 (Публична служба - Договорно наети служители - Назначаване - Класиране - Бивши самостоятелни експерти - Диплома - Професионален опит - Възражение на незакосъобразност)
 2009/C 102/51
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Joséphine Arpaillange и др. (Сантяго, Чили) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и G. Berscheid)
 Страна встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: I. Sulce и B. Driessen)
 Предмет на делото
 От една страна, отмяна на решенията на органа, оправомощен да слючва договори (ООСД), с които се определят условията за назначаване на жалбоподателите, както следват от техните договори на договорно наети служители, тъй като броят на годините професионален опит, който им е признат от ООСД, бил по-нисък от броя на годините професионален опит, действително натрупан от жалбоподателите и, от друга страна, искане за обезщетение.
 Диспозитив на решението
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 261 от 28.10.2006 г.


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/35
 Жалба, подадена на 13 октомври 2016 г. — Espírito Santo Financial Group/ЕЦБ
 (Дело T-730/16)
 (2016/C 462/45)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Espírito Santo Financial Group SA (Люксембург, Люксембург) (представители: R. Oliveira и S. Estima Martins, lawyers)
 Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението от 31 август 2016 г. на Европейската централна банка (ЕЦБ), прието в съответствие с Решение ЕЦБ/2004/3 да не се предоставя пълен достъп до решението на ЕЦБ от 1 август 2014 г., което суспендира статуса на Banco Espírito Santo S.A. на контрагент в паричната политика на Евросистемата, задължава посочената банка да изплати изцяло своя дълг към Евросистемата и отказва пълен достъп до свързаните документи или решения на органите на ЕЦБ;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.
 1.
 Първо основание: спорното решение, което отказва достъп до исканата информация, включена в решенията на Управителния съвет, трябва да бъде отменено, тъй като не е изпълнено задължението за мотивиране.
 2.
 Второ основание: спорното решение, което отказва достъп до исканата информация, включена в решенията на Управителния съвет, трябва да бъде отменено, тъй като тълкува неправилно и по този начин нарушава първото, второто и седмото тире на член 4, параграф 1, буква a) от Решение ЕЦБ/2004/3.
 3.
 Трето основание: спорното решение, което отказва достъп до допълнителна информация в предложенията на Изпълнителния съвет, трябва да бъде отменено, тъй като не е изпълнено задължението за мотивиране.
 4.
 Четвърто основание: спорното решение, което отказва достъп до допълнителна информация в предложенията на Изпълнителния съвет, трябва да бъде отменено, тъй като тълкува неправилно и по този начин нарушава второто и седмото тире на член 4, параграф 1, буква a) от Решение ЕЦБ/2004/3.
 5.
 Пето основание: спорното решение, което отказва достъп до допълнителна информация в предложенията на Изпълнителния съвет, трябва да бъде отменено, тъй като тълкува неправилно и по този начин нарушава първото тире на член 4, параграф 2 от Решение ЕЦБ/2004/3.
 6.
 Шесто основание: спорното решение, което отказва достъп до допълнителна информация в предложенията на Изпълнителния съвет, трябва да бъде отменено, тъй като тълкува неправилно и по този начин нарушава член 4, параграф 3 от Решение ЕЦБ/2004/3.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/22
 Определение на Съда (пети състав) от 22 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Liège — Белгия) — Hubert Pagnoul/État belge
 (Дело C-314/10) (1)
 (Член 92, параграф 1, член 103, параграф 1 и член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Преюдициално запитване - Проверка за съответствието на национален закон както с правото на Съюза, така и с националната конституция - Национална правна уредба, която осигурява приоритет на инцидентно производство за контрол за конституционосъобразност - Харта на основните права на Европейския съюз - Необходимост от връзка с правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда)
 (2012/C 25/37)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Liège
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Hubert Pagnoul
 Ответник: État belge
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal de première instance de Liège — Тълкуване на член 6 ДЕС, член 267 ДФЕС и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Задължително предварително сезиране на Конституционния съд от националните юрисдикции при предполагаемо нарушение на основните права, настъпило вследствие на национален закон — Съответствие с оглед на правото на Европейския съюз на националната разпоредба, налагаща това предварително сезиране — Възможност за националните юрисдикции да упражняват контрол за съответствието на националните правни норми с международните договори, когато Конституционният съд е обявил разглеждания национален закон за съвместим с гарантираните от Конституцията основни права
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да се произнесе по поставения от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) преюдициален въпрос.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 8.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/10
 Решение на Съда (шести състав) от 2 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Kapnoviomichania Karelia AE/Ypourgos Oikonomikon
 (Дело C-81/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Общ режим на облагане с акциз - Директива 92/12/ЕИО - Обработен тютюн, движещ се под режим на отложено плащане на акциз - Отговорност на лицензирания складодържател - Възможност за държавите членки да предвидят солидарна отговорност на лицензирания складодържател за имуществените санкции, наложени на извършителите на контрабанда - Принципи на пропорционалност и на правна сигурност))
 (2016/C 287/12)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Kapnoviomichania Karelia AE
 Ответник: Ypourgos Oikonomikon
 Диспозитив
 Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, изменена с Директива 92/108/ЕИО на Съвета от 14 декември 1992 г., разгледана в светлината на общите принципи на правото на Европейския съюз, по-специално принципите на правна сигурност и на пропорционалност, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба — като тази в главното производство, която дава възможност собствениците на стоки под режим на отложено плащане на акциз да бъдат обявени за солидарно отговорни за плащането на имуществените санкции, наложени заради нарушение, извършено при движението на тези стоки, когато тези собственици са обвързани с договор с извършителите на нарушението, по силата на който тези лица са техни пълномощници — въз основа на която лицензираният складодържател е обявен за солидарно отговорен, без да може да се освободи от тази отговорност, като докаже, че не е имал никаква връзка с действията на извършителите на нарушението, за плащането на тези суми, дори когато по националното право той не е нито собственик на тези стоки към момента на извършването на нарушението, нито е обвързан с договор с извършителите на нарушението, по силата на който те са негови пълномощници.
 (1) ОВ C 138, 27.4.2015 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/37
 Жалба, подадена на 20 юни 2011 г. — TM.E./Комисия
 (Дело T-329/11)
 2011/C 252/84
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: TM.E. S.p.A. — Termomeccanica Ecologia (Милано, Италия) (представители: C. Malinconico, S. Fidanzia и A. Gigliola)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 20 април 2011 г., с което се изключва необходимостта от откриване на производство срещу Румъния за установяване на нарушение на принципите и общностните директиви за възлагане на обществени поръчки, както и на „Pratical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions“,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати обезщетение в размер на 18 955 106 EUR или съответната по-висока или по-ниска сума, определена по справедливост, за вредите, претърпени от TME поради нарушаване на общностното право от самата Европейска комисия,
 —
 при условията на евентуалност, да осъди Европейската комисия да заплати обезщетение в размер на 3 791 021 EUR или съответната по-висока или по-ниска сума, определена по справедливост, за пропуснатите ползи на TME,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, да осъди Европейската комисия да заплати обезщетение за вредите, настъпили в резултат от забава при упражняване на функциите ѝ, чието стойностно изражение съответства на всички направени от TME правни разноски в размер на 73 044,32 EUR или на съответната по-висока или по-ниска сума, определена по справедливост,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба се иска отмяна на писмото на Европейската комисия от 20 април 2011 г., с което се изключва необходимостта от откриване на производство срещу Румъния за установяване на нарушение на принципите и общностните директиви за възлагане на обществени поръчки, на „Practical Guide to contract procedures for EU external actions“ [Практическото ръководство относно процедурите за обществени поръчки за външни дейности на ЕС] (наричано по-нататък „ръководството“), изготвено от самата Комисия, както и обезщетение за вредите, причинени от общностната институция при упражняване на нейните функции.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага следните правни основания:
 1.
 Първо правно основание, свързано със съществени процесуални нарушения на ръководството, както и с нарушения на Договорите или на съответните правни норми за тяхното прилагане.
 Жалбоподателят отбелязва, че с обжалваното решение Европейската комисия не изготвя мотивирано становище относно установените сериозни нарушения в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка за проекта „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03“ и поради това не открива производство за установяване на нарушение срещу Румъния, както и не възстановява общностното финансиране, отпуснато по разглежданата поръчка.
 2.
 Второ правно основание, свързано със съществени процесуални нарушения и нарушения на ръководството, както и с изопачаване на фактите.
 В допълнение жалбоподателят отбелязва, че обжалваният акт е опорочен, тъй като Комисията, изопачавайки обстоятелството, което е предмет на жалбата, не отчита очевидните процесуални нарушения, допуснати от Primaria Municipiului Bucaresti. По-конкретно последната най-напред изключва офертата на жалбоподателя с твърдението, че икономическата оферта съдържа аномалия, след което, установявайки допуснатата сериозна незаконосъобразност, се опитва да обоснове вече постановеното решение с твърдение, че техническата оферта е опорочена. Освен това Комисията не отчита факта, че пред румънските съдебни органи искането за обявяване нищожността на договора не е разгледано, тъй като в очевидно нарушение на правото на защита и на общностните принципи се твърди, че не била заплатена държавна такса в размер на 7,3 милиона евро.
 3.
 Трето правно основание, свързано с непроизнасяне на Комисията по по-нататъшните обжалвани нарушения.
 Освен това жалбоподателят твърди, че в обжалваното писмо Европейската комисия не разглежда останалите въпроси, на които ѝ е обърнато внимание. По-специално по-никакъв начин не се отчита, че в първоинстанционното производство жалбоподателят е осъден от същия съдия, който бил обявил искането за недопустимо, с решение, изменено във въззивното производство, т.е. от съдия, който не е бил безпристрастен и е трябвало да се отведе, което предопределя наличието на несъмнено и явно нарушение на правото на защита, на общностните принципи и на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за правата на човека. Накрая, що се отнася до искането за обезщетяване на вредите, жалбоподателят изтъква, че бездействието на Комисията, както и невъзстановяването на общностното финансиране, предоставено в полза на Румъния в рамките на разглеждания проект, предопределят настъпването на значителна имуществена вреда поради неизпълнението на договора за обществена поръчка или поради пропуснатата полза от неговото възлагане, а оттам и поради вреди за забава, принудили жалбоподателя да води скъпо производство пред румънските съдебни органи.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/46
 Иск, предявен на 28 септември 2010 г. — Fuchshuber Agrarhandel/Европейска комисия
 (Дело T-451/10)
 ()
 2010/C 317/81
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Австрия) (представител: адв. G. Lehner Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 да се проведе съдебно заседание;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности в срок от 14 дни да заплати на ищеца сумата от 2 623 282,31 EUR, заедно с 6 % годишна лихва върху сумата от 1 641 372,50 EUR, считано от 24 септември 2007 г., и 6 % годишна лихва върху сумата от 981 909,81 EUR, считано от 16 октомври 2007 г.;
 —
 да се установи, че Комисията на Европейските общности е длъжна да обезщети ищеца за всички други вреди, свързани с определената на 3 септември 2007 г. позиция KUK459 и определената на 17 септември 2007 г. позиция KUK465;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски на ищеца посредством неговия представител.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска обезщетяване на вредите, претърпени от него поради обостоятелството, че част от количествата царевица, закупени от него през 2007 г. от запасите на унгарската интервенционна агенция в рамките на два търга, са липсвали в съответните складове.
 В подкрепа на иска си ищецът посочва по-специално, че Комисията не е осъществила контролните си правомощия по отношение на унгарската разплащателна агенция, както и че не е настояла за спазването на задълженията на последната.
 Той посочва освен това, че ако Комисията беше установила правно и фактически по-строги и точни изисквания и контролни механизми по отношение на годността и благонадеждността на складодържателите, по отношение на годността на местата за съхранение, както по отношение на инвентаризацията, идентифицирането и складирането на интервенционната стока, ищецът нямаше да понесе никакви вреди.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/4
 Решение на Съда (първи състав) от 6 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-493/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 63 ДФЕС и член 40 от Споразумението за ЕИП - Свободно движение на капитали - Чуждестранни и национални пенсионни фондове - Корпоративен данък - Дивиденти - Освобождаване - Различно третиране)
 2011/C 347/04
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и M. Afonso)
 Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и H. Ferreira)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 63 ДФЕС и на член 40 ЕИП — Ограничения на движението на капитали — Чуждестранни и национални пенсионни фондове — Дивиденти — Облагане — Различно третиране
 Диспозитив
 1)
 Като е предвидила освобождаване от корпоративен данък само за пенсионните фондове, които са местни лица на португалска територия, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 63 ДФЕС и по член 40 от Споразумението за Европейско икономическо пространство от 2 май 1992 година.
 2)
 Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 37, 13.2.2010 г.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/33
 Решение на Общия съд от 16 януари 2014 г. — Aloe Vera of America/СХВП — Detimos (FOREVER)
 (Дело T-528/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „FOREVER“ - По-ранна национална фигуративна марка „4 EVER“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2014/C 52/60
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Aloe Vera of America, Inc. (Далас, Тексас, Съединени американски щати) (представители: R. Niebel и F. Kerl, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Detimos — Gestão Imobiliária, SA (Карегадо, Португалия) (представител: V. Caires Soares, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 август 2011 г. (преписка No R 742/2010-4), постановено в производство по възражение със страни Diviril — Distribuidora de Viveres do Ribatejo, Lda и Aloe Vera of America, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Aloe Vera of America, Inc. да заплати разноските, включително направените от Detimos — Gestão Imobiliária, SA в производството пред апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 362, 10.12.2011 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/58
 Жалба, подадена на 28 февруари 2014 г. — Canadian Solar Emea и др./Съвет
 (Дело T-162/14)
 2014/C 135/77
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Canadian Solar Emea GmbH (Мюнхен, Германия), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Чангшу, Китай), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Луоянг, Китай), Csi Cells Co. Ltd (Сузхоу, Китай) и Csi Solar Power (Китай), Inc. (Сузхоу) (представители: A. Willems, S. De Knop and J. Charles, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да приеме жалбата за допустима,
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 1238/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 1) в частите, които се отнасят до жалбоподателите,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението, че като наложили антидъмпингови мерки по отношение на кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република, институциите нарушили член 5, параграф 10 и член 5, параграф 11 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета (1).
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението, че като наложили антидъмпингови мерки по отношение на кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи), за които не било проведено антидъмпингово разследване, институциите нарушили членове 1 и 17 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдението, че като приложили непазарна методология за изчисляване на дъмпинговия марж за стоки от страни с пазарна икономика, институциите нарушили член 2 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от твърдението, че като провели само едно разследване за две различни стоки (т.е. силициеви фотоволтаични модули и елементи), институциите нарушили член 1, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета.
 5.
 Петото основание е изведено от твърдението, че като не разгледали исканията на жалбоподателите за третиране като пазарна икономика, институциите нарушили член 2, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета.
 6.
 Шестото основание е изведено от твърдението, че като не определили поотделно вредите, претърпени от промишлеността на Съюза поради дъмпинговия внос, и тези, претърпени поради други известни фактори, и като наложили вследствие на това по-голяма митническа ставка от необходимата за поправянето на вредите, причинени на промишлеността на Съюза от дъмпинговия внос, институциите нарушили член 3 и член 9, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51)


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/43
 Определение на Общия съд от 8 март 2017 г. — Merck/EUIPO — Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO)
 (Дело T-747/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Липса на основание за произнасяне))
 (2017/C 144/58)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Merck KGaA (Дармщат, Германия) (представители: M. Best, U. Pfleghar и S. Schäffner, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Société des produits Nestlé SA (Вьове, Швейцария) (представители: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht и S. Cobet-Nüse, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 7 август 2014 г. (преписка R 1880/2013-1) относно производство по възражение между Société des Produits Nestlé SA и Merck KGaA
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Осъжда Merck KGaA и Société des Produits Nestlé SA да понесат направените от тях съдебни разноски, както и, всяко от тях, половината от съдебните разноски, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).
 (1) ОВ C 462, 22.12.2014 г.


text:
 9.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/20
 Определение на Общия съд от 10 януари 2013 г. — MyTravel/Комисия
 (Дело T-403/05 RENV) (1)
 (Достъп до документи на институциите - Документи, свързани с решение относно концентрация, отменено от Общия съд - Отказ за предоставяне на достъп - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 71/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: MyTravel Group plc (Rochdale, Lancashire, Обединено кралство) (представители: първоначално S. Cardell, B. Louveaux, P. Walter и P. Horan, solicitors, впоследствие B. Louveaux, P. Walter и P. Horan, solicitors)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. O’Reilly и P. Costa de Oliveira, впоследствие P. Costa de Oliveira)
 Страни, встъпили в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Швеция (представители: първоначално A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege и U. Persson, впоследствие A. Falk et U. Persson), Кралство Дания (представители: C. H. Vang и V. Pasternak Jørgensen), Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и J. Langer) и Република Финландия (представител: J. Heliskoski)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и B. Klein), Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues и A. Adam) и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: E. Jenkinson и S. Ossowski)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Комисията от 5 септември (D(2005) 8461) и на Решение на Комисията от 12 октомври 2005 г. (D(2005) 9763), с които се отхвърля заявление на жалбоподателя за получаване на достъп до някои подготвителни документи по Решение 2000/276/ЕО на Комисията от 22 септември 1999 г. за обявяване на концентрация за несъвместима с Общия пазар и със Споразумението за ЕИО (преписка IV/M.1524 — Airtours/First Choice) (ОВ L 93, 2000 г., стр. 1), както и до документи, изготвени от службите на Комисията вследствие на отмяната на това решение с Решение на Първоинстанционния съд от 6 юни 2002 г. по дело Airtours/Комисия (T-342/99, Recueil, стр. II-2585)
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 MyTravel Group plc понася половината от направените от него съдебни разноски по дела T-403/05 и T-403/05 RENV, както и половината от съдебните разноски, направени от Европейската комисия по дела T-403/05 и T-403/05 RENV.
 3.
 Европейската комисия понася половината от направените от нея съдебни разноски по дела T-403/05 и T-403/05 RENV, както и половината от съдебните разноски, направени от MyTravel Group plc по дела T-403/05 и T-403/05 RENV.
 4.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Кралство Швеция по дело C-506/08 P.
 5.
 Кралство Швеция понася направените от него съдебни разноски по дело T-403/05 RENV.
 6.
 Кралство Дания, Федерална република Германия, Френската република, Кралство Нидерландия, Република Финландия и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски по дела C-506/08 P и T-403/05 RENV.
 (1) ОВ C 10, 14.1.2006 г.


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/49
 Жалба, подадена на 10 ноември 2016 г. — De Geoffroy и др./Парламент
 (Дело T-788/16)
 (2017/C 014/59)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Dominique De Geoffroy (Брюксел, Белгия) и 14 други жалбоподатели (представители: N. de Montigny и J.-N. Louis, avocats)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени публикуваните на 21 март 2016 г.Guidelines на Парламента относно отпуските („Guidelines on leave“);
 —
 да отмени решението от 13 юни 2016 г., с което на г-н Stéphane Grosjean се отказва искан от него отпуск;
 —
 да отмени решението от 12 април 2016 г., с което се уважава молбата за отпуск на г-жа Françoise Joostens, но исканите дни отпуск се включват в квотата от 3,5 дни;
 —
 да отмени решението от 2 юни 2016 г., с което на г-жа Françoise Joostens се отказва искан от нея отпуск, и
 —
 при всички положения, да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест основания.
 1.
 Първото основание е изведено от пълната липса на излагане на мотиви от страна на ответника, като се има предвид липсата на отговор на подадените по административен ред жалби от жалбоподателите срещу публикуваните на 21 март 2016 г.Guidelines на Парламента относно отпуските (наричани по-нататък „спорните Guidelines“).
 2.
 Второто основание се основава на възражение за незаконосъобразност, която било допусната с приемането на спорните Guidelines от Парламента, поради нарушаването на Правилника за длъжностните лица и на правата, признати с вътрешните правила относно управлението на отпуските, както и нарушаването на придобитите права от жалбоподателите.
 —
 Двамата жалбоподатели, които са адресати на трите обжалвани индивидуални решения, съответно от 2 юни 2016 г., 13 юни 2016 г. и 12 април 2016 г. — като с първите две решения се отказва искан от тях отпуск, а с последното се уважава молбата за отпуск на един от жалбоподателите, но поисканите дни отпуск се включват в квотата от 3,5 дни — съответно считат, че посочените индивидуални решения трябва да бъдат отменени на същото основание.
 3.
 Третото основание е изведено от липсата на консултации със служителите от персонала на Парламента при приемането на спорните Guidelines от него, което съставлявало нарушение на 27 от Хартата на основните свободи на Европейския съюз.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от неизвършване на претегляне на интересите на институциите спрямо интересите на устните преводачи, неспазване на принципа на пропорционалност, злоупотреба с право, допусната грешка в преценката, нарушаване на принципа на добра администрация и неизпълнение на задължението за полагане на грижа от страна на институцията ответник при приемането на спорните Guidelines.
 5.
 Петото основание е изведено от породената дискриминация с приемането на спорните Guidelines между устните преводачи и другите длъжностни лица и служители.
 6.
 Шестото основание е изведено от нарушаване на принципите на равенство и на недопускане на дискриминация, както и от нарушаване на принципа на правна сигурност и на предвидимост, що се отнася до предвидените в тези Guidelines изключения и специални случаи.


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/51
 Жалба, подадена на 30 юни 2014 г. — Bodegas Muga/Комисия
 (Дело T-491/14)
 2014/C 282/67
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Bodegas Muga, SL (Аро, Испания) (представители: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, които според посоченото в него съставляват испанската система за финансов лизинг (ИСФЛ), като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси (ОИИ) като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи в нарушение на общите принципи на правото на ЕС,
 —
 във всеки случай, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправни договори между инвеститорите и други образувания, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-700/13, Bankia/Комисия.


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/5
 Преюдициално запитване, отправено от The Equality Tribunal (Ирландия) на 30 юли 2012 г. — Z/A Government Department и the Board of Management of a Community School
 (Дело C-363/12)
 2012/C 311/06
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 The Equality Tribunal
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Z
 Ответници: A Government Department и the Board of Management of a Community School
 Преюдициални въпроси
 1.
 Предвид следните разпоредби от първичното право на Европейския съюз:
 i)
 член 3 от Договора за Европейския съюз,
 ii)
 член 8 и член 157 от Договора за функционирането на Европейския съюз, и/или
 iii)
 членове 21, 23, 33 и 34 от Хартата на основните права на Европейския съюз,
 следва ли Директива 2006/54/ЕО и по-специално член 4 и член 14 от нея да се тълкуват в смисъл, че е налице дискриминация, основана на пола, когато на жена, чието генетично дете е родено при условията на споразумение за заместващо майчинство и която носи отговорността да се грижи за своето генетично дете от момента на неговото раждане, бъде отказан платен отпуск, равностоен на отпуск по майчинство и/или на отпуск при осиновяване на дете?
 2.
 При отрицателен отговор на първия въпрос Директива 2006/54/ЕО (1) съвместима ли е с посочените по-горе разпоредби от първичното право на Европейския съюз?
 3.
 Като се имат предвид следните разпоредби от първичното право на Европейския съюз:
 i)
 член 10 от Договора за функционирането на Европейския съюз и/или
 ii)
 членове 21, 26 и 34 от Хартата на основните права на Европейския съюз,
 следва ли Директива 2000/78/ЕО (2) и по-специално член 3, параграф 1 и член 5 от нея да се тълкуват в смисъл, че е налице дискриминация, основана на увреждане, когато на жена, страдаща от увреждане, поради което не е в състояние да ражда, чието генетично дете е родено при условията на споразумение за заместващо майчинство и която носи отговорността да се грижи за своето генетично дете от момента на неговото раждане, бъде отказан платен отпуск, равностоен на отпуск по майчинство и/или на отпуск при осиновяване на дете?
 4.
 При отрицателен отговор на третия въпрос Директива 2000/78/ЕО съвместима ли е с посочените по-горе разпоредби от първичното право на Европейския съюз?
 5.
 Възможно ли е позоваване на Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания за целите на тълкуването и/или оспорването на действителността на Директива 2000/78/ЕО?
 6.
 При утвърдителен отговор на петия въпрос Директива 2000/78/ЕО и по-специално член 3 и член 5 от нея съвместими ли са с член 5, член 6, член 27, алинея 1, буква б) и член 28, алинея 2, буква б) от Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания?
 (1) Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).
 (2) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


text:
 11.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/3
 Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Република Полша) — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 (Дело C-25/07) (1)
 (ДДС - Директиви 67/227/ЕИО и 77/388/ЕИО - Национално законодателство, с което се определят редът и условията за възстановяване на надвнесено ДДС - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност - Специални мерки за дерогация)
 (2008/C 260/04)
 Език на производството: полски
 Препращаща юрисдикция
 Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
 Страни в главното производство
 Ищец: Alicja Sosnowska
 Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 Предмет
 Преюдициално запитване - Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Тълкуване на член 5, трета алинея ЕО, на член 2 от Директива 67/227/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъка върху оборота (ОВ 71, 1967 г., стр. 1301), както и на член 18, параграф 4 и на член 27, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Национална правна уредба в областта на данъка върху оборота, която предвижда по-малко благоприятни ред и условия относно срока за възстановяване на надвнесеното, за данъчнозадължени лица, които започват да осъществяват облагаеми доставки и са регистрирани като данъчнозадължени лица, осъществяващи вътреобщностни доставки — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност
 Диспозитив
 1.
 Член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2005/92/ЕО на Съвета от 12 декември 2005 година, и принципът на пропорционалност не допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която с цел да позволи необходимите проверки за предотвратяване на данъчните измами и избягване на данъци удължава от 60 на 180 дни, считано от датата на подаване на декларацията по данък върху добавената стойност от данъчнозадълженото лице, срока, с който националната данъчна администрация разполага, за да възстанови на дадена категория данъчнозадължени лица надвнесения данък върху добавената стойност, освен ако същите предоставят обезпечение в размер на 250 000 PLN.
 2.
 Разпоредби като разглежданите по главното производство не представляват „специални мерки за дерогация“, с които се цели предотвратяване на определени данъчни измами или избягване на данъци по смисъла на член 27, параграф 1 от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 2005/92.
 (1) ОВ C 69 от 24.3.2008 г.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/9
 Решение на Общия съд от 28 февруари 2012 г. — Grazer Wechselseitige Versicherung/Европейска комисия
 (Дело T-282/08) (1)
 (Държавни помощи - Помощ, предоставена от австрийските органи на групата Grazer Wechselseitige (GRAWE) в рамките на приватизацията на Bank Burgenland - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното връщане - Критерий за частния инвеститор в условията на пазарна икономика - Прилагане в ситуация, в която държавата действа като продавач - Определяне на пазарната цена)
 2012/C 109/20
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (Грац, Австрия) (представител: H. Wollmann, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Kreuschitz, N. Khan и K. Gross, впоследствие V. Kreuschitz, N. Khan и T. Maxian Rusche)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2008/719/ЕО на Комисията от 30 април 2008 г. относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), която Австрия е привела в действие за приватизацията на банка Burgenland (ОВ L 239, стр. 32).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Grazer Wechselseitige Versicherung AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 247, 27.9.2008 г.