text:
 6.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 351/22
 Жалба, подадена на 8 август 2014 г. — Musso/Парламент
 (Дело T-589/14)
 2014/C 351/28
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: François Musso (Ajaccio, Франция) (представител: A. Gross, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да приеме настоящата жалба и да я обяви за основателна,
 —
 да отмени решението от 26 юни 2014 г:
 —
 главно, поради формалната нередовност, дължаща се на липсата на подпис на председателя,
 —
 при условията на евентуалност, поради нарушаването на правото на защита, тъй като не е публикувано решението от 17 юли 1996 г., въз основа на което е прието решението от 26 юни 2014 г.,
 —
 при условията на евентуалност, поради нарушаване на принципа на състезателност,
 —
 при условията на евентуалност, тъй като решението от 26 юни 2014 г. не е мотивирано в достатъчна степен,
 —
 при условията на евентуалност, поради нарушаване на принципа на разумен срок, което засяга упражняването на правото на защита,
 —
 при условията на евентуалност, поради нарушаване на принципа на защита на придобитите права,
 —
 да постанови, че жалбоподателят запазва всички други права, плащания, основания и възможността да предяви искове,
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага шест правни основания.
 1.
 В първото правно основание се твърди формална нередовност на обжалваното решение от 26 юни 2014 г., тъй като то не е подписано от председателя на Парламента, съгласно Правилника за дейността на Европейския парламент.
 2.
 Във второто правно основание се твърди нарушаване на правото на защита, доколкото решението от 17 юли 1996, въз основа на което е прието обжалваното решение от 26 юни 2014 г., не е публикувано, в нарушение на член 28 от Вътрешния правилник на депутатите.
 3.
 В третото правно основание се твърди нарушаване на принципа на състезателност.
 4.
 В четвъртото правно основание се твърди, че обжалваното решение не е мотивирано в достатъчна степен.
 5.
 В петото правно основание се твърди нарушаване на принципа на разумен срок, тъй като Парламентът изчакал осем години преди да образува процедура за възстановяване срещу жалбоподателя.
 6.
 В шестото правно основание се твърди нарушаване на принципа на защита на придобитите права, доколкото обжалваното решение поставяло под въпрос пенсионните права, които жалбоподателят придобил на 3 август 1994 г.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/41
 Жалба, подадена на 24 октомври 2014 г. — Vnesheconombank/Съвет
 (Дело T-737/14)
 (2015/C 007/46)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) (Москва, Русия) (представители: J. Viñals Camallonga и J. Iriarte Ángel, abogados)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени член 1 от Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 година, доколкото се отнася до него, и да го изключи от приложението към него;
 —
 да отмени член 5 от Регламент (ЕС) No 833/2014 на Съвета от 31 юли 2014 година, доколкото се отнася до него, и да го изключи от приложение III към него;
 —
 да отмени новия член 1 според Решение 2014/659/ОВППС на Съвета от 8 септември 2014 година, доколкото се отнася до него, и да го изключи от приложение I към него;
 —
 да отмени новия член 5 според Регламент (ЕС) No 960/2014 на Съвета от 8 септември 2014 година, доколкото се отнася до него, и да го изключи от приложението, в което е включен, и
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу горепосочените норми, свързани с ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, доколкото засягат жалбоподателя.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от неизпълнение на задължението за мотивиране, тъй като обжалваните норми не съдържат по отношение на VEB никакви мотиви, което възпрепятства надлежното организиране на неговата защита.
 2.
 Второто правно основание е изведено от явна грешка в преценката на фактите, върху които се основават обжалваните разпоредби, тъй като не е налице действителна фактическа и доказателствена база.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на правото на ефективна съдебна защита, що се отнася до мотивирането на разпоредбите, липсата на доказателства за твърдяните правни основания и правото на защита и правото на собственост, тъй като не са спазени изискванията за мотивиране и необходимостта да се представят конкретни доказателства, което е имало въздействие върху останалите права. Особено тежко е нарушено правото на защита, тъй като Съветът, въпреки релевантната и своевременна молба, е представил много късно преписката относно нарушението, която е могъл бързо и лесно да образува, като по този начин е попречил на жалбоподателя да подготви надлежно защитата си.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от злоупотреба с власт, тъй като съществуват обективни, точни и съвпадащи индиции, които позволяват да се поддържа, че Съветът с приемането на санкционните мерки е преследвал цели, различни от обявените от него.
 5.
 Петото правно основание е изведено от нарушение на правото на собственост поради това, че то е съществено ограничено без реална обосновка и при неспазване на принципа на пропорционалност.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от нарушение на принципа на равно третиране, тъй като е накърнено сравнителното положение на VEB на различните пазари, без да са налице причини за това.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/9
 Решение на Общия съд от 15 януари 2013 г. — Aiscat/Комисия
 (Дело T-182/10) (1)
 (Държавни помощи - Пряко предоставяне на концесия за строителни работи и за последващо управление на част от автомагистрала - Решение за прекратяване на преписка по оплакване - Жалба за отмяна - Акт, подлежащ на обжалване - Процесуална легитимация - Лично засягане - Допустимост - Понятие за помощ - Държавни ресурси)
 2013/C 55/14
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Associazione italiana delle società concessionarie per la costruzione e l’esercizio di autostrade e trafori stradali (Aiscat) (Рим, Италия) (представител: M. Maresca, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi и D. Grespan)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Concessioni autostradali Venete — CAV SpA (представители: C. Malinconico и P. Clarizia, avocats)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решение на Комисията от 10 февруари 2010 г. относно подаденото от жалбоподателя оплакване, че Италианската република е предоставила на CAV неправомерни държавни помощи
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Associazione italiana delle società concessionarie per la costruzione e l’esercizio di autostrade e trafori stradali (Aiscat) понася половината от направените от нея съдебни разноски, половината от съдебните разноски, направени от Европейската комисия, и всички съдебни разноски, направени от Concessioni autostradali Venete — CAV SpA.
 3.
 Комисията понася половината от направените от нея съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от Aiscat.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/8
 Решение на Съда (четвърти състав) от 16 октомври 2008 г. (преюдициално запитване отправено от Juzgado de lo Mercantil — Espagne) — Kirtruna SL, Elisa Vigano/Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA
 (Дело C-313/07) (1)
 (Социална политика - Директива 2001/23/EО - Прехвърляне на предприятие - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Производство по обявяване на неплатежоспособност - Правоприемство по наемния договор)
 (2008/C 313/13)
 Език на производството: испански
 Препращаща юрисдикция
 Juzgado de lo Mercantil
 Страни в главното производство
 Ищци: Kirtruna SL, Elisa Vigano
 Ответници: Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Juzgado de lo Mercantil — Тълкуване на Директива 2001/23/EО на Съвета от 12 март 2001 година, относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стp. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20)
 Диспозитив
 Член 3, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности не изисква при прехвърляне на предприятие да се запази наемният договор за търговско помещение, сключен от прехвърлителя на предприятието с трето лице, независимо че развалянето на същия може да доведе до прекратяване на прехвърлените на приобретателя трудови договори.
 (1) ОВ C 211, 8.9.2007 г.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/39
 Определение на Общия съд от 24 ноември 2010 г. — RWE Transgas/Комисия
 (Дело T-381/09) (1)
 (Жалба за отмяна - Вътрешен пазар на природен газ - Член 22 от Директива 2003/55/ЕО - Писмо на Комисията, с което от орган по регулиране се иска да промени решението си във връзка с предоставянето на дерогация - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
 2011/C 30/72
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: RWE Transgas a.s. (Прага, Чешка република) (представители: първоначално W. Deselaers, D. Seeliger и S. Einhaus, впоследствие W. Deselaers, D. Seeliger, S. Einhaus и T. Weck, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Wilms, O. Beynet и B. Schima)
 Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателя: Чешка република (представител: M. Smolek)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решението, което се твърди, че се съдържа в писмото на Комисията от 12 юни 2009 г., адресирано до Bundesnetzagentur (германски орган по енергийно регулиране) на основание на член 22, параграф 4 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стp. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 RWE Transgas a.s. понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия.
 3.
 Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 297, 5.12.2009 г.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/18
 Жалба, подадена на 19 октомври 2011 г. — MIP Metro/СХВП — Real Seguros (real,- QUALITY)
 (Дело T-548/11)
 2012/C 6/34
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J. Plate и R. Kaase)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Real Seguros, SA (Порто, Португалия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да се спре производството до постановяването на окончателно решение от Португалската служба за марките по молбата за отмяна, подадена от жалбоподателя срещу португалските марки с номера 249791, 249793 и 254390, регистрирани по-рано; ако молбата за спиране на производството не бъде удовлетворена, производството да продължи своя ход и
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от17 август 2011 г. по дело R 114/2011-4; и
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски, включително в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: Международна фигуративна марка „real,- QUALITY“ в червено, синьо и бежово за услуги от клас 36 с регистрационен номер W 983683.
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: португалска словна марка „REAL“ за услуги от клас 36 с регистрационен номер 249791; португалска словна марка „REAL SEGUROS“ за услуги от клас 36 с регистрационен номер 249793; португалска фигуративна марка, включваща словния елемент „REAL“, за услуги от клас 36 с регистрационен номер 254390; твърди се, че във всички държави членки или в Португалия са защитени различни права, които не са били предмет на регистрация.
 Решение на отдела по споровете: Приема изцяло възражението.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав приема неправилно, че е налице вероятност от объркване между заявената марка и марките, предмет на възражението.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/11
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Napoli (Италия) на 7 февруари 2013 г. — Alba Forni/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 (Дело C-61/13)
 2013/C 141/20
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Napoli
 Страни в главното производство
 Ищец: Alba Forni
 Ответник: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 Преюдициални въпроси
 1.
 Представлява ли правната уредба в училищния сектор, [която позволява сключването на последователни срочни трудови договори със същия преподавател, без каквото и да било прекъсване, неограничен брой пъти, включително за задоволяване на нуждите от постоянен персонал], еквивалентна мярка по смисъла на клауза 5 от Директива 1999/70/ЕО (1)?
 2.
 Кога трябва да се приеме, че едно трудово правоотношение е правоотношение в „държавния“ сектор по смисъла на клауза 5 от Директива 1999/70/ЕО, и по-специално че става дума за „специфични сектори и/или категории работници“, което следователно може да обоснове последици, които са различни от тези при трудовите правоотношения в частния сектор?
 3.
 Като се имат предвид обясненията, изложени в член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78/ЕО (2) и в член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2006/54/ЕО (3), включват ли се последиците от незаконосъобразното прекратяване на трудовото правоотношение в понятието условия за наемане на работа по клауза 4 от Директива 1999/70/ЕО? При утвърдителен отговор на предходния въпрос, оправдана ли е по смисъла на клауза 4 разликата между обичайно предвидените от националното право последици от незаконосъобразното прекратяване на срочно трудово правоотношение и на трудово правоотношение за неопределено време?
 4.
 По силата на принципа за лоялно сътрудничество, забранено ли е държава членка умишлено да опише пред Съда на Европейския съюз в рамките на производство по преюдициално запитване национална правна уредба, която не съответства на действителността, и задължен ли е националният съд, в отсъствието на алтернативно тълкуване на националното право, което да отговаря на произтичащите от принадлежността към Европейския съюз задължения, да тълкува, ако е възможно, националното право в съответствие с предложеното от държавата тълкуване?
 5.
 Част ли е от условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение по Директива91/533/ЕИО (4) и по-специално по член 2, параграф1 и параграф 2, буква д) указването на случаите, при които срочният трудов договор може да се преобразува в трудов договор за неопределено време?
 6.
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос, противоречи ли на член 8, параграф 1 от Директива 91/533/ЕИО, както и на целите на тази директива, и по-специално на целите, посочени в съображение 2 от нея, изменение с обратно действие на правната уредба, което не гарантира на работниците или служителите възможността да се ползват от правата си по директивата, тоест не гарантира спазването на посочените в документа за назначаване условия на труд?
 7.
 Трябва ли действащите общи принципи на общностното право, а именно принципът на правна сигурност, на защита на легитимните правни очаквания, на равни процесуални възможности, на ефективна съдебна защита, на независим съд, и по-общо на справедлив процес — гарантирани от член 6, параграф 2 от Договора за създаване на Европейския съюз (изменен с член 1.8 от Договора от Лисабон и към който препраща член 46 от Договора за създаване на Европейския съюз) във връзка с член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., и с член 46, член 47 и член 52, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз, прогласена в Ница на 7 декември 2000 г., така както са възприети в Договора от Лисабон — да се тълкуват в смисъл, че не допускат, в рамките на обхвата на Директива 1999/70/ЕО, италианската държава да приеме, след значителен период от време (3 години и шест месеца), разпоредба, добавена от член 9 от Законодателен декрет No 70 от 13 май 2011 г., консолидиран със Закон No 106 от 12 юли 2011 г., към член 10, параграф 4-bis от Законодателен декрет No 368/01, която може да промени последиците от текущите процеси, увреждайки пряко работника или служителя в полза на работодателя — държавата, и премахвайки предвидената в националната правна уредба възможност за санкциониране на представляващото злоупотреба използване на срочни трудови договори?
 (1) Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).
 (2) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).
 (3) Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).
 (4) Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 година относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение (ОВ L 288, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 174).


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/18
 Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 23 ноември 2015 г. — W и др./Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko
 (Дело C-621/15)
 (2016/C 048/25)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: W и др.
 Ответници: Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko
 Преюдициални въпроси
 1)
 В областта на отговорността на фармацевтичните лаборатории за произвежданите от тях ваксини допуска ли член 4 от Директива 85/374/ЕИО на Съвета от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока (1), начин на доказване, съгласно който при упражняването на суверенното си право на преценка съдът, разглеждащ делото по същество, може да приеме, че изтъкнатите от ищеца факти представляват сериозни, конкретни и непротиворечиви предположения, които могат да докажат дефекта на ваксината и причинно-следствената връзка между него и болестта, въпреки констатацията, че медицинските изследвания не установяват връзка между ваксинирането и настъпването на болестта?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, допуска ли член 4 от посочената по-горе Директива 85/374 система от предположения, при която причинно-следствената връзка между приписания на дадена ваксина дефект и вредата, претърпяна от увреденото лице, се приема за установена винаги, когато са налице някои косвени доказателства за причинно-следствена връзка?
 3)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли член 4 от посочената по-горе Директива 85/374 да се тълкува в смисъл, че причинно-следствената връзка — която увреденото лице трябва да докаже — между приписания на дадена ваксина дефект и претърпяната от това лице вреда, може да се счита за доказана само ако тази връзка е установена научно?
 (1) ОВ L 210, стр. 29.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/22
 Решение на Съда (шести състав) от 30 юни 2016 г. — Кралство Белгия/Европейска комисия
 (Дело C-270/15 P) (1)
 ((Обжалване - Помощи, отпуснати от белгийските власти за финансиране на тестовете за диагностика на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии по говедата - Селективно предимство - Решение, с което помощите се обявяват за частично несъвместими с вътрешния пазар))
 (2016/C 335/29)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Белгия (представители: C. Pochet и J.-C. Halleux, подпомагани от L. Van den Hende, advocaat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: S. Noë и H. van Vliet)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Кралство Белгия да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 254, 3.8.2015 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/45
 Определение на Общия съд от 10 юни 2016 г. — Pshonka/Съвет
 (Дело T-380/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Включване на името на жалбоподателя - Срок за обжалване - Допустимост - Доказване на основателността на включването в списъка - Явно основателна жалба))
 (2016/C 335/59)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Artem Viktorovych Pshonka (Москва, Русия) (представители: C. Constantina и J.-M. Reymond, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и A. Vitro)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: S. Bartelt и D. Gauci)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 66, 2014 г., стр. 26) и на Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (OВ L 66, 2014 г, стр. 1), доколкото се отнасят до жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна и Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в частта им, засягаща г-н Artem Viktorovych Pshonka.
 2)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на г-н Pshonka.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 261, 11.8.2014 г.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/9
 Жалба, подадена на 26 март 2012 г. от Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH срещу Определение на Общия съд (пети състав) от 9 януари 2012 г. по дело T-407/09, Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH/Европейска комисия
 (Дело C-145/12 P)
 2012/C 138/15
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (представители: M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt; J. Dammann de Chapto, Rechtsanwältin)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG
 Искания на жалбоподателя:
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло обжалваното определение,
 —
 да се произнесе окончателно по делото и да отмени Решение на Комисията от 29 юли 2009 г. (D/53320), при всички случаи обаче да се произнесе окончателно относно допустимостта на жалбата по дело T-407/09,
 При условията на евентуалност:
 —
 да приеме, че в нарушение на задълженията си по член 108 ДФЕС и по Регламент (ЕО) No 659/1999 Комисията не е започнала официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС,
 —
 да осъди Комисията и подпомагащите я страни да платят съдебните разноски както за производството по обжалване, така и тези в първоинстанционното производство по дело T-407/09.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Определение на Общия съд от 9 януари 2012 г. по дело T-407/09, с което този съд отхвърля като недопустима жалбата на жалбоподателя за отмяна на решението на Комисията, за което се твърди, че се съдържа в писмо от 29 юли 2009 г., в което се обявява, че някои от сключените от жалбоподателя договори за продажба на жилища в рамките на приватизацията на обществени жилища в Neubrandenburg не попадат в рамките на член 87, параграф 1 ЕО, и на основание на бездействие на Комисията по смисъла на член 232, параграф 1 ЕО, тъй като тя не е взела становище по тези договори съгласно член 4 от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
 Жалбоподателят основава жалбата си по същество на четири правни основания.
 На първо място, обжалваното определение било в нарушение на член 263, параграф 4 ДФЕС, тъй като Общият съд е изходил погрешно от обстоятелството, че писмото на Комисията от 29 юли 2009 г. не е решение, което може да се обжалва по смисъла на тази разпоредба. Общият съд тълкувал писмото само с оглед на текста му. В съответствие с развитите в постоянната практика на Съда принципи обаче Общият съд е трябвало да вземе предвид съществото на писмото, преследваната с него от Комисията цел и контекстът, в който писмото е изготвено.
 На второ място, обжалваното определение било в нарушение на предвидения в правото на Съюза принцип за гарантиране на ефективна правна защита. Общият съд бил обосновал необжалваемостта на писмото на Комисията от 29 юли 2009 г. по същество с обстоятелството, че Комисията е определила като „предварителна“ съдържащата се в писмото преценка от гледна точка на правото в областта на държавни помощи. Ако Комисията можеше да превърне окончателна правна преценка в мярка без правни последици единствено като определи с думи своята преценка като „предварителна“, то приемането на обжалваемо решение би зависело от нейната свободна преценка. Тогава вече не би била възможна ефективната защита на конкретните права по съдебен ред.
 На трето място, обжалваното определение било в нарушение и на член 265 ДФЕС, тъй като Общият съд, от една страна, отхвърлял обжалваемостта на писмото от 29 юли 2009 г., но от друга страна, погрешно не приемал и наличието на условията за допустимост на иска за установяване на неправомерно бездействие. По този начин жалбоподателят бил лишен от всички възможности за правна защита.
 На последно място в много отношения определението страдало от липса на мотиви и поради това с него се нарушавало задължението за мотивиране по член 81 от Процедурния правилник на Общия съд.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 11 ноември 2008 г. — Speiser/Парламент
 (Дело T-390/07 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Допустимост - Надбавка за експатриране - Решение, което просто потвърждава друг акт - Просрочена жалба)
 (2008/C 327/42)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Michael Alexander Speiser (Neu-Isenburg, Германия) (представител: F. Theumer, avocat)
 Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: първоначално A. Lukošiūtė и N. Lorenz, впоследствие A. Lukošiūtė и S. Seyr)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 10 септември 2007 г. по дело Speiser/Парламент (F-146/06, все още непубликувано в Сборника).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Всяка страна понася направените от нея разноски пред настоящата инстанция.
 (1) ОВ C 297, 8.12.2007 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/39
 Жалба, подадена на 5 март 2010 г. — Люксембург/Комисия
 (Дело T-109/10)
 2010/C 134/67
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Великото херцогство Люксембург (представители: C. Schiltz и P. Kinsch, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение, доколкото намира приложение към Великото херцогство Люксембург;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска да бъде отменено — доколкото намира приложение към Великото херцогство Люксембург — Решение No C(2009) 10712 на Европейската комисия от 23 декември 2009 година относно намаление на помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в полза на програмата по инициатива на Общността Interreg II/C „Наводнения Рейн—Мозел“ в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия въз основа на Решение C(97) 3742 на Комисията от 18 декември 1997 година (ЕФРР No 970010008).
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква две правни основания.
 С първото правно основание жалбоподателят твърди, че ако бъдат уважени жалбите за отмяна, подадени от нидерландските и германските власти, Великото херцогство Люксембург трябва съответно да се възползва от това. Ако се приеме, че в действителност не съществуват грешките или слабостите, за които се твърди, че са систематични, и които одитът на Комисията смята, че е открил във функционирането на въпросната програма в Нидерландия и в Германия, самата база на обосновката на решението би се сринала и заедно с нея линейната финансова корекция, приложена към осъществените в Люксембург проекти.
 Второто правно основание на жалбата е изведено от незаконосъобразността на разпростирането към Великото херцогство Люксембург на финансова корекция, която евентуално е обоснована само по отношение на други държави членки. Никаква аномалия не била констатирана във функционирането на програмата във Великото херцогство Люксембург. Фактът, че Люксембург е приел да участва в съвместен проект с Германия, Белгия, Франция и Нидерландия, не оправдавало това Люксембург да търпи отрицателните последици — изразяващи се във финансова корекция на собствените му проекти — от грешки или слабости, които били открити при одита на нидерландските или германски проекти и които почти изключително се изразявали в твърдяно неспазване на разпоредбите относно процедурата за възлагане на обществени поръчки. Въпреки факта обаче, че става въпрос за съвместно участие на пет държави членки в една и съща програма, процедурите за възлагане на обществени поръчки спадали към изключителната отговорност на националните власти на съответните държави членки.


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/9
 Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof Amsterdam (Нидерландия) на 25 януари 2013 г. — X AG и др./Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam
 (Дело C-40/13)
 2013/C 123/12
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Gerechtshof Amsterdam
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: X AG, X1 Holding, X2 Holding GmbH, X3 Holding BV, D1 BV, D2 BV, D3 BV
 Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam
 Преюдициални въпроси
 1.
 Ограничава ли се свободата на установяване по смисъла на член 43 ЕО във връзка с член 48 ЕО, ако на данъчнозадължените лица не е позволено да приложат нидерландския режим за облагане в група за данъчна консолидация по отношение на дейностите и имуществото на установените в Нидерландия техни дружества сестри (X3 Holding), (D1) и (D2)?
 В този контекст, в светлината на преследваните цели с нидерландския режим за облагане в група за данъчна консолидация (вж. точки 4.13.7—4.13.9) обективно съпоставимо ли е (вж. точки 4.13.11—4.13.13) положението на (X3 Holding), (D1) и (D2) с положението на (i) установените в Нидерландия дружества сестри, които не са предпочели да се включат в група за данъчна консолидация с тяхното установено в Германия общо дружество майка (техните установени в Германия общи дружества майки) и следователно, като дружества сестри всички заедно, също както и данъчнозадължените лица, нямат достъп до режима за облагане в група за данъчна консолидация, (ii) или с положението на установените в Нидерландия дружества сестри, които заедно с тяхното установено в Нидерландия дружество майка (техните установени в Нидерландия общи дружества майки) са предпочели да формират група за данъчна консолидация съвместно с тяхното дружество майка (техните дружества майки), като в резултат на това техните дейности и тяхното имущество се консолидират за данъчни цели, за разлика от дейността и имуществото на данъчнозадължените лица?
 2.
 При отговора на въпрос 1, първо изречение (вж. точка 4.13.13) от значение ли обстоятелството, че съответните дружества (i) в случая с (D1) и (D2) имат общо (пряко) дружество майка в другата държава членка, а (ii) в случая с (X3 Holding), от една страна, и на (D1) и (D2), от друга страна, имат и различни (пряко) дружества майки в другите държави членки, в резултат на което може да счита, че общото дружество майка на различните дружества е разположено едва на едно по-високо ниво в корпоративната структура на групата и при всички положения в посочената друга държава членка?
 3.
 При утвърдителен отговор на въпрос 1, първо изречение, може ли това ограничение да бъде обосновано в конкретния случай с императивни съображения от общ интерес, и по специално, с необходимостта от запазване на данъчната последователност, включително необходимостта от избягване на едностранното или двустранното двукратно признаване на загубите за данъчни цели (...)?
 4.
 При утвърдителен отговор на въпрос 1, следва ли в този случай ограничението да се смята за пропорционално (...)?


text:
 7.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 139/12
 Жалба, подадена на 10 ноември 2010 г. от Mariyus Noko Ngele срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 10 декември 2009 г. по дело T-390/09, Mariyus Noko Ngele/Европейска комисия
 (Дело C-525/10 P)
 2011/C 139/19
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Mariyus Noko Ngele (представител: F. Sabakunzi, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 С Определение от 10 март 2011 г. Съдът (осми състав) обяви жалбата за недопустима.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/14
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Италия), постъпило на 17 август 2015 г. — Associazione Italia Nostra Onlus/Comune di Venezia и др.
 (Дело C-444/15)
 (2015/C 381/17)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Associazione Italia Nostra Onlus
 Ответници: Comune di Venezia, Ministero per i beni e le attività culturali, Regione del Veneto, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero della Difesa Capitaneria di Porto di Venezia, Agenzia del Demanio
 Преюдициални въпроси
 1)
 Валиден ли е член 3, параграф 3 от Директива 2001/42/ЕО (1) в частта, отнасяща се и до хипотезата на параграф 2, буква б) от същия член с оглед на разпоредбите в областта на околната среда от Договора за функционирането на Европейския съюз и Хартата на основните права, в частта, в която изключва системното прилагане на стратегическа екологична оценка по отношение на планове и програми, които са били определени, че изискват оценка на въздействието в съответствие с членове 6 или 7 от Директива 92/43/ЕИО (2)?
 2)
 — в случай че валидността на горепосочената разпоредба бъде потвърдена, трябва ли параграфи 2 и 3 от член 3 от Директива 2001/42/ЕО във връзка с десето съображение от същата директива, което предвижда, че „всички планове и програми, които са определени, че изискват оценка по силата на Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. относно опазването на естествените местообитания на дивата флора и фауна има вероятност да причинят съществени последици върху околната среда и по правило следва да подлежат на системна екологична оценка“, да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба като националната правна уредба, в която, за да се определи понятието „малки площи на местно ниво“, предвидено в член 3, параграф 3 от Директива 2001/42/ЕО, се посочват единствено количествени данни?
 3)
 — в случай на отрицателен отговор на предходния въпрос, трябва ли параграфи 2 и 3 от член 3 от Директива 2001/42/ЕО във връзка с десето съображение от същата директива, което предвижда, че „всички планове и програми, които са определени, че изискват оценка по силата на Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. относно опазването на естествените местообитания на дивата флора и фауна има вероятност да причинят съществени последици върху околната среда и по правило следва да подлежат на системна екологична оценка“, да се тълкуват в смисъл, че не се допуска правна уредба като националната правна уредба, която изключва автоматичното и задължително прилагане на процедурата за стратегическа екологична оценка по отношение на всички проекти за развитие на градски зони — както нови, така и такива за разширяване на градски зони — които засягат площи до 40 хектара или проекти за обекти с обществено предназначение, или за развитие на градски зони в рамките на съществуващи градски зони, които засягат площи до 10 хектара, въпреки че с оглед вероятните последици върху местата е било определено, че те изискват оценка на въздействието в съответствие с членове 6 или 7 от Директива 92/43/ЕИО?
 (1) Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда, (OB L 197, 21.7.2001 г., стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).
 (2) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, (OB L 206, 22.7.1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/55
 Жалба, подадена на 30 януари 2017 г. — Mackevision Medien Design/EUIPO (TO CREATE REALITY)
 (Дело T-50/17)
 (2017/C 104/76)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mackevision Medien Design GmbH Stuttgart (Щутгарт, Германия) (представители: E. Stolz, U. Stelzenmüller и J. Weiser, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „TO CREATE REALITY“ — заявка за регистрация No 15 098 106
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 20 декември 2016 г. по преписка R 995/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/18
 Иск, предявен на 24 април 2014 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-205/14)
 2014/C 212/20
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Guerra и Andrade и F. Wilman)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да обяви, че като не е гарантирала функционалната и финансовата независимост на органа, координиращ слотовете, Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 4, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) No 95/93 (1),
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Органа, координиращ слотовете в Португалия, е ANA, частно търговско дружество за управление на летищата, и по тази причина не отговаря на изискванията за независимост, предвидени в Регламент (ЕИО) No 95/93.
 Тъй като Отделът за национална координация на слотовете е част от ANA и зависи изключително от ANA, не е налице функционална, нито финансова независимост, които се изискват от Съюза.
 (1) Регламент (ЕИО) No 95/93 на Съвета от 18 януари 1993 година относно общите правила за разпределяне на слотовете на летищата в Общността (ОВ, L 14, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 204).


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/33
 Жалба, подадена на 14 септември 2010 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-407/10)
 ()
 2010/C 317/61
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Република Унгария (представители: M. Fehér, K. Szíjjártó)
 Ответник: Европейска Комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени член 1, параграфи 3 и 4 и приложение 2 от Решение на Комисията C(2010) 4593 от 8 юли 2010 г. относно голям проект „Реконструкция на железопътната линия Budapest Kelenföld Székesfehérvár Boba, секция I, фаза 1“ в рамките на оперативна програма „Транспорт“ за предоставяне на структурна помощ от Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд, доколкото посочените разпоредби установяват максималната сума, към която следва да се приложи процентът на съфинансиране, по такъв начин че изключват от допустимите разходи плащанията във връзка с ДДС.
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят обжалва частично Решение на Комисията C(2010) 4593 от 8 юли 2010 г. относно голям проект „Реконструкция на железопътната линия Budapest Kelenföld Székesfehérvár Boba, секция I, фаза 1“ в рамките на оперативна програма „Транспорт“ за предоставяне на структурна помощ от Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд. С посоченото решение Комисията разрешава да се изплати помощ за посочения проект от Европейския фонд за регионално развитие и от Кохезионния фонд. Освен това Комисията приема, че възстановимият ДДС не може да се включи в максималната сума, към която се прилага процентът за приоритетно съфинансиране на оперативната програма в случая с разглеждания голям проект.
 Жалбоподателят твърди, че при приемане на обжалваното решение Комисията е нарушила приложимите в тази област разпоредби от правото на Съюза и по-специално член 56, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1083/2006 (1) и член 3 от Регламент (ЕО) No 1084/2006 (2).
 Жалбоподателят счита, че член 3, буква е) от Регламент No 1084/2006 ясно установява, че възстановимият ДДС не подлежи на финансиране от Кохезионния фонд. Според него от тази разпоредба със сигурност следва, че подлежи на финансиране ДДС, който не е възстановим. Следователно и като се има предвид, че съгласно правната уредба на Съюза и националната правна уредба в областта на ДДС бенефициерът на големия проект, за който се отнася обжалваното решение (Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztő Zrt.), не е данъчнозадължено лице, поради което не може да иска връщане на данъка по получени доставки, в обжалваното решение Комисията не е следвало да изключва от помощта разходите във връзка с посочения данък.
 Освен това жалбоподателят твърди, че като приема, че не са допустими разходи, които не са включени в тази категория от Регламент No 1084/2006 и които в съответната национална правна уредба изрично са определени като допустими, с обжалваното решение Комисията отнема на държавите членки компетентността, предоставена с член 56, параграф 4 от Регламент No 1083/2006.
 Жалбоподателят твърди също така, че подходът на Комисията, според който понесеният от бенефициера ДДС е „възстановим“ посредством ДДС, който управляващият инфраструктурата, построена от бенефициера, начислява върху събираните от него такси, представлява много широко тълкуване на понятието „възстановим данък добавена стойност“, използвано в член 3, буква e) от Регламент No 1084/2006, което не се подкрепя от текста на тази разпоредба и противоречи на правната уредба на Съюза в областта на ДДС. Според жалбоподателя бенефициерът, който извършва строителството, и образуванията, които управляват построената инфраструктура, са независими и влизат в отношения помежду си непряко, по силата на съответните правни разпоредби, а не вследствие на стопанска дейност. В този контекст жалбоподателят твърди, че бенефициерът трябва да понесе фактически и окончателно ДДС по получени доставки.
 На последно място жалбоподателят твърди, че нито Регламент No 1083/2006, нито Регламент No 1084/2006 позволяват тълкуване, според което Комисията може да основе решението си относно допустимите разходи, включително допустимият ДДС, на обстоятелството, че държавата членка е могла да избере друго правно разрешение във връзка с осъществяването на проекта и управлението на инфраструктурата. В този смисъл жалбоподателят твърди, че организацията на управлението на инфраструктурите и на свързаните с тях обществени услуги е основно от компетентността на държавите членки. Жалбоподателят счита също така, че когато са изпълнени условията, предвидени от правната уредба на Съюза, Комисията трябва да приеме избрания от държавата членка вариант с произтичащите от него последици при преценката за допустимостта на разходите и за това дали бенефициерът е данъчнозадължено лице във връзка с ДДС.
 (1) Регламент (ЕО) No 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1260/1999 (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).
 (2) Регламент (ЕО) No 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за създаване на Кохезионен фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) 1164/94 (ОВ L 210, стр. 79; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 118).


text:
 1.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/18
 Решение на Първоинстанционния съд от 16 март 2009 г. — R/Комисия
 (Дело T-156/08) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица в срок за изпитване - Оценка от срока за изпитване - Липса на увреждащ акт - Срок за обжалване - Закъснение)
 2009/C 102/28
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: R (Брюксел, Белгия) (представител: Y. Minatchy, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Martin и K. Herrmann)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 19 февруари 2008 г. по дело R/Комисия (F-49/07, все още непубликувано в Сборника), която има за цел отмяната на това определение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 R понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Комисията по настоящото производство.
 (1) ОВ C 171, 5.7.2008 г.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/12
 Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Firenze, Италия) — Camar Srl/Presidente del Consiglio dei Ministri
 (Дело C-102/09) (1)
 (Международни споразумения - Конвенцията от Яунде - Четвърта конвенция между държавите от АКТБ и ЕИО от Ломе - Клауза „standstill“ - Вътрешно данъчно облагане - Банани)
 (2010/C 161/16)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Firenze
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Camar Srl
 Ответник: Presidente del Consiglio dei Ministri
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale di Firenze — Обща организация на пазарите — Банани — Съвместимост на национален закон, с който се налага данък върху потреблението на банани с произход от Сомалия, с член 14 от Първата конвенция от Яунде и с режима на внос съгласно Конвенцията АКТБ-ЕИО от Ломе
 Диспозитив
 1.
 Член 14 от Конвенцията за асоцииране между Европейската икономическа общност и асоциираните към нея африкански държави и Мадагаскар, подписана в Яунде на 20 юли 1963 година, допуска данъчно облагане на бананите с произход от Сомалия като въведеното със Закон No 986/1964 от 9 октомври 1964 г.
 2.
 Националната юрисдикция не е длъжна да оценява конкретните последици от увеличенията на данък върху вноса на банани с произход от Сомалия като въведения с разглежданата в главното производство правна уредба от гледна точка на положението преди 1 април 1976 г., за да прецени дали тези увеличения са съвместими с клаузата „standstill“ в член 1 от Протокол No 5 относно бананите, приложен към Четвъртата конвенция АКТБ-ЕИО, подписана в Ломе на 15 декември 1989 година. При все това увеличенията на такъв данък, които се свеждат до отчитането на инфлацията, не противоречат на тази клауза.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2009 г.


text:
 7.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/27
 Жалба, подадена на 18 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия
 (Дело T-87/08)
 (2008/C 142/48)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Кипър (представител: P. Kliridis)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обявление за възлагане на обществена поръчка EuropeAid/126225/C/SER/CY с наименование „Technical Assistance for engineering works for waste management infrastructure and rehabilitation of dumping sites in the northern part of Cyprus“, публикувано единствено на английски език на интернет страница http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ на 8 декември 2007 г. или около тази дата, както и да се отменят членове 5 и 28.2 от обявлението;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че разглежданото обявление е незаконосъобразно поради следните причини:
 —
 на първо място, тъй като при публикуване на обявлението Комисията е превишила своите правомощия и/или е извършила нарушение във връзка с правното му основание, по-специално Регламент (ЕО) No 389/2006 на Съвета от 27 февруари 2006 година за създаване на инструмент за финансова подкрепа с цел насърчаване на икономическото развитие на общността на кипърските турци и за изменение на Регламент (ЕО) No 2667/2000 на Съвета относно Европейската агенция за възстановяване (1),
 —
 на второ място, тъй като разглежданото обявление противоречи и/или е несъвместимо с член 299 ЕО, съответно изменен с член 19 от Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република (2) (наричан по-нататък „Актът за присъединяване от 2003 г.“), както и с Протокол No 10 за Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г. (3), и
 —
 на трето място, тъй като противоречи и/или е несъвместимо със задълженията, които произтичат от императивните норми на международното право и от Резолюции 541 (1983) и 550 (1984) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, и
 —
 на четвърто място, тъй като не е публикувано в Официален вестник.
 (1) ОВ L 65, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 45, стр. 147.
 (2) ОВ L 236, стр. 33.
 (3) ОВ L 236, стр. 955.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/40
 Решение на Съда на публичната служба от 23 януари 2007 г. — Olivier Chassagne/Комисия
 (Дело F-43/05) (1)
 (Длъжностно лице - Заплата - Пътни разноски за календарната година - Разпоредби, приложими към длъжностните лица с място на произход отвъдморски департамент на Франция - Член 8 от приложение VII на изменения Правилник)
 (2007/C 56/75)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Olivier Chassagne (Bruxelles, Белгия) [представители: S. Rodriguez и Y. Minatchy, адвокати]
 Ответник: Комисия на Европейските общности [представлявана от: G. Bercheid и V. Joris, представители]
 Предмет
 От една страна, установяване на незаконосъобразността, и следователно на неприложимостта към ищеца на член 8 от приложение VII от новия Правилник, във връзка с плащането на глобална сума за пътни разноски, и от друга страна, искане за обезщетение
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля.
 2)
 Всяка от страните понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 20.8.2005 г., стр. 27 (дело първоначално заведено в Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер Ш-224/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/51
 Жалба, подадена на 3 май 2010 г. — Lancôme parfums et beauté & Cie/СХВП — Focus Magazin Verlag GmbH (COLOR FOCUS)
 (Дело T-204/10)
 2010/C 179/88
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lancôme parfums et beauté & Cie (Париж, Франция) (представители: A. von Mühlendahl и S. Abel, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Focus Magazin Verlag GmbH (Мюнхен, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 февруари 2010 г. по преписка R 238/2009-2,
 —
 да се отмени решението на отдела по заличаването на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 декември 2008 г. по преписка 990 C;
 —
 да се отхвърли искането, подадено от другата страна в производството пред апелативния състав, за обявяване на недействителност на марката на Общността на жалбоподателя No 1327410 COLOR FOCUS, доколкото искането се основава на марката на Общността FOCUS No 453720,
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските, включително направените от жалбоподателя в производството през апелативния състав, и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, включително направените от жалбоподателя в производството през апелативния състав, в случай че тя встъпи в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка „COLOR FOCUS“ за стоки от клас 3 — Марка на Общността No 1327410
 Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Словна марка на Общността No 453720 „FOCUS“ за стоки и услуги от класове 3, 6, 7, 9, 14, 16, 21, 25, 28, 29, 32, 33, 35, 38, 39, 41, 42; словна марка на Германия „FOCUS“ No 39407564, регистрирана за широк кръг стоки и услуги от общо 24 класа
 Решение на отдела по заличаването: Обявяване на недействителността на марката на Общността
 Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата
 Изложени правни основания:
 Жалбоподателят изтъква две правни основания в подкрепа на жалбата си.
 С първото правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 53, параграф 1, буква а), във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета (наричан по-нататък „РМО“), като заключава, че съществува вероятност от объркване между „COLOR FOCUS“ и „FOCUS“. Според жалбоподателя апелативният състав допуска нарушение като не предоставя конкретна преценка на това твърдение, изискваща анализ на отличителния характер и на степента на сходство, като по този начин обжалваното решение е лишено от съществен елемент от обосновката.
 С второто правно основание жалбоподателят счита, че обжалваното решение пропуска да вземе предвид общия правен принцип, съгласно който никой не може да се основава на формално правно положение, когато това представлява злоупотреба с право.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/37
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — Barroso Truta и др./Съд
 (Дело F-126/15) (1)
 ((Публична служба - Договорно наети служители - Пенсии - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза на вече придобити по национални схеми пенсионни права - Предложения за признаване на осигурителен стаж за пенсия, направени от органа, оправомощен да сключва договори - Покана за свързване с администрацията с цел получаване на обяснения и обсъждане уместно ли е прехвърлянето - Прехвърляне на национални пенсионни права, прието от съответните служители без предварително съгласуване с органа, оправомощен да сключва договори - Окончателност на прехвърлянето - Узнаване впоследствие за правилото за жизнения минимум - Член 77, четвърта алинея от Правилника - Задължение за полагане на дължима грижа - Твърдение, че за органът, оправомощен да сключва договори, не е предоставил достатъчно информация при представянето на предложенията за признаване на осигурителен стаж за пенсия - Иск за обезщетение - Неспазване на изискванията, отнасящи се за досъдебната фаза - Недопустимост))
 (2016/C 364/44)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищци: Barroso Truta (Боферданж, Люксембург) и др. (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)
 Ответник: Съд на Европейския съюз (представител: J. Inghelram)
 Предмет
 Искане за обезщетяване на ищците за имуществената вреда, която са претърпели поради загубата на придобитите по националната схема пенсионни права при прехвърлянето на същите към пенсионната схема на Европейския съюз
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Съдът на Европейския съюз понася освен направените от него съдебни разноски и тези на г-н José Barroso Truta, г-н Marc Forli, г-н Calogero Galante и г-н Bernard Gradel.
 (1) ОВ C 414, 14.12.2015 г., стр. 42


text:
 9.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 81/8
 Преюдициално запитване от High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 19 декември 2014 г. — European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills
 (Дело C-592/14)
 (2015/C 081/10)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Ищец: European Federation for Cosmetic Ingredients
 Ответници: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General
 Встъпили страни: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 18, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 1223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно козметичните продукти (1) да се тълкува в смисъл, че забранява пускането на общностния пазар на козметични продукти, съдържащи съставки или комбинация от съставки, които са били обект на изпитване върху животни, когато това изпитване е извършено извън Европейския съюз с цел да се изпълнят законодателните или регулаторните изисквания на трети държави, за да се пуснат на пазара в тези държави козметични продукти, съдържащи такива съставки?
 2)
 Зависи ли отговорът на първия въпрос от:
 а)
 това дали направената съгласно член 10 от Регламента оценка на безопасността, за да се докаже, че козметичният продукт е безопасен за човешкото здраве, преди да бъде предоставен на общностния пазар, включва използването на данни, произтичащи от изпитването върху животни, извършено извън Европейския съюз;
 б)
 това дали законодателните или регулаторните изисквания на третите държави са свързани с безопасността на козметичните продукти;
 в)
 това дали е било разумно предвидимо, към момента, когато това изпитване на [...] съставка върху животни е извършено извън Европейския съюз, че дадено лице би могло да се опита на някакъв етап да пусне на общностния пазар козметичен продукт, съдържащ тази съставка, и/или
 г)
 какъвто и да е друг фактор, и в този случай, какъв фактор?
 (1) OВ L 342, стp. 59.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/44
 Жалба, подадена на 7 ноември 2008 г. — Ryanair/Комисия
 (Дело T-509/08)
 (2009/C 32/85)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви, на основание на член 230 EO и член 231 ЕО, че мълчаливият отказ на Комисията да предостави достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 20 юни 2008 г., е нищожен, и че решението на Комисията от 26 септември 2008 г., с което се отказва достъп до същите документи е несъществуващо,
 —
 при условията на евентуалност, да се обяви, на основание на член 230 и член 231 ЕО, че решението на Комисията от 26 септември 2008 г., с което се отказва достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 20 юни 2008 г., е нищожно,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени по производството от жалбоподателя, и
 —
 да се предприемат всички други действия, които Първоинстанционният съд счете за подходящи.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на мълчаливия отказ по искането на жалбоподателя, съгласно Регламент No 1049/2001 (1), за достъп до документи, свързани с процедури за държавни помощи, относно твърдяната държавна помощ, отпусната посредством споразумение с оператора на летище Bratislava. Това решение е последвано от изрично решение от 26 септември 2008 г. При условията на евентуалност, жалбоподателят по настоящото дело иска отмяна на изричното решение.
 Правните основания и основни доводи, повдигнати от жалбоподателя, са еднакви с тези по дело Т-494/08, Ryanair/Комисия.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/62
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 януари 2016 г. — Darchy/Комисия
 (Дело F-47/15) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Семейни надбавки - Надбавка за дете на издръжка - Деца на съпругата на жалбоподателя - Изплащане със задна дата))
 (2016/C 098/80)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Marie-Pierre Darchy (Брюксел, Белгия) (представител: É. Boigelot, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и A.-C. Simon)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решението да не се уважи искането за предоставяне със задна дата на надбавката за деца на издръжка в полза на двете деца на съпругата на жалбоподателя, които пребивават в нейното домакинство по една седмица на всеки две, считано от датата на сключване на брака им, както и за изплащане на обезщетение
 Диспозитив на решението
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-жа Darchy да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 190, 8.6.2015 г., стр. 35


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/25
 Искане за становище, направено от Република Малта на основание член 218, параграф 11 ДФЕС
 (Становище 1/14)
 2014/C 315/37
 Език на производството: всички официални езици
 Страна, направила искането
 Република Малта (представители: A. Buhagiar, P. Grech)
 Въпрос, отправен до Съда
 Съвместим ли е с Договорите, и по-конкретно с членове 18, 49 и 56 ДФЕС, проектът за Конвенция на Съвета на Европа срещу манипулирането на резултатите от спортни състезания, доколкото урежда спортните залагания и в член 3, параграф 5, буква а) дефинира понятието „незаконно спортно залагане“ като „дейност по залагане върху резултата от спортни състезания, която с оглед на нейния вид или оператор не се допуска съгласно приложимото право на страната, в която се намира потребителят“, разгледано във връзка с членове 9 и 11 от проекта, насочени срещу определеното по този начин „незаконно спортно залагане“?


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/12
 Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 18 ноември 2014 г. — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
 (Дело C-521/14)
 (2015/C 034/13)
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SOVAG — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft
 Ответник: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 6, точка 2 от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) на Съвета относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че обхваща иск за гаранция или иск, с който се предявява друго, равностойно искане, тясно свързано с първоначалния иск, който е подаден от трето лице по начин, който е допустим съгласно националното право, срещу една от страните, за да може да се постанови решение по него в същото съдебно производство?
 (1) ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/15
 Жалба, подадена на 8 юли 2008 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-270/08)
 (2008/C 247/28)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: M. Lumma, подпомаган от адв. C. von Donat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Комисията С(2008) 1615 окончателен от 29 април 2008 г. за намаляване на отпуснатата с Решение на Комисията С(94) 1973 от 5 август 1994 г. вноска от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за операционната програма Берлин (Изток) цел 1 (1994-1999) във Федерална република Германия,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С обжалваното решение Комисията е намалила финансовата вноска, отпусната от ЕФРР за операционната програма в региона — цел 1 — от провинция Берлин във Федерална република Германия (1994-1999).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва на първо място, че Комисията е преценила погрешно фактите и обстоятелствата по делото. Жалбоподателят оспорва по-специално това, че Комисията не е признала резултатите от някои проверки и необосновано е приела съществуването на системни грешки в управлението и контрола.
 На второ място, жалбоподателят посочва, че не съществувала правна основа за прилагането на глобални и обобщени финансови корекции на операционната програма за периода на подпомагане от 1994 г. до 1999 г., тъй като за този период не е съществувала правна уредба, сравнима с член 39 от Регламент (ЕО) No 1260/99 (1). Освен това, нито разпоредбите на член 24 от Регламент (ЕИО) No 4253/88 (2), нито вътрешните насоки на Комисията от 15 октомври 1997 г. относно нетните финансови корекции в рамките на прилагането на член 24 от Регламент No 4253/88, нито принципът за стабилното финансово управление по член 274 ЕО, не предоставят достатъчно точна правна основа. Съответна продължителна и общоприета административна практика според жалбоподателя също не можела да се установи.
 Жалбоподателят изтъква освен това, че обжалваното решение нарушавало член 24, параграф 2 от Регламент No 4253/88, тъй като не била налице никаква нередност по смисъла на тази разпоредба. В тази връзка той изтъква по-нататък, че дори ако предпоставките за намаляване според член 24, параграф 2 от Регламент No 4253/88 бяха изпълнени, Комисията е трябвало да се възползва от правото си на преценка и е трябвало да прецени дали намаляването било пропорционално.
 При условията на евентуалност жалбоподателят посочва, че глобалните корекции били непропорционални и че Комисията била пристъпила към обобщаване въз основа на недостатъчна фактическа база.
 По-нататък се твърди, че ответникът е нарушил задължението си да обоснове в достатъчна степен обжалваното решение.
 Най-накрая жалбоподателят посочва, че Комисията била нарушила принципа на партньорство, тъй като въпреки многобройните проверки от страна на финансовите й контрольори през периода на подпомагане от 1994 г. до 1999 г., тя в нито един момент не е предвиждала финансови последици поради системни слабости.
 (1) Регламент (ЕО) No 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1).
 (2) Регламент (EИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за изпълнение на Регламент (ЕИО) No 2052/88 по отношение на координацията на дейностите на структурните фондове помежду им и с тези на Европейската инвестиционна банка, и на другите съществуващи финансови инструменти (ОВ L 374, стp. 1).


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/16
 Жалба, подадена на 2 септември 2013 г. — GEA Group/СХВП (engineering for a better world)
 (Дело T-488/13)
 2013/C 352/30
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GEA Group AG (Дюселдорф, Германия) (представител: адв. J. Schneiders)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 март 2013 г. по преписка R 935/2012-4,
 —
 да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „engineering for a better world“ за стоки и услуги от класове 6, 7, 9, 11, 35, 37, 39, 41 и 42 — заявка за марка на Общността No 10 244 416
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009.


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/15
 Жалба, подадена на 22 август 2012 г. — France Télécom/Комисия
 (Дело T-385/12)
 2012/C 311/20
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: France Télécom (Париж, Франция) (представители: адв. S. Hautbourg и адв. S. Cochard-Quesson)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението;
 —
 да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2011) 9403, окончателен на Комисията от 20 декември 2011 г., с което се обявява за съвместима с вътрешния пазар при някои условия предоставената от Френската република помощ в полза на France Télécom във връзка с реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи във France Télécom (държавна помощ No C 25/2008 (бивш NN 23/2008).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основния.
 1.
 Първото правно основание е изведено основно от грешки при прилагане на правото и грешки в преценката, както и от нарушение на задължението за мотивиране при квалифицирането от страна на Комисията като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС на намалението на вноската на работодателя, която той следва да плати на държавата за пенсиите на държавните служители, работещи във France Télécom. Жалбоподателят изтъква, че Комисията е допуснала тези грешки като е:
 —
 направила извод за наличието на икономическо предимство;
 —
 счела, че мярката е селективна;
 —
 приела, че мярката може да наруши конкуренцията и
 —
 направила извода за наличието на държавна помощ, макар и да се е съгласила, че предимството е било премахнато поне до 31 декември 2010 г. с изплащането на изключителна вноска с определен размер.
 2.
 Второто правно основание е изведено при условията на евентуалност от грешки при прилагане на правото и грешки в преценката, доколкото Комисията е подчинила съвместимостта на твърдяната помощ на спазването на условията, определени в член 2 от спорното решение. Жалбоподателят изтъква, че Комисията е допуснала тези грешки като е приела, че France Télécom дължи по-ниски социални вноски от тези на своите конкуренти и като е отказала да транспонира прецедента „La Poste“ към процедурата на France Télécom.
 3.
 Третото правно основание е изведено при условията на евентуалност от грешки в преценката и от нарушение на задължението за мотивиране при преценката на периода, през който помощта, определена в спорното решение, е премахната от изключителната вноска с определен размер. Жалбоподателят изтъква, че Комисията е допуснала тези грешки като:
 —
 е включила компенсаторните и свръхкомпенсаторните разходи при изчислението на смекчаването на разходите, произтичащо от намалението на работодателската вноска и
 —
 е направила извода, че изключителната вноска с определен размер трябвало да се капитализира по ставка за актуализация от 5,53 %, а не от 7 %.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено при условията на евентуалност от нарушение на процесуалните права на жалбоподателя.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/47
 Решение на Общия съд от 15 юли 2011 г. — Ergo Versicherungsgruppe/СХВП — Société de développement et de recherche industrielle (ERGO Group)
 (Дело T-221/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ERGO Group“ - По-ранна словна марка на Общността „URGO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 269/104
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ergo Versicherungsgruppe AG (Дюселдорф, Германия) (представител: V. von Bomhard, A. W. Renck, T. Dolde и J. Pause, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: B. Schmidt)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Société de développement et de recherche industrielle (Chenôve, Франция) (представител: K. Dröge, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 март 2009 г. (преписка R 520/2008-4) относно производство по възражение между Société de développement et de recherche industrielle и Ergo Versicherungsgruppe AG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Ergo Versicherungsgruppe AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 180, 1.8.2009 г.


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/12
 Жалба, подадена на 18 април 2012 г. от Chafiq Ayadi срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 31 януари 2012 г. по дело T-527/09, Chafiq Ayadi/Европейска комисия
 (Дело C-183/12 P)
 2012/C 194/19
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Chafiq Ayadi (представител: H.A.S. Miller, Solicitor)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Ако бъдат уважени посочените от жалбоподателя две правни основания, той иска да бъде постановено решение, с което:
 —
 се отменя определението на Общия съд от 31 януари 2012 г.,
 —
 се установява, че предметът на искането за отмяна не е отпаднал,
 —
 делото се връща на Общия съд, който да се произнесе по искането за отмяна,
 —
 Комисията се осъжда да заплати съдебните разноски в производството по обжалване и съдебните разноски в производството пред Общия съд във връзка със защитата по искането на Комисията да се установи отпадането на основанието за искането за отмяна.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят сочи следните две правни основания:
 А.
 Общият съд е допуснал грешка, като:
 а)
 не е изслушал генералния адвокат, и/или
 б)
 не е поискал становището на жалбоподателя по въпроса за откриването на устната фаза на производството, и/или
 в)
 не е открил устната фаза на производството по въпроса дали е отпаднало основанието на искането за отмяна.
 Б.
 Общият съд е допуснал грешка, като е установил, че искането за отмяна не е било в състояние да осигури съществено предимство на жалбоподателя.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/41
 Жалба, подадена на 29 октомври 2012 г. — LaserSoft Imaging/СХВП (WorkflowPilot)
 (Дело T-475/12)
 2013/C 9/73
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: LaserSoft Imaging AG (Kiel, Германия) (представител: J. Hunnekuhl, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решенията на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 януари 2012 г. и от 6 август 2012 г. (преписка R 480/2012-4), доколкото с тях се отхвърля заявката за регистрация на марка на жалбоподателя от 29 август 2011 г. и да осъди ответника да регистрира словната марка „WorkflowPilot“ съгласно заявката в Регистъра на марките на Службата за хармонизация във вътрешния пазар
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „WorkflowPilot“ за стоки и услуги от класове 9, 41 и 42 — заявка за марка на Общността No 10 223 774.
 Решение на проверителя: частично отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в), както и на член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 19.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 304/17
 Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Godrej Industries и VVF/Съвет
 (Дело T-6/12) (1)
 (Дъмпинг - Внос на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия - Искане за корекция с цел вземане под внимание на конвертирането в друга валута - Тежест на доказване - Вреда - Окончателно антидъмпингово мито)
 2013/C 304/29
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Godrej Industries Ltd (Момбай, Индия) и VVF Ltd (Момбай) (представител: B. Servais, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, представител, подпомаган от G. Berrisch и A. Polcyn, avocats)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Хамбург, Германия), Sasol Germany GmbH (Хамбург) (представители: V. Akritidis, avocat, и J. Beck, solicitor) и Европейска комисия (представители: M. França и A. Stobiecka-Kuik)
 Предмет
 Частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1138/2011 на Съвета от 8 ноември 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия (ОВ L 293, стр. 1)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Godrej Industries Ltd и VVF Ltd понасят съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз, съдебните разноски на Sasol Olefins & Surfactants GmbH и Sasol Germany GmbH, както и направените от самите тях съдебни разноски.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 49, 18.2.2012 г.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/34
 Жалба, подадена на 19 ноември 2010 г. — Cocchi и Falcione/Комисия
 (Дело F-122/10)
 2011/C 63/62
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Белгия) и Nicola Falcione (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi и J.-N. Louis, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението за оттегляне на предложение за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателите, което вече е прието от тях.
 Искания на жалбоподателите
 —
 Да се отмени решението от 12 февруари 2010 г., с което се „отменя“ приетото от г-н Falcione на 9 октомври 2009 г предложение от 16 септември 2009 г. за прехвърляне на пенсионните му права на основание на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника за длъжностните лица,
 —
 да се отмени решението от 23 февруари 2010 г. с което се „отменя“ приетото от г-н Cocchi на 10 ноември 2009 г предложение от 13 октомври 2009 за прехвърляне на пенсионните му права на основание на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника за длъжностните лица,
 —
 да бъде осъден ответникът за заплати 200 000 EUR на г-н Falcione и 50 000 EUR на г-н Cocchi;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 7.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/35
 Жалба, подадена на 14 април 2008 г. — Ferrero/СХВП — Tirol Milch (TiMi KINDERJOGHURT)
 (Дело T-140/08)
 (2008/C 142/63)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ferrero SpA (Aлба, Италия) (представители: C. Gielen, lawyer, и F. Jacobacci, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Tirol Milch rGmbH (Инсбрук, Aвстрия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 30 януари 2008 г. по преписка R 628/2007-2; и
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка, състояща се от думите „TiMi KINDERJOGHURT“ за стоки от клас 29 — заявка No 792 978
 Притежател на марката на Общността: Tirol Milch reg. Gen. mbH
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят
 Решение на отдела по заличаването: Недействителност на марката, предмет на спора
 Решение на апелативния състав: Отмяна на решението на отдела по заличаването и отхвърляне на искането за обявяване на недействителност
 Изложени правни основания: Втори апелативен състав допуска грешка като приема, че предходните окончателни решения, постановени между същите страни и които се отнасят до същата марка, са задължителни при последващо искане за обявяване на недействителност пред отдела по заличаването и апелативния състав; Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като оспорваната марка е подобна на по-ранна марка.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/55
 Жалба, подадена на 10 март 2017 г. — RY/Комисия
 (Дело T-160/17)
 (2017/C 144/74)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: RY (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението от 27 април 2016 г., с което на основание член 47, буква в), подточка i) от УРДС генералният директор на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ (DG HR) прекратява договора му на срочно нает служител за неопределено време,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят посочва едно-единствено основание за обжалване, а именно нарушение на правото му да бъде изслушан преди приемането на решението, с което договорът му за неопределено време е прекратен. Според жалбоподателя обжалваното решение е било прието в нарушение на член 41 от Хартата на основните права. То било освен това прието в разрез със задължението за мотивиране и, по-точно, с правото на жалбоподателя да бъде уведомен за всички обективни съображения, обосновали обжалваното решение, и в частност за основанията да се твърди загуба на доверие.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/56
 Жалба, подадена на 27 април 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу определение, постановено на 18 февруари 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-70/07, Marcuccio/Комисия
 (Дело T-166/09 P)
 2009/C 141/114
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Другата страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени изцяло и без никакво изключение определението от 18 февруари 2009 г., постановено по дело F-70/07 (наричано по-нататък „делото, във връзка с което е подадена жалба“), Marcuccio/Комисия, от първи състав на Съда на публичната служба,
 —
 да се установи, че жалбата в първоинстанционното производство, по повод на която е постановено обжалваното определение, изцяло и без никакво изключение е напълно допустима,
 —
 при необходимост да се установи, че Съдът на публичната служба е допуснал грешка при прилагане на правото, като е квалифицирал някои искания в жалбата, поставяща началото на първоинстанционното производство по делото, във връзка с което е подадена жалба, като „искане за определяне на разноските“ (буквално така в точка 16 от обжалваното определение),
 —
 при необходимост да се установи, че Съдът на публичната служба е бил компетентен да се произнесе като първоинстанционен съд по всички части без изключение от петитума на жалбоподателя (наричан по-долу „петутима“) по делото, във връзка с което е подадена жалба, и освен това
 като главно искане:
 —
 да се уважи изцяло и без никакво изключение петитумът, който следва да се приеме за изрично възпроизведен тук с оглед на всички съответни правни последици,
 —
 да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски в полза на жалбоподателя, които последният е направил във връзка както с първоинстанционното производство, така и с настоящото производство по обжалване по отношение на делото, във връзка с което е подадена жалба, или
 при условията на евентуалност:
 —
 да се върне делото, във връзка с което е подадена жалба, за ново разглеждане от друг състав на Съда на публичната служба, който отново да се произнесе по него по същество.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква:
 —
 Незаконосъобразността на връщането за ново разглеждане от Първоинстанционния съд на съответната част от делото, във връзка с което е подадена жалба, както поради неправилно тълкуване и грешка при прилагането на член 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „Правилник за длъжностните лица“), така и поради пълната липса на мотиви,
 —
 нарушение, неправилно тълкуване и грешка при прилагането на принципа за установен в съответствие със закона съд, както и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“),
 —
 незаконосъобразност на отхвърлянето поради предполагаемата им недопустимост на исканията, различни от тези, във връзка с които Съдът на публичната служба се обявява за некомпетентен да вземе решение, както поради неправилно тълкуване и грешка при прилагането на член 90 от Правилника за длъжностните лица и на понятието за иск за обезщетяване на вредите, който е акцесорен по отношение на иска за отмяна на постановено от общностна институция решение, така и поради пълна липса на мотиви и изопачаване на фактите,
 —
 процесуални нарушения, от които могат сериозно да пострадат интересите на жалбоподателя, произтичащи от неспазването на задължението да не се взема предвид съдържанието на акта, упоменат в точка 11 от обжалваното определение, доколкото същият е представен след изтичане на срока, както и поради искането страните да представят и последвалото включване в преписката по делото в първоинстанционното производство на актове extra ordinem, от които могат сериозно да пострадат интересите на жалбоподателя,
 —
 нарушение на нормите за справедлив процес, съдържащи се в член 6 от Европейската конвенция за правата на човека и в член 47 от Хартата.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/13
 Решение на Съда (шести състав) от 9 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург
 (Дело C-70/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/72/ЕО - Устав на Европейското кооперативно дружество - Участие на работниците и служителите във вземането на решенията на дружеството - Липса на транспониране в определения срок)
 (2008/C 301/24)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Rozet и J. Enegren)
 Ответник: Велико херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Липса на приемане или съобщаване в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2003/72/ЕО на Съвета от 22 юли 2003 година за допълване на Устава на Европейското кооперативно дружество относно участието на работниците и служителите (ОВ L 207, стр. 25; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 6, стр. 207)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2003/72/ЕО на Съвета 22 юли 2003 година за допълване на Устава на Европейското кооперативно дружество относно участието на работниците и служителите, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по член 16, параграф 1 от тази директива.
 2)
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 116, 9.5.2008 г.


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/16
 Иск, предявен на 3 септември 2012 г. — Европейска комисия/Република Словения
 (Дело C-407/12)
 (2012/C 331/25)
 Език на производството: словенски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, L. Nicolae и M. Žebre)
 Ответник: Република Словения
 Искания на ищеца
 Комисията иска от Съда:
 —
 да установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за транспонирането на Директива 2009/140/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година за изменение на директиви 2002/21/ЕО (2) относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги, 2002/19/ЕО (3) относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях и 2002/20/ЕО (4) относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги, или, във всички случаи, като не е уведомила Комисията за това, Република Словения не е изпълнила задълженията си по член 5 от тази директива;
 —
 да осъди Република Словения на основание член 260, параграф 3 ДФЕС да заплати периодична имуществена санкция в размер на 6 531,84 EUR дневно считано от датата на произнасяне на съдебното решение по настоящото дело, поради неизпълнение на задължението ѝ да съобщи на Комисията всички мерки за транспониране на посочената Директива 2009/140/ЕО;
 —
 да осъди Република Словения да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 25 май 2011 г.
 (1) ОВ L 337, стр. 37.
 (2) ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195.
 (3) ОВ L 108, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 169.
 (4) ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/39
 Определение на Общия съд от 11 ноември 2014 г. — Bos и др./Парламент и Съвет
 (Дело T-23/14) (1)
 (Жалба за отмяна - Реформа на Правилника на длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз - Значително намаляване на броя на дните на годишния отпуск на длъжностните лица и служителите, наети на работа в трета страна - Липса на лично засягане - Явна недопустимост)
 (2015/C 016/62)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Mark Bos (Анкара, Турция), Estelle Kadouch (Йерусалим, Израел), Siegfried Krahl (Лаго Сул, Бразилия) и Eric Lunel (Дакар, Сенегал) (представител: F. Krenc, avocat)
 Ответници: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и E. Taneva) и Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)
 Предмет
 Жалба, подадена на основание на член 263 ДФЕС, за отмяна на член 1, точка 70 от Регламент (ЕС, Евратом) No 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (ОВ L 287, стр. 15) в частта, в която се изменя Приложение X към Регламент No 31 (ЕИО)/11 (ЕОАЕ) за установяване на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейската икономическа общност и на Европейската общност за атомна енергия (ОВ 45, 1962 г. стр. 1385).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Mark Bos, г-жа Estelle Kadouch, г-н Siegfried Krahl и г-н Eric Lunel понасят собствените си съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Липсва основание за произнасяне по искането за встъпване на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 112, 14.4.2014 г.


text:
 19.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 304/25
 Жалба, подадена на 30 август 2013 г. — Retegal/Комисия
 (Дело T-464/13)
 2013/C 304/44
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Redes de Telecomunicación Galegas Retegal, SA (Retegal) (Santiago de Compostela, Испания) (представители: F. García Martínez и B. Pérez Conde, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, като установи, че по отношение на автономна провинция Галиция извършените действия не представляват неправомерна държавна помощ;
 —
 при условията на евентуалност, в случай че не уважи предходното искане, да отмени обжалваното решение, като при това установи, че RETEGAL не получава нито пряко, нито косвено неправомерна държавна помощ; и
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи вече са изложени по дело T-463/13, Comunidad Autónoma de Galicia/Комисия


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 25 октомври 2007 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale di Genova — Италия) — Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1/Porto Antico di Genova SpA
 (Дело C-427/05) (1)
 (Структурни фондове - Регламент (ЕИО) No 4253/88 - Член 21, параграф 3, втора алинея - Забрана за приспадане - Изчисляване на облагаемия доход - Вземане предвид на получените субсидии от Общността)
 (2007/C 315/14)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Commissione tributaria regionale di Genova
 Страни в главното производство
 Ищец: Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1
 Ответник: Porto Antico di Genova SpA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Commissione tributaria regionale di Genova — Тълкуване на член 21, параграф 3 от Регламент (ЕИО) No 2082/93 на Съвета от 20 юли 1993 година за изменение на Регламент (ЕИО) No 4253/88 за установяване на разпоредби за прилагането на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно координацията между дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и между тях и дейностите на Европейската инвестиционна банка и другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна (OВ L 193, стр. 20) — Съвместимост на национална разпоредба, която взема предвид при изчисляване на облагаемия доход получените помощи от Общността
 Диспозитив
 Член 21, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 г. за установяване на разпоредби за прилагането на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно координацията между дейностите на различните Структурни фондове, от една страна, и между тях и дейностите на Европейската инвестиционна банка и другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна, изменен с Регламент (ЕИО) No 2082/93 на Съвета от 20 юли 1993 г., следва да се тълкува в смисъл, че допуска национално данъчно законодателство като член 55, параграф 3, буква б) от Указ No 917 на президента на републиката от 22 декември 1986 г., съгласно което субсидиите, изплащани от Структурните фондове на Общността, се включват при определянето на облагаемия доход.
 (1) ОВ C 36, 11.2.2006 г.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/35
 Иск, предявен на 4 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
 (Дело C-544/08)
 (2009/C 44/58)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: N. Yerrell, L. Jelínek)
 Ответник: Чешка република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не е приела в предвидения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 година относно презастраховането и за изменение на Директиви 73/239/EИО и 92/49/EИО на Съвета, както и на Директиви 98/78/EО и 2002/83/EО (1), и във всички случаи като не е уведомила Комисията за тях, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 64 от посочената директива,
 —
 да се осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 10 декември 2007 г.
 (1) ОВ L 323, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 224.