text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/65
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 17 септември 2014 г. — Wahlström/Frontex
 (Дело F-117/13) (1)
 ((Публична служба - Служители на Frontex - Срочно нает служител - Неподновяване на срочен договор - Процедура по подновяване - Член 41, параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз - Право на изслушване - Неспазване - Последици за взетото решение))
 (2014/C 395/79)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kari Wahlström (Еспоо, Финландия) (представител: S. A. Pappas, адвокат)
 Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз (представители: S. Vuorensola и H. Caniard; D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решението да не се подновява договорът на жалбоподателя като срочно нает служител вследствие на отмяната на първото решение за неподновяване на договора му от Съда на публичната служба по дело F-87/11
 Диспозитив на решението
 1)
 Отменя решението на изпълнителния директор на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз, от 19 февруари 2013 г. да не подновява договора на г-н Wahlström като срочно нает служител.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Осъжда Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз, да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати разноските на г-н Wahlström.
 (1) ОВ C 31, 1.2.2014 г., стр. 23.


text:
 21.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/28
 Жалба, подадена на 16 февруари 2012 г. — Mecafer/Комисия
 (Дело T-74/12)
 2012/C 118/47
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mecafer SA (Valence, Франция) (представител: R. MacLean, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за допустима,
 —
 да отмени частично член 1 от Решение C(2011) 8804 окончателен на Комисията от 6 декември 2011 г., доколкото то предоставя само частично възстановяване на платените от жалбоподателя антидъмпингови мита и доколкото незаконосъобразно задържа допълнителен размер антидъмпингови мита за възстановяване, законно дължими на жалбоподателя,
 —
 да разпореди обжалваното решение да остане в сила докато Европейската комисия приеме необходимите мерки за изпълнение на решението на Общия съд, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приложил подходящ и приемлив марж на печалбата на несвързан вносител в ЕС, като по този начин не е успял да определи надеждна експортна цена за целите на изчисляването на правилния размер на антидъмпинговите мита за възстановяване, което е довело до нарушение на член 2, параграф 9 и на член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета (1)
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приспаднал антидъмпинговите мита като разход при изчисляването на експортната цена, като по този начин не е успял да определи надежден дъмпингов марж за целите на изчисляването на правилния размер на антидъмпинговите мита за възстановяване, което е довело до нарушение на член 2, параграфи 9 и 11 и на член 11, параграф 10 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът не е информирал навреме и по подходящ начин жалбоподателя за изискванията, необходими за изпълнението на член 11, параграф 10 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета, като по този начин е извършил нарушение на правото на защита, установено от общото право на ЕС, както и на принципа на добра администрация, също предвиден от общото право на ЕС и посочен в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/48
 Определение на Общия съд от 27 ноември 2012 г. — H-Holding/Парламент
 (Дело T-672/11) (1)
 (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Иск за обезщетение - Иск, който е отчасти явно недопустим и отчасти явно неоснователен)
 2013/C 26/96
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: H-Holding AG (Хам, Швейцария) (представител: R. Závodný, avocat)
 Ответник: Европейски парламент (представители: U. Rösslein и P. Schonard)
 Предмет
 Искане да се установи неправомерно бездействие на Парламента, доколкото не е започнал процедура за установяване на неизпълнение на задължения срещу Чешката република и не е поискал от ОЛАФ да започне разследване срещу една чешка политическа партия съобразно петицията на ищеца от 24 август 2011 г., и от друга страна, искане за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради това неправомерно бездействие на Парламента.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда H-Holding AG да заплати съдебните разноски
 (1) ОВ C 235, 4.8.2012 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/10
 Определение на Съда (пети състав) от 11 май 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен касационен съд (България) — България) — Тони Георгиев Семерджиев/ЕТ „Дел-Пи-Красимира Манчева“
 (Дело C-32/10) (1)
 (Член 92, параграф 1 от Процедурния правилник - Директива 90/314/ЕИО - Пакетни туристически пътувания, пакетни туристически ваканции и пакетни туристически обиколки - Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Република България към Европейския съюз - Явна липса на компетентност на Съда да отговори на преюдициалните въпроси)
 2011/C 232/16
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен касационен съд (България)
 Страни в главното производство
 Ищец: Тони Георгиев Семерджиев
 Ответник: ЕТ „Дел-Пи-Красимира Манчева“
 В присъствието на: ZAD Bulstrad VIG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Върховен касационен съд —Тълкуване на член 2, точка 1, буква в), на член 4, параграф 1, буква б), точка iv) и на член 5, параграф 2, алинеи 3 и 4 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248) — Понятие за „други туристически услуги“, които не са свързани със задълженията на организатора за транспорт или за настаняване — Задължение за организатора за сключване на индивидуална застраховка за всеки един потребител и за предоставяне на оригиналната полица преди пътуването — Задължение за организатора за сключване на индивидуална застрахователна полица за покриване на разходите за съдействие, включително репатриране, в случай на злополука — Понятие за „загуби“, произтичащи за потребителя от неизпълнението или от неточното изпълнение на договора — Включване на неимуществените вреди
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да се произнесе по отправените от Върховен касационен съд (България) въпроси.
 (1) ОВ C 100 от 17.4.2010 г.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/11
 Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zaragoza (Испания), постъпило на 9 октомври 2015 г. — Eurosaneamientos S.L. и др./ArcelorMittal Zaragoza, S.A.
 (Дело C-532/15)
 (2015/C 429/15)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Zaragoza
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Eurosaneamientos S.L., Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras S.A.
 Ответник: ArcelorMittal Zaragoza, S.A.
 Преюдициални въпроси
 1)
 В съответствие ли е с член 4, параграф 3 [ДЕС] и член 101 ДФЕС наличието на приета от държавата правна уредба, която налага държавен контрол при фиксирането на таксите на доверениците, определяйки чрез разпоредби точния и задължителен размер на таксите и предоставяйки на съдебните органи, по-специално при възлагането на съдебните разноски, последващия контрол във всеки отделен случай при определянето на таксите, въпреки че контролът е ограничен до проверка за стриктното прилагане на тарифата и не допуска отклонение в изключителни случаи и с мотивирано решение от определените в тарифната правна уредба граници?
 2)
 Позволява ли начинът, по който Съдът на Европейския съюз е очертал понятията „наложителни причини, свързани с обществения интерес“, „пропорционалност“ и „необходимост“ по членове [4] и [15] от Директивата относно услугите на вътрешния пазар (1), в случаи, в които има въведена от държавата правна уредба за определяне на цената на услугите и мълчаливо се приема, предвид правната празнота при транспонирането, че такива наложителни причини, свързани с обществения интерес, са налице, макар това да не се потвърждава при съпоставяне с общностната съдебна практика, съдилищата на държавите да приемат, че в конкретен случай е налице ограничение, което не съответства на обществения интерес, и поради това да не приложат или да се отклонят от правната уредба относно възнаграждението на съдебните довереници?
 3)
 Противоречи ли въвеждането на правна уредба с такива характеристики на правото на справедлив процес, така както то се тълкува от Съда на Европейския съюз?
 (1) Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/61
 Жалба, подадена на 16 юни 2014 г. — Aprovechamientos Energéticos JG/Комисия
 (Дело T-443/14)
 2014/C 253/83
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Aprovechamientos Energéticos JG, SL (Мадрид, Испания) (представител: A. López Gómez, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението, което квалифицира съвкупността от мерки, групирани под названието „испанска система за финансов лизинг“ (ИСФЛ), като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси (ОИИ) като единствени бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на задължението за възстановяване,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи в нарушение на общите принципи на правото на ЕС,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други образувания, изцяло или по начин, който ограничава липсата на последици за рентабилността на операциите, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-401/14, Duro Felguera SA/Комисия.


text:
 9.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 81/2
 Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Полша), постъпило на 1 юли 2014 г. — ASPROD sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 (Дело C-313/14)
 (2015/C 081/03)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ASPROD sp. z o.o.
 Ответник: Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 С определение от 3 декември 2014 г. Съдът (втори състав) постанови, че член 27, параграф 1, буква е) от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (1) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която прилагането на предвиденото в тази разпоредба освобождаване от хармонизирания акциз зависи от условието съответният оператор да разполага с решение на данъчната администрация, което да определя максимално допустимата норма на потребление на продуктите, освободени от облагане по тази разпоредба.
 (1) ОВ L 316, стр. 21.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/6
 Решение на Съда (трети състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Belgique) — Европейска комисия/Région de Bruxelles — Capitale
 (Дело C-137/10) (1)
 (Член 207, параграф 2 ЕО и член 282 ЕО - Процесуално представителство на Европейските общности пред националните юрисдикции - Възложени правомощия на Комисията - Делегиране на друга институция на правомощия за процесуално представителство на Общността - Условия)
 2011/C 186/10
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Европейска комисия
 Ответник: Région de Bruxelles-Capitale
 Предмет
 Преюдициалното запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член 282 и на член 207, параграф 2, алинея 1 ЕО — Условия за предоставяне от Комисията на друга институция на правомощията на процесуално представителство на Общността — Действителност на пълномощното, в което не е посочено поименно физическото лице, упълномощено да представлява делегираната институция — Компетентност на сезираната да се произнесе по този въпрос национална юрисдикция — Съмнения относно действителността на процесуалната представителна власт на заместник генералния секретар на Съвета, отговарящ за функционирането на Генералния секретариат — Зачитане на принципа на организационна автономия на институциите
 Диспозитив
 Пълномощното, с което Европейската комисия делегира на друга институция своето правомощие, изведено от член 282 ЕО, да представлява Европейските общности пред национална юрисдикция в спор, отнасящ се до тази институция, е валидно издадено, независимо от обстоятелството дали в пълномощното се посочва или не физическо лице, упълномощено да представлява делегираната институция. В такива случаи както тази институция, така и физическото лице, ако такова е било посочено, са имали право да упълномощят адвокат да представлява Европейските общности.
 (1) ОВ C 148, 5.6.2010 г.


text:
 11.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/7
 Преюдициално запитване от Landgericht Wuppertal (Германия), постъпило на 2 февруари 2015 г. — Hartmut Frenzel/Resort Marina Oolderhuuske BV
 (Дело C-39/15)
 (2015/C 155/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Wuppertal
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Hartmut Frenzel
 Ответник: Resort Marina Oolderhuuske BV
 С определение на Съда от 26 февруари 2015 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


text:
 12.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/5
 Жалба, подадена на 25 ноември 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2010 г. по дело T-452/04, Éditions Jacob/Европейска комисия
 (Дело C-553/10 P)
 2011/C 46/07
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, O. Beynet и S. Noë)
 Други страни в производството: Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. по дело Éditions Odile Jacob SAS/Комисия (T-452/04), в частта му, в която се отменя Решение D(2004) 203365 на Комисията от 30 юли 2004 г., с което Wendel Investissement се одобрява за приобретател на активите, прехвърлени в съответствие с Решение 2004/422/ЕО на Комисията от 7 януари 2004 година за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за Европейското икономическо пространство (Преписка COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (1),
 —
 при необходимост да се произнесе окончателно по същество по въпросите, предмет на настоящата жалба, и да отмени жалбата за отмяна и
 —
 да се осъди жалбоподателя [Éditions Jacob] да заплати съдебните разноски в двете производства.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи три правни основания.
 С първото си правно основание Комисията изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, доколкото е пропуснал да разгледа последиците от евентуалната липса на независимост на довереника спрямо Editis относно задачите му спрямо Wendel. Всъщност според жалбоподателя липсата на независимост на лицето, на което е възложено да оцени кандидат, има правно значение единствено ако се установи, че това лице е взело предвид в оценката си интерес, различен от интереса за точно изпълнение на задачата му.
 С второто си правно основание жалбоподателят упреква Общият съд, че е допуснал грешка при прилагането на правото и че е изопачил фактите, доколкото извел заключението, че докладът на довереника е имал решаващо влияние върху обжалваното решение, докато всъщност дори Комисията да е длъжна да го вземе предвид, тя не е обвързана от становището на довереника и остава задължена да проведе необходимото разследване, за да провери дали купувачът отговоря на критериите за одобрение.
 С третото си правно основание, което се разделя на две части, Комисията сочи от една страна погрешно тълкуване на правото във връзка с относимостта на първото правно основание, изтъкнато от жалбоподателя, относно валидността на обжалваното решение, а от друга страна — нарушение на задължението за мотивиране в това отношение.
 (1) ОВ L 125, стр. 54.


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/5
 Решение на Съда (първи състав) от 17 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Warszawa — Република Полша) — Artur Weryński/Mediatel 4B Spółka z o.o.
 (Дело C-283/09) (1)
 (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Събиране на доказателства - Разпит на свидетел от замоления съд - Обезщетение за разноски на свидетел)
 2011/C 103/06
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Rejonowy Warszawa
 Страни в главното производство
 Ищец: Artur Weryński
 Ответник: Mediatel 4B Spółka z o.o.
 Предмет
 Преюдициално запитване — Тълкуване на Регламент (ЕО) No 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела (ОВ L 174, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 138) — Разпит на свидетел от съд на една държава членка по искане на съд от друга държава членка — Обезщетение за разноски, изплатено на свидетел — Възможност замоленият съд да поиска от молещия съд да заплати авансово сума във връзка с разноските в полза на разпитвания свидетел
 Диспозитив
 Членове 14 и 18 от Регламент (ЕО) No 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела следва да се тълкуват в смисъл, че молещият съд не е задължен нито да заплати на замоления съд авансово дължимото на разпитания свидетел обезщетение за разноски, нито впоследствие да възстанови това обезщетение за разноски.
 (1) ОВ C 244, 10.10.2009 г.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/26
 Жалба, подадена на 12 юли 2011 г. — Arla Foods/СХВП — Artax (Lactofree)
 (Дело T-364/11)
 2011/C 282/55
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Arla Foods AMBA (Viby J, Дания) (представител: J. Hansen, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Artax Beteiligungs- und Vermögensverwaltungs AG (Линц, Австрия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 април 2011 г. по дело R 1357/2009-2, както и да обяви за недействителна регистрацията на марка на Общността No 4647533 за стоки от класове 5, 29, 30 и 32 в съответствие с решението на Отдела по отмяна от 11 септември 2009 г.; и
 —
 да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски пред Отдела по отмяна, пред апелативния състав и пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративна марка „Lactofree“ за стоки от класове 5, 29, 30 и 32 — регистрация на марка на Общността No 4647533
 Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Страната, която иска обявяването на недействителността, основава искането си на член 53, параграф 1, буква a) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, като се позовава на по-раната регистрация на марка на Общността No 4532751 за (цветна) фигуративна марка „lactofree“ за стоки от клас 29
 Решение на отдела по отмяна: Запазва отмяната за част от стоките
 Решение на апелативния състав: Отменя решението на Отдела по отмяна и отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Изложени правни основания: Нарушение на член 53, параграф 1, буква a) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е допуснал грешка при сравняването на знаците и следователно при цялостната преценка на вероятността от объркване между фигуративните марки „lactofree“ и „Lactofree“.


text:
 9.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/8
 Иск, предявен на 11 февруари 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-64/11)
 2011/C 113/17
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и J. Baquero Cruz)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е приело член 17, параграф 1 от Кралски законодателен декрет 4/2004 от 5 март за одобряване на консолидирания текст на Закона за корпоративния данък, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 31 от Споразумението за Европейското икономическо пространство.
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Спорната разпоредба въвежда специален режим по отношение на потенциалните доходи от активи на дружества, които преместват седалището си в друга държава — членка на Европейския съюз, прекратяват дейността си в Испания, за да я продължат в друга държава членка или прехвърлят активите си в друга държава членка. В тези случаи испанската държава предвижда по отношение на потенциалните доходи данъчно облагане на изхода, в резултат на което засегнатите дружества трябва да изпълнят данъчно задължение във връзка с потенциални и хипотетични доходи, които може би никога няма да реализират. Този режим е изключение от обичайното правило, че данъчнозадължените лица се облагат за действително получените от тях през данъчния период доходи.
 Комисията счита, че този аспект на испанското законодателство е несъвместим с ДФЕС и Споразумението за ЕИП, тъй като става въпрос за дискриминационна мярка и във всички случаи за непропорционално ограничение на свободата на установяване. Испанската правна уредба е пречка за движението на предприятия или активи, което би осигурило по-добро разпределение на икономическите ресурси.
 Според Комисията дружествата трябва да имат право да преместват седалището си в друга държава членка и да прехвърлят в нея притежаваните от тях активи, без да трябва да спазват прекалено сложни и скъпоструващи процедури. Според тази институция няма никакво основание за незабавното събиране на данъци върху нереализирани доходи в случаите, когато испанско дружество премества седалището си в друга държава членка или когато постоянен обект прекратява дейността си в Испания или прехвърля притежаваните от него в Испания активи в друга държава членка, ако този данъчен режим не се прилага в сходни случаи на национално равнище.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/52
 Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Las Marismas de Lebrija/Съвет и Комисия
 (Дело T-260/07)
 (2007/C 211/98)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Las Marismas de Lebrija, S. Coop. And. (Sevilla, Испания) (представител: г-н L. Ortiz Blanco, abogado)
 Ответници: Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се постанови решение, с което да се уважи настоящият иск за обезщетение на вреди по член 288 ЕО и да се постанови, че ищецът има право да получи парично обезщетение от Съвета и Комисията солидарно в размер на един милион петстотин седемдесет и пет хиляди сто двадесет и две еуро (1 575 122) и
 —
 да се осъдят ответните институции да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като посочените по дело Т 217/07 Las Palmeras/Съвет и Комисия.


text:
 28.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/17
 Жалба, подадена на 31 март 2014 г. — PSL/СХВП — Consortium Ménager Parisien (Изображение на часовник)
 (Дело T-212/14)
 2014/C 245/23
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: PSL Ltd (Коулун, Хонконг) (представители: R. Dissmann и J. Bogatz, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Consortium Ménager Parisien (Париж, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 януари 2014 г. по преписка R 1495/2012-3,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, свързани с производството пред Общия съд, и разноските, свързани с производството по обжалване пред СХВП.
 Основания и основни доводи
 Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн, изобразяващ часовник, за стоки от клас 10-02 — промишлен дизайн на Общността No 1 6 00 560-0001.
 Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: Consortium Menager Parisien.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: липса на оригиналност по смисъла на член 6, параграф 1, буква б) от Регламент No 6/2002.
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и обявява спорния промишлен дизайн за недействителен.
 Изложени основания: нарушение на член 6 от Регламент No 6/2002.


text:
 29.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 168/19
 Определение на Съда (пети състав) от 15 март 2017 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Versailles — Франция) — Enedis, SA/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
 (Дело C-515/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Членове 107 и108 ДФЕС - Държавна помощ - Понятие за намеса на държавата или чрез ресурси на държавата - Слънчева електроенергия - Задължение за изкупуване на цена, по-висока от пазарната - Пълно компенсиране - Липса на предварително уведомление))
 (2017/C 168/24)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Versailles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Enedis, SA
 Ответници: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
 Диспозитив
 1)
 Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че механизъм като въведения с разглежданата в главното производство национална правна уредба, включващ задължение за изкупуване на електроенергия, произведена от съоръжения, използващи слънчевата радиация, на по-висока от пазарната цена, чието финансиране се поема от крайните потребители на електроенергия, трябва да се счита за намеса на държавата или чрез ресурси на държавата.
 2)
 Член 108, параграф 3 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при липса на предварително уведомление на Европейската комисия за национална мярка, представляваща държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, националните юрисдикции трябва да приложат всички произтичащи от тази незаконосъобразност последици, по-конкретно относно валидността на актовете за прилагане на тази мярка.
 (1) ОВ C 475, 19.12.2016 г.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/49
 Жалба, подадена на 30 април 2010 г. — IVBN/Комисия
 (Дело T-201/10)
 2010/C 179/85
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Нидерландия) (представител: Maarten Meulenbelt, advocaat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви жалбата за допустима;
 —
 да се отмени обжалваното решение на Комисията;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска да се отмени Решение C(2009) 9963 окончателен на Комисията от 15 декември 2009 година относно държавни помощи No E 2/2005 и No 642/2009 (Нидерландия) — съществуваща помощ и специална помощ по проект в полза на дружествата за социално жилищно строителство. В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 На първо място, жалбоподателят посочва, че освен задължението за мотивиране са нарушени членове 18 и 19 от Регламент No 659/1999 (1), както и член 106, параграф 2, член 107 и член 108 от ДФЕС. Комисията погрешно изложила фактите относно задължението на дружествата за социално жилищно строителство да начисляват наеми, които са по-ниски от установените от държавата разумни цени. В допълнение, определението за целева група за социално жилищно настаняване било немотивирано и погрешно. Освен това, Комисията неправилно не определила обективна граница нито за общата сума на разходите за строителство на жилищата, за които се предоставя помощта, нито за присъщото качество на такива наемни жилища, отразявано в наемната цена. В допълнение, защитата срещу свръхкомпенсация била недостатъчна, с което Комисията нарушила също член 5 от Решението за услугите от общ икономически интерес (2). В заключение в това отношение жалбоподателят изтъква, че Комисията не се е произнесла по жалбата му в частта ѝ относно ролята на Woningsinvesteringsfond (Жилищен инвестиционен фонд) и на Nederlandse Waterschapsbank.
 На второ място, жалбоподателят посочва, че са нарушени член 1, буква в) от Регламент No 659/1999 и член 4, параграф 1 от Регламент No 794/2004 (3), както и задължението за мотивиране. Комисията пропуснала да извърши цялостна и подробна проверка и не установила, че помощта за дружествата за социално жилищно строителство по преписка No Е 2/2005 изцяло или поне в значителна част трябвало да бъде разглеждана като нова, а не като съществуваща помощ.
 Накрая жалбоподателят изтъква, че Комисията е нарушила член 106, параграф 2, член 107 и член 108 от ДФЕС, тъй като не образувала официална процедура по разследване по смисъла на член 108, параграф 2 от ДФЕС във връзка с членове 4 и 6 от Регламент No 659/1999 и в резултат жалбоподателят нямал възможност да упражни предоставените му с тези разпоредби процесуални права.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (OB L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
 (2) Решение 2005/842/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 година относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (ОВ L 312, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 186).
 (3) Регламент (ЕО) No 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (ОB L 140, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 42).


text:
 23.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/22
 Жалба, подадена на 29 декември 2014 г. — Farahat/Съвет
 (Дело T-830/14)
 (2015/C 096/28)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mohamed Farahat (Кайро, Египет) (представители: P. Saini, QC, B. Kennelly, Barrister, и N. Sheikh, Solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2014/730/ОВППС на Съвета от 20 октомври 2014 година (1) за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1105/2014 на Съвета от 20 октомври 2014 година (2) за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя, и
 —
 да осъди ответника да поеме съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага пет правни основания за обжалването си.
 1.
 Първото правно основание е неизпълнение от Съвета на условието за вписване в приложението към решението и регламента. Жалбоподателят излага, че:
 —
 Съветът твърди, че жалбоподателят е вице-президент по финансовите и административни въпроси в Tri Ocean Energy и че с оглед на положението му той е отговорен за дейността на дружеството по доставка на нефт на режима,
 —
 липсват доказателства в подкрепа на това твърдение и такива не са били представени от Съвета.
 2.
 Второто правно основание е нарушение от Съвета на правото на жалбоподателя на защита и на правото му на ефективна съдебна защита, доколкото обжалваните мерки са били приети без включване на процесуални гаранции за това жалбоподателят да получи пълно изложение на мотивите и да бъде надлежно изслушан.
 3.
 Третото правно основание е липсата на предоставени от Съвета на жалбоподателя достатъчно мотиви за вписването му. Жалбоподателят посочва, че основанието е недостатъчно, за да му позволи да оспори ефективно твърденията срещу него или да позволи на съда да провери законосъобразността на оспореното решение.
 4.
 Четвъртото правно основание е нарушение от Съвета на основните права на жалбоподателя на собственост и репутация. Жалбоподателят счита, че Съветът не е доказал, че значителната намеса в правото му на собственост е оправдана и е непропорционална.
 5.
 Петото правно основание е явна грешка в преценката на Съвета при вписването на жалбоподателя. Жалбоподателят твърди, че:
 —
 липсват информация или доказателства, годни да установят, че Ocean Energy действително е оказало подкрепа на сирийския режим,
 —
 липсват информация или доказателства, че само поради ролята си жалбоподателят е отговорен за твърдените действия на Tri Ocean Energy.
 (1) Решение за изпълнение 2014/730/ОВППС на Съвета от 20 октомври 2014 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (OВ, L 301, стp. 36).
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1105/2014 на Съвета от 20 октомври 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (OВ, L 301, стp. 7).


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/12
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 31 юли 2017 г. — Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV
 (Дело C-457/17)
 (2017/C 347/14)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Heiko Jonny Maniero
 Ответник: Studienstiftung des deutschen Volkes eV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Попада ли отпускането от регистрирано сдружение на стипендии за насърчаване на изследователски или учебни проекти в чужбина в обхвата на понятието „образование“ по смисъла на член 3, параграф 1, буква ж) от Директива 2000/43/ЕО (1)?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 Представлява ли изискването първият държавен изпит по специалността „Право“ да е положен в Германия — което е условие за отпускане на стипендиите, посочени в първия преюдициален въпрос — непряка дискриминация на кандидат по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2000/43/ЕО, когато кандидатът, гражданин на Съюза, наистина е завършил сходна степен на образование в държава, която не е членка на Европейския съюз — без изборът на това място на завършване на образованието да е свързан с етническия му произход — но тъй като живее в Германия и владее отлично немски език, той е имал възможност, също както местните лица, да положи първия държавен изпит по специалността „Право“, след като завърши семестриално тази специалност в Германия?
 Променя ли се нещо в тази връзка от факта, че без да е свързана с дискриминиращи признаци, стипендиантската програма има за цел да даде възможност на абсолвентите по специалност „Право“ в Германия да се запознаят с чуждестранни правни системи и да придобият опит в чужбина и езикови познания чрез насърчаване на изследователски или учебни проекти в чужбина?
 (1) Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагането на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, 2000 г., стp. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19).


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/33
 Решение на Общия съд от 15 октомври 2014 г. — El Corte Inglés/СХВП — English Cut (The English Cut)
 (Дело T-515/12) (1)
 ((Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „The English Cut“ - По-ранни национална словна марка и фигуративни марки на Общността „El Corte Inglés“ - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Липса на възможност за свързване - Връзка между знаците - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009))
 2014/C 421/45
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Seijo Veiguela, J. L. Rivas Zurdo и I. Munilla Muñoz, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: The English Cut, SL (Малага, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 6 септември 2012 г. (преписка R 1673/2011-1) относно производство по възражение между El Corte Inglés, SA и The English Cut, SL.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда El Corte Inglés, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/34
 Жалба, подадена на 4 януари 2016 г. — Allstate Insurance/СХВП (DRIVEWISE)
 (Дело T-3/16)
 (2016/C 078/46)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Allstate Insurance Company (Northfield, САЩ) (представител: G. Würtenberger, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: словна марка на Общността „DRIVEWISE“ — заявка за регистрация No 13 455 019
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 8 октомври 2015 г. по преписка R 956/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав от 8 октомври 2015 г. по преписка R 956/2015-2 относно заявка за регистрация на марка на Общността No 013 455 019„DRIVEWISE“,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б), член 7, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/3
 Решение на Съда (трети състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Pedro IV Servicios, S.L./Total España SA
 (Дело C-260/07) (1)
 (Конкуренция - Картели - Член 81 ЕО - Договор за изключително снабдяване с моторни и други горива - Освобождаване - Регламент (ЕИО) No 1984/83 - Член 12, параграф 2 - Регламент (ЕИО) No°2790/1999 - Член 4, буква а) и член 5, буква а) - Продължителност на изключителното снабдяване - Определяне на продажната цена за потребителите)
 2009/C 141/04
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pedro IV Servicios, S.L.
 Ответник: Total España SA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Barcelona — Тълкуване на член 81 ЕО, параграф 1, буква а) ЕО, на осмо съображение и на член 10 и член 12, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагането на член 85, параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване (ОВ L 173, стр. 5) и на член 4, буква a) и член 5 от Регламент (ЕО) No 2790/1999 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики (ОВ L 336, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 66) — Споразумение за изключителна дистрибуция на моторни и други горива между доставчик и оператор на бензиностанция — Необходимост доставчикът да бъде собственик на терена и на съоръженията на бензиностанцията или е достатъчно да разполага с други правни документи, които му дават право да отдаде под наем бензиностанцията на дистрибутора — собственик на терена, върху който е изградена тя — Ограничение на свободата на дистрибутора да определи продажната си цена.
 Диспозитив
 1)
 Член 12, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагането на член [81], параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване, изменен с Регламент (ЕО) No 1582/97 на Комисията от 30 юли 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на предвидената в него дерогация, тази разпоредба не изисква доставчикът да бъде собственик на терена, върху който е построил бензиностанцията, която отдава под наем на дистрибутора.
 2)
 Член 5, буква а) от Регламент (ЕО) No 2790/99 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на предвидената в него дерогация тази разпоредба изисква доставчикът да бъде собственик както на бензиностанцията, която отдава под наем на дистрибутора, така и на терена, върху който тя е построена или, в случай че не е собственик, да отдава под наем тези недвижими вещи на трети лица, които не са свързани с дистрибутора.
 3)
 Договорните клаузи относно продажната цена за потребителите, като разглежданите в делото по главното производство, могат да се ползват от групово освобождаване по силата на Регламент No 1984/83, изменен с Регламент No 1582/97, както и на Регламент No 2790/1999, ако доставчикът се ограничава до налагане на максимална продажна цена или до препоръчване на продажна цена и ако вследствие на това дистрибуторът разполага с реална възможност да определи продажната цена за потребителите. Обратно, подобни клаузи не могат да се ползват от посоченото освобождаване, ако водят пряко или посредством косвени или прикрити способи до определяне на продажната цена за потребителите или до налагане на минимална продажна цена от страна на доставчика. Запитващата юрисдикция следва да провери дали дистрибуторът е обвързан с подобни изисквания с оглед на всички договорни задължения, взети в техния икономически и юридически контекст, както и с оглед на действията на страните по главното производство.
 (1) ОВ C 183, 4.8.2007 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/30
 Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 17 май 2016 г. — Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Дело C-277/16)
 (2016/C 335/40)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Najwyższy
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Polkomtel sp. z o.o.
 Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej [Председател на Комисията за електронни съобщения]
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 13 във връзка с член 8, параграф 4 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях („Директива за достъпа“) (1) в първоначалната им редакция да се тълкуват в смисъл, че в случай на налагане на оператор със значителна пазарна сила на задължение за ориентиране на цените към себестойността националният регулаторен орган може, с цел да способства за повишаване на ефективността и за устойчива конкуренция, да определи цена на услугата, попадаща под действието на такова задължение, по-ниска от равнището на разходите по нейното предоставяне, направени от оператора, проверени от националния регулаторен орган и признати за намиращи се в причинно-следствена връзка със съответната услуга?
 2)
 Трябва ли член 13, параграф 3 във връзка с член 8, параграф 4 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях („Директива за достъпа“) в първоначалната им редакция, и във връзка с член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че националният регулаторен орган може да наложи на оператор, задължен да ориентира цените към себестойността, задължение за ежегодно установяване на цената въз основа на най-актуалните данни за разходите, както и да представя така установената цена заедно с ценова обосновка на националния регулаторен орган за проверка, преди да започне да я прилага в стопанския оборот?
 3)
 Трябва ли член 13, параграф 3 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях („Директива за достъпа“) в първоначалната им редакция, и във връзка с член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че националният регулаторен орган може да изиска коригиране на цената от оператор, задължен да ориентира цените към себестойността, единствено когато този оператор първоначално определи самостоятелно цената и започне да я прилага, или и когато операторът прилага цена в предварително определен от националния регулаторен орган размер, но от ценовата обосновка за следващия отчетен период следва, че предварително определената от националния регулаторен орган цена е по-висока от равнището на направените от оператора разходи?
 (1) ОВ L 108, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 169


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/20
 Определение на Общия съд от 21 септември 2011 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия
 (Дело T-141/05 RENV) (1)
 (Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи по договор LIEN 97-2011 - Отказ за достъп - Ново разглеждане в хода на съдебното производство - Образуване на отделно съдебно производство - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2011/C 340/41
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Германия) (представител: H. Kaltenecker, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и T. Scharf)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комисията от 14 февруари 2005 г., с което на Internationaler Hilfsfonds eV се отказва пълен достъп до преписката по договор LIEN 97-2011.
 Диспозитив
 1.
 Няма основание за постановяване на съдебно решение по същество във връзка с исканията на Internationaler Hilfsfonds eV за отмяна на решението на Европейската комисия от 14 февруари 2005 г., с което се отхвърля заявлението за достъп до преписката по договор LIEN 97-2011.
 2.
 Осъжда Internationaler Hilfsfonds да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията.
 (1) ОВ C 143, 11.6.2005 г.


text:
 10.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/14
 Жалба, подадена на 24 юни 2013 г. — ZZ/ЕСВД
 (Дело F-59/13)
 2013/C 233/23
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal и S. Orlandi, avocats)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя последователните срочни договори, по които е наеман, да бъдат преобразувани в договор за неопределено време и прослуженото време в качеството му на договорно нает служител със спомагателни функции да бъда признато за служебен стаж като договорно нает служител
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя;
 —
 договорът на жалбоподателя като договорно нает служител със спомагателни функции да бъде преобразуван в договор на служител за неопределено време по член 3а от Условията за работа на другите служители (УРДС);
 —
 ЕСВД да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/38
 Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 25 юни 2015 г. — TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi
 (Дело C-311/15)
 (2015/C 294/48)
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TrustBuddy AB
 Ответник: Lauri Pihlajaniemi
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 3, буква б) от Директива 2008/48/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета да се тълкува в смисъл, че за кредитор следва да се счита и търговец, който предлага по интернет така наречените peer-to-peer кредити на потребители и упражнява спрямо тях обичайно принадлежащото на кредитора право да взема решения относно условията, предоставянето и събирането на кредита, въпреки че средствата за кредитите се осигуряват от анонимни частноправни лица и остават отделени от имуществото на търговеца?
 (1) Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66).


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/13
 Определение на Съда (четвърти състав) от 23 април 2008 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue
 (Дело C-201/05) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Пряко данъчно облагане - Корпоративен данък - Дивиденти от акции, изплатени от чуждестранно дружество на местно дружество - Режим на чуждестранните контролирани дружества (ЧКД) - Положение, свързано с трета страна - Квалифициране на искове, предявени срещу данъчната администрация - Отговорност на държава-членка за нарушение на общностното право)
 (2008/C 209/18)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Ищец: The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation
 Ответник: Commissioners of Inland Revenue
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на членове 43, 49 и 56 ЕО — Национално данъчно законодателство — Корпоративен данък — Освобождаване — Дивиденти, изплатени от други дружества на дружество, установено на националната територия — Положение, което се различава в зависимост от държавата, в която са установени другите дружества
 Диспозитив
 1)
 Член 43 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава-членка, което освобождава от корпоративен данък дивидентите, които местно дружество получава от друго местно дружество, но предвижда облагането с този данък на дивидентите, които местно дружество получава от чуждестранно дружество, в което местното дружество има участие, даващо му възможност да упражнява определено влияние върху решенията на чуждестранното дружество и да определя неговата дейност, и едновременно с това предоставя данъчен кредит за действително изплатения данък от разпределящото дружество в държавата, за която е местно — при условие че данъчната ставка върху дивидентите с чуждестранен произход не е по-висока от прилаганата данъчна ставка за дивидентите с национален произход, както и че данъчният кредит е поне равен на платената сума в държавата-членка на разпределящото дружество, до облагаемия размер в държавата-членка на дружеството получател.
 Член 56 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава-членка, което освобождава от корпоративен данък дивидентите, които местно дружество получава от друго местно дружество, но предвижда облагането с този данък на дивидентите, които местно дружество получава от чуждестранно дружество, в което местното дружество притежава поне 10 % от правата на глас, и едновременно с това предоставя данъчен кредит за действително изплатения данък от разпределящото дружество в държавата, за която е местно, при условие че данъчната ставка върху дивидентите с чуждестранен произход не е по-висока от прилаганата данъчна ставка за дивидентите с национален произход, както и че данъчният кредит е поне равен на платената сума в държавата-членка на разпределящото дружество, до облагаемия размер в държавата-членка на дружеството получател.
 Член 56 ЕО трябва, по-нататък, да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателство на държава-членка, което освобождава от корпоративен данък дивидентите, които местно дружество получава от друго местно дружество и едновременно с това предвижда облагането с този данък на дивидентите, които местно дружество получава от чуждестранно дружество, в което то притежава под 10 % от правата на глас, без да му предоставя данъчен кредит за действително изплатения от разпределящото дружество данък в държавата, за която то е местно.
 2)
 Член 56 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателство на държава-членка, което позволява да се освободят от корпоративен данък някои дивиденти, които местни застрахователни компании са получили от местни дружества, но изключва освобождаването за подобни дивиденти, получени от чуждестранни дружества, доколкото това води до по-неблагоприятно третиране на последните дивиденти.
 3)
 Член 43 ЕО и член 48 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат в данъчната основа на местно дружество, установено в държава-членка, да бъдат включени реализирани от чуждестранно контролирано дружество печалби в друга държава-членка, когато за тези печалби там е предвидено по-ниско ниво на данъчно облагане в сравнение с приложимото в първата държава, освен ако това включване е свързано само с изцяло привидни договорености, които целят да се избегне заплащането на обикновено дължимия национален данък.
 Следователно такава данъчна мярка не трябва да се прилага, когато въз основа на обективни факти, които могат да бъдат проверени от трети лица, се установи, независимо от наличието на съображения от данъчен характер, че това чуждестранно контролирано дружество реално е установено в приемащата държава-членка и действително осъществява стопанска дейност там.
 При все това, 43 ЕО и член 48 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално данъчно законодателство, което налага определени изисквания, които трябва да се спазят, в случай че местното дружество иска да бъде освободено от вече платените данъци върху печалбите на това контролирано дружество в държавата, за която то е местно, при условие че тези изисквания имат за цел да се провери реалното установяване на чуждестранното контролирано дружество и действителното осъществяване на стопанска дейност от същото, без това да включва прекомерна административна принуда.
 4)
 Членове 56 ЕО—58 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че те не са пречка за съществуването на законодателство на държава-членка, което предоставя данъчно предимство за корпоративния данък върху някои дивиденти, които местни дружества са получили от местни дружества, но изключва подобно предимство за дивидентите, получени от установени в трета страна дружества, а именно когато предоставянето на въпросното предимство е поставено в зависимост от условия, чието спазване може да бъде проверено от компетентните органи на тази държава-членка само при получаване на сведения от третата страна, в която е установено разпределящото дружество.
 5)
 При липса на общностна уредба във вътрешния правен ред на всяка държава-членка трябва да се посочат компетентните юрисдикции и да се приемат процесуални правила за съдебните производства, предназначени да гарантират защитата на правата, които правните субекти черпят от общностното право, включително определянето на вида на предявяваните от увредените лица искове пред националните юрисдикции. Последните са длъжни да гарантират все пак, че правните субекти разполагат с ефективен правен способ за защита, който им позволява да получат връщане на недължимо платения данък и на изплатените на посочената държава-членка или удържани от нея суми, които са пряко свързани с данъка. Що се отнася до други вреди, претърпени от дадено лице поради нарушение на общностното право, за което е отговорна държава-членка, последната е длъжна да поправи вредите, причинени на частноправните субекти при условията, посочени в точка 51 от Решение от 5 март 1996 г. по дело Brasserie du pêcheur и Factortame (C-46/93 и C-48/93), без това да изключва, че въз основа на националното право отговорността на държавата може да бъде реализирана при по-малко ограничителни условия.
 Когато се окаже, че законодателството на държава-членка съставлява забранено с член 43 ЕО ограничение пред свободата на установяване или забранено с член 56 ЕО ограничение пред свободното движение на капитали, препращащата юрисдикция може с оглед определяне на вредите, подлежащи на обезщетяване, да провери дали увредените лица са положили разумна грижа, за да избегнат вредата или да ограничат обхвата й, и дали по-специално са прибягнали навреме до всички способи за правна защита, които са имали на свое разположение. Все пак с оглед да се избегне възможността упражняването на правата, които член 43 ЕО и член 56 ЕО предоставят на частноправните субекти, да стане невъзможно или изключително трудно, препращащата юрисдикция може да определи дали прилагането на посоченото законодателство, евентуално във връзка с релевантните разпоредби на спогодби за избягване на двойното данъчно облагане, във всички случаи би довело до отхвърляне на претенциите на ищците в главното производство, отправени към данъчната администрация на съответната държава-членка.
 (1) ОВ C 182, 23.7.2005 г.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/50
 Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — Group’Hygiène/Комисия
 (Дело T-202/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Ролки, тръби и цилиндрични вложки, около които се навиват гъвкави материали - Професионално сдружение - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 2014/C 315/85
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Group’Hygiène (Париж, Франция) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)
 Предмет
 Искане за отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10) в частта, в която Комисията включва ролките, тръбите и цилиндричните вложки, около които се навиват гъвкави материали, с изключение на ролките, тръбите и цилиндричните вложки, които са част от машини за производство и не се използват при представянето на продукта като единица стока за продажба, в списъка на примерите за стоки, онагледяващ прилагането на критериите за уточняване на понятието „опаковка“.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Не се произнася по искането за встъпване на Sphère France SAS и на Schweitzer SAS.
 3)
 Осъжда Group’Hygiène да понесе собствените си съдебни разноски, както и направените от Европейската комисия съдебни разноски.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 10.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 362/17
 Определение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. — United Phosphorus/Комисия
 (Дело T-95/09) (1)
 (Продукти за растителна защита - Активно вещество напропамид - Невключване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Приемане на последваща директива - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2011/C 362/24
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Обединено кралство) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално L. Parpala и N.B. Rasmussen, впоследствие L. Parpala, подпомагани от J. Stuyck, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2008/902/ЕО на Комисията от 7 ноември 2008 година относно невключването на напропамид в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и отнемането на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 102, 1.5.2009 г.


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/26
 Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г. — Литва/Комисия
 (Дело T-365/13) (1)
 ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Мерки за развитие на селските райони - „Неблагоприятни природни условия“ и агроекология - Адекватност на проверките - Финансови корекции с единна ставка - Пропорционалност))
 (2015/C 118/34)
 Език на производството: литовски
 Страни
 Жалбоподател: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė и A. Petrauskaitė)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė и G. von Rintelen)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение за изпълнение 2013/214/ЕС на Комисията от 2 май 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 123, стр. 11)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение за изпълнение 2013/214/ЕС на Комисията от 2 май 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) в частта, в която се налага финансова корекция от 5 % по отношение на агроекологичните мерки, които са свързани с критерия за използването на торове.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Република Литва и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 284, 28.9.2013 г.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/36
 Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 14 ноември 2008 г. — GEMA/Комисия
 (Дело T-410/08 R)
 (Обезпечително производство - Решение на Комисията, с което се нарежда преустановяване на съгласувана практика в областта на колективното управление на авторски права - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
 (2009/C 32/69)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Берлин, Германия) (представители: R. Bechtold и I. Brinker, avocats, подпомагани от проф. J. Schwarze)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre, O. Weber и A. Antoniadis)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на разпоредбите на член 3 във връзка с член 4, параграфи 2 и 3 от Решение C (2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/C2/38.698 — CISAC) в частта му, която се отнася за жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/7
 Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2012 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Prešov — Словакия) — Jana Pereničová, Vladislav Perenič/S.O.S. financ, spol. s r.o.
 (Дело C-453/10) (1)
 (Защита на потребителите - Договор за потребителски кредит - Неправилно посочване на годишния процент на разходите - Отражение на нелоялните търговски практики и на неравноправните клаузи върху действителността на договора в неговата цялост)
 2012/C 133/11
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Okresný súd Prešov
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Jana Pereničová, Vladislav Perenič
 Ответник: S.O.S. financ, spol. s r.o.
 Предмет
 Преюдициално запитване — Okresný súd Prešov — Тълкуване на член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) и на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета и на Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и на Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Договор за потребителски кредит, в който е уговорен прекомерно висок лихвен процент — Отражение на нелоялните търговски практики и на неравноправните клаузи върху действителността на договора като цяло.
 Диспозитив
 1.
 Член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че когато преценява дали сключен между продавач или доставчик и потребител договор, съдържащ една или няколко неравноправни клаузи, може да се изпълнява и без тези клаузи, сезираната юрисдикция не може да се основе единствено на евентуално благоприятните за една от страните, в случая потребителят, последици от обявяването на недействителността на съответния договор в неговата цялост. Посочената директива обаче не е пречка за държава членка да предвиди, при спазване на правото на Съюза, че сключен между продавач или доставчик и потребител договор, съдържащ една или няколко неравноправни клаузи, е недействителен в неговата цялост, когато се окаже, че това гарантира по-добра защита на потребителя.
 2.
 Търговска практика като разглежданата по делото в главното производство, състояща се в посочването в договор за кредит на по-нисък от действителния годишен процент на разходите, трябва да се окачестви като „заблуждаваща“ по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялните търговски практики“), доколкото тя подтиква или е възможно да подтикне средния потребител да вземе решение за сделка, което в противен случай не би взел. Националният съд трябва да провери дали това е така по делото в главното производство. Установяването на нелоялния характер на такава търговска практика представлява един от елементите, на които по силата на член 4, параграф 1 от Директива 93/13 компетентният съд може да основе преценката си за неравноправния характер на договорните клаузи относно цената на отпуснатия на потребителя кредит. Тази констатация обаче не се отразява непосредствено на преценката от гледна точка на член 6, параграф 1 от Директива 93/13 на действителността на сключения договор за кредит.
 (1) ОВ C 328, 04.12.2010 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/32
 Жалба, подадена на 20 ноември 2013 г. — Levi Strauss/СХВП — L&O Hunting Group (101)
 (Дело T-604/13)
 2014/C 24/58
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Levi Strauss & Co. (Сан Франциско, Съединени щати) (представители: адв. V. von Bomhard и адв. J. Schmitt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: L&O Hunting Group GmbH (Исни им Алгой, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 септември 2013 г., постановено по преписка R 1538/2012-2,
 —
 да осъди ответника и встъпилата страна, в случай че има такава, да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „101“ за стоки от класове 13, 25 и 28 — заявка за марка на Общността No 9 446 634
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „501“ за стоки от класове 16, 18 и 25, регистрирана като марка на Общността под No 26 708
 Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/39
 Жалба, подадена на 23 септември 2010 г. — Chatzidoukakis/Комисия
 (Дело F-84/10)
 ()
 2011/C 13/76
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Efstratios Chatzidoukakis (Schrassig, Люксембург) (представител: V. Christianos, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията да намали предоставената на жалбоподателя надбавка за обучение поради това, че неговият син получава финансова помощ от държава членка под формата на стипендия и заем.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени: 1) решението за намаляване на изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“, което следва от фиша за заплата за февруари 2010 г., както и въпросният фиш за заплата, доколкото намалява отчасти „надбавката за обучение“; 2) решението на Комисията от 26 февруари 2010 г. относно намаляването на изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“ и удържането на сумата от 375 EUR от тази надбавка, която удръжка се съдържа във фиша за заплата за март 2010 г.; 3) фишът за заплата за март 2010 г., в който се намалява изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“ и се удържа с обратно действие сумата от 375 EUR; 4) фишовете за заплата за месеците април-август 2010 г., доколкото съдържат частично намаление на „надбавката за обучение“; 5) решението на Комисията от 9 юли 2010 г., с което изрично се отхвърля жалбата;
 —
 Да се възстановят на жалбоподателя всички удържани суми заедно с лихвите;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/13
 Решение на Съда (седми състав) от 29 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Франция
 (Дело C-423/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Управление на отпадъците - Директиви 75/442/ЕИО и 1999/31/ЕО - Незаконни или неконтролирани депа за отпадъци)
 (2007/C 96/21)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Caeiros и M. Konstantinidis)
 Ответник: Република Франция (представители: G. de Bergues и O. Christmann)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 4, 8 и 9 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), така като изменена от Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година за изменение на Директива 75/442/ЕИО относно отпадъците (ОВ L 78, стр. 32) и на член 14, буква а), б) и в) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, стр. 1) — Липса на необходими мерки за затваряне или саниране на незаконните или неконтролирани депа за отпадъци.
 Диспозитив
 1)
 Като не е приела всички необходими мерки, за да осигури спазването на членове 4, 8 и 9 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, така като изменена от Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година и на член 14, буква а), б) и в) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, Република Франция не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея по силата на тези разпоредби.
 2)
 Осъжда Република Франция да заплати разноските.
 (1) ОВ C 48, 25.2.2006 г.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/61
 Жалба, подадена на 3 ноември 2014 г. — ZZ/ЕСВД
 (Дело F-129/14)
 (2015/C 007/79)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke, avocats)
 Ответник: Европейската служба за външна дейност (ЕСВД)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ЕСВД за освобождаване от длъжност на жалбоподателя, без намаляване на пенсионните му права.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ЕСВД от 16 януари 2014 г. за освобождаване от длъжност на жалбоподателя, без намаляване на пенсионните му права;
 —
 да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


text:
 26.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/8
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 15 май 2013 година
 по дело E-12/12
 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Неизпълнение на задължения от страна по Споразумението — Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета)
 2013/C 277/06
 По дело Е-12/12 Надзорният орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСК за постановяване, че с неприемането на или с неуведомяването в предвидения срок на Надзорния орган на ЕАСТ относно мерките, необходими за транспонирането в националното си законодателство на акта, посочен в точка 7з от приложение XIX към Споразумението за Европейското икономическо пространство, а именно Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета, адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 27 от директивата и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП Съдът в състав: Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдия, излезе с решение на 15 май 2013 г., чийто диспозитив постановява:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че като не е приела или не е уведомила Надзорния орган в предвидения срок за мерките, необходими за транспонирането в своето законодателство на акта, посочен в точка 7з от приложение XIX към Споразумението за Европейското икономическо пространство, а именно Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета, адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 27 от директивата и член 7 от Споразумението за ЕИП.
 2.
 Нарежда на Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/46
 Определение на Общия съд от 24 юни 2015 г. — Wm. Wrigley Jr./СХВП (Extra)
 (Дело T-553/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „Extra“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
 (2015/C 311/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Delaware Съединени американски щати) (представители: M. Kinkeldey, S. Brandstätter и C. Schmitt, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 19 май 2014 г. (преписка R 218/2014-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Extra“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Wm. Wrigley Jr. Company да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 21.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 158/25
 Жалба, подадена на 29 февруари 2008 г. — Simões dos Santos/СХВП
 (Дело F-27/08)
 (2008/C 158/45)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Manuel Simões dos Santos (Аликанте, Испания) [представител: A. Creus Carreras, avocat]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар
 Предмет на производството
 Отмяна на няколко решения на Службата за хармонизация във вътрешния пазар, тъй като същите не изпълняват правилно решение по дело T-435/04, като не признават на жалбоподателя остатъка от точките, чието отнемане е отменено от Първоинстанционния съд, както и искане за заплащане на лихви за забава върху сумата, представляваща разликата със заплатата, която жалбоподателят е следвало да получи.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 3 декември 2007 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя на 8 август 2007 г. жалба, както и Решение No PERS-0l-07 относно присъждането на точки за повишаване в рамките на процедурата за повишаване за 2003 г., Решение ADM-07-17, с което се тълкува Решение ADM 03-35 относно кариерата и повишаването на длъжностните лица и срочно наетите служители, и писмо от 15 юни 2007 г., озаглавено „Definitive awarding of 2007 promotion points adopted by the Appointing Authority“,
 —
 да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателя изчислени според определения от Първоинстанционния съд лихвен процент лихви за забава върху сумата, представляваща разликата със заплатата, която жалбоподателят е следвало да получи, ако остатъкът от точките за заслуги не е бил отнет,
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.


text:
 14.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 414/5
 Решение на Съда (четвърти състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien — Австрия) — Thomas Cook Belgium NV/Thurner Hotel GmbH
 (Дело C-245/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕО) No 1896/2006 - Процедура за европейска заповед за плащане - Просрочено възражение - Член 20, параграф 2 - Искане за преглед на европейската заповед за плащане - Възражение за липса на компетентност на съда по произход - Европейска заповед за плащане, издадена неправилно с оглед на изискванията, предвидени в Регламента - Липса на „явен“ характер - Липса на „извънредни“ обстоятелства))
 (2015/C 414/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Handelsgericht Wien
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Thomas Cook Belgium NV
 Ответник: Thurner Hotel GmbH
 Диспозитив
 Член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане, изменен с Регламент (ЕС) No 936/2012 на Комисията от 4 октомври 2012 г., трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство не допуска ответник — на когото съгласно този регламент е връчена европейска заповед за плащане — да има основание да иска преглед на заповедта, като твърди, че съдът по произход неправилно е приел, че е компетентен, основавайки се на посочена от молителя във формуляра на молбата за издаване на тази заповед информация, за която се твърди, че е невярна.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/36
 Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в ’s-Hertogenbosch (Нидерландия), постъпило на 12 февруари 2015 г. — Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie
 (Дело C-63/15)
 (2015/C 138/49)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Den Haag, заседаващ в ’s-Hertogenbosch
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mehrdad Ghezelbash
 Ответник: Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie
 Преюдициални въпроси
 1)
 Какъв е обхватът на член 27 от Регламент No 604/2013 (1), евентуално във връзка със съображение 19 от този регламент?
 Следва ли да се приеме, че на основание на този член в случай като настоящия — в който едва след положителния отговор на искането за поемане на отговорността да бъде разгледана молба за предоставяне на убежище чужденецът се запознава с това искане и представя доказателства, които биха могли да дадат основание да се смята, че компетентна да разгледа молбата за предоставяне на убежище е не замолената държава членка, а молещата държава членка, като впоследствие молещата държава членка нито проверява, нито представя тези документи на замолената държава членка — търсещото убежище лице разполага с (ефективни) способи за правна за защита, които му позволяват да обжалва или да иска преразглеждане на критериите за определяне на компетентната държава, посочени в глава III Регламент No 604/2013?
 2)
 В случай че чужденецът по принцип не може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка нито на основание на Регламент No 604/2013, нито на основание на Регламент No 343/2003 (2), когато замолената държава членка е дала положителен отговор на искане за поемане на отговорност, следва ли да се приеме за правилно становището на ответника, че изключение от този принцип е възможно единствено в положения, свързани със семейството по смисъла на член 7 от Регламент No 604/2013, или е възможно да има други особени факти и обстоятелства, поради които чужденецът може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка?
 3)
 Ако отговорът на втория въпрос е в смисъл, че наред с положенията, свързани със семейството, е възможно чужденецът може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка и предвид наличието на други обстоятелства, възможно ли е фактите и обстоятелствата, описани в точка 12 от настоящото решение, да представляват такива особени факти и обстоятелства?
 (1) Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, стр. 31).
 (2) Регламент (ЕО) No 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 107, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56).


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/7
 Решение на Съда (втори състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Bayerisches Verwaltungsgericht München — Германия) — Andre Lawrence Shepherd/Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-472/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Убежище - Директива 2004/83/ЕО - Член 9, параграф 2, букви б), в) и д) - Минимални стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или на лицата без гражданство като бежанци - Условия за получаване на статут на бежанец - Действия на преследване - Съдебно преследване и наказване на лице от състава на въоръжените сили на Съединените щати, отказало да служи в Ирак))
 (2015/C 138/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bayerisches Verwaltungsgericht München
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Andre Lawrence Shepherd
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 Диспозитив
 1)
 Разпоредбите на член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, трябва да се тълкуват в смисъл:
 —
 че те обхващат целия военен личен състав, включително логистичния или помощния персонал,
 —
 че те се отнасят до положение, в което самата изпълнявана военна служба би предполагала, в определен конфликт, да се извършват военни престъпления, включително положения, в които търсещият убежище участва само косвено в извършването на такива престъпления, при положение че при упражняването на своите функции той предоставя с разумна правдоподобност необходима подкрепа за подготовката или за изпълнението на същите,
 —
 че те не се отнасят изключително до положения, в които е установено, че вече са извършвани военни престъпления или могат да са от компетентността на Международния наказателен съд, но и до тези, в които търсещият убежище е в състояние да установи, че е много вероятно да бъдат извършени такива престъпления,
 —
 че преценката на фактите, която само националните органи извършват под контрола на съда, за да квалифицират положението на разглежданата служба, трябва да се основава на съвкупност от улики, която е от естество да установи, с оглед на всички разглеждани обстоятелства, и по-конкретно на относимите факти, свързани със страната на произход в момента на вземането на решение по молбата, както и личния статут и личното положение на молителя, че положението на службата прави правдоподобно извършването на твърдените военни престъпления,
 —
 че обстоятелствата, че военна намеса е била започната по силата на мандат от Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации или въз основа на консенсус на международната общност, и че провеждащата операциите държава или държави преследват военните престъпления, трябва да бъдат взети предвид при преценката, която националните органи извършват, и
 —
 че отказът да изпълнява военната служба, трябва да е единственото средство, позволяващо на търсещия убежище да избегне участието в твърдените военни престъпления, и че вследствие на това, ако той се е въздържал да премине процедура по общия ред за отказ от военна служба, такова обстоятелство изключва всякаква закрила по член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2004/83, освен ако посоченият молител докаже, че не е имал достъп до никаква процедура от такова естество в неговото конкретно положение.
 2)
 Разпоредбите на член 9, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83 следва да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като тези в делото по главното производство не изглежда евентуалните мерки по отношение на лице от състава на въоръжените сили, поради неговия отказ да изпълнява службата си, като например налагане на наказание лишаване от свобода или уволнение от армията, да могат да се считат, от гледна точка на законното упражняване от съответната държава на правото ѝ да поддържа въоръжена сила, за толкова несъразмерни или дискриминационни, че да бъдат включени сред актовете на преследване, визирани в тези разпоредби. Това обаче следва да бъде проверено от националните органи.
 (1) ОВ C 336, 16.11.2013 г.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/6
 Решение на Съда (голям състав) от 19 юли 2012 г. — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc./Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Европейска комисия и Европейска комисия/Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
 (Съединени дела C-628/10 P и C-14/11 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картели - Испански пазар на изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Нарушение на член 81 ЕО - Отговорност на дружествата майки за неправомерното поведение на техните дъщерни дружества - Презумпция за невиновност - Право на защита - Задължение за мотивиране - Равно третиране)
 2012/C 295/08
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (представители: M. Odriozola Alén и A. João Vide, abogados)
 Други страни в производството: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier и R. Sauer)
 и
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier и R. Sauer)
 Други страни в производството: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (представители: M. Odriozola Alén и A. João Vide, abogados)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 27 октомври 2010 г. — Решение по дело Alliance One International и др./Комисия (T-24/05), с което Общият съд отхвърля, по отношение на Alliance One International, Inc. и на Standard Commercial Tobacco Co. Inc., жалбата за отмяна на Решение C(2004) 4030 на Комисията от 20 октомври 2004 г. относно производство по прилагане на член 81 от Договора за ЕО (преписка COMP/C.38.238/B.2 — Сектор на суровия тютюн в Испания) във връзка с картел за определянето на плащаните на производителите цени и на изкупуваните от тях количества на испанския пазар на суров тютюн
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Alliance One International Inc. и Standard Commercial Tobacco Co. Inc. понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия, свързани с производството по обжалване по дело C-628/10 P.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Alliance One International Inc., на Standard Commercial Tobacco Co. Inc. и на Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, свързани с производството по обжалване по дело C-14/11 P.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г.
 ОВ C 80, 12.3.2011 г.


text:
 10.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/9
 Решение на Общия съд от 4 юли 2013 г. — Laboratoires CTRS/Комисия
 (Дело T-301/12) (1)
 (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Заявление за издаване на разрешение за търговия за лекарствения продукт за хуманна употреба „Orphacol“ - Решение за отказ на Комисията - Регламент (ЕО) No 726/2004 - Директива 2001/83/ЕО - Утвърдено лечебно приложение - Изключителни обстоятелства)
 2013/C 233/16
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Laboratoires CTRS (Булон-Биянкур, Франция) (представители: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley и M. Barnden, solicitors)
 Ответник: Европейска комисия (представители: E. White, M. Šimerdová и L. Banciella)
 Встъпили страни, подпомагащи жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek и D. Hadroušek); Кралство Дания (представители: V. Pasternak Jørgensen и C. Thorning); Френска република (представители: D. Colas, F. Gloaguen и S. Menez); Република Австрия (представители: C. Pesendorfer и A. Posch); Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer, впоследствие C. Murrel и накрая L. Christie, подпомагани от J. Holmes, barrister)
 Встъпила страна, подпомагаща ответника: Република Полша (представители: първоначално B. Majczyna и M. Szpunar, впоследствие B. Majczyna)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение за изпълнение C(2012) 3306 окончателен на Комисията от 25 май 2012 година, с което е отказано издаването на разрешение за търговия на основание Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета за лекарствения продукт-сирак за хуманна употреба „Orphacol — Холева киселина“
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение за изпълнение C(2012) 3306 окончателен на Комисията от 25 май 2012 година за отказ за издаване на разрешение за търговия на жалбоподателя за лекарствения продукт сирак за хуманна употреба „Orphacol — Холева киселина“ на основание Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета.
 2.
 Европейската комисия понася собствените си разноски и тези на Laboratoires CTRS.
 3.
 Чешката република, Кралство Дания, Френската република, Република Австрия, Република Полша и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят собствените си разноски.
 (1) ОВ C 250, 18.8.2012 г.


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/9
 Жалба, подадена на 28 август 2012 г. — Федерална република Германия/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-399/12)
 2012/C 343/11
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: N. Graf Vitzthum и T. Henze)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на Съвета от 18 юни 2012 г. (1),
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си Федерална република Германия оспорва решението на Съвета от 18 юни 2012 г.„за установяване на позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз по отношение на определени резолюции, които трябва да бъдат гласуват в рамките на Международната организация по лозата и виното (OIV)“.
 Според федералното правителство в решението неправилно е посочено като правно основание член 218, параграф 9 ДФЕС. От една страна, член 218, параграф 9 ДФЕС се отнасял изключително до приемане на позиции на Съюза в органи, които са създадени с международни споразумения, по които Съюзът е член. За разлика от това обаче член 218, параграф 9 ДФЕС не намирал никакво приложение по отношение на представителството на държавите членки в органи на международни организации, в които държавите членки участват само чрез международни договори. От друга страна, член 218, параграф 9 ДФЕС обхващал само „актове с правно действие“, т.е. обвързващи международни актове. При резолюциите на OIV обаче не ставало въпрос за такива правни актове.
 Освен това не можело да се установи друго правно основание на решението на Съвета.
 (1) Документ No 11436/12 на Съвета „за установяване на позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз по отношение на определени резолюции, които трябва да бъдат гласувани в рамките на Международната организация по лозата и виното (OIV)“.


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/43
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 юни 2009 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-369/05) (1)
 (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Изключени от общностното финансиране разходи - Помощи за преструктурирането и конверсията в сектор вино - Помощи за подобряване на производството и пускането в продажба на меда - Понятие за понесена загуба на приходи вследствие изпълнението на плана - Член 13, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 1493/1999 - Понятие за интервенция с цел стабилизиране на земеделските пазари - Член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1258/1999)
 2009/C 180/78
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: F. Jimeno Fernández)
 Предмет
 Жалба за частична отмяна на решение 2005/555/ЕО на Комисията от 15 юли 2005 г., с което се изключват от общностното финансиране някои разходи, извършени от държавите-членки на основание Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 188, стр. 36) в частта, в която то изключва някои разходи, направени от Кралство Испания в сектори вино и мед.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 296, 26.11.2005 г.