text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/6
 Решение на Съда (първи състав) от 1 октомври 2009г. (преюдициално запитване от Raad van State, Нидерландия) — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie/Woningstichting Sint Servatius
 (Дело C-567/07) (1)
 (Свободно движение на капитали - Член 56 ЕО - Ограничения - Обосновка - Жилищна политика - Услуги от общ икономически интерес)
 2009/C 282/09
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Minister voor Wonen, Wijken en Integratie
 Ответник: Woningstichting Sint Servatius
 Предмет
 Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на членове 56 ЕО, 58 ЕО, член 86, параграф 2 ЕО и членове 87 ЕО и 88 ЕО — Национално законодателство, което забранява, поради липсата на предварително разрешение от съответния министър, упражняването на трансгранична дейност от предприятие, което съгласно закона има за задача да участва в жилищната политика на съответната държава членка — Жилищна политика и обществен интерес
 Диспозитив
 Член 56 ЕО трябва да бъде тълкуван в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която за упражняването на трансгранична дейност от одобрени организации в областта на жилищното настаняване по смисъла на член 70, параграф 1 от Закона за жилищното настаняване (Woningwet) изисква да бъде получено предварително административно разрешение, доколкото такава правна уредба не е основана на обективни, недискриминационни и предварително известни критерии, които са в състояние в достатъчна степен да регламентират упражняването на правото на преценка от страна на националните органи, което запитващата юрисдикция трябва да провери.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/5
 Решение на Съда (пети състав) от 24 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunal Tributário de Lisboa — Португалия) — SECIL — Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública
 (Дело C-464/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Членове 63—65 ДФЕС - Споразумение за асоцииране ЕО—Тунис - Членове 31, 34 и 89 - Споразумение за асоцииране ЕО—Ливан - Членове 31, 33 и 85 - Корпоративен данък за юридическите лица - Дивиденти от дружество, установено в държавата членка на дружеството получател - Дивиденти от дружество, установено в трета държава, която е страна по споразумението за асоцииране - Различно третиране - Ограничаване - Обосноваване - Ефективност на данъчния контрол - Възможност за позоваване на член 64 ДФЕС при наличие на споразумения за асоцииране ЕО—Тунис и ЕО—Ливан))
 (2017/C 030/05)
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Tributário de Lisboa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SECIL — Companhia Geral de Cal e Cimento SA
 Ответник: Fazenda Pública
 Диспозитив
 1)
 Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че:
 —
 дружество, установено в Португалия, което получава дивиденти от дружества, установени съответно в Тунис и в Ливан, може да се позове на член 63 ДФЕС, за да оспори данъчното третиране на посочените дивиденти в същата държава членка, основано на правна уредба, която няма за цел да се прилага само в случаите, когато получаващото дивидентите дружество упражнява решаващо влияние върху разпределящото дивидентите дружество,
 —
 правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която дружество, местно лице за държава членка, може напълно или частично да приспадне от данъчната си основа дивидентите, които е получило от дружество, местно лице за същата държава членка, но не може да ги приспадне, когато разпределящото дивидентите дружество е местно лице за трета държава, представлява ограничение на движението на капитали между държавите членки и третите държави, което по принцип е забранено от член 63 ДФЕС,
 —
 отказът да се допусне пълно или частично приспадане от данъчната основа на получените дивиденти съгласно член 46, параграфи 1 и 8 от Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Coletivas (Кодекса за корпоративно подоходно облагане) в редакцията му, в сила през 2009 г., може да се обоснове с императивни съображения от общ интерес, изведени от необходимостта да се гарантира ефикасността на данъчния контрол, когато данъчните органи на държавата членка, за която получаващото дивидентите дружество е местно лице, нямат възможност да получат информация от третата държава, за която разпределящото тези дивиденти дружество е местно лице, за да проверят дали е изпълнено условието относно данъчното облагане на последното дружество,
 —
 отказът да се допусне частично приспадане по член 46, параграф 11 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане, в споменатата му редакция, не може да се обоснове с императивни съображения от общ интерес, изведени от необходимостта да се гарантира ефикасността на данъчния контрол, ако посочената разпоредба е приложима в случаи, когато не може да се провери дали разпределящото дивидентите дружество подлежи на облагане в държавата, за която то е местно лице, като запитващата юрисдикция следва да установи дали случаят е такъв.
 2)
 Член 64, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 доколкото не е изменило правната уредба на данъчното третиране на дивидентите с произход от Тунис и Ливан, приемането на режима на данъчни предимства за инвестиции с договорен характер по член 41, параграф 5, буква b) от Estatuto dos Benefícios Fiscais (Правилникът за данъчните предимства), в редакцията му, в сила през 2009 г., и на режима на дивидентите с произход от африкански страни с официален език португалски и от Източен Тимор по член 42 от посочения правилник не е засегнало квалифицирането като съществуващо ограничение на изключването на възможността за пълно или частично приспадане на дивидентите, платени от установени в тези трети държави дружества,
 —
 държава членка се отказва от възможността по член 64, параграф 1 ДФЕС, ако, без формално да отмени или измени съществуващата правна уредба, сключи международно споразумение, като например споразумение за асоцииране, една от разпоредбите с директен ефект на което предвижда либерализиране на категория капитали по член 64, параграф 1, като предвид значението му за възможността за позоваване на член 64, параграф 1 ДФЕС, такова изменение на правната уредба трябва да се разглежда като равнозначно на въвеждане на нова правна уредба, основана на различна от съществуващата правна уредба логика.
 3)
 Член 34, параграф 1 от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Тунис, от друга страна, подписано в Брюксел на 17 юли 1995 г. и одобрено от името на Европейската общност и на Европейската общност за въглища и стомана с Решение 98/238/ЕО, ЕОВС на Съвета и Комисията от 26 януари 1998 г., трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 има директен ефект и в случай като разглеждания в главното производство — при който дружество, местно лице за Португалия, получава от дружество, местно лице за Тунис, дивиденти от пряката инвестиция, която е направило в разпределящото дивидентите дружество — може да послужи като основание за оспорване на предвиденото за тези дивиденти в Португалия данъчно третиране,
 —
 правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която дружество, местно лице за държава членка, може напълно или частично да приспадне от данъчната си основа получени дивиденти, когато те са му разпределени от дружество, местно за същата държава членка лице, но не и когато разпределящото дивидентите дружество е местно лице за Тунис, представлява ограничение на свободното движение на капитали, което член 34, параграф 1 от посоченото споразумение принципно забранява за преките инвестиции, и в частност за репатрирането на произтичащите от тях доходи,
 —
 член 89 от посоченото споразумение не ограничава действието на тази разпоредба в случай като разглеждания в главното производство,
 —
 отказът да се допусне пълно или частично приспадане на получени дивиденти от данъчната основа на получаващото ги дружество съгласно член 46, параграфи 1 и 8 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане в редакцията му, в сила през 2009 г., може да се обоснове с императивни съображения от общ интерес, изведени от необходимостта да се осигури ефикасност на данъчния контрол, когато данъчните органи на държавата членка, за която получаващото дивидентите дружество е местно лице, нямат възможност да получат информация от Република Тунис — държавата, за която разпределящото тези дивиденти дружество е местно лице, за да проверят дали е изпълнено условието относно данъчното облагане на разпределящото дивидентите дружество,
 —
 отказът да се допусне такова частично приспадане съгласно член 46, параграф 11 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане в посочената му редакция не може да се обоснове с императивни съображения от общ интерес, изведени от необходимостта да се осигури ефикасност на данъчния контрол, когато тази разпоредба е приложима в случаи, при които не може да се провери дали разпределящото дивидентите дружество подлежи на данъчно облагане в Тунис — държавата, за която то е местно лице, като запитващата юрисдикция следва да установи дали случаят е такъв.
 4)
 Член 31 от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Република Ливан, от друга страна, подписано в Люксембург на 17 юни 2002 г. и одобрено от името на Европейската общност с Решение 2006/356/ЕО на Съвета от 14 февруари 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 има директен ефект,
 —
 случай като разглеждания в главното производство, който се отнася до данъчното третиране на дивиденти от преки инвестиции, направени в Ливан от местно за Португалия лице, попада в хипотезата на член 33, параграф 2 от посоченото споразумение, като следователно член 33, параграф 1 от споменатото споразумение допуска в случая позоваване на член 31 от последното,
 —
 правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която дружество, местно лице за държава членка, може напълно или частично да приспадне от данъчната си основа получени дивиденти, когато те са му разпределени от дружество, местно за същата държава членка лице, но не и когато разпределящото дивидентите дружество е местно за Ливан лице, представлява ограничение на свободното движение на капитали, което принципно е забранено от член 31 от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Република Ливан, от друга страна,
 —
 действието на тази разпоредба в случай като разглеждания в главното производство не се ограничава с член 85 от посоченото споразумение,
 —
 отказът да се допусне пълно или частично приспадане на получените дивиденти от данъчната основа на получаващото ги дружество съгласно член 46, параграфи 1 и 8 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане в редакцията му, в сила през 2009 г., може да се обоснове с императивни съображения от общ интерес, изведени от необходимостта да се осигури ефикасност на данъчния контрол, когато данъчните органи на държавата членка, за която получаващото дивидентите дружество е местно лице, нямат възможност да получат информация от Република Ливан — държавата, за която разпределящото тези дивиденти дружество е местно лице, за да проверят дали е изпълнено условието относно данъчното облагане на разпределящото дивидентите дружество,
 —
 отказът да се допусне такова частично приспадане по член 46, параграф 11 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане в споменатата редакция не може да се обоснове с императивни съображения от общ интерес, изведени от необходимостта да се осигури ефикасност на данъчния контрол, когато тази разпоредба е приложима в случаи, при които не може да се провери дали разпределящото дивидентите дружество подлежи на данъчно облагане в Ливан — държавата, за която то е местно лице, като запитващата юрисдикция следва да установи дали случаят е такъв.
 5)
 По отношение на последиците за разглеждания в главното производство случай от тълкуването на членове 63—65 ДФЕС, на Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Тунис, от друга страна, и на Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Република Ливан, от друга страна:
 —
 когато органите на държавата членка, за която получаващото дивидентите дружество е местно лице, могат да получат от Република Тунис — държавата, за която разпределящото дивидентите дружество е местно лице, информация, позволяваща им да проверят дали е изпълнено условието относно данъчното облагане на разпределящото дивидентите дружество, членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС, както и член 34, параграф 1 от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Тунис, от друга страна, не допускат отказ да се допусне пълно или частично приспадане от данъчната основа на получаващото разпределените дивиденти дружество съгласно член 46, параграф 1 или член 46, параграф 8 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане в редакцията му, в сила през 2009 г., като в това отношение Португалската република не може да се позове на член 64, параграф 1 ДФЕС,
 —
 членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС, както и член 34, параграф 1 от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Република Тунис, от друга страна, и член 31 от Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Република Ливан, от друга страна, не допускат отказ да се допусне частично приспадане на получените дивиденти от данъчната основа на получаващото ги дружество съгласно член 46, параграф 11 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане в споменатата му редакция, когато тази разпоредба е приложима в случаи, при които не може да се провери дали разпределящите дивидентите дружества подлежат на данъчно облагане в Тунис и в Ливан — държавите, за които тези дружества са местни лица, като запитващата юрисдикция следва да установи дали случаят е такъв, без Португалската република да може в това отношение да се позове на член 64, параграф 1 ДФЕС,
 —
 сумите, събрани в нарушение на правото на Съюза, трябва да се върнат с лихва на данъчнозадълженото лице.
 (1) ОВ C 34, 2.2.2015 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/57
 Жалба, подадена на 16 февруари 2010 г. — Bell & Ross/СХВП — Klockgrossisten i Norden (Изображение на часовник)
 (Дело T-80/10)
 2010/C 113/88
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bell & Ross BV (Zoetermeer, Нидерландия) (представител: S. Guerlain, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Klockgrossisten i Norden AB (Upplands Väsby, Швеция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на трети апелативен състав от 9 декември 2009 г. по преписка R 1285/2008-3, съобщено на 16 декември 2009 г. на представителите на дружество BELL & ROSS BV, относно:
 —
 нарушение на разпоредбите на член 91 от Регламент No 6/2002 на Съвета относно промишления дизайн на Общността;
 —
 нарушение на разпоредбите на членове 63 и 57 от Регламент No 6/2002 на Съвета относно промишления дизайн на Общността и член 6 от Европейската конвенция за правата на човека;
 —
 нарушение на разпоредбите на член 6 от Регламент No 6/2002 на Съвета относно промишления дизайн на Общността;
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Промишлен дизайн на общността No 342 951 (часовници)
 Притежател на промишления дизайн на Общността: Жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: Klockgrossisten i Norden AB
 Решение на отдела по заличаването: Обявява промишления дизайн на Общността за недействителен
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на членове 6, 63, 57 и 91 от Регламент (ЕО) No 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/24
 Жалба, подадена на 24 май 2012 г. — National Trust for Scotland/СХВП — Comhairle na Eilean Siar (ST KILDA)
 (Дело T-222/12)
 2012/C 227/41
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: National Trust for Scotland (Единбург, Обединеното кралство) (представител: J. MacKenzie, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Comhairle na Eilean Siar (Isle of Lewis, Обединеното кралство)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 26 март 2012 г. по преписка R 310/2011-4 и да се откаже регистрацията, и
 —
 СХВП и встъпилите в настоящото производство страни да понесат направените от тях разноски и да заплатят тези, направени от жалбоподателя в настоящото производство и в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ST KILDA“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 39, 41 и 43 — заявка за регистрация на марка на Общността No 8 283 871.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: основания, предвидени в член 8, параграф 4 от Регламент No 207/2009 на Съвета, и по-специално нерегистрирана марка, защитена в Обединеното кралство, както и писмени бележки на трети лица по член 40 от Регламент No 207/2009 на Съвета.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009 на Съвета,
 —
 нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/20
 Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts Hamburg (Германия) на 1 декември 2009 г. — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Дело C-485/09)
 2010/C 37/22
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Viamex Agrar Handels GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Преюдициални въпроси
 1.
 Прилага ли се точка 48.5 от глава VII от приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (1) в редакцията на Директива 95/29/ЕО на Съвета от 29 юни 1995 година за изменение на Директива 91/628/ЕИО за защита на животните по време на транспорт (2) към железопътния превоз?
 2.
 Длъжен ли е съдът, когато е сезиран със случай, при който нарушението на Директива 91/628/ЕИО не е довело до смъртта на животното, да разгледа по принцип дали компетентният орган на държавата членка е приложил член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от рода на едрия рогат добитък по време на транспорт (3) в съответствие с принципа на пропорционалността?
 (1) ОВ L 340, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 182.
 (2) ОВ L 148, стр. 52; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 17, стр. 120.
 (3) ОВ L 82, стр. 19.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/3
 Решение на Съда (първи състав) от 29 октомври 2015 г. — Европейска комисия/ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias
 (Дело C-78/14 P) (1)
 ((Обжалване - Арбитражна клауза - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) - Договори относно финансовата помощ на Европейския съюз, предоставена за проектите „Perform“ и „Oasis“ - Нередности, установени при одити по други проекти - Решение на Комисията да спре възстановяването на сумите, авансово платени от бенефициера - Допустими разходи - Изопачаване на доказателства от преписката))
 (2015/C 429/03)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou, B. Conte и R. Lyal)
 Друга страна в производството: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (представители: V. Christianos и S. Paliou, dikigoroi)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 102, 7.4.2014 г.


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/63
 Жалба, подадена на 9 април 2009 г. — Esneau-Kappé/Европол
 (Дело F-42/09)
 2009/C 180/116
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Anne Esneau-Kappé (Хага, Нидерландия) (представители: P. de Casparis и D. Dane, avocats)
 Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 12 юни 2008 г., с което ответникът е посочил на жалбоподателя, че не може да му предложи постоянно назначение, както и решението, постановено по жалба на 7 януари 2009 г., с което изложените от жалбоподателя твърдения за нарушения срещу решението от 12 юни 2008 г. се приемат за неоснователни,
 —
 да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/4
 Жалба, подадена на 11 декември 2012 г. от Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV срещу Решение на Общия съд (шести състав), постановено от 27 септември 2012 г. по дело T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV/Европейска комисия
 (Дело C-581/12 P)
 2013/C 55/06
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV (представители: D.W. Hull, Solicitor, G. Berrisch, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да i) отмени член 2 i) от обжалваното решение (1) в частта, в която се налага глоба на жалбоподателите или ii) да намали размера на наложената на жалбоподателите глоба, или iii) да върне делото за ново разглеждане на Общия съд и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски за производството по настоящата жалба и пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 С решение от 27 септември 2012 г. (наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), Общият съд потвърждава решението на Комисията от 13 септември 2006 г., с което налага солидарно на Kuwait Petroleum Corporation (наричано по-нататък „KPC“), Kuwait Petroleum International Limited (наричано по-нататък „KPI“) и на Kuwait Petroleum (Nederland) BV (наричано по-нататък „KPN“) (KPC, KPI, и KPN са наричани по-нататък общо „жалбоподателите“) глоба в размер на 16 632 милиона евро за нарушение на член 81 ЕО, изразяващо се в определяне на цените на нидерландския пазар на битум. Всички посочени по-горе жалбоподатели искат или отмяна на обжалваното съдебно решение в частта, с която се налага глоба, намаляване на глобата или връщане на делото на Общия съд, на следните основания:
 1.
 Обжалваното съдебно решение следва да се отмени в частта, в която се налага глоба или, при условията на евентуалност, да бъде върнато на Общия съд, тъй като е опорочено от грешка при прилагане на правото, поради неправилно тълкуване на Общият съд на последния параграф от точка 23 б) от Известието относно сътрудничеството от 2002 г., в който е предвидено, че когато лицето, което иска да бъде освободено от глоба или нейният размер да бъде намален „предостави доказателства за до този момент неизвестни на Комисията факти, които имат пряко отношение към тежестта или продължителността на евентуалния картел“[неофициален превод], Комисията може да не вземе предвид тези факти при определяне на размера на глобата на предприятието, представило доказателствата. Общият съд приел, че факт е „неизвестен“ на Комисията, само ако Комисията не знае нищо за този факт. По този начин, дори Комисията да има само много обща представа за съществуването на картел, но не и пряко доказателство, което ще позволи да се докажат свързаните с картела факти, лицето, което иска освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер, няма да може да се ползва от предвиденото в последния параграф на точка 23 б) освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер. Жалбоподателите твърдят, че това тълкуване на този параграф е прекалено стеснително и неправилно от правна страна.
 2.
 Обжалваното съдебно решение е опорочено от грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд не оценил правилно представените от жалбоподателите доказателства, преди да заключи, че представените от другите страни доказателства намаляват значението на доказателството, представено на Комисията от KPN с оглед на искането му за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер. Общият съд не могъл да направи този извод без да разгледа представеното от KPN доказателство и да го сравни с представените от другите страни доказателства, което той дори не се опитал да направи.
 (1) Решение C(2006) 4090 окончателен на Комисията относно процедура по член 81 [ЕО] (преписка COMP/F/38.456 — Битум (Нидерландия), ОВ L 196, 2007 г., стр. 40.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/39
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 май 2011 г. — Missir Mamachi di Lusignano/Комисия
 (Дело F-50/09) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Иск за обезщетение - Правило за съответствие между искане, административна жалба и иск за обезщетение - Състезателност на производството - Използване пред съд на поверителен документ, класифициран „Restreint UE“ - Извъндоговорна отговорност на институциите - Виновна отговорност - Причинно-следствена връзка - Множество причини за настъпване на вредата - Действие на трето лице - Невиновна отговорност - Задължение за съдействие - Задължение за институцията да осигури охрана на персонала си - Убийство на длъжностно лице и съпругата му от трето лице - Загуба на възможност за оцеляване)
 2011/C 232/66
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Белгия) (представители: F. Di Gianni, R. Antonini и N. Sibona, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Pignataro, B. Eggers и D. Martin)
 Предмет
 Искане за осъждане на ответника да заплати сума като обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателя вследствие убийството на неговия син, бивше длъжностно лице
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Извлеченията от документа от 2006 г. за нормите и критериите за сигурност, изпратени от Европейската комисия на Съда на публичната служба в хода на производството, да бъдат върнати незабавно на Европейската комисия в запечатан плик с гриф „Restreint UE“.
 3.
 Европейската комисия понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 167, 18.7.2009 г., стр. 27.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/55
 Жалба, подадена на 29 май 2017 г. — Air Canada/Комисия
 (Дело T-326/17)
 (2017/C 239/68)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Air Canada (Сен-Лоран, Квебек, Канада) (представители: T. Soames, G. Bakker и I.-Z. Prodromou-Stamoudi, адвокати, и J. Joshua, barrister)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло или отчасти Решение C(2017) 1742 окончателен на Комисията от 17 март 2017 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело AT.39258 — Въздушен превоз на товари) в частта относно жалбоподателя,
 —
 да отмени или, при условията на евентуалност, да намали размера на наложената глоба,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.
 1.
 С първото основание се твърди нарушение на правото на защита, на правото на изслушване и съществено процесуално нарушение.
 Според жалбоподателя в изложението на възраженията Европейската комисия не представила всичките си твърдения по случая, които за първи път били формулирани в обжалваното решение, с което попречила на жалбоподателя да се защити по отправените обвинения, което е достатъчно основание за отмяна на обжалваното решение в неговата цялост.
 2.
 С второто основание се твърди нарушение на правото на защита, липса на мотиви и съществено процесуално нарушение.
 Според жалбоподателя Европейската комисия нарушила правото на защита на жалбоподателя, като не i) предоставила никакви или поне достатъчни мотиви в подкрепа на констатацията за единно продължено нарушение по всички маршрути; ii) определила естеството и обхвата на твърдяното нарушение или нарушения с изискваната съгласно уредбата прецизност; iii) отстранила присъщото противоречие между наличието на единно продължено нарушение и четири отделни нарушения, довело до отмяна на Решение C (2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 г., като посочените точки са достатъчно основание за отмяна на обжалваното решение в неговата цялост.
 3.
 С третото основание се твърди явна грешка в преценката и явна грешка при прилагане на правото във връзка с невъзможността на превозвачи извън ЕС/ЕИП да извършват дейност по вътрешноевропейски маршрути.
 Жалбоподателят сочи, че Европейската комисия i) неправилно установила в член 1, параграфи 1 и 4 от обжалваното решение, че жалбоподателят е участвал в нарушение или нарушения по маршрути в рамките на ЕИП и между летища в рамките на ЕС и летища в Швейцария, на които нямал право да предоставя услуги по въздушен превоз на товари; ii) пренебрегнала или не разбрала правилно международните правни режими и правните режими в ЕС, уреждащи правата на въздушно движение; iii) неправилно приложила релевантната съдебна практика, като установила, че липсват „непреодолими пречки“ жалбоподателят да предлага услуги по вътрешноевропейски маршрути, с което неправилно го квалифицирала като потенциален конкурент по посочените маршрути. Според жалбоподателя всяко едно от тези положения, както и всички те, взети в тяхната цялост, съдържат явни грешки в преценката и явни грешки при прилагане на правото, а заедно или поотделно са достатъчно основание за отмяна изцяло на обжалваното решение или, при условията на евентуалност, на член 1, параграфи 1 и 4 от него.
 4.
 С четвъртото основание се твърди явна грешка при прилагане на правото и явна фактическа грешка по отношение на компетентността.
 Жалбоподателят сочи, че обжалваното решение е опорочено от явна грешка при прилагане на правото и явна фактическа грешка, свързани с i) неправилното позоваване на напълно законни действия по маршрути в трети страни като доказателство за или елементи от състава на нарушение по вътрешноевропейски маршрути, нарушение, което е невъзможно да бъде извършено (основание за отмяна на обжалваното решение в неговата цялост); ii) неправилно твърдение за компетентност по отношение на предполагаемо съглашение относно движението в „посока навътре“ по маршрути в трети страни (основание за отмяна на обжалваното решение в неговата цялост или, при условията на евентуалност, на член 1, параграфи 2 и 3).
 5.
 С петото основание се твърди явна грешка в преценката по отношение на доказателствата срещу жалбоподателя.
 Според жалбоподателя Европейската комисия i) не приложила правилно уредбата относно единното продължено нарушение, що се отнася до доказателствата; ii) не събрала достатъчно уличаващи жалбоподателя доказателства съгласно установените изисквания, и iii) неоснователно отказала да приеме оттеглянето на заявлението на жалбоподателя за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер и не взела предвид последиците от това оттегляне относно доказателствата срещу него, като посочените точки са достатъчно основание за отмяна на обжалваното решение в неговата цялост.
 6.
 С шестото основание, съгласно първо, второ, трето, четвърто и пето основание, жалбоподателят иска от Общия съд да отмени наложената с член 3 глоба или, при условията на евентуалност, да я намали значително в съответствие с неограничената си юрисдикция съгласно член 261 ДФЕС, член 31 от Регламент 1/2003 и установената съдебна практика.


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus, Финландия) — Производство, образувано по инициатива на Nordea Pankki Suomi Oyj
 (Дело C-350/10) (1)
 (Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Член 13, Б, буква г), точки 3 и 5 - Случаи на освобождаване - Преводи и плащания - Сделки с ценни книжа - Предоставяни на финансови институции услуги за електронен обмен на съобщения)
 2011/C 298/16
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страна в главното производство
 Nordea Pankki Suomi Oyj
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 13, Б, буква г), точки 3 и 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Освобождаване на банкови сделки от облагане с ДДС — Услуги суифт за банките
 Диспозитив
 Член 13, Б, буква г), точки 3 и 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба освобождаване от облагане с данък върху добавената стойност не обхваща предоставяни на финансови институции услуги за електронен обмен на съобщения като разглежданите в главното производство.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 7.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/19
 Жалба, подадена на 23 ноември 2015 г. — Novartis/СХВП (Изображение на полумесец в черно и бяло)
 (Дело T-678/15)
 (2016/C 090/26)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: M. Zintler, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: Фигуративна марка на Общността (Изображение на полумесец в черно и бяло) — Заявка за регистрация No 13 191 036
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 23 септември 2015 г. по преписка R 89/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да постанови, че член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 не е пречка за регистриране на спорния знак (марка на Общността No 13 191 036) за стоките от клас 5, описани в заявката за регистрация,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 неправилно прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/15
 Решение на Съда (трети състав) от 22 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Josef Probst/mr.nexnet GmbH
 (Дело C-119/12) (1)
 (Електронни комуникации - Директива 2002/58/ЕО - Член 6, параграфи 2 и 5 - Обработка на лични данни - Данни за трафик, отнасящи се до изготвянето и събирането на сметката на абоната - Събиране на вземания от трето дружество - Лица, действащи под ръководството на доставчиците на публични комуникационни мрежи и публично достъпни електронни комуникационни услуги)
 2013/C 26/26
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Josef Probst
 Ответник: mr.nexnet GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 6, параграфи 2 и 5 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации, ОВ L 201, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63) — Предоставяне на данни за трафик, отнасящи се до абонати и потребители, обработени и съхранени от доставчик на публична комуникационна мрежи — Национална правна уредба, позволяваща предоставяне на такива данни на цесионер на вземане за извършени далекосъобщителни услуги при наличие на договорни разпоредби, гарантиращи поверително обработване на предоставените данни, както и възможност за всяка от страните по договора да провери дали другата страна спазва защитата на данните
 Диспозитив
 Член 6, параграфи 2 и 5 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) трябва да се тълкува в смисъл, че тя позволява на даден доставчик на публични комуникационни мрежи и публично достъпни електронни комуникационни услуги да предава данни за трафик на цесионера на неговите вземания, свързани с предоставянето на комуникационни услуги за целите на събирането на тези вземания, и на този цесионер — да обработва посочените данни, при условие, на първо място, че той действа под ръководството на доставчика на услуги, що се отнася до обработката на същите тези данни, и на второ място, че посоченият цесионер се ограничи до обработването на данните за трафика, които са необходими за събирането на отстъпените вземания.
 Независимо от квалифицирането на договора за цесия, предполага се, че цесионерът действа под ръководството на доставчика на услуги по смисъла на член 6, параграф 5 от Директива 2002/58, когато за обработката на данните за трафик той действа единствено съгласно инструкциите и под контрола на този доставчик. По-конкретно сключеният между тях договор трябва да съдържа разпоредби, които могат да гарантират законната обработка на данните за трафик от цесионера и да позволят на доставчика на услуги по всяко време да бъде сигурен, че спазването на тези разпоредби от посочения цесионер му е гарантирано.
 (1) ОВ C 174, 16.6.2012 г.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/6
 Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2008 г. — Wineke Neirinck/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-17/07 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Срочно нает служител - Договорно нает служител - Служба за инфраструктура и логистика в Брюксел (OIB) - Процедура за назначаване - Отхвърляне на кандидатура - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
 (2008/C 107/09)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Wineke Neirinck (представители: G. Vandersanden и L. Levi, avocats)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и D. Martin)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 14 ноември 2006 г. по дело Neirinck/Комисия (T-494/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля искането на жалбоподателя, от една страна, за отмяна на решенията на Комисията, с които се отхвърля кандидатурата му за длъжността юрист в сектора на политиката, свързана с недвижимото имущество, в рамките на Службата за инфраструктура и логистика в Брюксел (OIB) и се назначава друг кандидат на посочената длъжност, и, от друга страна, за заплащане на обезщетение — Понятие за правен интерес — Задължение за мотивиране — Изопачаване на доказателствата — Превратно упражняване на власт — Интерес на службата и принципи на оказване на съдействие и на добро управление
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 14 ноември 2006 г. по дело Neirinck/Комисия (T-494/04), доколкото Първоинстанционният съд отхвърля правното основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране, опорочаващо Решение на Комисията на Европейските общности от 27 април 2004 г., с което се съобщава на г-н Neirinck, че не е издържал устния изпит в процедурата за назначаване на длъжността юрист в сектора на политиката, свързана с недвижимото имущество, в рамките на Службата за инфраструктура и логистика в Брюксел като договорно нает служител.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 3)
 Отменя Решение на Комисията на Европейските общности от 27 април 2004 г., с което се съобщава на г-н Neirinck, че не е издържал устния изпит в процедурата за назначаване на длъжността юрист в сектора на политиката, свързана с недвижимото имущество, в рамките на Службата за инфраструктура и логистика в Брюксел като договорно нает служител.
 4)
 Отхвърля първоначалната жалба в останалата част.
 5)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да понесе своите съдебни разноски и да заплати изцяло съдебните разноски, направени от г-н Neirinck пред Съда на Европейските общности и пред Първоинстанционния съд на Европейските общности.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/34
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Италия) на 19 октомври 2010 г. — Наказателно производство срещу Raffaele Russo
 (Дело C-501/10)
 ()
 2010/C 346/60
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Santa Maria Capua Vetere
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Raffaele Russo
 Преюдициални въпроси
 Могат ли свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги да се ограничат от национална система, основана на ограничен брой концесии и последващи лицензии за обществена сигурност, която между другото:
 1.
 е насочена общо към защита на титулярите на концесии, предоставени по-рано въз основа на процедура за възлагане на обществена поръчка, от която незаконосъобразно са били изключени част от операторите;
 2.
 предвижда разпоредби, които гарантират фактически запазването на придобитите търговски позиции (забрана нови концесионери да разполагат своите пунктове на разстояние, по-малко от определеното, от вече съществуващи такива пунктове);
 3.
 предвижда случаи на прекратяване на концесията, включително при пряко или непряко извършване от концесионера на трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, предмет на концесията, когато се задържат значителни по размер гаранции


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/38
 Жалба, подадена на 25 ноември 2013 г. — The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie („DARJEELING collection de lingerie“)
 (Дело T-626/13)
 2014/C 45/66
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Tea Board (Калкута, Индия) (представител: A. Nordemann, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Delta Lingerie (Cachan, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 септември 2013 г., постановено по преписка R 1501/2012-2;
 —
 да осъди ответника да заплати разноските в производството.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словните елементи „Darjeeling collection de lingerie“ за класове 25, 35 и 38 — заявка за регистрация на марка на Общността No 9 468 463.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация на колективна марка на Общността No 4 325 718 за словната марка „DARJEELING“ за стоки от клас 30; регистрация на колективна марка на Общността No 8 674 327 за фигуративната марка, съдържаща словния елемент „DARJEELING“.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/46
 Жалба, подадена на 25 август 2008 г. — Pannon Hőerőmű Zrt./Комисия
 (Дело T-352/08)
 (2008/C 285/85)
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Pannon Hőerőmű Energiatermelő, Kereskedelmi és Szolgáltató Zrt. (Pécs, Унгария) (представители: M. Kohlrusz, P. Simon и G. Ormai, ügyvédek)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 като главно искане, да се отмени Решение на Комисията от 4 юни 2008 г. относно помощта, предоставена от Унгария в рамките на споразуменията за дългосрочно закупуване на електрическа енергия (C 41/2005 (ex NN 49/05) (наричано по-нататък „обжалваното решение“),
 —
 при условията на евентуалност, жалбоподателят да бъде освободен от наложеното на Унгария с обжалваното решение задължение да върне помощта.
 —
 да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят е акционерно дружество от затворен тип, което се занимава главно с производство на електрическа енергия. Преди присъединяването на Унгария към Европейския съюз някои производители на електрическа енергия, в качеството на продавачи, и MVM Trade Villamosenergia-kereskedelmi Zrt. (наричано по-нататък „MVM“) в качеството на купувач, сключват споразумения за дългосрочно закупуване на електрическа енергия (наричани по-нататък „споразумения“). По силата на посочените споразумения MVM има задължението да закупи определено минимално количество електрическа енергия от производителите, които работят в рамките на споразуменията. Съгласно обжалваното решение това задължение за закупуване съставлява несъвместима с общия пазар държавна помощ, която трябва да бъде възстановена от бенефициерите.
 В подкрепа на главното си искане за отмяна на обжалваното решение жалбоподателят твърди основно, че са налице съществени нарушения на изискванията за форма, неправилно прилагане на правните норми и задължение за доставка от общ икономически интерес.
 По отношение на съществените нарушения на изискванията за форма жалбоподателят се оплаква, на първо място, от това, че Комисията не е разгледала всяко от споразуменията по отделно, а е направила посочения общ извод по отношение на всички споразумения. На второ място, жалбоподателят твърди, че Комисията не е взела предвид дългосрочното действие на споразуменията, а е разгледала единствено периода между присъединяването на Унгария към Европейския съюз и приемането на обжалваното решение, считано от 1 май 2004 г. На трето място, жалбоподателят твърди, че Комисията е разгледала само как би постъпил даден икономически субект на мястото на MVM, а не е анализирала какво поведение би имал икономически субект на мястото на производител на електрическа енергия. На четвърто място, той твърди, че Комисията погрешно е квалифицирала като „гаранция“ механизма за определяне на цените, приет в рамките на споразуменията. На пето и последно място, добавя, че във връзка с нарушаването на конкуренцията Комисията е направила единствено общи твърдения и не е разгледала действителните обстоятелства.
 Жалбоподателят изтъква довод, основан на неправилното прилагане на правната уредба към настоящото дело, при положение че правният довод, изведен от наличието на съществени нарушения на изискванията за форма, се окаже неоснователен. Според жалбоподателя не са изпълнени изискванията за квалифицирането като държавна помощ на сключените от него споразумения На първо място, Комисията неправилно е приложила критерия за частен инвеститор, тъй като положението на MVM не можело да се сравнява с това на типичния частен инвеститор. На второ място, не можел да се установиr селективният характер на мярката, понеже подписването на споразуменията било подчинено на изрично законово задължение. На трето място, предимството не било предоставено в тежест на публични фондове, тъй като MVM е търговско дружество, което работи в условия на пазарна икономика. На четвърто място, не е налице нарушаване на конкуренцията, защото не е възможно да се уговори споразуменията да пораждат последици върху компетентността.
 Ако въпреки това Първоинстанционният съд счете, че изискванията за държавна помощ са изпълнени, жалбоподателят твърди, че доставената от него услуга има характер на услуга от общ икономически интерес и поради това сключените от жалбоподателя споразумения не съставляват държавна помощ, несъвместима с общия пазар.
 В подкрепа на искането си, предявено в жалбата му при условия на евентуалност, целящо освобождаването му от задължението за възстановяване, жалбоподателят се позовава на принципите на пропорционалност, на защита на оправданите правни очаквания и на правна сигурност, както и на правото на съдебно обжалване.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/45
 Жалба, подадена на 18 септември 2011 г. — ZZ/Комитет на регионите
 (Дело F-89/11)
 2011/C 347/85
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Комитет на регионите
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на Комитета на регионите за отхвърляне на направеното на основание член 90, параграф 1 от Правилника искане на жалбоподателя за обезщетение на имуществените и неимуществени вреди, които последният твърди, че е претърпял в рамките на административното и дисциплинарно производство
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Комитета на регионите No 0352/2010 от 12 ноември 2010 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя на 14 юли 2010 г. на основание член 90, параграф 1 от Правилника, за обезщетение на имуществените и неимуществени вреди, претърпени в рамките на административното и дисциплинарно производство;
 —
 ако е необходимо, да се отмени изричното решение на Комитета на регионите от 31 май 2011 г., с което се отхвърля административната жалба, подадена от жалбоподателя на 10 февруари 2011 г. на основание член 90, параграф 2 от Правилника;
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да изплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 15 000 EUR за претърпените неимуществени вреди, резултат от прекомерната продължителност на предприетите срещу него административно и дисциплинарно производство;
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да изплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 15 000 EUR за претърпените неимуществени вреди, резултат от грешки и небрежност, допуснати от Комитета на регионите в хода на различните административни и дисциплинарни производства;
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да изплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 41 888,68 EUR за претърпените имуществени вреди, резултат от принудителното му и предварително пенсиониране;
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да изплати лихвите за забава върху горепосочените суми, при лихвен процент на Европейската централна банка, увеличен с два пункта;
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да заплати съдебните разноски.


text:
 19.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/33
 Жалба, подадена на 20 март 2014 г. — Bristol Global/СХВП — Bridgestone („AEROSTONE“)
 (Дело T-194/14)
 2014/C 151/42
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bristol Global Co. Ltd (Бирмингам, Обединеното кралство) (представител: Ф. Божинова, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Bridgestone Corp. (Токио, Япония)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 12 декември 2013 г., постановено по преписка R 916/2013-2.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словния елемент „AEROSTONE“ за стоки от клас 12 — заявка за марка на Общността No 10 066 736.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрации на марки на Общността за словните марки „STONE“ за стоки от класове 12, 28, 35 и 37 и „BRIDGESTONE“ за стоки от клас 12; общоизвестна марка и нерегистриран знак, съдържащи словния елемент „BRIDGESTONE“.
 Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б), член 8, параграф 4 и член 8, параграф 5 от регламента относно марката на Общността.


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/45
 Жалба, подадена на 18 декември 2014 г. — IREPA/Комисия и Сметна палата
 (Дело T-825/14)
 (2015/C 065/62)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura — IREPA Onlus (Salerno, Италия) (представител: F. Tedeschini, avvocato)
 Ответници: Европейска комисия и Сметна палата на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени дебитно известие No 3241411395 от 30 септември 2014 г. на Европейската комисия, с което от IREPA е поискано да заплати сумата 4 58 347,35 EUR по банковата сметка на Европейската комисия до 7 ноември 2014 г.;
 —
 Да отмени записка на Европейската комисия No Ares (2013) 2644562 от 12 юни 2013 г., както и приложения доклад на Европейската сметна палата от 27 февруари 2013 г. относно писмо за предварително уведомяване, предшестващо разпореждане за събиране във връзка с италианската програма за събиране на данни за 2010 г.;
 —
 Да отмени записка на Европейската комисия No Ares (2014) от 6 август 2014 г. относно второ писмо за предварително уведомяване, предшестващо разпореждане за събиране във връзка с италианската програма за събиране на данни за 2010 г.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу възраженията на Комисията, включително на базата на изводите на Сметната палата относно допустимостта на направените от жалбоподателя разходи за персонал и външна помощ във връзка с Националната програма за събиране на данни за риболова (година 2010), от които следва искането за връщане както на общностната, така и на националната квота.
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание, свързано с възражението относно „Разходи за персонал“ е изведено от нарушение и неправилно прилагане на приложение 1 от Регламент (ЕО) No 1078/08 на Комисията от 3 ноември 2008 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 861/2006 на Съвета във връзка с разходите, направени от държавите членки за събиране и управление на основни данни за рибарството, и на член 16 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки; както и от нарушение и неправилно прилагане на принципа на оправдани правни очаквания.
 —
 В това отношение се посочва, че искането за връщане на сумите, свързани с „Staff Costs“, е незаконосъобразно, тъй като общата и абстрактна правна уредба, съдържаща се в приложение 1 от Регламент (ЕО) No 1078/08, трябва да се тълкува в съответствие с конкретните условия за изпълнение на Националната програма.
 —
 Посочва се също така, че в рамките на бюджет 2009 Европейската комисия е одобрила конкретните условия на Националната програма, като по този начин е създала оправдано правно очакване относно тяхната законосъобразност и за 2010 г.
 —
 Неправомерно било и възражението относно непровеждането на процедури за възлагане на обществена поръчка за събиране на данни чрез въпросници, тъй като член 16, буква д) от Директива 2004/18/ЕО изключва услугите по „трудови договори“ от прилагането на разпоредбите за възлагане на обществени поръчки.
 2.
 Второто правно основание относно „разходите за външна помощ“ е изведено от нарушение и неправилно прилагане на Регламент (ЕО) No 1078/2008, на член 16 от Директива 2004/18/ЕО и на член 14 от Регламент (ЕО) No 199/2008 на Съвета от 25 февруари 2008 година за установяване на общностна рамка за събиране, управление и използване на данни в сектор Рибарство и за подкрепа на научните консултации във връзка с Общата политика в областта на рибарството; както и от нарушение и неправилно прилагане на принципа на оправданите правни очаквания.
 —
 В това отношение се посочва, че оплакването във връзка с непровеждането на процедура за подбор с оглед възлагане на задача на дружеството Studio Nouvelle S.r.l. е в нарушение на член 16, буква е) от Директива 2004/18/ЕО, съгласно който въпросните услуги са изключени от прилагането на уредбата за възлагане на обществени поръчки. При всички положения IREPA е провела състезателна процедура, като е поканила петима оператори при зачитане на принципите на обществените поръчки.
 —
 Посочва се също, че твърдението за липса на данни във връзка с извършените проверки за услугата, предоставена от Studio Nouvelle S.r.l., е незаконосъобразно поради нарушение на член 14 от Регламент (ЕО) No 199/2008, който не определя конкретни начини за контрол, които обаче са посочени в одобрения от Европейската комисия Национален план, като по този начин Комисията е създала оправдано правно очакване относно законосъобразността на проверките.
 —
 Според жалбоподателя спорното включване на искането за възстановяване на разходи, които държавата още не е направила действително, е незаконосъобразно, тъй като осчетоводените суми са разпределени на Националната програма 2009/2010 в съответствие с разпоредбите на членове 7, 10 и 11 от Регламент (ЕО) No 1078/2008 и самата Комисия е одобрила този вид осчетоводяване във връзка с документацията по програмата за 2008 г, като е създала и в този случай оправдано правно очакване относно плащането.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/57
 Жалба, подадена на 10 февруари 2010 г. — Jackson International/СХВП — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE)
 (Дело T-60/10)
 2010/C 100/85
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Jackson International Trading Company Kurt D. Brühl Gesellschaft m.b.H. & Co. KG (Грац, Австрия) (представители: S. Di Natale и H.G. Zeiner, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: The Royal Shakespeare Company (Stratford-upon-Avon, Обединеното кралство)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 ноември 2009 г. по преписка R 317/2009-1, и
 —
 да се осъди жалбоподателят и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словната марка „ROYAL SHAKESPEARE“ за стоки и услуги от класове 32, 33 и 42
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: словна марка на Общността „RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY“, регистрирана за услуги от клас 41; фигуративна марка на Обединеното кралство „RSC ROYAL SHAKESPEARE COMPANY“, регистрирана за услуги от клас 41; нерегистрирана марка „ROYAL SHAKESPEARE COMPANY“, използвана за различни услуги в търговската дейност в Обединеното кралство.
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по отмяна и в резултат на това обявява за недействителна регистрираната марка на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009, тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че условията за прилагането на посочената разпоредба са изпълнени.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/22
 Решение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — JingAo Solar и др./Съвет
 (Дело T-157/14) (1)
 ((Дъмпинг - Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай - Окончателно антидъмпингово мито - Ангажименти - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Страна износител - Обхват на разследването - Изготвяне на извадка - Нормална стойност - Определение на разглеждания продукт - Срок за приемането на решение по заявление за третиране като предприятие, работещо в условията на пазарна икономика - Прилагане във времето на нови разпоредби - Вреда - Причинно-следствена връзка))
 (2017/C 121/31)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Китай) и 5 други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към решението (представители: първоначално A. Willems, S. De Knop и J. Charles, впоследствие A. Willems и S. De Knop, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, подпомаган от B. O’Connor, solicitor и S. Gubel, avocat)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Stobiecka-Kuik, впоследствие J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Demeneix)
 Предмет
 Искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1238/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателите
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда JingAo Solar Co. Ltd и другите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 159, 26.5.2014 г.


text:
 6.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/13
 Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 6 април 2016 г. — Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Дело C-192/16)
 (2016/C 200/19)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher
 Ответници: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Заинтересована страна: Her Majesty’s Government of Gibraltar
 Преюдициални въпроси
 1.
 За целите на член 49 ДФЕС (свобода на установяване) и в контекста на конституционните отношения между Гибралтар и Обединеното кралство:
 1.1
 Следва ли Гибралтар и Обединеното кралство да се разглеждат като част от една държава членка а) по смисъла на правото на Съюза и, ако е така, това означава ли, че член 49 ДФЕС се прилага между Обединеното кралство и Гибралтар само доколкото е приложим по отношение на вътрешна мярка, или б) по смисъла на член 49 ДФЕС, разглеждан самостоятелно, поради което този член да се прилага само доколкото е приложим по отношение на вътрешна мярка? Или,
 1.2
 Предвид член 355, параграф 3 ДФЕС Гибралтар има конституционноправен статут на отделна територия от Обединеното кралство в рамките на ЕС, така че или а) упражняването на правото на установяване между Гибралтар и Обединеното кралство да се счита за търговия в рамките на Съюза по смисъла на член 49 ДФЕС, или б) член 49 ДФЕС да се прилага за забрана на ограниченията за упражняването на правото на установяване от граждани на Обединеното кралство в Гибралтар (като отделен субект)? Или,
 1.3
 Гибралтар следва да се счита за трета страна или територия, поради което правото на Съюза да е приложимо по отношение на търговията между тях единствено в случаите, когато правото на Съюза има действие между държава членка и страна, която не е държава членка? Или,
 1.4
 Конституционните отношения между Гибралтар и Обединеното кралство следва да се разглеждат по друг начин за целите на член 49 ДФЕС?
 2.
 Доколко отговорите на горните въпроси евентуално се различават, когато се разглеждат в контекста на член 63 ДФЕС (и следователно по отношение на свободното движение на капитали), а не на член 49 ДФЕС?


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/20
 Жалба, подадена на 1 март 2013 г. — Direct Way и Direct Way Worldwide/Парламент
 (Дело T-126/13)
 2013/C 147/37
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Direct Way (Брюксел, Белгия) и Directway Worldwide (Machelen, Белгия) (представител: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за допустима и основателна;
 —
 вследствие на това,
 —
 да отмени:
 —
 решението, прието на неизвестна дата от Парламента, да изостави започнатата процедура за възлагане на обществени поръчки с мотив, че „офертите, получени в отговор на поканата за възлагане на обществени поръчки, са били недопустими с оглед на критериите за възлагане, в частност предложените цени са твърде високи спрямо посочената в обявлението стойност“, съобщено на групата Direct Way с писмо от 3 септември 2012 г.;
 —
 решението, прието на неизвестна дата от Парламента, да приложи процедура на договаряне без публикуване, за възлагането на поръчката, съобщено на групата Direct Way с покана за участие в процедурата, която им е била съобщена на 19 септември 2012 г.;
 —
 решението, прието на неизвестна дата от Парламента, да възложи поръчката на конкурентен оферент, съобщено на групата Direct Way с електронна поща от 21 декември 2012 г. и потвърдено с писмо от 3 януари 2013 г.;
 —
 като последица от това да обяви за нищожен договора, сключен между Парламента и s.c.s. TMS Limousines;
 —
 да осъди Парламента да плати на групата Direct Way временно определената сума от 199 500 EUR годишно като обезщетение за претърпените вреди;
 —
 да осъди Парламента да заплати всички направени съдебни разноски в съответствие с член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на член 101 от Финансовия регламент (1), на член 127, параграф 1, буква a) от Регламента за изпълнение на Финансовия регламент (2) и на принципа на равенство, както и от явна грешка в преценката, доколкото Парламентът е възложил поръчката посредством процедура на договаряне на по-висока цена в сравнение с цената, която жалбоподателите са предложили в рамките на първоначалната процедура за възлагане на обществена поръчка.
 2.
 Второто правно основание е изведено при условията на евентуалност от нарушение на член 127, параграф 1, буква а) от Регламента за изпълнение на Финансовия регламент и на принципа на равенство, доколкото Парламентът е изменил съществено първоначалните условия на поръчката: i) като е възложил поръчката на цена, по-висока от цената, приета за недопустима в рамките на първоначалната покана за възлагане на обществени поръчки (първа част), и ii) като е намалил оценката за обема на бъдещите престации, спрямо обема, обявен в първоначалните условия на поръчката, което се е отразило на преценката на цената на договорените оферти (втора част).
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/6
 Решение на Съда (втори състав) от 13 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Apelacyjny w Warszawie — Полша) — Edyta Mikołajczyk/Marie Louise Czarnecka, Stefan Czarnecki
 (Дело C-294/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност - Регламент (ЕО) No 2201/2003 - Член 1, параграф 1, буква а) - Материален обхват - Иск за унищожаване на брак, предявен от трето лице след смъртта на единия от съпрузите - Член 3, параграф 1 - Компетентност на съдилищата на държавата членка по местопребиваването на „ищеца“ - Обхват))
 (2016/C 462/09)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Apelacyjny w Warszawie
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Edyta Mikołajczyk
 Ответници: Marie Louise Czarnecka, Stefan Czarnecki
 Диспозитив
 1)
 Член 1, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че исковете за унищожаване на брак, предявени от трето лице след смъртта на единия от съпрузите, попадат в обхвата на Регламент No 2201/2003.
 2)
 Член 3, параграф 1, буква а), пето и шесто тире от Регламент No 2201/2003 трябва да се тълкува в смисъл, че предвидените в тези разпоредби основания за компетентност не може да бъдат изтъквани от различно от съпрузите лице, което предявява иск за унищожаване на брака им.
 (1) ОВ C 311, 21.9.2015 г.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/72
 Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Португалия/Комисия
 (Дело T-111/10)
 2010/C 113/106
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Португалска република (представители: адв. N. Mimoso Ruiz и адв. P. Moura Pinheiro, advogados, L. Inez Fernandes)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 На 3 март 2010 г. Португалската република подава срещу Европейската комисия жалба по член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз за отмяна на Решение на Комисията C(2009) 10624 от 21 декември 2009 г., с което се намалява помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие на оперативна програма „Модернизиране на икономическата структура“ CCI: 1994 PT 16 1 PO 004 (ex-FEDER ref. 94.12.09.004), в частта, отнасяща се до финансирането на Затворения фонд за инвестиции в недвижими имоти в туризма (FIIT).
 Правни основания и основни доводи
 Фондът за инвестиции в недвижими имоти, създаден от властите след като Европейската комисия одобрява рамка за подкрепа от Общността (РПО II) за помощите от структурните фондове за регионите, обхванати от цел No 1, за периода от 1 януари 1994 г. до 31 декември 1999 г., е адаптиран за постигане на целите на Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР).
 Регламент (ЕИО) No 4254/88, установяващ правила за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно обхвата на помощта от ЕФФР, изменен с Регламент (ЕИО) No 2083/93 (1), предвижда, че този фонд подпомага развитието на вътрешния потенциал на регионите посредством мерки, подобряващи достъпа на малките и средните предприятия до капиталовия пазар. Също както предоставянето на гаранции и придобиването на дялово участие, които са посочени като примери в Регламент (ЕИО) No 2083/93, фондът за инвестиции в недвижими имоти е механизъм за финансиране, годен да насърчи и развие дейността на малките и средните предприятия.
 FIIT по-специално финансира малките и средните предприятия, извършващи дейност в сектора на туризма в Португалия, които по правило притежават значителни недвижими активи и срещат трудности при достъпа до наличните на пазара източници на финансиране.
 Дейността на FIIT през разглеждания период е допринесла за подпомагането на развитието и модернизирането на предлагането на туристически услуги в Португалия чрез закупуване на туристически обекти и последващото им отдаване под наем на малки и средни предприятия.
 Дейността на FIIT е напълно съобразена с Решение C(94) 464 на Комисията за одобряване в рамките на РПО II на оперативна програма „модернизиране на икономическата структура“ и на подпрограма 4 „туризъм и културно богатство“. Това решение предвижда създаването на фонд за инвестиции в туризма, който действа приоритетно в областта на финансовото оздравяване, модернизирането и преустройство на хотелските единици.
 Европейската комисия е нарушила правото на защита като едва в обжалваното решение е поставила въпроса за твърдяната липса на доказателства за слабостите на пазара на финансиране на малките и средни предприятия, които FIIT подпомага, и като е упрекнала националните власти за това, че не анализирали надлежно икономическата жизнеспособност на тези предприятия, а само рефинансирали техния пасив.
 С обжалваното решение е нарушен принципът на защита на оправданите правни очаквания като е прието, че не се допуска съфинансиране от ЕФРР на проекта FIIT, при положение че с действията си при подпомагане на разработването на програмата Европейската комисия е създала у португалските власти твърдо и оправдано убеждение, че финансирането от FIIT няма да бъде поставяно под въпрос, още повече че от действащата към онзи момент общностна правна уредба не е следвало по недвусмислен начин, че то е недопустимо, нито тя е позволявала да се установи наличие на явна грешка в преценката на законосъобразността на този финансов инструмент.
 (1) Регламент (ЕИО) No 2083/93 на Съвета от 20 юли 1993 г. за изменение на Регламент (ЕИО) No 4254/88, установяващ правила за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2052/88 във връзка с Европейския фонд за регионално развитие (ОВ L 193, стр. 34 (ES, DA, DE, El, EN, FR, IT, NL, PT).


text:
 6.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 70/24
 Жалба, подадена на 11 януари 2017 г. — Constantinescu/Парламент
 (Дело T-17/17)
 (2017/C 070/34)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Radu Constantinescu (Kreuzweiler, Германия) (представители: S. Rodrigues и A. Blot, avocats)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви настоящата жалба за допустима и основателна;
 вследствие на това:
 —
 да отмени решението от 27 май 2016 г. на Службата за инфраструктура и логистика — Люксембург относно записването на детето на жалбоподателя в детската ясла в Bertrange Mamer и следователно отказа за приемането му в яслата в Kirchberg;
 —
 да отмени решението от 7 октомври 2016 г. на Европейския парламент за отхвърляне на жалбата по административен ред на жалбоподателя от 6 юни 2016 г. срещу това решение;
 —
 да присъди обезщетение за претърпените имуществени и неимуществени вреди;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 21 от Хартата на основните права на Европейски съюз („Хартата“) и на член 1г от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, от нарушение на принципа за недопускане на дискриминация и от нарушение на правилата относно тежестта на доказване. В това отношение жалбоподателят упреква ответника, че е направил изключения за други семейства, а му е отказал подобно изключение при липсата на обективни обстоятелства, обосноваващи различно третиране.
 2.
 Второто основание е изведено от явни грешки в преценката, от нарушения на принципа на добра администрация и на задължението за полагане на грижа и на член 41 от Хартата, които опорочавали обжалваното решение.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/10
 Иск, предявен на 3 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-190/07)
 (2007/C 129/18)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: C. Cattabriga)
 Ответник: Италианска република
 Искания
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/117/ЕО на Съвета (1) от 22 декември 2004 година за изменение на Директиви 66/401/EИО, 66/402/EИО, 2002/54/ЕО, 2002/55/ЕО и 2002/57/ЕО във връзка с изпитванията, извършвани при официален надзор, и еквивалентността на семената, произвеждани в трети страни и, при всички случаи, като не е съобщила тези разпоредби на Комисията, Италианската република не е изпълнила задълженията, произтичащи за нея съгласно член 8 от тази директива;
 —
 да се осъди Италианската република да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директива 2004/117/ЕО е изтекъл на 1 октомври 2005 г.
 (1) ОВ L 14, 2005 г., стр. 18.


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/7
 Решение на Съда (пети състав) от 17 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH/Ruhrlandklinik gGmbH
 (Дело C-216/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2008/104/EО - Временна заетост - Приложно поле - Понятие за работник - Понятие за стопанска дейност - Здравни работници, с които не е сключен трудов договор, но са предоставени на разположение на здравно заведение от сдружение с нестопанска цел))
 (2017/C 014/09)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesarbeitsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH
 Ответник: Ruhrlandklinik gGmbH
 Диспозитив
 Член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 2008/104/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост следва да се тълкува в смисъл, че в приложното поле на тази директива попада хипотеза, в която срещу парично възнаграждение сдружение с нестопанска цел предоставя на разположение на предприятие ползвател свой член, който да полага там срещу възнаграждение и като основна дейност труд под ръководството на това предприятие, щом като на това основание същият член е закрилян в съответната държава членка, като последното следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция, при това без оглед на обстоятелството, че този член няма качеството „работник“ съгласно националното право, тъй като не е сключил трудов договор с посоченото сдружение.
 (1) ОВ C 270, 17.8.2015 г.


text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/28
 Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. PT Musim Mas/Съвет
 (Дело T-80/14) (1)
 ((Дъмпинг - Внос на биодизел с произход от Индонезия - Окончателно събиране на временното антидъмпингово мито - Окончателно антидъмпингово мито - Право на защита - Член 2, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 - Нормална стойност - Производствени разходи))
 (2016/C 402/30)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Медан, Индонезия) (представители: J. García-Gallardo Gil-Fournier, A. Verdegay Mena, avocats, и C. Humpe, solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално S. Boelaert, впоследствие H. Marcos Fraile, подпомагани от R. Bierwagen и C. Hipp, avocats)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland, M. França и A. Stobiecka-Kuik) и European Biodiesel Board (EBB) (Брюксел, Белгия) (представители: O. Prost и M.-S. Dibling, avocats)
 Предмет
 Жалба на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (OВ L 315, 2013 г., стp. 2).
 Диспозитив
 1)
 Отменя членове 1 и 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия, доколкото се отнасят до PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas).
 2)
 Съветът на Европейския съюз понася собствените си съдебни разноски, както и тези на PT Musim Mas.
 3)
 Европейската комисия и European Biodiesel Board (EBB) понасят собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 102, 7.4.2014 г.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/33
 Определение на заместник-председателя на Общия съд от 16 декември 2016 г. — Casasnovas Bernad/Комисия
 (Дело T-826/16 R)
 ((Обезпечително производство - Публична служба - Договорно наети служители - Прекратяване на договор за неопределено време - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
 (2017/C 038/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Luis Javier Casasnovas Bernad (Санто Доминго, Доминиканска република) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)
 Предмет
 Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнение на решението на Комисията от 27 септември 2016 г., с което договорът на жалбоподателя е прекратен
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 10.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/18
 Жалба, подадена на 23 март 2016 г. — Deutsche Post/EUIPO — bpost (BEPOST)
 (Дело T-118/16)
 (2016/C 165/20)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: K. Hamacher, Rechtsanwalt, G. Müllejans, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: bpost NV (Брюксел, Белгия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: марка на Европейския съюз „BEPOST“ — заявка за регистрация No 8 897 829
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 18 януари 2016 г. по преписка R 3107/2014-1.
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 8, параграфи 4 und 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 13.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/25
 Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 26 февруари 2016 г. — Damien Zöldség, Gyümölcs Kereskedelmi és Tanácsadó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 (Дело C-114/16)
 (2016/C 211/31)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Kúria
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Damien Zöldség, Gyümölcs Kereskedelmi és Tanácsadó Kft.
 Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 Преюдициален въпрос
 Следва ли разпоредбите на членове 167, 168, 178 и 179 от Директивата за ДДС (1) да се тълкуват в смисъл, че при данъчна ревизия данъчната администрация е длъжна да признае правото на приспадане на данъчнозадълженото лице, когато, макар в данъчната му декларация да не е включен платеният данък, същото разполага с фактури в съответствие с посочената директива и при данъчната ревизия поиска да му бъде признато правото на приспадане?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/3
 Решение на Съда (пети състав) от 9 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Davitas GmbH/Stadt Aschaffenburg
 (Дело C-448/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Нови храни и нови хранителни съставки - Регламент (ЕО) No 258/97 - Член 1, параграф 2, буква в) - Понятие „храни и хранителни съставки с нова първична молекулна структура))
 (2017/C 006/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Davitas GmbH
 Ответник: Stadt Aschaffenburg
 в присъствието на: Landesanwaltschaft Bayern
 Диспозитив
 Член 1, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) No 258/97 на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 1997 година относно нови храни и нови хранителни съставки, изменен с Регламент (ЕО) No 596/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че изразът „нова първична молекулна структура“ се отнася до храните или хранителните съставки, които не са били използвани за консумация от човека на територията на Европейския съюз преди 15 май 1997 г.
 (1) ОВ C 448, 15.12.2014 г.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/36
 Жалба, подадена на 18 април 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-49/11)
 2011/C 186/68
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: B. Rohde-Liebenau, advocate)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Европейската комисия, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за изваждане на определени документи от неговото медицинско досие, както и осъждане на ответната страна да заплати обезщетение за вреди
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда на публичната служба:
 —
 да отмени решението на ОН от 17 януари 2011 г. (No R/588jlO),
 —
 да осъди Комисията да заплати на жалбоподателя сумата от 363,23 EUR като възстановяване на медицински разходи,
 —
 да осъди Комисията да осигури достъп до пълното лично досие, включително всички медицински досиета, на избрания от жалбоподателя лекар,
 —
 или, при условията на евентуалност, чрез изпращането му на процесуалния представител на жалбоподателя по това производство,
 —
 или, при условията на евентуалност, чрез осигуряване на достъп до копие от цялото досие,
 —
 или, при условията на евентуалност, чрез осигуряване на електронен достъп до цялото досие,
 —
 да осъди Комисията да декларира, че не съществува паралелно или допълнително лично или медицинско досие,
 —
 или, при условията на евентуалност, да осъди Комисията да унищожи всички подобни допълнителни досиета и копия от тях,
 —
 или, при условията на евентуалност, да осъди Комисията да включи тяхното пълно съдържание в редовното лично досие (или неговото медицинско досие),
 —
 да осъди Комисията да заплати обезщетение за вредите, които е претърпял поради нарушаването на неговите основни права, накърняващо неговата чест и добро име, в подходящ размер, определен от Съда на публичната служба по справедливост и в съответствие с неговата практика, но не по-малък от едногодишния нетен доход на жалбоподателя от времето на неговата редовна служба за ответника, непосредствено предшестващ злополуката от 2000 г.,
 —
 да осъди Комисията да заплати на жалбоподателя общата сума от 717 863,04 EUR, представляваща осемкратният размер на основната му годишна заплата, изчислена въз основа на заплатите, получени през дванадесетте месеца преди злополуката в съответствие с член 73, параграф 2, буква б) от Правилника за длъжностните лица;
 —
 или, при условията на евентуалност, част от нея, определена от Съда на публичната служба по справедливост;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/37
 Жалба, подадена на 23 април 2013 г. — SCA Hygiène Products/Комисия
 (Дело T-232/13)
 2013/C 171/72
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: SCA Hygiène Products (Tremblay en France, Франция) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание член 263 ДФЕС да отмени с незабавно действие Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки в частта, в която в списъка на примерите за опаковки се добавят рулата с изключение на тези с промишлено предназначение;
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага шест правни основания, които в основната си част са идентични или подобни на изложените такива по дело T-202/13, Group’Hygiène/Комисия.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/32
 Жалба, подадена на 21 ноември 2013 г. — Alma — The Soul of Italian Wine/СХВП — Miguel Torres („SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE“)
 (Дело T-605/13)
 2014/C 24/59
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Alma — The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, САЩ) (представител: F. Terrano, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Другa страна в производството пред апелативния състав: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2013 г., постановено по преписка R 18/2013-2;
 —
 да осъди ответника да заплати разноските в производството.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словните елементи „SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE“ — заявление за регистрация на марка на Общността No 9 784 539.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрации на марки на Общността, с номера 462 523, 6 373 971 и испански регистрации на марки, с номера 152 231, 715 524, 2 796 505.
 Решение на отдела по споровете: уважава изцяло възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата и отказва изцяло регистрацията на марка на Общността.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 3 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Република Унгария) — Donat Cornelius Ebert/Budapesti Ügyvédi Kamara
 (Дело C-359/09) (1)
 (Адвокати - Директива 89/48/ЕИО - Признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години - Директива 98/5/ЕО - Постоянно упражняване на адвокатската професия в държава членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията - Използване на професионалното звание на приемащата държава членка - Условия - Вписване в адвокатска колегия в приемащата държава членка)
 2011/C 103/08
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Ítélőtábla
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Donat Cornelius Ebert
 Ответник: Budapesti Ügyvédi Kamara
 Предмет
 Преюдициално запитване — Fővárosi Ítélőtábla — Тълкуване на Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76) и на Директива 98/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно улесняване на постоянното упражняване на адвокатската професия в държава членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията (ОВ L 77, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 24) — Правна уредба на държава членка, която запазва възможността за упражняване на адвокатската професия под професионалното звание на тази държава само за адвокатите, вписани в адвокатска колегия в тази държава
 Диспозитив
 1.
 Нито Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години, изменена с Директива 2001/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 година, нито Директива 98/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно улесняване на постоянното упражняване на адвокатската професия в държава членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията, забраняват национална правна уредба, която установява като условие за упражняване на адвокатска дейност под званието адвокат на приемащата държава членка задължението за членство в организация като адвокатска колегия.
 2.
 Директиви 89/48 и 98/5 взаимно се допълват, като установяват за адвокатите от държавите членки два начина за достъп до адвокатската професия в приемаща държава членка под професионалното звание на същата.
 (1) ОВ C 312 от 19.12.2009 г.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/40
 Решение на Общия съд от 17 февруари 2017 г. — Construlink/EUIPO — Wit-Software (GATEWIT)
 (Дело T-351/14) (1)
 ((„Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „GATEWIT“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „wit software“ - По-ранна национална фирма на дружество „Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 104/56)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Construlink — Tecnologias de Informação, SA (Лисабон, Португалия) (представители: M. Lopes Rocha и A. Bertrand, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Lukošiūtė и D. Hanf)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA (Лисабон, Португалия) (представители: F. Teixeira Baptista и C. Tomás Pedro, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на EUIPO от 6 март 2014 г. (преписка R 1059/2013-1), постановено в производство по възражение между Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel и Construlink — Tecnologias de Informação
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Construlink — Tecnologias de Informação, SA понася направените от него съдебни разноски, както и направените от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост EUIPO) за целите на настоящото производство, а също и разноските, направени от Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA за целите на производството пред апелативния състав.
 (1) ОВ C 261, 11.8.2014 г.


text:
 11.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/33
 Жалба, подадена на 11 ноември 2015 г. — Frame/СХВП — Bianca-Moden (BiancalunA)
 (Дело T-628/15)
 (2016/C 007/45)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Frame Srl (Сан Джузепе Везувиано, Италия) (представители: M. Borghese, R. Giordano, E. Montelione, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Охтруп, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността, съдържаща словния елемент „BiancalunA“ — заявка за регистрация No 11 246 204
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 7 август 2015 г. по преписка R 2720/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и/или
 —
 да върне делото на СХВП, за да се анализира правилно вероятността от объркване, като се вземат предвид резултатите от разглеждането на доказателствата за използването, представени от Bianca-Moden GmbH & Co. KG,
 —
 да осъди СХВП да плати разноските, направени както в производството пред апелативния състав, така и в настоящото производство,
 —
 при условията на евентуалност, да измени обжалваното решение, така че да се регистрират следните стоки от клас 25: бельо, пижами, тениски, дамски пликчета.
 Изложени основания
 —
 неправилно тълкуване на Регламент No 207/2009, тъй като е избрано само едно по-ранно право,
 —
 неправилно тълкуване на Регламент No 207/2009 при преценката на вероятността от объркване между сравняваните знаци.