text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/64
 Решение на Общия съд от 30 май 2013 г. — Anicav и др./Комисия
 (Съединени дела T-454/10 и Т-482/11) (1)
 (Земеделие - Обща организация на пазарите - Помощ за сектора на плодовете и зеленчуците - Жалба за отмяна - Пряко засягане - Допустимост - Преработени плодове и зеленчуци - Оперативни фондове и оперативни програми - Финансиране на „дейности, които не представляват същинска преработка“)
 2013/C 225/143
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Неапол, Италия) (дело T-454/10), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) (Мадрид, Испания) и още шестнадесет жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение I към решението (дело T-482/10) (представители: първоначално J. L. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins и S. Carvalho de Sousa, впоследствие S. Estima Martins, S. Carvalho de Sousa и R. Oliveira, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: по дело T-454/10, първоначално B. Schima, M. Vollkommer, впоследствие B. Schima и N. Donnelly, и по дело T-482/11, K. Banks и B. Schima)
 Страни, встъпили в подкрепа на исканията на жалбоподателите по дело T-454/10: Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA) (Милано, Италия) и още десет встъпили страни, чиито наименования са посочени в приложение II към решението (представители: първоначално J. L. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins и S. Carvalho de Sousa, впоследствие S. Estima Martins, S. Carvalho de Sousa и R. Oliveira, avocats)
 Страни, встъпили в подкрепа на исканията на ответника: Confederazione Cooperative Italiane (Рим, Италия) и още осем встъпили страни, чиито наименования са посочени в приложение III към решението (представители: M. Merola, M. C. Santacroce и L. Cappelletti, avocats)
 Предмет
 По дело T-454/10 — искане за отмяна на член 52, параграф 2а и на приложение VIII към Регламент (ЕО) No 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 година за определяне на правила за прилагане на регламенти (ЕО) No 2200/96, (ЕО) No 2201/96 и (ЕО) No 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (ОВ L 350, стр. 1), изменен с Регламент (ЕС) No 687/2010 на Комисията от 30 юли 2010 година (ОВ L 199, стр. 12), и по дело T-482/11 — искане за отмяна на член 50, параграф 3 и на член 60, параграф 7 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (ОВ L 157, стр. 1 и поправка в ОВ L 299, 2011 г., стр. 13)
 Диспозитив
 1.
 Отменя член 52, параграф 2а, втора алинея от Регламент (ЕО) No 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 година за определяне на правила за прилагане на регламенти (ЕО) No 2200/96, (ЕО) No 2201/96 и (ЕО) No 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците, изменен с Регламент (ЕС) No 687/2010 на Комисията от 30 юли 2010 година, доколкото предвижда, че стойността на „дейностите, които не представляват същинска преработка“, е включена в стойността на предлаганата на пазара продукция от плодове и зеленчуци, предназначени за преработка.
 2.
 Отменя член 50, параграф 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци, доколкото предвижда, че стойността на „дейностите, които не представляват същинска преработка“, е включена в стойността на предлаганата на пазара продукция от плодове и зеленчуци, предназначени за преработка.
 3.
 Отменя член 60, параграф 7 от Регламент за изпълнение No 543/2011.
 4.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по жалбата по дело T-454/10, доколкото с нея се иска отмяна на приложение VIII към Регламент No 1580/2007.
 5.
 Правните последици на член 52, параграф 2а, втора алинея от Регламент No 1580/2007 и на член 50, параграф 3 от Регламент за изпълнение No 543/2011 се запазват единствено в смисъл, че плащанията на организации на производители, извършени по силата на последните разпоредби до постановяването на настоящото решение, следва да се считат за окончателни.
 6.
 По дело T-454/10 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) и на страните, встъпили в подкрепа на исканията на последната, чиито наименования са посочени в приложение II.
 7.
 По дело T-454/10 страните, встъпили в подкрепа на исканията на Комисията, чиито наименования са посочени в приложение III, понасят направените от тях съдебни разноски.
 8.
 По дело T-482/11 Комисията понася, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) и на останалите жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение I.
 9.
 По дело T-482/11 страните, встъпили в подкрепа на исканията на Комисията, чиито наименования са посочени в приложение III, понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 328, 4.12.2010 г.


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/6
 Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court (Ирландия) на 6 август 2007 г. — Nicole Hassett и Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited and MDU Services Limited/Raymond Howard и Brian Davidson
 (Дело C-372/07)
 (2007/C 283/10)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 Supreme Court, Ирландия.
 Страни в главното производство
 Ищци: Nicole Hassett и Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited and MDU Services Limited.
 Ответници: Raymond Howard и Brian Davidson.
 Преюдициални въпроси
 Ако лекари учредят професионален синдикат под формата на вписано съгласно законодателството на държава-членка дружество за осигуряване на помощ и гаранция на неговите членове, практикуващи в посочената държава и в друга държава-членка, във връзка с упражняването на тяхната професия, и ако осигуряването на посочената помощ или гаранция зависи от решение на управителния съвет на споменатото дружество, при абсолютна дискреционна власт в съответствие с неговия устав, трябва ли споровете, в които решение, с което на основание на посочения устав се отказва помощта или обезщетяването на лекар, практикуващ в другата държава-членка, се оспорва от посочения лекар на основание нарушение от страна на споменатото дружество на неговите договорни или други права, да се считат за спорове относно действителността на решението на орган на дружеството по смисъла на член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1), като съответно съдилищата на държавата-членка, в която е седалището на дружеството, имат изключителна компетентност?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2201 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, OВ L 12, стр. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/4
 Преюдициално запитване от Dioikitiko Efeteio Athinon (Гърция), постъпило на 22 август 2014 г. — Viamar — Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon Anonymi Etaireia/Elliniko Dimosio
 (Дело C-402/14)
 2014/C 380/04
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Dioikitiko Efeteio Athinon
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Viamar — Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon Anonymi Etaireia
 Ответник: Elliniko Dimosio (Stato ellenico)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли да се приеме, че разпоредбата на член 1, параграф 3 от Директива 2008/118/ЕО (1) от 16 декември 2008 г. е достатъчно правно издържана/безусловна и достатъчно ясна, поради което има директен ефект и правните субекти, които черпят права от нея, могат да се позовават на същата пред националните съдилища, които са длъжни да я вземат предвид, въпреки липсата на транспониране конкретно на тази разпоредба от директивата във вътрешния правен ред на държавата членка/на Гръцката държава?
 2)
 Във всички случаи, съвместими ли са разпоредбите на член 130, параграф 5 от националния митнически кодекс, във връзка с тези на член 128, параграф 1 от същия кодекс, според които удостоверение за митническото оформяне за внос на територията на страната на автомобили с произход от Общността се издава след заплащането на таксата за регистрация, като задължението за плащането на последната възниква от момента на влизане на тези автомобили на територията на страната, с разпоредбите на член 3, буква в) от Договора за ЕИО, които предвиждат премахване на пречките за свободно движение на стоки?
 (1) Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9 от 14.1.2009 г., стр. 12).


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/24
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Brussel (Белгия) на 2 ноември 2009 г. — Airfield NV, Canal Digitaal BV/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)
 (Дело C-431/09)
 2010/C 24/43
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van beroep te Brussel
 Страни в главното производство
 Ищци: Airfield NV, Canal Digitaal BV
 Ответник: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допуска ли Директива 93/83 (1) доставчик на сателитна цифрова телевизия да е длъжен да получи разрешение от притежателите на права за операция, чрез която телевизионен оператор доставя програмно носещите си сигнали по земя или чрез кодиран сателитен сигнал на доставчик на сателитна цифрова телевизия, независимо от посочения телевизионен оператор, който кодира сигналите си посредством свързано дружество и осигурява възходящата връзка към сателит, а впоследствие с разрешението на телевизионния оператор тези сигнали са препратени чрез низходяща връзка като част от пакет от телевизионни канали и следователно групово към абонатите на доставчика на сателитна телевизия, които могат да ги гледат едновременно и непроменени посредством декодиращо устройство или смарт карта, предоставени от доставчика на сателитна телевизия?
 2.
 Допуска ли Директива 93/83 доставчик на сателитна цифрова телевизия да е длъжен да получи разрешение от притежателите на права за операция, чрез която телевизионен оператор доставя програмно носещите си сигнали в съответствие с инструкциите на доставчик на сателитна цифрова телевизия, който е независим от сателитен телевизионен оператор, а впоследствие с разрешението на телевизионния оператор тези сигнали са препратени чрез низходяща връзка като част от пакет от телевизионни канали и следователно групово към абонатите на доставчика на сателитна телевизия, които могат да ги гледат едновременно и непроменени посредством декодиращо устройство или смарт карта, представени от доставчика на сателитна телевизия?
 (1) Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (ОВ L 248, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134).


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/22
 Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — TeamBank/СХВП — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit)
 (Дело T-220/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „f@ir Credit“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „FERCREDIT“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2012/C 331/39)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: TeamBank AG Nürnberg (Нюрнберг, Германия) (представители: адв. T. Kiphuth, адв. H. Lindner и адв. D. Terheggen)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: R. Manea и G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Fercredit Servizi Finanziari SpA (Рим, Италия) (представители: адв. G. Petrocchi, адв. A. Masetti Zannini de Concina и адв. R. Cartella)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 3 февруари 2011 г. (преписка No R 719/2010-1), постановено в производство по възражение между Fercredit Servizi Finanziari SpA и TeamBank AG Nürnberg.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда TeamBank AG Nürnberg да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 194, 2.7.2011 г.


text:
 22.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/17
 Преюдициално запитване от Tribunale di Salerno (Italia), постъпило на 20 октомври 2014 г. — Наказателно производство срещу Cristiano Pontillo
 (Дело C-474/14)
 (2014/C 462/27)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Salerno
 Страна в главното производство
 Cristiano Pontillo
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на решението на Съда на Европейския съюз от 16 февруари 2012 г. [по съединени дела C-72/10 и C-77/10], в смисъл, че не допускат да се организира процедура за възлагане на обществени поръчки за концесии с по-кратка продължителност от тази на по-рано възложените обществени поръчки, при което разглежданата обществена поръчка е със заявена цел да се поправят последиците от неправомерното изключване на определен брой оператори от предходните обществени поръчки?
 2)
 Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на посоченото решение на Съда на Европейския съюз, в смисъл, че не допускат изискването за изравняване във времето на крайните срокове на концесиите да бъде подходящо основание за намаляване на продължителността на концесиите, за които са образувани процедурите, спрямо продължителността на преди възложените концесии?
 3)
 Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на посоченото решение на Съда на Европейския съюз, в смисъл, че не допускат въвеждането на задължение за безвъзмездно прехвърляне на ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози, в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията или вследствие на решение за отмяна или разваляне?


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/48
 Жалба, подадена на 7 декември 2016 г. — fritz-kulturgüter/EUIPO — Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)
 (Дело T-862/16)
 (2017/C 038/63)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: fritz-kulturgüter GmbH (Хамбург, Германия) (представител: G. Schindler, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sumol + Compal Marcas, SA (Оейраш Карнашиде, Португалия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „fritz-wasser“ — заявка за регистрация No 12 314 753
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 октомври 2016 г. по преписка R 1510/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да измени обжалваното решение така, че жалбата, подадена пред EUIPO, да бъде изцяло отхвърлена,
 —
 да допусне заявка за регистрация No 012 314 753,
 —
 да осъди възразяващата страна да заплати разноските, направени в производството по възражение; да осъди ответника да заплати останалите разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/7
 Решение на Съда (шести състав) от 10 септември 2015 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-36/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2009/73/ЕО - Държавна намеса, състояща се в налагане на задължение за прилагане на одобрени от национален орган цени за доставка - Мярка с неограничено действие във времето - Липса на задължителен периодичен контрол по отношение на необходимостта от мярката и правилата за прилагането ѝ - Прилагане към неограничен кръг бенефициери без разлика между клиентите и без разлика според различните обстоятелства - Пропорционалност))
 (2015/C 363/08)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и M. Patakia)
 Ответник: Република Полша (представител: B. Majczyna)
 Диспозитив
 1)
 Като прилага режим на държавна намеса, състоящ се в налагането на задължение за енергийните предприятия да прилагат цени за доставка на природен газ, одобрени от председателя на Urzad Regulacji Energetyki (Служба за енергийно регулиране), задължение, което не е ограничено във времето, а националното право не задължава националните административни органи периодично да преразглеждат необходимостта от него и правилата за прилагането му в газовия сектор с оглед на развитието в сектора, и което се прилага към неограничен кръг бенефициери или клиенти без разлика между клиентите и без разлика според положението им в рамките на отделните категории клиенти, Република Полша не изпълнява задълженията си по член 3, параграф 1 във връзка с член 3, параграф 2 от Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО.
 2)
 Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 85, 22.3.2014 г.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/51
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 юли 2014 г. — CW/Парламент
 (Дело F-48/13) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Атестационeн доклад - Преценки и коментари в атестационния доклад - Явни грешки в преценката - Злоупотреба с власт - Липса))
 2014/C 421/71
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CW (представител: C. Bernard-Glanz, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент (представители: M. Dean и S. Alves)
 Предмет
 Искане за отмяна на атестационния доклад на жалбоподателя за 2011 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 CW понася направените от нея съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Европейския парламент.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г., стр. 63.


text:
 21.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/7
 Решение на Съда (пети състав) от 1 март 2012 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Oviedo — Испания) — Angel Lorenzo González Alonso/Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE
 (Дело C-166/11) (1)
 (Защита на потребителите - Договори, сключени извън търговския обект - Директива 85/577/ЕИО - Приложно поле - Изключване - Застрахователни договори, свързани с инвестиционен фонд)
 2012/C 118/11
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Oviedo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Angel Lorenzo González Alonso
 Ответник: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE
 Предмет
 Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Oviedo — Тълкуване на член 3, параграф 2, буква г) от Директива 85/577/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно защита на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект (ОВ L 372, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 188) — Сключен извън търговския обект договор, по силата на който се предоставя застраховка „Живот“ срещу заплащането на месечна застрахователна премия, инвестирана в различни продукти на същото предприятие
 Диспозитив
 Сключен извън търговския обект договор, по силата на който се предоставя застраховка „Живот“ срещу заплащането на месечна застрахователна премия, която в различни съотношения се инвестира в ценни книжа с фиксиран доход, в ценни книжа с променлив доход и във финансови инвестиционни продукти на съдоговарящото дружество, не попада съгласно член 3, параграф 2, буква г) от Директива 85/577ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно защита на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект, в приложното поле на тази директива.
 (1) ОВ C 173, 11.6.2011 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/2
 Решение на Съда (трети състав) от 14 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Roubaix — Франция) — Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA/Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes
 (Дело C-533/10) (1)
 (Митнически кодекс на Общността - Член 236, параграф - Възстановяване на недължими мита - Срок - Регламент (ЕО) No 2398/97 - Окончателно антидъмпингово мито върху вноса на памучно спално бельо с произход от Египет, Индия и Пакистан - Регламент (ЕО) No 1515/2001 - Възстановяване на антидъмпингови мита, платени по силата на регламент, впоследствие обявен за недействителен - Понятие за непреодолима сила - Дата на възникване на задължението за възстановяване на вносните мита)
 2012/C 227/03
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal d'instance de Roubaix
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA
 Ответници: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal d'instance de Roubaix — Тълкуване на член 236, параграф 2 (втора и трета алинея) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Искане за възстановяване на антидъмпингови мита, платени по силата на Регламент No 2398/97 на Съвета от 28 ноември 1997 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на памучно спално бельо с произход от Египет, Индия и Пакистан (ОВ L 332, стp. 1), впоследствие обявен за недействителен — Незаконосъобразност, която представлява непреодолима сила — Момент на възникване на задължението за възстановяване на антидъмпинговите мита
 Диспозитив
 1.
 Член 236, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 година, трябва да се тълкува в смисъл, че незаконосъобразността на даден регламент не представлява непреодолима сила по смисъла на тази разпоредба и поради това не е основание за удължаване на тригодишния срок, в който вносителят може да поиска възстановяване на вносните мита, платени на основание на този регламент.
 2.
 Член 236, параграф 2, трета алинея от Регламент (ЕИО) No 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) No 2700/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява на националните митнически органи служебно да пристъпват към възстановяване на антидъмпинговите мита, събрани в приложение на регламент на Съюза, като се позовават на направената от Органа за уреждане на спорове констатация за несъвместимост на този регламент със Споразумението за прилагане на член VI от Общото споразумение по митата и търговията (1994), намиращо се в приложение 1А към Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО), подписано в Маракеш на 15 април 1994 г. и одобрено с Решение 94/800/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986—1994 г.).
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/29
 Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Испания) на 15 май 2013 г. — Emiliano Torralbo Marcos/Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial
 (Дело C-265/13)
 2013/C 207/47
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa
 Страни в главното производство
 Молител: Emiliano Torralbo Marcos
 Ответници: Korota S.A. и Fondo de Garantía Salarial
 Преюдициални въпроси
 1.
 Противоречат ли член 1, член 2, буква f), член 3, параграф 1, член 4, параграф 2, буква a), член 4, параграф 3, член 5, параграф 3, членове 6, 7, член 8, параграфи 1 и 2 от Закон 10/2012 от 20 ноември за някои такси, които се събират от съдебната администрация и от Националния институт по токсикология и криминалистика, на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (1), доколкото не позволяват на националната юрисдикция: а) да променя съдебните такси или да преценява дали са пропорционални (с оглед на обосноваността на налагането им от държавата и с оглед на предвидения размер като пречка за достъпа до ефективна съдебна защита), за да освободи задълженото лице от плащането им; б) да взема предвид принципа на ефективно прилагане на нормите на правото на Съюза; в) да преценява значението на производството за страните с оглед на обстоятелствата, като се има предвид, че плащането на такса е предпоставка за даване ход на производството по подадената апелативна жалба?
 2.
 Противоречат ли член 1, член 2, буква f), член 3, параграф 1, член 4, параграф 2, буква a), член 4, параграф 3, член 5, параграф 3, членове 6, 7, член 8, параграф 1 и член 8, параграф 2 от Закон 10/2012 от 20 ноември за някои такси, които се събират от съдебната администрация и от Националния институт по токсикология и криминалистика, на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото се прилагат по отношение на особено съдебно производство като това по трудово-социални спорове, по отношение на които обикновено е приложимо правото на Съюза като основен фактор за балансирано икономическо и социално развитие в Общността?
 3.
 С оглед на предходните въпроси, може ли юрисдикция като запитващата да не приложи правна уредба като посочената в запитването, която не позволява на националната юрисдикция: а) да променя съдебните такси или да преценява дали са пропорционални (с оглед на обосноваността на налагането им от държавата и с оглед на предвидения размер като пречка за достъпа до ефективна съдебна защита), за да освободи задълженото лице от плащането им; б) да взема предвид принципа на ефективно прилагане на нормите на правото на Съюза; в) да преценява значението на производството за страните с оглед на обстоятелствата, като се има предвид, че плащането на такса е предпоставка за даване ход на производството по подадената апелативна жалба?
 (1) ОВ С 364, 2000 г., стр. 1.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 12 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Нидерландия) — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-515/07) (1)
 (Шеста директива ДДС - Стоки и услуги, включени в стопанските активи за нуждите на облагаемите сделки и на други сделки - Право на незабавно и цялостно приспадане на данъка, свързан с покупката на такива стоки и услуги)
 (2009/C 82/10)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
 Страни в главното производство
 Ищец: Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 6, параграф 2 и на член 17, параграфи 1, 2 и 6 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Стоки и услуги (не само дълготрайни активи, използвани отчасти за нуждите на икономическата дейност и отчасти за лични цели) — Пълно включване в имуществото на предприятието на данъчнозадълженото лице — Възможност за незабавно и цялостно приспадане на данъка, свързан с покупката на такива стоки и услуги.
 Диспозитив
 Член 6, параграф 2, буква а) и член 17, параграф 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкуват в смисъл, че не се прилагат по отношение на използването на стоки и услуги, включени в стопанските активи за целите на сделки, различни от облагаемите сделки на данъчнозадълженото лице, като дължимият ДДС за придобиването на тези стоки и услуги, свързани с такива сделки, не подлежи на приспадане.
 (1) ОВ C 22, 26.1.2008 г.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/18
 Иск, предявен на 24 януари 2014 г. — Европейска комисия/Френска република
 (Дело C-37/14)
 2014/C 102/25
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и B. Stromsky)
 Ответник: Френска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е взела в определените срокове всички необходими мерки за връщане от получателите на държавните помощи, обявени за незаконни и несъвместими с вътрешния пазар с член 1 от Решение 2009/402/ЕО на Комисията от 28 януари 2009 година относно плановете за действие „в извънредни ситуации“ в сектора на плодовете и зеленчуците, приведени в действие от Франция (1) и като не е уведомила Комисията в определения срок за взетите мерки за съобразяване с това решение, Френската република не е изпълнила задълженията, възложени й от член 288, четвърта алинея от ДФЕС и от членове 2, 3 и 4 от посоченото решение.
 —
 да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Срокът, определен за възстановяване на обявените за незаконни държавни помощи е изтекъл без да е било извършено пълно връщане на тези помощи.
 Следователно на датата на подаване на настоящия иск ответникът все още не е бил приел необходимите мерки за връщане на помощите, предоставени на предприятията получатели, нито е бил представил на Комисията всички поискани сведения.
 (1) OВ L 127, стp. 11.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/36
 Решение на Първоинстанционния съд от 20 май 2009 г. — VIP Car Solutions/Парламент
 (Дело T-89/07) (1)
 (Обществени поръчки за услуги - Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки - Превозване на членовете на Европейския парламент с автомобили и микробуси с шофьор по време на месечните сесии в Страсбург - Отхвърляне на офертата на оферент - Задължение за мотивиране - Отказ за оповестяване на предложената от спечелилия оферент цена - Иск за обезщетение)
 2009/C 153/68
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Франция) (представители: G. Welzer и S. Leuvrey, avocats)
 Ответник: Европейски парламент (представители: D. Petersheim и M. Ecker)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на решението, с което Парламентът отказва да възложи на жалбоподателя поръчката, предмет на процедурата за възлагане на обществена поръчка PE/2006/06/UTD/1, която се отнася за превозване на членовете на Парламента с автомобили и микробуси с шофьор по време на месечните сесии в Страсбург, и от друга страна, искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението, с което Европейският парламент отказва да възложи на VIP Car Solutions SARL поръчката, предмет на процедурата за възлагане на обществена поръчка PE/2006/06/UTD/1.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Осъжда Парламента да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 117, 29.5.2007 г.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/45
 Жалба, подадена на 15 октомври 2007 г. — Earth Products/СХВП — Meynard Designs (EARTH)
 (Дело T-389/07)
 (2007/C 297/91)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Earth Products, Inc. (Carlsbad, Съединени щати) (представител: M. Graf, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Meynard Designs, Inc. (Waltham, Съединени щати)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 9 август 2007 г., доколкото с него се потвърждава решението на отдела по споровете,
 —
 да се осъди ответникът да понесе собствените си разноски и да заплати разноските на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „EARTH“ за стоки от клас 25 — заявка No 2 907 608
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Meynard Designs, Inc.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Общностна и национална фигуративна марка „EARTH“ за стоки от класове 3, 14, 18, 25 и 35
 Решение на отдела по споровете: Уважава изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като конфликтните марки не са визуално или фонетично сходни.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/42
 Жалба, подадена на 8 юни 2015 г. — ZZ и др./Комисия
 (Дело F-85/15)
 (2015/C 262/58)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: C. Mourato, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението жалбоподателите да не бъдат допуснати до етапа на оценка в конкурс EPSO/AD/204/10 след възобновяването на конкурсната процедура от Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) в резултат на отмяната от Съда на публичната служба на първоначалното решение жалбоподателите да не бъдат допуснати до фазата на оценка в конкурса, както и обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели.
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отменят решенията от 25 юли 2014 г. на конкурсната комисия на конкурс EPSO/AD/204/10, на които всеки от жалбоподателите е адресат,
 —
 на всеки от жалбоподателите да се присъдят авансово обезщетение от 1 000 EUR за неимуществени вреди и авансово обезщетение от 2 27 899,50 EUR за имуществени вреди,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2009 г. — Holland Malt/Комисия
 (Дело T-369/06) (1)
 (Държавни помощи - Производство на малц - Инвестиционна помощ - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар - Нарушаване на конкуренцията - Засягане на търговията между държавите членки - Задължение за мотивиране - Насоки за държавните помощи в селскостопанския сектор)
 2009/C 256/40
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Holland Malt BV (Lieshout, Нидерландия) (представители: първоначално O. Brouwer и D. Mes, впоследствие O. Brouwer, A. Stoffer и P. Schepens, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: T. Scharf и A. Stobiecka-Kuik)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels, M. de Grave, C. ten Dam и Y. de Vries)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2007/59/ЕО на Комисията от 26 септември 2006 година относно държавната помощ, отпусната от Нидерландия в полза на Holland Malt BV (ОВ L 32, стр. 76)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Holland Malt BV понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията.
 3.
 Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 42, 24.02.2007 г.


text:
 22.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 399/13
 Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 16 октомври 2012 г. — Copydan Båndkopi/Nokia Danmark A/S
 (Дело C-463/12)
 2012/C 399/23
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Ищец: Copydan Båndkopi
 Ответник: Nokia Danmark A/S
 Преюдициални въпроси
 1.
 Съвместимо ли е с Директива 2001/29/ЕО (1) държавите членки да имат законодателство, което гарантира възнаграждение за притежателите на правата за възпроизвеждане, направено с използване на следните източници:
 1.
 файлове, за които въпросната употреба е одобрена от притежателите на права и за нея плаща клиентът (например, лицензирано съдържание от онлайн магазини);
 2.
 файлове, за които въпросната употреба е одобрена от притежателите на права и за нея не плаща клиентът (лицензирано съдържание, например във връзка с маркетингово действие);
 3.
 собствен на ползвателя DVD, CD, MP3 плеър, компютър и др., където не са приложени ефективни технологични мерки;
 4.
 собствен на ползвателя DVD, CD, MP3 плеър, компютър и др., където са приложени ефективни технологични мерки;
 5.
 DVD, CD, MP3 плеър, компютър и др. на трета страна;
 6.
 незаконно копирани произведения от интернет или други източници;
 7.
 файлове, копирани законно по някакъв друг начин, например от интернет (от законни източници, където няма предоставен лиценз)?
 2.
 Как трябва да се вземат предвид ефективните технологични мерки (вж. член 6 от Директивата) в законодателството на държавите членки относно възнагражденията на притежателите на права (вж. член 5, параграф 2, буква б) от Директивата)?
 3.
 При изчисляването на обезщетение за копиране за лично ползване (вж. член 5, параграф 2, буква б) от Директивата), какво представлява „случаи, в които накърняването на титуляра на права е минимално“, както е посочено в съображение 35 от преамбюла на Директивата, с резултата, че няма да е съвместимо с Директивата държавите членки да имат законодателство, което предвижда възнаграждение за притежателите на права за такова възпроизвеждане за лично ползване (вж. във връзка с това проучването, споменато в част 2 по-горе)?
 4.
 а)
 Ако се приеме, че главната или най-важната функция на картите памет в мобилните телефони не е възпроизвеждането за лично ползване, съвместимо ли е с Директивата държавите членки да имат законодателство, което гарантира възнаграждение за притежателите на правата за възпроизвеждане на карти памет за мобилен телефон?
 б)
 Ако се приеме, че възпроизвеждането за лично ползване е една от няколкото главни или съществени функции на картите памет в мобилните телефони, съвместимо ли е с Директивата държавите членки да имат законодателство, което гарантира възнаграждение за притежателите на правата за възпроизвеждане на карти памет за мобилен телефон?
 5.
 Съвместимо ли е с понятието „справедлив баланс“ в съображение 31 от преамбюла на Директивата и с еднаквото тълкуване на понятието „справедливо обезщетение“ (вж. член 5, параграф 2, буква б) от Директивата), което трябва да се основава на „накърняване“, държавите членки да имат законодателство, според което възнаграждение се събира за карти памет, като същевременно не се събира такова за вътрешна памет като MP3 плеъри или айподи, които са предназначени и използвани главно за възпроизвеждане за лично ползване?
 6.
 а)
 Допуска ли Директивата държавите членки да имат законодателство, което предвижда събирането на възнаграждение за възпроизвеждане за лично ползване от продуцент и/или вносител, който продава карти памет на бизнес клиенти, които продават картите памет както на частни, така и на бизнес клиенти, без продуцентът и/или вносителят да знае дали картите памет са били продадени на частни или на бизнес клиенти?
 б)
 Променя ли се отговорът на въпрос 6(а), ако разпоредбите са приети в законодателството на държава членка, което гарантира, че продуценти, вносители и/или дистрибутори не плащат възнаграждение за карти памет, използвани за професионални цели, че продуценти, вносители и/или дистрибутори, когато въпреки това възнаграждението е било платено, могат да претендират да им бъде възстановено възнаграждение за карти памет, доколкото те са били използвани за професионални цели, и че продуценти, вносители и/или дистрибутори могат да продават карти памет на други предприятия, регистрирани в организацията, която управлява схемата за възнаграждение, без заплащане на възнаграждение?
 в)
 Променя ли се отговорът на въпроси 6(а) и 6(б)
 1.
 ако разпоредбите са приети в законодателство на държава членка, което гарантира, че продуценти, вносители и/или дистрибутори не плащат възнаграждение за карти памет, използвани за професионални цели, но понятието „професионални цели“ се тълкува като предоставящо право на приспадане, което се прилага само за предприятия, одобрени от Copydan, докато възнаграждение трябва да бъде платено за карти памет, използвани професионално от други бизнес клиенти, които не са одобрени от Copydan;
 2.
 ако разпоредбите са приети в законодателство на държава членка, което гарантира, че продуценти, вносители и/или дистрибутори, когато в действителност възнаграждението е било платено (теоретично), могат да претендират да им бъде възстановено възнаграждение за карти памет, когато те са били използвани за професионални цели, но (а) на практика само купувачът на картата памет може да получи възстановяване на възнаграждението, и (б) купувачът на карти памет трябва да подаде заявление до Copydan за възстановяване на възнаграждението;
 3.
 ако разпоредбите са приети в законодателство на държава членка, което гарантира, че продуценти, вносители и/или дистрибутори могат да продават карти памет на други предприятия, регистрирани в организацията, която управлява схемата за възнаграждение, без заплащане на възнаграждение, но (а) Copydan е организацията, която управлява схемата за възнаграждение и (б) регистрираните предприятия не знаят дали картите памет са били продадени на частни или на бизнес клиенти?
 (1) Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/23
 Преюдициално запитване от Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 3 март 2014 г. — SMK Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal
 (Дело C-97/14)
 2014/C 142/32
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SMK Kft.
 Ответници: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal
 Преюдициални въпроси
 1)
 Член 55 от Директивата за ДДС (1) в сила до 1 януари 2010 г. може ли да се тълкува в смисъл, че посоченият член се прилага единствено за данъчнозадължени лица, получатели на услуги, които не са регистрирани или не са длъжни да се регистрират по ДДС в държавата членка, в която услугите фактически се извършват?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, член 52 от Директивата за ДДС прилага ли се изключително за определяне на мястото на доставка на услугите?
 3)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, член 55 от Директивата за ДДС, в сила до 1 януари 2010 г., трябва ли да се тълкува в смисъл, че когато данъчнозадълженото лице, получател на услуги по договор за подизпълнение притежава или е бил длъжен да се снабди с идентификационен номер по ДДС в повече от една държава членка, определянето на идентификационния номер по ДДС, чрез който получава доставката на услуги, зависи единствено от избора на посочения получател (включително когато данъчнозадълженото лице, получател на услугата, се счита за установено в държавата членка по фактическото извършване на услугите, но притежава и идентификационен номер по ДДС в друга държава членка)?
 4)
 В случай че отговорът на третия въпрос е в смисъл, че възможността за избор на получателя на услугите е неограничена, член 55 от Директивата за ДДС трябва ли да се тълкува в смисъл, че:
 —
 до 31 декември 2009 г. може да се приеме, че доставката на услуги е била извършена с идентификационния номер по ДДС, посочен от получателя на тази услуга, ако получателят също има качеството данъчнозадължено лице, което е регистрирано (установено) в друга държава членка и стоките са изпратени или превозени извън държавата членка по фактическото извършване на услугите,
 —
 фактът, че получателят на услугата е данъчнозадължено лице, установено в друга държава членка, което продава завършените стоки, като ги изпраща или превозва извън държавата членка по извършване на услугите на посредник, който на свой ред ги продава в трета държава членка, а получателят на услугите по договор за подизпълнение не превозва същите стоки обратно към своето предприятие оказва влияние върху определянето на мястото на предоставяне на услугите?
 5)
 В случай че възможността за избор на получателя не е неограничена, оказват ли влияние върху прилагането на член 55 от Директивата за ДДС в сила до 1 януари 2010 г.:
 —
 обстоятелствата, при които получателят на услуги, изразяващи се в обработка на дадена стока, се снабдява със съответните суровини и ги предоставя на разположение на лицето, което извършва обработката;
 —
 държавата членка и идентификационният номер по ДДС, с който данъчнозадълженото лице — получател на услугите, осъществява продажбата на завършените стоки, получени в резултат от тази обработка;
 —
 обстоятелството, че — какъвто е случаят в главното производство — завършените стоки, получени в резултат от тази обработка, са по договор за няколко продажби в рамките на поредица от операции още по времето, когато стоките са се намирали в държавата, в която е осъществена обработката и превозът от тази държава до крайния купувач се извършва директно?
 (1) Директива 2006/112/ЕО от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/20
 Жалба, подадена на 16 юли 2012 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 8 май 2012 г. по дело T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-340/12 P)
 2012/C 295/36
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Други страни в производството: Yoshida Metal Industry Co. Ltd и Pi-Design AG, Bodum France, Bodum Logistics A/S
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да уважи жалбата в нейната цялост
 —
 да отмени обжалваното решение
 —
 да осъди Yoshida Metal Industry Co. Ltd да заплати направените от службата съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 —
 Жалбоподателят твърди, че Общият съд не е изложил мотиви в подкрепа на обжалваното съдебно решение, доколкото не е отговорил на доводите на службата, посочени в параграф 18 от същото решение.
 —
 Жалбоподателят твърди също, че Общият съд е нарушил член 7, параграф 1, буква д), точка ii) от Регламента относно марката на Общността. Общият съд е трябвало да съобрази, че двуизмерен знак може не само да се приложи към триизмерен обект, но и да се включи в него. Така при прилагането на член 7, параграф 1, буква д), точка ii) от Регламента относно марката на Общността трябва да се вземат предвид всички възможни начини, по които към датата на подаване на заявката може да се предвиди включването на въпросния знак в триизмерен обект. Общият съд изопачил предоставените доказателства като приел, че апелативният състав извършил проверката си изключително въз основа на продаваните в момента на пазара стоки. Всъщност апелативният състав ясно показал, че изводите му се основават главно на представените от Pi-Design патенти. Във всички случаи позоваването на допълнителни материали, включително патенти и продавани в момента на пазара стоки, не трябва да се забранява, когато с тях се подкрепя извода, че характеристиките на спорния знак, в заявения вид, могат да доведат до технически резултат след включване в триизмерен обект. Това е единственият подходящ начин за защита на правната сигурност и обществения интерес, които стоят в основата на член 7, параграф 1, буква д), точка ii) от Регламента относно марката на Общността.


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/15
 Жалба, подадена на 12 февруари 2015 г. — NK Rosneft a.o./Съвет
 (Дело T-69/15)
 (2015/C 228/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: NK Rosneft OAO (Москва, Русия); RN-Shelf-Arctic OOO (Москва); RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Yuzhniy Sakhalin, Русия); RN-Exploration OOO (Москва) и Tagulskoe OOO (Krasnoyarsk, Русия) (представител: T. Beazley, QC)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени член 1, параграф 1 от Решение 2014/872/ОВППС на Съвета от 4 декември 2014 година (наричано по-нататък „второто решение за изменение“) за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, и на Решение 2014/659/ОВППС за изменение на Решение 2014/512/ОВППС (1);
 —
 да отмени член 1, параграфи 3 — 8 от Регламент (ЕС) No 1290/2014 на Съвета от 4 декември 2014 година (наричан по-нататък „вторият регламент за изменение“) за изменение на Регламент (ЕС) No 833/2014 относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, и за изменение на Регламент (ЕС) No 960/2014 за изменение на Регламент (ЕС) No 833/2014 (2);
 —
 освен това или алтернативно, да отмени Решение 2014/872/ОВППС и Регламент (ЕС) No 1290/2014, доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателите, и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите се позовават на девет основни правни основания. Чрез тях те твърдят, че Съветът не е бил компетентен да приеме, или ако е бил компетентен, не е можел законосъобразно да приеме вторите мерки за изменение.
 1.
 Първото правно основание е твърдението, че вторите мерки за изменение не излагат достатъчно съображения, позволяващи контрол за законосъобразност и нарушават правото на жалбоподателите на защита и правото им на ефективна съдебна защита.
 2.
 Второто правно основание е твърдението, че преследваната с вторите мерки за изменение цел не е легитимна цел на ОВППС;
 3.
 Третото правно основание е твърдението, че вторите мерки за изменение са в нарушение на международноправните задължения на Съюза по силата на Споразумението за партньорство и сътрудничество с Русия и/или на Общото споразумение за митата и търговията.
 4.
 Четвъртото правно основание е твърдението, че вторите мерки за изменение не разкриват разумна връзка между целите на решението и средствата за изпълнението му.
 5.
 Петото правно основание е твърдението, че вторият регламент за изменение не придава надлежния ефект на разпоредбите на решението в материално отношение.
 6.
 Шестото правно основание е твърдението, че вторите мерки за изменение противоречат на принципа за равно третиране и липса на произвол.
 7.
 Седмото правно основание е твърдението, че вторите мерки за изменение са непропорционални спрямо целта на решението и в резултат на това недължимо нарушават законодателната компетентност на Съюза и водят до непропорционална намеса в основните права на жалбоподателите.
 8.
 Осмото правно основание е твърдението, че вторите мерки за изменение представляват злоупотреба с власт.
 9.
 Деветото правно основание е твърдението, че вторите мерки за изменение накърняват принципа на правната сигурност поради липсата на яснота на ключови понятия.
 (1) ОВ L 349, 5.12.2014 г., стр. 58.
 (2) ОВ L 349, 5.12.2014 г., стр. 20.


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/24
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 2 януари 2009 г. — Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication/Société internationale de diffusion et d'édition
 (Дело C-1/09)
 (2009/C 69/42)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Ищци: Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication
 Ответник: Société internationale de diffusion et d'édition
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли националният съд да спре производството и да отложи произнасянето по въпроса за задължението за възстановяване на държавна помощ до произнасянето на Комисията на Европейските общности с окончателно решение относно съвместимостта на помощта с правилата на общия пазар, когато първото решение на Комисията, с което тази помощ е обявена за съвместима е било отменено от общностния съд?
 2)
 Може ли положение, при което Комисията три пъти приема, че дадена помощ е съвместима с общия пазар, преди тези решения да бъдат отменени от Първоинстанционния съд на Европейските общности, да представлява извънредно обстоятелство, което да мотивира националния съд да ограничи задължението за възстановяване на помощта?


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/21
 Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. от Alfa Acciai SpA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 декември 2014 г. по дело T-85/10, Alfa Acciai/Комисия
 (Дело C-87/15 P)
 (2015/C 146/29)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Alfa Acciai SpA (представители: D.M. Fosselard, avocat, D. Slater, Solicitor, A. Duron, avocate)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение на Общия съд по изложените съображения,
 —
 и като постанови окончателно решение съгласно член 61 от Статута на Съда, да отмени решението на Комисията в частта му относно жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност, в случай че Съдът намери, че няма основание за отмяна на решението в неговата цялост, да намали наложената на жалбоподателя глоба по изложените по-долу причини,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, ако Съдът не постанови окончателно решение по делото, да не се произнася по съдебните разноски и да върне делото за ново разглеждане от Общия съд в съответствие с решението на Съда,
 —
 на последно място, съгласно член 69 от Процедурния правилник, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски както пред Общия съд, така и пред Съда.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания:
 С първото основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е извършил нарушение на член 10 от Регламент No 773/2004 (1). По-специално, Общият съд е приел в рамките на първоинстанционното производство, че Комисията е имала право да приеме повторно спорното решение (наричано по-нататък „Решението“), без да е необходимо да изпрати предварително ново изложение на възраженията.
 С второто основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е извършил нарушение на член 14 от Регламент No 773/2004. Нарушението се изразява в това, че Общият съд е приел, че Комисията е имала право да приеме повторно Решението въз основа на разпоредбите на Регламент No 1/2003 (2), без да даде възможност на представителите на държавите членки да изслушат пряко предприятията.
 С третото основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е нарушил принципа на колегиалност. Общият съд е приел, че Комисията е имала право да приеме Решението в процедура, съобразно която колегиумът не е приел пълния текст на Решението в един-единствен момент, а по-скоро две части на Решението на две отделни дати, въз основа на разбирането, че тези две части биха могли заедно да съставляват пълния текст на Решението.
 С четвъртото основание жалбоподателят твърди нарушение на член 47 от Хартата на основните права, тълкуван в светлината на член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека. То се изразява в нарушение от страна на Общия съд на правото на жалбоподателя делото му да бъде разгледано в разумен срок. По-специално, изтекли са приблизително три години между приключването на писмената фаза на производството и решението на Общия съд за откриване на устната фаза на производството. Такова забавяне е в нарушение на предвиденото в член 47 от Хартата право на ефективни правни средства на защита и на изслушване в съдебното заседание в разумен срок. Нарушението на член 47 в конкретния случай изглежда особено тежко поради факта, че жалбоподателят е трябвало да чака повече от 14 години съдебен орган (Общият съд) да реши делото по същество, тъй като първоначалното решение на Комисията е било отменено по процесуални съображения след производство, продължило около 7 години.
 С петото основание жалбоподателят твърди нарушение на член 65 от Договора за ЕОВС. Жалбоподателят по-специално счита, че Общият съд не е отчел специфичния контекст на Договора за ЕОВС и задълженията за оповестяване и за недопускане на дискриминация, наложени на предприятията в контекста на този договор, като по този начин е приложил неправилно практиката на Съда, отнасяща се до понятието за картел. Жалбоподателят поддържа, че повтарящото се във времето публикуване на ценоразписи, които не са били съобразени с предложената в контекста на картела цена, е довело до прекратяването на картела, който според Общия съд е имал за цел определянето на минимални цени. Общият съд обаче е счел, че е било необходимо последващо публично разграничаване.
 С шестото основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е нарушил член 47 от Хартата на основните права, тълкуван в светлината на член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека, като е приел, че продължителността на административното производство (тоест пред Европейската комисия) не е била прекомерна по смисъла на горепосочените разпоредби. В настоящия случай административното производство е продължило като цяло близо 54 месеца, включително първоначалното производство и последвалото производство за повторно приемане. Освен това изглежда прекомерен периодът от над две години, които са били необходими на Комисията, за да приеме повторно Решението. Мотивите на Общия съд за обосноваване на продължителността на производството за повторно приемане изглеждат недостатъчни и нелогични, освен че представляват явно нарушение на предходната практика на Общия съд.
 Със седмото основание жалбоподателят твърди нарушение на член 23 от Регламент No 1/2003 и на принципа на равно третиране. По-специално, в конкретния случай Комисията е разделила предприятията в групи, за да определи основната санкция, която да се приложи към всяко предприятие, опитвайки, както се твърди в Решението, да поддържа пропорционално съотношение между средния пазарен дял на всяка група и основния размер на глобата, наложена на отделните предприятия от всяка група. Общият съд, макар впоследствие да признава, че Комисията е подценила средния пазарен дял на една от тези групи, в резултат на което не се е запазило съотношението на пропорционалност, което Комисията е възнамерявала да поддържа, не е счел за необходимо да се възобнови това съотношение.
 (1) Регламент (ЕО) No 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).
 (2) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/36
 Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Laverana/СХВП (BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG)
 (Дело T-571/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 354/42)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Laverana GmbH & Co.KG (Венигзен, Германия) (представители: J. Wachinger, M. Zöbisch и D. Chatterjee, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 27 май 2014 г. (преписка R 125/2014-4), постановено по заявка за регистрация на фигуративния знак „BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Laverana GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 361, 13.10.2014 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/12
 Определение на Съда (седми състав) от 15 януари 2010 г. — Messer Group GmbH/Air Products and Chemicals Inc., Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-579/08 P) (1)
 (Жалба - Член 119 от Процедурния правилник - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Словни марки Ferromix, Inomix и Alumix - По-ранни марки FERROMAXX, INOMAXX и ALUMAXX - Възражение на притежателя - Съответни потребители - Степен на прилика - Слаб отличителен характер на по-ранната марка - Вероятност от объркване)
 2010/C 100/18
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Messer Group GmbH (представители: W. Graf v. Schwerin и J. Schmidt, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Air Products and Chemicals Inc. (представител: S. Heurung, Rechtsanwältin), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав) от 15 октомври 2008 г. по дело Air Products and Chemicals/СХВП (T-305/06—307/06), с което Първоинстанционният съд е отменил решенията на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 12 септември 2006 г., с които са отхвърлени подадените от притежателя на словните марки на Общността „FERROMAXX“, „INOMAXX“ и „ALUMAXX“ за стоки, класирани в клас 1, жалби срещу решенията на отдела по заличаването, с които частично е отхвърлено възражението срещу заявките за регистрация на словните марки „FERROMIX“, „INOMIX“ и „ALUMIX“ за стоки, класирани в класове 1 и 4
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата и насрещната жалба.
 2.
 Messer Group GmbH понася наред с направените от него съдебни разноски и тези на Air Products and Chemicals Inc.
 3.
 Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 55, 7.3.2009 г.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/49
 Определение на Общия съд от 26 февруари 2015 г. — Métropole Gestion/СХВП — Metropol („METROPOL“)
 (Дело T-431/13) (1)
 ((Марка на Общността - Словна марка „METROPOL“ - Искане за обявяване на недействителност - Липса на искане за подновяване на регистрацията на марката - Заличаване на марката с изтичането на срока на регистрацията - Липса на основание за произнасяне по същество))
 (2015/C 138/65)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Métropole Gestion (Париж, Франция) (представител: M.-A. Roux Steinkühler, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Metropol Investment Financial Company Ltd (Москва, Русия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 4 юни 2013 г. (преписки R 723/2012-2 и R 845/2012-2), във връзка с производство по обявяване на недействителност между Métropole Gestion и Metropol Investment Financial Company Ltd.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основаниe за произнасяне по същество.
 2)
 Métropole Gestion и Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понасят направените от всеки от тях разноски.
 (1) ОВ C 344, 23.11.2013 г.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/8
 Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — „ЧЕЗ Разпределение България“ АД/Комисия за защита от дискриминация
 (Дело C-83/14) (1)
 ((Директива 2000/43/ЕО - Принцип на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход - Градски квартали, основно населявани от лица от ромски произход - Поставяне на електромерите на стълбове от мрежата на въздушния електропровод на височина 6 — 7 метра - Понятия за пряка и непряка дискриминация - Тежест на доказване - Евентуално оправдаване - Предотвратяване на манипулации с електромерите и на неправомерно присъединяване - Пропорционалност - Всеобщ характер на мярката - Обиден и стигматизиращ ефект на мярката - Директиви 2006/32/ЕО и 2009/72/ЕО - Невъзможност за крайния потребител да контролира потреблението на електроенергия))
 (2015/C 311/09)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„ЧЕЗ Разпределение България“ АД
 Ответник: Комисия за защита от дискриминация
 В присъствието на: Анелия Николова, Държавна комисия за енергийно и водно регулиране
 Диспозитив
 1)
 Понятието за „дискриминация, основана на етнически произход“, по смисъла на Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход, и по-специално на член 1 и на член 2, параграф 1 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство, при които всички електромери в градски квартал, населяван основно от лица от ромски произход, са поставени на стълбове от мрежата на въздушния електропровод на височина шест—седем метра, докато в останалите квартали такива електромери се поставят на височина до два метра, посоченото понятие следва да се прилага без значение дали разглежданата колективна мярка засяга лица с определен етнически произход или лица, които, без да имат такъв произход, съвместно с първите търпят по-малко благоприятното третиране или особеното неблагоприятно положение, произтичащо от посочената мярка.
 2)
 Директива 2000/43, и по-специално разпоредбите на член 2, параграф 1 и параграф 2, букви а) и б) от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която предвижда, че за да се установи наличието на пряка или непряка дискриминация, основана на расов признак или етнически произход в обхванатите от член 3, параграф 1 от нея области, по-малко благоприятното третиране или особеното неблагоприятно положение, посочени съответно в споменатите букви а) и б), трябва да се изразяват в засягане на права или законни интереси.
 3)
 Член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2000/43 трябва да се тълкува в смисъл, че мярка като описаната в точка 1 от настоящия диспозитив представлява пряка дискриминация по смисъла на посочената разпоредба, ако се докаже, че тази мярка е установена и/или се поддържа поради съображения, свързани с общия етнически произход на по-голямата част от живеещите в засегнатия квартал, което следва да се прецени от запитващата юрисдикция при отчитане на всички релевантни обстоятелства по делото, както и на правилата относно прехвърлянето на доказателствената тежест, съдържащи се в член 8, параграф 1 от тази директива.
 4)
 Член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2000/43 трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 посоченият текст не допуска национална разпоредба, която предвижда, че за да е налице непряка дискриминация, основана на расов признак или етнически произход, особеното неблагоприятно положение трябва да е предизвикано поради съображения, свързани с расов признак или етнически произход,
 —
 понятието за „видимо неутрална“ разпоредба, критерий или практика по смисъла на посочения текст означава разпоредба, критерий или практика, формулирани или прилагани привидно неутрално, тоест при отчитане на фактори, различни от защитения признак и не равнозначни с него,
 —
 понятието за „особено неблагоприятно положение“ по смисъла на същия текст не означава особено значим, очевиден и тежък случай на неравенство, а че най-вече лицата от дадена раса или етнически произход се намират в неблагоприятно положение в резултат от разглежданата разпоредба, критерий или практика,
 —
 ако се допусне, че мярка като описаната в точка 1 от настоящия диспозитив не съставлява пряка дискриминация по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) от споменатата директива, подобна мярка по принцип е годна да може да съставлява видимо неутрална практика по смисъла на член 2, параграф 2, буква б), поставяща лицата от даден етнически произход в особено неблагоприятно положение в сравнение с други лица,
 —
 подобна мярка би могла да бъде обективно оправдана с желанието да се гарантира сигурността на електропреносната мрежа и надлежното отчитане на потребената електрическа енергия само при условие че споменатата мярка не надхвърля границите на подходящото и необходимото за постигането на тези законни цели и че причинените неудобства не са несъразмерни спрямо така визираните цели. Това не е така, ако се констатира, което следва да провери запитващата юрисдикция, или че съществуват други подходящи и по-слабо ограничителни средства, позволяващи постигането на посочените цели, или, ако няма такива средства, че споменатата мярка уврежда несъразмерно законния интерес на крайните потребители на електроенергия, живеещи в засегнатия квартал, населяван основно от лица от ромски произход, да имат достъп до електроснабдяване при условия, които не са обидни или стигматизиращи и им позволяват редовно да проверяват своето потребление на електроенергия.
 (1) ОВ C 142, 12.5.2014 г.


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/19
 Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal de grande instance de Nanterre (Франция) на 2 април 2007 г. — 1. S.A. SAFBA/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 2. S.A. Sucreries et Raffineries d'Erstein/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 3. SA Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré Fils/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 4. SA Sucrerie de Bourgogne/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 5. Sucrerie Bourdon/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 6. S.A. des Sucreries du Marquenterre/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 7. Cristal Union/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 8. S.A. Lesaffre Frères/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 9. Société Vermendoise Industries/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 10. S.A. Sucreries de Toury et Usines annexes/Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
 (Дело C-175/07 - Дело C-176/07 - Дело C-177/07 - Дело C-178/07 - Дело C-179/07 - Дело C-180/07 - Дело C-181/07 - Дело C-182/07 - Дело C-183/07 - Дело C-184/07)
 (2007/C 117/32)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Tribunal de grande instance de Nanterre
 Страни в главното производство
 Ищци: S.A. SAFBA (C-175/07), S.A. Sucreries et Raffineries d'Erstein (C-176/07), SA Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré Fils (C-177/07), SA Sucrerie de Bourgogne (C-178/07), Sucrerie Bourdon (C-179/07), S.A. des Sucreries du Marquenterre (C-180/07), Cristal Union (C-181/07), S.A. Lesaffre Frères (C-182/07), Société Vermendoise Industries (C-183/07), S.A. Sucreries de Toury et Usines annexes (C-184/07)
 Ответници: Directeur général des douanes et droits indirects и Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
 Преюдициални въпроси
 1)
 Недействителен ли е Регламент No 314/2002 на Европейската комисия (1) с оглед на член 15 от Регламент No 1260/2001 на Съвета относно общата организация на пазара в сектор захар (2) и с оглед на принципите на пропорционалност и забрана на дискриминацията, доколкото при изчисляването на производствения налог той не предвижда от нуждите от финансиране да се изключат количествата захар, които се съдържат в преработените продукти, изнесени без получаване на възстановяване при износ?
 2)
 В случай на отрицателен отговор на този въпрос:
 Недействителен ли е Регламент No 1686/2005 (3) с оглед на Регламент No 314/2002 на Европейската комисия, на член 15 от Регламент No 1260/2001 на Съвета и на принципа на пропорционалност, доколкото определя производствения налог за захарта, като го изчислява на базата на „средна загуба “за изнесен тон, която не отчита количествата, изнесени без възстановяване, въпреки че тези количества са включени в общата удръжка при изчисляването на общата загуба за финансиране?
 (1) Регламент (ЕО) No 314/2002 на Комисията от 20 февруари 2002 година относно установяване на подробни правила за прилагането на системата от квоти в сектор захар (ОВ L 50, стр. 40).
 (2) Регламент (ЕО) No 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 178, стр. 1).
 (3) Регламент (ЕО) No 1686/2005 на Комисията от 14 октомври 2005 година за определяне на размерите на производствените налози за пазарна година 2004/2005, както и на коефициента за допълнително облагане в сектор захар (ОВ L 271, стр. 12).


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/36
 Жалба, подадена на 21 септември 2012 г. — Beninca/Комисия
 (Дело T-418/12)
 2012/C 366/74
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Jürgen Beninca (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: C. Zschocke, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 26 юли 2012 г., с което мълчаливо се отказва достъпа до документ, изготвен в рамките на производство по концентрация (преписка COMP/M.6166 — NYSE Euronext/Deutsche Börse); и
 —
 да разпореди на ответника да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 С първото основание се твърди, че Комисията не е взела решение относно молбата на жалбоподателя да му бъде осигурен достъп до определен документ в срока, предвиден в член 8, параграф 2 от Регламент No 1049/2001 (1). Съгласно член 8, параграф 3 от Регламента това представлява мълчаливо отрицателно и необосновано решение и поради това се явява нарушение на съответните разпоредби относно достъпа до документи.
 2.
 С второто основание се твърди, че никой от доводите, изложени от Комисията в хода на предварителната ѝ преценка, не оправдава отказа да се предостави на жалбоподателя достъп до искания документ.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/17
 Жалба, подадена на 22 април 2014 г. от Jean-Pierre Bodson и др. срещу решение, постановено на 12 февруари 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/12, Bodson и др./ЕИБ
 (Дело T-240/14 P)
 2014/C 223/22
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Jean-Pierre Bodson (Люксембург, Люксембург); Dalila Bundy (Косн-е-Ромен, Франция); Didier Dulieu (Руси-льо-Вилаж, Франция); Marie-Christel Heger (Носпелт, Люксембург); Evangelos Kourgias (Сенингерберг, Люксембург); Manuel Sutil (Люксембург); Patrick Vanhoudt (Гондеранж, Люксембург) и Henry von Blumenthal (Бергем, Люксембург) (представител: L. Levi, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 12 февруари 2014 г. по дело F-73/12,
 —
 вследствие на това да уважи направените от жалбоподателите искания в първоинстанционното производство, а именно:
 —
 да отмени решенията за прилагане спрямо жалбоподателите на решението на Съвета на директорите на ЕИБ от 13 декември 2011 г., ограничаващо нарастването на заплатите до 2,8 %, и решението на Управителния комитет на ЕИБ от 14 февруари 2012 г. за въвеждане на таблица за класиране, предвиждаща намаляване с 1 % на заплатите, които решения се съдържат в извлеченията от платежната ведомост за април 2012 г., както и да се отменят по същия начин всички решения, които се съдържат в последвалите извлечения от платежната ведомост,
 —
 вследствие на което
 —
 да осъди ответника да заплати разликата във възнагражденията спрямо действието на предишния режим на заплати, която произтича от посочените по-горе решения на Съвета на директорите на ЕИБ от 13 декември 2012 г. и на Управителния комитет на ЕИБ от 14 февруари 2012 г.; тази разлика във възнагражденията следва да се увеличи с лихви за забава, считано от 12 април 2012 г. до настоящия момент и впоследствие начислявана на всяко 12-о число на месеца до окончателното изплащане, като лихвите са в размер на определения от ЕИБ лихвен процент плюс 3 пункта,
 —
 да осъди ответника да заплати обезщетения за претърпените поради загубата на покупателна способност вреди, които да се определят ex aequo et bono, и първоначално да бъдат в размер на 1,5 % от месечното възнаграждение на всеки от жалбоподателите,
 —
 да осъди ЕИБ да заплати всички съдебни разноски,
 —
 да осъди ответника да заплати изцяло направените съдебни разноски пред двете инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от невземане предвид на разликата в естеството на трудовото правоотношение на договорно нает служител и трудовото правоотношение на постоянно наето длъжностно лице, от нарушение на основните условия на трудовото правоотношение и от нарушение на правната квалификация на Протокола към споразумението.
 2.
 Второто правно основание е изведено от противоречие в решението на Съда на публичната служба и от изопачаване на данните по преписката.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на принципа на правна сигурност, принципа на забрана за прилагане с обратна сила, принципа на предвидимост, както и от изопачаването на данните по преписката.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на контрола за явна грешка в преценката и на задължението за мотивиране.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/27
 Иск, предявен на 9 юни 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-286/10)
 ()
 2010/C 221/43
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и M. van Beek)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/47/ЕО (1) на Съвета от 18 юли 2005 година относно Споразумението между Общността на европейските железници (CER) и Европейската федерация на транспортните работници (ETF) относно определени аспекти на условията на труд на мобилните работници, които участват в интероперативни трансгранични съобщения в железопътния сектор, и при всяко положение — като не е уведомила Комисията за тях, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 5 от Директивата;
 —
 да се осъди Португалска република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 26 юли 2008 г.
 (1) ОВ L 195, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 15, стр. 32.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/31
 Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-111/14, Unitec Bio/Съвет
 (Дело C-602/16 P)
 (2017/C 030/35)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: H. Marcos Fraile, N. Tuominen, avocat)
 Други страни в производството: Unitec Bio SA, Европейска комисия, European Biodiesel Board (EBB)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд от 15 септември 2016 г., връчено на Съвета на 16 септември 2016 г., по дело T-111/14, Unitec Bio SA/Съвет на Европейския съюз;
 —
 да отхвърли жалбата, подадена в първоинстанционното производство, за отмяна на обжалвания регламент; и
 —
 да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски на Съвета както в това производство, така и разноските в производството по обжалване.
 При условията на евентуалност,
 —
 да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;
 —
 да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Основания и основни доводи
 1.
 Първо, Общият съд приложил неправилен правен критерий за да определи дали Съветът е разполагал с доказателства, въз основа на които може да реши, че цените на суровините на вътрешния пазар, съдържащи се в документите на съответните аржентински износители, са деформирани съществено, поради което не могат да бъдат взети предвид и да използва метода, предвиден в член 2, параграф 5, втора алинея от Основния регламент (1). По този начин Общият съд възложил на институцията прекомерна тежест на доказване.
 2.
 Второ, не е надлежно мотивирана констатацията на Общият съд, че доказателствата, представени от институциите, не са достатъчни, за да установят наличието на чувствително изкривяване на цените на основните суровини в Аржентина, което се дължи на системата за ДЕТ.
 3.
 Трето, диспозитивът на обжалваното решение, с което се отменят антидъмпинговите мита, що се отнася до жалбоподателя в първоинстанционното производство, не е пропорционален на единственото разгледано от Общия съд отменително основание и извежда необосновани последици от констатираната незаконосъобразност.
 4.
 Съветът ще докаже, че в обжалваното решение са допуснати редица грешки при прилагане на правото, които засягат валидността му. Освен това Съветът твърди, че обстоятелствата, наведени от първоинстанционния жалбоподател в първото основание, са установени в достатъчна степен за да може Съдът да се произнесе по основанието и да отхвърли жалбата.
 5.
 Ето защо Съветът почтително иска отмяната на обжалваното решение и отхвърляне на искането за отмяна на обжалвания регламент, подадено от жалбоподателя в първоинстанционното производство.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност. (ОВ 2009, L 343, стр. 51) („Основния регламент“)


text:
 24.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/34
 Жалба, подадена на 8 март 2017 г. — Asolo/EUIPO — Red Bull (FLÜGEL)
 (Дело T-150/17)
 (2017/C 129/53)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Asolo LTD (Лимасол, Кипър) (представител: W. Pors, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Red Bull GmbH (Фушл ам Зее, Австрия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „FLÜGEL“ — марка на Европейския съюз No 637 686
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 17 ноември 2016 г. по преписка R 282/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени изцяло обжалваното решение,
 —
 да отхвърли искането за обявяване на недействителност,
 —
 да осъди EUIPO и Red Bull да заплатят съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 54, параграф 2 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 53, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 22.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 85/27
 Жалба, подадена на 17 януари 2014 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-5/14)
 2014/C 85/47
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: É. Boigelot, avocat)
 Ответник: Комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решение на Комисията, за освобождаване на жалбоподателя от длъжност на основание член 9, параграф 1, буква з) от приложение IX към Правилника за длъжностните лица, без да се намалява размерът на пенсията му, в резултат на вътрешно разследване, започнало след разследване на OLAF, образувано срещу предприятие, и искане за вреди и загуби за неимуществените и имуществените вреди, които се твърди, че са претърпени.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 16 октомври 2013 г., връчено в дома на жалбоподателя на 18 октомври с.г. от Службата за сигурност на Комисията, прието от тристранния орган по назначаването, по преписка CMS 12/042, според което „Господин ZZ е освободен от длъжност на основание член 9, параграф 1, буква з) от приложение IX към Правилника за длъжностните лица, без намаляване на пенсионните му права“ и което произвежда действие „в месеца, следващ датата на подписването му“,
 —
 да бъде осъдена Комисията да заплати като обезщетение за неимуществени, медицински, семейни, професионални и материални вреди и нарушаване на кариерата на жалбоподателя, временно изчислено в размер на едно евро, като предварително плащане на част от сумата 33 000 EUR, като жалбоподателят си запазва правото да го увеличи или да го намали в хода на производството
 —
 при всички положения, да осъди ответника да заплати всички разноски, в съответствие с член 87, параграф 1 о Процедурния правилник на Съда на публичната служба.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/11
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 16 май 2008 г. — The Sporting Exchange Ltd, осъществяващ търговска дейност под фирма „Betfair“; други страни: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator и Scientific Games Racing
 (Дело C-203/08)
 (2008/C 197/17)
 Език на производството: нидерландки
 Препращаща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Ищец: The Sporting Exchange Ltd, осъществяващ търговска дейност под фирма „Betfair“
 Ответник: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator и Scientific Games Racing
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 49 EО да се тълкува в смисъл, че прилагането на тази разпоредба води до това, че компетентният орган на държава-членка въз основа на действащата затворена система за издаване на разрешение за предлагането на услуги във връзка с хазартни игри, не може да забрани на доставчик на услуги, на когото вече е издадено разрешение за предоставянето на услуги по Интернет, да предлага тези услуги по Интернет също и в първата държава-членка?
 2.
 Може ли тълкуването на член 49 EО, и по-специално на принципа на равнопоставеност и на произтичащия от него принцип на прозрачност, което Съдът дава по свързано с концесии дела, да се приложи спрямо издаването на разрешение за предлагането на услуги във връзка с хазартни игри в условията на законово установена единна система за разрешаване?
 3.
 a)
 Може ли в условията на законово установена единна система за разрешаване удължаването на срока на разрешение на настоящ притежател на разрешение, без евентуални заинтересовани лица да получат шанса да подадат едновременно заявление за същото разрешение, да бъде подходящо и съразмерно средство за съобразяване с императивни причини от обществен интерес, които Съдът посочва като обосновка за ограничаването на свободното предоставяне на услуги във връзка с хазартни игри? В случай на утвърдителен отговор, при какви предпоставки?
 б)
 Има ли значение за отговора на въпрос 3a обстоятелството, дали се дава утвърдителен отговор на въпрос 2?


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/21
 Жалба, подадена на 28 ноември 2008 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение на Първоинстанционния съд (четвърти състав), постановено на 9 септември 2008 г. по дело T-144/08, Marcuccio/Комисия
 (Дело C-528/08 P)
 (2009/C 32/36)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Комисия на европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 1. Във всеки случай:
 (1.a)
 да се отмени изцяло обжалваното определение,
 (1.б)
 да се приеме за допустима във всяко отношение жалбата, стояща в основата на настоящото производство по обжалване,
 и по-нататък:
 —
 2/A: основни искания: (2/A.l) да се отмени спорното решение; (2/A.2) при необходимост да се отмени списъкът с възстановените разноски от 18 юли 2005 г. (наричан по-нататък „списък с възстановените разноски от 18 юли 2005 г.“); (2/A.3) при необходимост да се отмени решението за отхвърляне на жалбата; (2/A.4) да се осъди ответникът да плати на жалбоподателя допълнителна сума от 89,56 EUR (осемдесет и девет евро и 56 евроцента) като възстановяване до 100 %, т.е за постигане на възстановяване на 100 % от разглежданите медицински разходи, съответно като обезщетение за вредите, произтичащи от противоправното поведение на ответника, или по-висока или по-ниска сума от горепосочената, определена по справедливост от Съда; (2/A.5) да се осъди ответникът да плати на жалбоподателя лихвите за забава върху сумите, посочени в точка 2.A.4 от настоящата жалба, заедно с капитализацията, според началната и крайната дата, определени в първоинстанционната жалба; (2/A.6) да се осъди ответникът да възстанови на жалбоподателя всички направени от него разходи, такси и хонорари,
 или,
 —
 2/Б: при условията на евентуалност, да се върне делото на Първоинстанционния съд за ново разглеждане.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Изопачаване и преиначаване на фактите и на твърденията на жалбоподателя в неговите писмени становища, водещи до неточност по същество на съображенията на Първоинстанционния съд (в частност точки 29, 31, 34 и 38 от обжалваното определение).
 2.
 Погрешно тълкуване и прилагане на понятието за акт, който подлежи на обжалване, включително поради объркване, нерационалност, липса на логика, нарушение на член 231 ЕО и неспазване от страна на общностния съд на съдебната практика относно последиците на отмяната на решение, прието от общностна институция, нарушение на принципа за сила на пресъдено нещо, нарушение на принципа на разделение на властите (в частност: точки 32 и 34 от обжалваното определение).
 3.
 Погрешно тълкуване и прилагане на член 90 и член 91 от Правилника за длъжностните лица и на понятието за решение, прието от общностна институция.
 4.
 Нарушение на принципа за производство пред установен в съответствие със закона съд и нарушение на процесуални правила, които са толкова сериозни, че засягат правата на жалбоподателя, по-специално правото на защита, както и правото на справедлив съдебен процес


text:
 16.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 336/25
 Жалба, подадена на 4 септември 2013 г. — Syrian Lebanese Commercial Bank/Съвет
 (Дело T-477/13)
 2013/C 336/55
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A. L. (Бейрут, Ливан) (представители: P. Vanderveeren, L. Defalque и T. Bontinck, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да приеме, че поради приетите решения за включване и оставяне на името на жалбоподателя в приложение II към Регламент на Съвета No 36/2012/ЕС са налице условията за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Европейския съюз,
 —
 въз основа на това да присъди подходящо и пълно обезщетение за вредите, претърпени от жалбоподателя в резултат на неправомерните действия на Съюза, в размер на четиридесет и един милион, седемдесет и четири хиляди деветстотин и четиридесет евро (41 074 940 EUR), ведно с компенсаторна лихва и лихва за забава с процента, прилаган от Централната европейска банка за основните ѝ операции по рефинансиране, увеличен с два процентни пункта, и да присъди неокончателно обезщетение в размер на един милион евро, което да бъде съобразено с разходите и инвестициите, които жалбоподателят ще трябва да направи, за да възстанови доброто си име и репутацията си,
 —
 при условията на евентуалност, ако прецени, че размерът на претърпените щети трябва да бъде изчислен отново, в съответствие с член 65, буква г), член 66, параграф l и член 70 от Процедурния правилник на Общия съд, да назначи експертиза,
 —
 да осъди Съвета да заплати разноските за производството по жалбата.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания във връзка с неправомерните действия, за които упреква Съвета, както при приемане на мерките за замразяване на средства, така и при тяхното запазване от месец януари 2012 г. Тези основания са изведени от:
 —
 явна грешка в преценката относно участието на жалбоподателя във финансирането на сирийския режим,
 —
 непълнота и неяснота на мотивите за взетите от Съвета мерки срещу жалбоподателя,
 —
 нарушение на правото на защита и на правото на справедлив процес и на ефективна съдебна защита и
 —
 пороци, които се отразяват на направения от Съвета преглед, и водят до незаконосъобразност на приетите от Съвета ограничителни мерки.
 Жалбоподателят изтъква, че приетите от Съвета мерки, състоящи се в замразяване на средства, са сигурната причина, както за имуществените, така и за неимуществените вреди, претърпени от него.
 Във връзка с имуществените вреди жалбоподателят твърди, че е понесъл значителни оперативни и технологични загуби, дължащи се именно на загубата на делови контакти с няколко европейски и арабски банки, на драстичното намаляване на резултатите от дейността му и на загубата на множество банкови активи от 2012 г. насам. Освен това неговият бивш доставчик на софтуер за банкова дейност преустановил всякакви контакти с него.
 Във връзка с неимуществените вреди жалбоподателят иска обезщетение за настъпилите в резултат на засягането на неговото добро име вреди поради приетите от Съвета неправомерни мерки за замразяване на средствата.