text:
 28.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 441/15
 Решение на Общия съд от 18 октомври 2016 г. — Crown Equipment (Suzhou) и Crown Gabelstapler/Съвет
 (Дело T-351/13) (1)
 ((Дъмпинг - Внос на ръчни колички за палети и основните им части с произход от Китай - Окончателно антидъмпингово мито - Жалба за отмяна - Пряко засягане - Лично засягане - Допустимост - Определяне на нормалната стойност - Член 2, параграф 7, буква a) от Регламент (ЕО) No 1225/2009 - Правило за по-ниското мито - Член 9, параграф 4 от Регламент No 1225/2009 - Задължение за мотивиране))
 (2016/C 441/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Сужу, Китай) и Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Родинг, Германия) (представители: K. Neuhaus, H.-J. Freund и B. Ecker avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert и B. Driessen, подпомагани от B. O’Connor, solicitor и S. Gubel, avocat)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. França и T. Maxian Rusche)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 372/2013 на Съвета от 22 април 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1008/2011 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на ръчни колички за палети и основните им части с произход от Китайската народна република след частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 (ОВ L 112, 2013 г., стр. 1)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd и Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 252, 31.8.2013 г.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/6
 Жалба, подадена на 21 септември 2011 г. от Affi Pascal N'Guessan срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-352/11, N'Guessan/Съвет
 (Дело C-482/11 P)
 2012/C 6/07
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Affi Pascal N'Guessan (представители: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas и M. Ceccaldi, avocats)
 Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се обяви, че жалбата на г-н Affi Pascal N'Guessan е допустима,
 —
 да се отмени Определение по дело T-352/11 от 13 юли 2011 г., с което се установява, че жалбата е недопустима,
 —
 да се върне делото за разглеждане от Общия съд, за да може жалбоподателят да защити правата си,
 —
 да се осъди Съвета на Европейския съюз да понесе съдебните разноски на основание членове 69 и 73 от Процедурния правилник на Съда.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага следните правни основания в подкрепа на жалбата си:
 —
 Настъпване на непреодолима сила поради военни действия, прекъсващи давността. Настъпилите за жалбоподателя събития от месец ноември 2010 г. в Кот д'Ивоар, представлявали случай на непреодолима сила по смисъла на член 45 от Статута на Съда на Европейския съюз поради военното положение, което водело до прекъсване на давностните срокове на актовете, приети по отношение на него от Съвета.
 —
 Настоящият случай на непреодолима сила поради война бил пречка за жалбоподателя да упражни свободно своето право да подаде жалба срещу актове, които явно нарушават основни права.
 —
 Основните права и свободи стояли над принципа на правна сигурност. Като изтъквал принципа на правна сигурност, за да обяви искането на жалбоподателя за недопустимо, Общият съд засягал основното право на достъп до съд и правото на защита. По този начин жалбоподателят бил лишен от правото да бъде изслушан от компетентна юрисдикция.
 —
 Непротивопоставимост на срока поради отдалеченост и на срока за обжалване в случай на война. Срокът за отдалеченост и срокът за обжалване не можели да се изтъкват срещу адресат, пребиваващ в държава, в която се води война. Подобни срокове били приложими единствено в мирно време и на европейския континент. Жалбоподателят обаче се намира на друг континент и поради тази причина стриктното прилагане на член 102 от Процедурния правилник на Общия съд в настоящия случай безспорно е нарушение на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
 —
 По-високият ранг на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Член 102 от Процедурния правилник на Общия съд обезсилвал задължението за уведомяване, предвидено от Договора за функционирането на Европейския съюз, което гласи, че срокът за обжалване тече, считано от публикуването на акта, от неговото съобщаване или от деня, в който заинтересованото лице е узнало за него. Всъщност член 102 от Процедурния правилник пренебрегвал задължението за уведомяване и не вземал предвид деня, в който жалбоподателят действително е узнал за акта, като така стеснявал буквата и духа на член 263 ДФЕС. По този начин член 102 поставял под въпрос правата, предвидени и защитени от Договора, който има по-висша правна сила и е задължителен за институциите на Европейския съюз. Следователно тъй като обжалваните актове не са били съобщени на жалбоподателя, в нарушение на член 263, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз, срокът за обжалване може да започне да тече едва считано от момента, в който той е узнал за приетите спрямо него актове.
 —
 Сериозно засягане на основните права и свободи. Прогласеният от Общия съд принцип на правна сигурност сериозно поставял под въпрос правната сигурност в цялост, тъй като на правните субекти, пребиваващи извън Европейския съюз и то в страна, в която се води война, се налагат санкции, срещу които те не могат надлежно да упражнят своето право на обжалване, тъй като не са узнали за санкцията.
 —
 При условията на евентуалност жалбоподателят иска отмяна на актовете, приети от Съвета спрямо него, поради тежестта на нарушението на основните права и свободи. Като се има предвид, че обжалваните актове нарушавали основни свободи, защитени от различни международни договори, Съдът трябвало да ги отмени, тъй като тяхната незаконосъобразност нарушавала установения европейски правов ред, както и поради съображението, че срок за обжалване не можел да бъде противопоставен на толкова сериозно нарушение на защитените основни права и свободи.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/10
 Иск, предявен на 3 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-189/07)
 (2007/C 129/17)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Oliver и F. Jimeno Fernández)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че
 като не е осъществила на територията и морските води, попадащи под неин суверенитет или юрисдикция, задоволителен контрол, надзор и наблюдение върху извършването на риболовни дейности, включително разтоварване и търговия с видове, предмет на разпоредби относно минималните размери съгласно Регламенти (ЕО) No 850/98 (1) и 2406/96 (2), и
 като не е предприела всички действия с оглед на приемането на подходящи мерки срещу извършителите на нарушения на законодателството на Общността и особено на мерки, свързани с образуването на административни и наказателни производства и налагането на санкции, имащи възпиращо действие спрямо посочените лица,
 Кралство Испания не е изпълнило задълженията си, произтичащи от член 2, параграф 1 и член 31, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕИО) No 2847/93 (3).
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Приложимата правна уредба изисква от държавите-членки да:
 —
 въведат ефективна система за контрол, надзор и наблюдение върху дейностите по разтоварване и търговия с видове, предмет на разпоредби относно минималните размери.
 —
 налагат санкции, имащи възпиращо действие спрямо извършителите на нарушения на законодателството на Общността.
 —
 изпълняват принудително санкциите, предвидени по отношение на извършителите на нарушения, за да препятстват неоснователното обогатяване от неправомерна дейност.
 В конкретния случай по надлежен начин се установява, че Испания не е изпълнила задълженията си съгласно законодателството на Общността относно контрола и санкциите за нарушения, свързани с риболовните дейности. Неизпълнението на тези задължения е доказано със заключенията, направени от инспекторите на Общността, и е признато от ответника.
 (1) Регламент (ЕО) No 850/98 на Съвета от 30 март 1998 година относно опазването на рибните ресурси посредством технически мерки за защита на младите екземпляри морски организми (ОВ L 125, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 2406/96 на Съвета от 26 ноември 1996 година относно определяне на общите стандарти за търговия с някои рибни продукти (ОВ L 334, стр. 1).
 (3) Регламент (ЕО) No 2847/93 на Съвета от 12 октомври 1993 година относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството (ОВ L 261, стр. 1).


text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/12
 Решение на Съда (четвърти състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi — Полша) — JZ/Prokuratura Rejonowa Łódź — Śródmieście
 (Дело C-294/16 PPU) (1)
 ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 26, параграф 1 - Европейска заповед за арест - Последици от предаването - Приспадане на срока на задържане в изпълняващата държава членка - Понятие „задържане“ - Ограничаващи свободата мерки, различни от настаняване в затвор - Домашен арест, съчетан с носене на електронна гривна - Харта на основните права на Европейския съюз - Членове 6 и 49))
 (2016/C 402/15)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: JZ
 Ответник: Prokuratura Rejonowa Łódź — Śródmieście
 Диспозитив
 Член 26, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че мерки като домашен арест с продължителност девет часа през нощта, съчетан с наблюдение на съответното лице чрез електронна гривна, със задължение за явяване всеки ден или няколко пъти седмично в полицейско управление в определени часове и със забрана да се иска издаването на документи, с които може да се пътува в чужбина — с оглед на вида, продължителността, последиците и условията за изпълнение на съвкупността от тези мерки — по принцип не са толкова ограничаващи, че да водят до лишаване от свобода с последици, сравними с тези от задържане под стража, и съответно да бъдат квалифицирани като „задържане“ по смисъла на посочената разпоредба, което същевременно запитващата юрисдикция трябва да провери.
 (1) ОВ C 296, 16.8.2016 г.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/24
 Жалба, подадена на 23 януари 2012 г. — Piotrowski/СХВП (MEDIGYM)
 (Дело T-33/12)
 2012/C 80/40
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Elke Piotrowski (Viernheim, Германия) (представител: J. Albrecht, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 ноември 2011 г. (преписка R 734/2011-4),
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „MEDIGYM“ за стоки от клас 10
 Решение на проверителя: Отказва регистрацията
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009, тъй като решението на апелативния състав се основава на съображения, по които жалбоподателят не е могъл да се произнесе, както и нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009, тъй като на посочената марка на Общността е отказана защитата по член 154, параграф 3 и член 37, параграф 1 от Регламент No 207/2009, въпреки че регистрацията на марката не е изключена нито по член 7, параграф 1, буква б), нито по член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/23
 Жалба, подадена на 10 юни 2010 г. — PPG и SNF/ECHA
 (Дело T-268/10)
 ()
 2010/C 274/37
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Брюксел, Белгия) и SNF SAS (Andrezieux Boutheon, Франция) (представители: K. Van Maldegem, R. Cana, lawyers и P. Sellar, Solicitor)
 Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)
 Искания на ищците
 —
 да се обяви жалбата за допустима и основателна;
 —
 да се отмени обжалваният акт;
 —
 да се осъди ECHA да заплати съдебните разноски;
 —
 да се постанови предприемането на всякакви други мерки, които се окажат целесъобразни.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите искат частична отмяна на решението на Европейската агенция по химикалите (наричана по-нататък „ECHA“) за идентифициране на акриламида (CE No 201-173-7) (CAS No 79-06-1) като вещество, което отговаря на критериите по член 57от Регламент (ЕО) No 1907/2006 (1) (наричан по-нататък Регламент „REACH“), в съответствие с член 59 от Регламент „REACH“.
 Жалбоподателите считат, че обжалваният акт е незаконосъобразен, защото се основава на оценка на акриламида, която е неправилна от научна и правна гледна точка и се гради върху недостатъчно надеждни и убедителни доказателства. Според жалбоподателите, като приема обжалвания акт, ECHA допуска очевидна грешка в преценката, нарушава член 2, параграф 8 и член 59 от Регламент „REACH“, както и задължението си внимателно и безпристрастно да разгледа доказателствата.
 В допълнение жалбоподателите посочват, че обжалваният акт нарушава редица общи принципи на правото на Съюза, като принципите на пропорционалност и недопускане на дискриминация, тъй като ECHA допуска дискриминация по отношение на акриламида в сравнение с други сходни вещества без никаква обективна обосновка.
 (1) Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3, поправка ОВ L 36, 2009 г., стр. 84).


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/34
 Решение на Общия съд от 7 март 2013 г. — Полша/Комисия
 (Дело T-370/11) (1)
 (Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Преходни правила за хармонизираното безплатно разпределение на квоти за емисии, считано от 2013 г. - Приложими параметри за изчисляване разпределението на квоти за емисии - Равно третиране - Пропорционалност)
 2013/C 114/54
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Република Полша (представители: M. Szpunar, B. Majczyna, C. Herma и M. Nowacki)
 Ответник: Европейска комисия (представители: E. White, K. Herrmann и K. Mifsud-Bonnici)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 130, стр. 1)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 290, 1.10.2011 г.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/33
 Иск, предявен на 27 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-149/09)
 2009/C 141/60
 Език на производството:френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и J. Sénéchal)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година за изменение на Директива 77/91/ЕИО на Съвета по отношение на учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал (1), или във всички случаи — като не е уведомило Комисията за посочените разпоредби, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива;
 —
 Да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2006/68/ЕО е изтекъл на 15 април 2008 г. Към датата на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е взел необходимите мерки за транспониране на директивата или във всички случаи — не е уведомил Комисията за тях.
 (1) ОВ L 264, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 150.


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/25
 Жалба, подадена на 20 април 2016 г. — Kofola ČeskoSlovensko/EUIPO — Mionetto (UGO)
 (Дело T-176/16)
 (2016/C 222/31)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kofola ČeskoSlovensko (Острава, Чешка република) (представител: L. Lorenc, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Mionetto SpA (Валдобиадене, Италия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „UGO“ — Заявка за регистрация No 11 541 851
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 февруари 2016 г. по преписка R 2707/2014-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на Регламент No 207/2009, изменен, и на Правилата да прилагането му, и в частност, неправилно отчитане на вероятност от объркване на разглежданите марки.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/11
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trento (Италия) на 25 април 2013 г. — Teresa Mascellani/Ministero della Giustizia
 (Дело C-221/13)
 2013/C 207/21
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Trento
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Teresa Mascellani
 Ответник: Ministero della Giustizia
 Преюдициални въпроси
 1.
 Дали клауза 5, точка 2 от споразумението, реципирано с Директива 97/81/ЕО (1) (което предвижда, че „отказът на работник да премине от работа на пълно работно време към работа на непълно работно време или обратно сам по себе си не представлява основателна причина за прекратяване на трудовото правоотношение, без да се засяга прекратяването в съответствие с националното законодателство, колективните трудови договори и практиката, по други причини, които могат да възникнат от оперативните изисквания в съответното учреждение“), трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска националните законодателства на държавите членки да предвиждат възможност за работодателя да разпореди преобразуване на трудовото правоотношение на непълно работно време в трудово правоотношение на пълно работно време дори против волята на работника.
 2.
 Дали посочената директива допуска национална норма като член 16 от италианския Закон No 183 от 4 ноември 2010 г. да предвижда възможност за работодателя да разпореди преобразуване на трудовото правоотношение на непълно работно време в трудово правоотношение на пълно работно време дори против волята на работника.
 (1) Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време,сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (OB L 14, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/10
 Жалба, подадена на 5 март 2012 г. от Bernhard Rintisch срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 16 декември 2011 г. по дело T-109/09: Bernhard Rintisch/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 (Дело C-121/12 P)
 2012/C 165/16
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bernhard Rintisch (представител: A. Dreyer, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Valfleuri Pâtes alimentaires SA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на седми състав на Общия (Първоинстанционния) съд от 16 декември 2011 г. по дело T-109/09;
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено както защото Общият съд нарушил член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета (1) (РМО) (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009 (2)), така и по съображение за злоупотреба с власт. Според жалбоподателя Общият съд тълкувал неправилно член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94, доколкото приел, че апелативният състав правилно не взел предвид документите и доказателствата, представени от жалбоподателя. Общият съд неправилно постановил, че апелативният състав основателно отказал да упражни дискреционната си власт, отказвайки да вземе предвид споменатите документи.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).
 (2) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/18
 Иск, предявен на 22 януари 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-38/10)
 2010/C 80/33
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и G. Braga da Cruz)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи че Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз и по член 31 от Споразумението за ЕИП, като е приела и оставила в сила законови разпоредби, съдържащи се в членове 76.°-A, 76.°-B и 76.°-C от Código português do Imposto sobre o Rendimento das pessoas Colectivas (CIRC) [португалския кодекс за корпоративно подоходно облагане], съгласно които при преместване на седалището и действителното управление на португалско предприятие в друга държава членка, при преустановяване на дейността на постоянен обект или при прехвърляне на техните активи от Португалия в друга държава членка:
 —
 данъчната основа за данъчната година, през която настъпва събитието, включва всички нереализирани капиталови печалби във връзка с въпросните активи, докато нереализираните капиталови печалби във връзка с изцяло национални транзакции не се включват в облагаемата основа;
 —
 съдружниците в дружеството, което премества седалището и действителното си управление извън територията на Португалия, се облагат въз основа на разликата между стойността на ликвидните активи на дружеството (изчислена по пазарни цени към датата на преместването) и цената на придобиване на съответните дружествени дялове.
 —
 Да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че посочените членове от CIRC могат да представляват пречка за свободата на установяване, прогласена с член 49 ДФЕС.
 Съгласно посочената португалска правна уредба нереализираните капиталови печалби се облагат само когато дружество премества седалището и действителното си управление извън Португалия или когато прехвърля отделни имуществени активи на постоянен обект в друга държава членка, докато еквивалентните премествания на седалище на територията на Португалия и прехвърляния на активи от дружество на клон в същата държава членка не водят до каквито и да е незабавни данъчни последици.
 Комисията не оспорва правото на държавите членки да облагат капиталовата печалба на местно лице, което като такова е данъчно задължено в лично качество и се облага за световния му доход. Въпреки това Комисията счита, че португалското законодателство трябва да прилага единен критерий и че фактите, водещи до възникване на данъчни задължения, а именно прехвърлянето на активи или друг фактор, налагащ корекция на амортизацията, трябва да са едни и същи, както когато седалището или действителното управление се преместват, а имуществото се прехвърля извън територията на Португалия, така и когато остават там.
 Комисията счита, че държавите трябва да имат право да преместват седалището си или да прехвърлят отделни активи в друга държава членка без да са подложени на изключително сложни или свързани с големи разходи процедури. Според Комисията нищо не обосновава незабавното събиране на данъци върху нереализираната капиталова печалба при преместване в друга държава членка на седалището или действителното управление на португалско дружество, прекратяване на дейността на постоянен обект в Португалия или прехвърляне в друга държава членка на притежавани в Португалия активи, след като в сравними национални положения няма такова облагане.
 Необходимо е да се осигури специална защита на правата на определени заинтересовани лица и по-специално на кредиторите, миноритарните акционери и данъчните органи, но това трябва да бъде в съответствие с принципа на пропорционалност съгласно тълкуването му от Съда.
 В този контекст Португалската република би могла например да определи стойността на нереализираната капиталова печалба, по отношение на която иска да запази данъчната си юрисдикция, стига това да не предполага незабавна изискуемост на данъка, нито отлагане на плащането му при определени условия.
 Що се отнася до целта за гарантиране на ефективен данъчен контрол и за борба с избягването на данъци, тя също би могла да се постигне с мерки, налагащи по-малко ограничения, като се използват механизмите, предвидени в Директива 77/799/ЕИО (1) на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите членки в областта на прякото данъчно облагане или Директива 2008/55/ЕО (2) на Съвета от 26 май 2008 година относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки.
 Според Комисията португалското законодателство надхвърля необходимото за постигане на преследваните цели, т.е. за гарантиране на ефективността на данъчния режим. Ето защо Комисията счита, че португалското законодателство трябва да прилага един и същи критерий както когато седалището или действителното управление се преместват, а имуществото се прехвърля извън територията на Португалия, така и когато остават там: данъкът трябва да се събира само, когато увеличението на стойността на активите бъде реализирано.
 (1) ОВ L 336, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 21.
 (2) ОВ L 150, стр. 28.


text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/22
 Определение на Общия съд от 2 октомври 2014 г. — HTC Sweden/СХВП — Vermop Salmon (TWISTER)
 (Дело T-230/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Оттегляне на молбата за обявяване на недействителност - Липса на основание за произнасяне по същество))
 (2014/C 431/37)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: HTC Sweden AB (Сьодершьопинг, Швеция) (представители: G. Hasselblatt и D. Kipping, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Vermop Salmon GmbH (Гилхинг, Германия) (представители: M. Ring и W. von der Osten-Sacken, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 31 януари 2013 г. (съединени преписки R 1873/2011-1 и R 1881/2011-1) относно производство за обявяване на недействителност между Vermop Salmon GmbH и HTC Sweden AB.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.
 2)
 Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да заплатят собствените си съдебни разноски, а така също и всеки от тях — половината от направените от ответника съдебни разноски.
 (1) ОВ C 178, 22.6.2013 г.


text:
 11.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 300/6
 Решение на Съда (десети състав) от 20 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Gelvora“ UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
 (Дело C-357/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Нелоялни търговски практики - Директива 2005/29/ЕО - Приложно поле - Дружество за събиране на вземания - Потребителски кредит - Доброволно прехвърляне на вземане - Естество на правоотношението между дружеството и длъжника - Член 2, буква в) - Понятието „продукт“ - Мерки за събиране на вземане, провеждани паралелно с действията на съдебен изпълнител))
 (2017/C 300/08)
 Език на производството: литовски
 Запитваща юрисдикция
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Gelvora“ UAB
 Ответник: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
 Диспозитив
 Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялните търговски практики“), трябва да се тълкува в смисъл, че в материалното ѝ приложно поле попада правоотношението между дружество за събиране на вземания и неизправния длъжник по договор за потребителски кредит, чийто дълг е бил цедиран на това дружество. В понятието „продукт“ по смисъла на член 2, буква в) от тази директива попадат практиките, прилагани от дружество с оглед на събиране на вземането. В това отношение е без значение обстоятелството, че задължението е било потвърдено със съдебно решение и че това решение е било предадено на съдебен изпълнител за изпълнение.
 (1) ОВ C 335, 12.9.2016 г.


text:
 26.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/20
 Жалба, подадена на 4 август 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу Определение, постановено на 20 май 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/08, Marcuccio/Комисия
 (Дело T-311/09 P)
 2009/C 233/37
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 Във всички случаи:
 —
 да се отмени изцяло обжалваното определение,
 —
 да се обяви, че жалбата, довела до постановяване на обжалваното определение, е изцяло допустима.
 Главно искане:
 —
 да се отмени решението на ответника, с което се отхвърля искането от 27 юни 2007 г.
 —
 да се отмени решението на ответника, с което се отхвърля на искането от 29 юни 2007 г.
 —
 да се отмени решението на ответника, с което се отхвърля искането от 30 юни 2007 г.
 —
 да се отмени решението на ответника, с което се отхвърля искането от 2 юли 2007 г.
 —
 да се отмени, доколкото е необходимо, записката от 29 април 2008 г., подписана от г-н Bernhard Jansen
 —
 въз основа на посоченото в жалбата, да се осъди ЕО да изплати на жалбоподателя сумата от 4 747,29 EUR, или друга сума по преценка на Първоинстанционния съд по справедливост, ведно с лихвите по непосредствено горепосочената сума, считано от 7 ноември 2007 г., с годишен лихвен процент 10 % и с годишна капитализация, или с лихвен процент и с капитализация, както и за срок, които Първоинстанционният съд счете за справедливи.
 —
 да се осъди ЕО да възстанови на жалбоподателя всички съдебни разноски, такси и хонорари, които жалбоподателят е понесъл във връзка с първоинстанционното и с настоящото производство.
 При условията на евентуалност:
 —
 да се върне настоящото дело на Съда на публичната служба за ново произнасяне по същество
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Определение на Съда на публичната служба (СПС) от 20 май 2009 г., прието по дело F-73/08. С това определение се отхвърля като частично неоснователно жалбата за отмяна на решението на Комисията да не уважи исканията на жалбоподателя относно възстановяване на някои медицински разходи по обичайната ставка, както и по „допълнителна“ ставка, т.е. възстановяване в размер на 100 %.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква нарушение на понятието за мотивиране на общностно решение, на понятието за обжалваем акт, на принципа на силата на пресъдено нещо, на принципа за разделение на властите както и на съдебната практика във връзка с действието на отмяната от общностния съд на решение, което изхожда от общностна институция.
 Жалбоподателят изтъква също нарушение на понятията за lis pendens и за потвърдително решение както и на разпоредбите, уреждащи произнасянето по съдебните разноски.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/51
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 21 юли 2016 г. — Simon/Комисия
 (Дело F-70/14 DISS) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема преди постъпване на служба на Съюза - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза - Предложение за признаване на бонус за осигурителен стаж за пенсия - Понятие за увреждащ акт - Явна недопустимост - Член 81 от Процедурния правилник))
 (2016/C 364/65)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Anne-Claire Simon (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, avocats, впоследствие J.-N. Louis, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara, накрая G. Gattinara и F. Simonetti)
 Предмет
 Отмяна на решението за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателката към пенсионната схема на Съюза, което прилага новите Общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица от 3 март 2011 г. и, при условията на евентуалност, искане за осъждане на Комисията да заплати обезщетение на жалбоподателката за вредите, произтичащи от прекомерно продължилото разглеждане на молбите ѝ за прехвърляне.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Г-жа Anne-Claire Simon следва да понесе собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 388, 3.11.2014 г., стр. 28.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/41
 Жалба, подадена на 19 декември 2007 г. — Dow Agrosciences BV и др./Комисия
 (Дело T-470/07)
 (2008/C 64/67)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Dow Agrosciences BV (Ротердам, Нидерландия), Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Обединеното кралство), Dow AgroSciences SAS (Mougins, Франция), Dow AgroSciences Export SAS (Mougins, Франция), Dow AgroSciences Italia Srl (Милано, Италия), Dow AgroSciences Iberica SA (Мадрид, Испания), Dow AgroSciences Vertriebsgesellschaft mbH (Neusiedl am See, Австрия), Dow AgroSciences LLC (Indianapolis, Съединените щати) (представители: K. Van Maldegem, C. Mereu, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени Решение 2007/619/ЕО на Комисията,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите искат отмяна на Решение 2007/619/ЕО на Комисията от 20 септември 2007 година относно невключването на 1,3-дихлоропропен в приложение I към Директива 91/414/ЕИО (1) на Съвета („Директива 91/414/“) и отнемането на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество.
 Според жалбоподателите спорното решение е незаконосъобразно поради следните причини:
 а)
 то нарушава съществени процедурни изисквания, тъй като се основава на доклад от Европейския орган за безопасност на храните („ЕОБХ“), който бил в противоречие с член 8, параграф 7 от Регламента 451/2000 (2) на Комисията; тъй като ответникът е нарушил член 8, параграф 8 от посочения регламент и тъй като при спорното решение не е спазена приложимата законодателна процедура, като така се нарушават членове 5 ЕО и 7 ЕО и член 5 от Решение 1999/468 (3),
 б)
 то съдържа явни грешки при оценката поради решението да не се включва 1,3-дихлоропропен в приложение I към Директива 91/414, без да е установено, че веществото създава неприемлив риск за човешкото здраве или околната среда и не отговоря на изискванията по член 5, параграф 1 и член 5 параграф 2 от Директива 91/414 за включване в приложение I,
 в)
 то нарушава общите принципи на общностното право и по-специално i) принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, ii) принципа на пропорционалността, iii) принципа на равното третиране iv) принципа на доброто управление и v) правото на защита на жалбоподателите и правото им да бъдат изслушани,
 г)
 то нарушава Договора за ЕО и законодателството по прилагането му и по-специално i) член 13 от Директива 91/414, както и ii) член 95 ЕО и членове 4 и 5 от посочената директива.
 Съгласно член 241 ЕО жалбоподателите изтъкват като правно основание незаконосъобразността на член 20 от Регламент 1490/2002 (4) на Комисията, който според техните твърдения значително засяга техните оправдани правни очаквания като изменя Регламент 451/2000 и предвижда задължително участие на ЕОБХ при оценката на разглежданото вещество.
 (1) Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).
 (2) Регламент (ЕО) No 451/2000 на Комисията от 28 февруари 2000 година за определяне на подробни правила за изпълнение на втория и третия етап от работната програма, посочена в член 8, параграф 2 от Директива 91/414ЕИО на Съвета (ОВ L 55, стр. 25; Специално издание на български език 2007г., глава 3, том 32, стр. 3).
 (3) Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, стр. 23; Специално издание на български език 2007 г., глава 1, том 2, стр. 159).
 (4) Регламент (ЕО) No 1490/2002 на Комисията от 14 август 2002 година за определяне на допълнителни подробни правила за изпълнение на третия етап на работната програма, посочена в член 8, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за изменение на Регламент (ЕО) No 451/2000 (текст от значение за ЕИП)(ОВ L 224, стр. 23; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 45, стр. 32).


text:
 12.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 337/13
 Жалба, подадена на 3 юли 2015 г. — JT/СХВП — Carrasco Pirard и др. (QUILAPAYÚN)
 (Дело T-249/15)
 (2015/C 337/16)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: JT (Париж, Франция) (представител: A. Mena Valenzuela, abogada)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Други страни в производството пред апелативния състав: Eduardo Carrasco Pirard (Santiago de Chile, Чили), Guillermo García Campos (Брюксел, Белгия), Luis Hernán Gómez Larenas (Париж, Франция), Hugo Lagos Vásquez (Taverny, Франция), Ismael Oddo Méndez (Santiago de Chile, Чили), Carlos Quezada Salas (Colombes, Франция), Ricardo Venegas Carhart (Santiago de Chile, Чили), Sebastián Quezada (Париж, Франция)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител/Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „QUILAPAYÚN“ — заявка за регистрация No 9 267 287
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 13 март 2015 г. по преписка R 354/2014
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, и
 —
 да отхвърли заявката за регистрация на фигуративната марка „QUILAPAYÚN“ за стоки и услуги от клас 9 и клас 41, подадена пред СХВП от заявителите Eduardo Carrasco Pirard, Guillermo García Campos, Luis Hernán Gómez Larenas, Hugo Lagos Vásquez, Ismael Oddo Méndez, Carlos Quezada Salas, Ricardo Venegas Carhart и Sebastián Quezada на 16 септември 2010 г.
 Изложено основание
 Неправилно тълкуване на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 2, буква в) във връзка с член 6 1. bis) от Парижката конвенция.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/38
 Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 13 юли 2011 г. — Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon и Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon
 (Дело C-373/11)
 2011/C 269/78
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou (Общогръцко сдружение на тютюнопреработвателните предприятия)
 Ответници: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (министър на икономиката и финансите) и Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (министър по въпросите на селскостопанското развитие и храните)
 Преюдициален въпроси
 Съвместима ли е разпоредбата на член 69 от Регламент No 1782/2003, по силата на която държавите членки имат възможност да определят — в рамките на прага от 10 % от компонента от националния таван, посочен в член 41, като се имат предвид критериите, определени в параграф 3 на този член — различни проценти на задържане по отношение на допълнителното плащане за производителите, с разпоредбите на член 2, на член 32 и на член 34 от Договора ЕО и с целите да се гарантира стабилно ниво на доходите и да се поддържат селските райони, доколкото разрешава тази диференциация на процента на задържане?


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/36
 Жалба, подадена на 18 септември 2015 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA
 (Дело T-543/15)
 (2015/C 406/36)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Берлин, Германия), Ecolab Deutschland GmbH (Монхайм), Schülke & Mayr GmbH (Нордерщед), Diversey Europe Operations BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: K. van Maldegem и M. Grunchard, lawyers)
 Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата им за допустима и основателна,
 —
 да отмени решението на Европейската агенция по химикали за включване на установеното в Германия дружество Oxea като доставчик на активни вещества в списъка по член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди,
 —
 да осъди ECHA да заплати съдебните разноски и
 —
 с оглед на висящото производство по обжалване пред апелативния съвет на ECHA да спре производството съгласно член 69, буква г) от Процедурния правилник на Съда до произнасянето на апелативния съвет на ECHA по допустимостта на подадената до него жалба.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателите поддържат, че ECHA неправилно е приложила материалния закон, като е допуснала включване на дадено дружество в списъка по член 95 от Регламент No 528/2012 по отношение на определено вещество. Във връзка с това те сочат следните основания за обжалване:
 1.
 Първо основание: ECHA неправилно е приложила разпоредбите във връзка с изискването дружеството да представи пълно досие съгласно член 95 от Регламент No 528/2012.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципа за недопускане на дискриминация, доколкото ECHA демонстрирала различно отношение към дружества, които се намират в едно и също положение.
 3.
 Трето основание: нарушение на членове 62, 63 и 95 от Регламент No 528/2012, доколкото в противоречие с изискванията на този регламент ECHA не гарантирала равноправни условия на пазара за дружествата, участвали в програмата за преразглеждане на въпросното вещество, и дружествата, които не са допринесли за преразглеждането.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/14
 Определение на Съда от 29 ноември 2007 г. — Eurostrategies SPRL/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-122/07 P) (1)
 (Обжалване - Определение за заличаване - Оттегляне - Съдебни разноски)
 (2008/C 64/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Eurostrategies SPRL (представители: R. Lang и S. Crosby, Solicitor)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: P. Costa de Oliveira и M. I. Hadjiyiannis)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на председателя на четвърти състав на Първоинстанционния съд от 1 декември 2006 г. по дело Eurostrategies/Комисия (T-203/06), с което се разпорежда делото да бъде заличено от регистъра и с което жалбоподателят се осъжда да заплати съдебните разноски.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Eurostrategies SPRL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/25
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 2 май 2007 г. — Giraudy/Комисия
 (Дело F-23/05) (1)
 (Длъжностни лица - Иск - Иск за обезщетение - Разследване на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) - Преместване - Регламент (ЕО) No 1073/1999 - Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом - Нарушение - Вреди - Професионално заболяване - Вземане предвид на плащанията, предвидени в член 73 от Правилника)
 (2007/C 129/42)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Jean-Louis Giraudy (Париж, Франция) (представител: D. Voillemot, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Curral и G. Berscheid)
 Предмет на делото
 От една страна, отмяна на решението на Комисията, с което тя отказва да признае отговорността на службите си и вредите, които ищецът твърди, че е претърпял в рамките на проведеното от OLAF разследване в Представителството на Комисията във Франция и, от друга страна, искане за обезщетение.
 Диспозитив на решението
 1)
 Комисията на Европейските общности се осъжда да заплати на г-н Giraudy обезщетение в размер на 15 000 еуро за претърпените от него неимуществени вреди, състоящи се в посегателство върху доброто име и честта му.
 2)
 Искът се отхвърля в останалата част.
 3)
 Комисията на Европейските общности поема своите разноски и две трети от тези на г-н Giraudy.
 4)
 Г-н Giraudy поема една трета от своите разноски.
 (1) ОВ C 171, 9.7.2005 г., стр. 29. (дело, регистрирано първоначално пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер Т-169/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/31
 Решение на Общия съд от 4 декември 2015 г. — Sarafraz/Съвет
 (Дело T-273/13) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран - Замразяване на средства - Ограничения за влизане и за транзитно преминаване през територията на Съюза - Правно основание - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Грешка в преценката - Ne bis in idem - Свобода на изразяване - Свобода на медиите - Свобода при избор на професия - Свободно движение - Право на собственост))
 (2016/C 027/35)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mohammad Sarafraz (Техеран, Иран) (представители: първоначално T. Walter, впоследствие J. M. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea и J. L. Iriarte Ángel, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, Á. de Elera-San Miguel Hurtado)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Stiftung Organisation Justice for Iran (Амстердам, Нидерландия) (представители: първоначално G. Pulles, впоследствие R. Marx, адвокати)
 Предмет
 Искане за частична отмяна, първо, на Решение 2013/124/ОВППС на Съвета от 11 март 2013 година за изменение на Решение 2011/235/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран (ОВ L 68, стр. 57), второ, на Регламент за изпълнение (ЕС) No 206/2013 на Съвета от 11 март 2013 година за прилагане на член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 359/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран (ОВ L 68, стр. 9), трето, на Решение 2014/205/ОВППС на Съвета от 10 април 2014 година за изменение на Решение 2011/235/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран (ОВ L 109, стр. 25), четвърто, на Регламент за изпълнение (ЕС) No 371/2014 на Съвета от 10 април 2014 година за прилагане на член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 359/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран (ОВ L 109, стр. 9), пето, на Решение (ОВППС) 2015/555 на Съвета от 7 април 2015 година за изменение на Решение 2011/235/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран (ОВ L 92, стр. 91), и шесто, на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/548 на Съвета от 7 април 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 359/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран (ОВ L 92, стр. 1), в частта им, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Mohammad Sarafraz понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Stiftung Organisation Justice for Iran понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 24.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/16
 Жалба, подадена на 25 януари 2012 г. от Armando Álvarez, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 ноември 2011 г. по дело T-78/06, Álvarez/Комисия
 (Дело C-36/12 P)
 2012/C 89/25
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Armando Álvarez, S.A. (представители: E. Garayar Gutiérrez и M. Troncoso Ferrer, abogados)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се уважи настоящата жалба;
 —
 да се отмени Решението на Общия съд от 16 ноември 2011 г. по дело T-78/06, Álvarez/Комисия и вследствие на това Решение C(2005) 4634 окончателен на Комисията от 30 ноември 2005 г. относно производство по член 81 ЕО (Дело COMP/38.354 — Промишлени торби) в частта му, отнасяща се до носенето на отговорност от Armando Álvarez, S.A;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в двете производства.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Основно правно основание
 , основано на грешка при прилагане на правото и нарушение на правото на защита при анализа на носенето на отговорност от жалбоподателя за нарушението.
 Общият съд вменява на Armando Álvarez отговорността за нарушението в качеството му на пряк участник в картела, като за по този начин уважава не само нови основания, но и основания за вменяване на отговорност, различни от посочените в обжалваното решение. От друга страна, Общият съд отхвърля доводите на жалбата, като счита, че те не са достатъчни, за да оборят презумпцията за ефективно упражняване на контрол от Armando Álvarez върху неговото дъщерно дружество. При все това в решението си Комисията не е установила никаква презумпция, според която жалбоподателят действително е упражнил контрол върху дъщерното дружество, поради което той не е следвало да оборва тази презумпция, тъй като тежестта на доказване се носи изцяло от Комисията.
 С това Общият съд допуснал грешка в прилагането на понятията за участие в нарушението и за носене на отговорност за същото, и нарушил правата на защита на жалбоподателя.
 2.
 Правно основание, изтъкнато при условията на евентуалност
 и изведено от липсата на мотиви относно липсата на ефективен контрол върху Aspla от страна на Armando Álvarez.
 При условията на евентуалност, ако бъде приета тезата за пряко вменяване на Armando Álvarez на отговорността за поведението, противоречащо на член 101 ДФЕС и ако трябва да се приложи презумпцията за отговорност дружество майка/дъщерно дружество, quod non, Общият съд се задоволява да приеме, че изтъкнатите от Armando Álvarez доводи не поставят под съмнение неговата отговорност, без да разгледа твърденията, които действително са били изтъкнати в жалбата за отмяна. Поради това решението на ОС страдало от явна липса на мотиви.


text:
 16.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 120/12
 Решение на Общия съд от 9 март 2011 г. — Комисия/Edificios Inteco
 (Дело T-235/09) (1)
 (Арбитражна клауза - Програма относно насърчаването на енергийните технологии в Европа (Thermie) - Договор за изграждане във Валядолид (Испания) на оборудван със система за слънчева климатизация търговски и бизнес център - Неизпълнение на договора - Възстановяване на изплатените суми - Лихви за забава - Неприсъствено производство)
 2011/C 120/29
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: G. Valero Jordana)
 Ответник: Edificios Inteco, SL (Valladolid, Espagne) (представител: C. de la Red Mantilla, адвокат)
 Предмет
 Иск, предявен от Комисията на основание член 238 ЕО с цел ответникът да бъде осъден да възстанови сумата от 157 238,07 евро, заплатена му от нея в рамките на проект за изграждането във Валядолид на оборудван със система за слънчева климатизация търговски и бизнес център (Договор BU/1041/93), ведно с лихвите за забава.
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Edificios Inteco да заплати на Европейската комисия сумата от 157 238,07 евро, ведно със съответните дължими до 1 юни 2009 г. лихви в размер на 81 686,22 евро.
 2.
 Осъжда Edificios Inteco да заплати на Европейската комисия сумата от 21,73796 евро за всеки допълнително изминал ден забава, считано от 2 юни 2009 г. до пълното изплащане на задължението.
 3.
 Осъжда Edificios Inteco да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 220, 12.9.2009 г.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/37
 Жалба, подадена на 11 май 2017 г. — Hermann Bock/EUIPO (Push and Ready)
 (Дело T-279/17)
 (2017/C 213/50)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hermann Bock GmbH (Ферл, Германия) (представители: S. Maaßen и V. Schoene, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Push and Ready“ — заявка за регистрация No 14 758 205
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 23 януари 2017 г. по преписка R 1279/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, връчено на 1 март 2017 г., с което апелативният състав потвърждава, че фигуративна марка No 014758205 не може да бъде регистрирана и да върне делото на службата за ново произнасяне.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/10
 Определение на Общия съд от 23 януари 2014 г. — Confederación de Cooperativas Agrarias de España и CEPES/Комисия
 (Дело T-156/10) (1)
 (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Испанско законодателство, което предвижда мерки в подкрепа на земеделските кооперации вследствие от поскъпването на горивата - Решение, с което помощите се обявяват за несъвместими с общия пазар - Професионални сдружения - Липса на лично засягане - Липсата на връщане на средствата - Отпадане на правния интерес - Недопустимост)
 2014/C 78/20
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Confederación de Cooperativas Agrarias de España (Мадрид, Испания) и Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Мадрид) (представители: M. Araujo Boyd и M. Muñoz de Juan, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и C. Urraca Caviedes)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid (Aeescam) (представители: R. Ortega Bueno и M. Delgado Echevarría, адвокати)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2010/473/ЕС на Комисията от 15 декември 2009 година относно мерките в подкрепа на селскостопанския сектор, приведени в действие от Испания в отговор на поскъпването на горивата (ОВ L 235, стр. 1).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Confederación de Cooperativas Agrarias de España и Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия.
 3.
 Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid (Aeescam) понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 148, 5.6.2010 г.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/30
 Решение на Общия съд от 27 февруари 2014 г. — Mäurer & Wirtz/СХВП — Sacra (4711 Aqua Mirabilis)
 (Дело T-25/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „4711 Aqua Mirabilis“ - По-ранна словна марка на Общността „AQUA ADMIRABILIS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Отличителен характер на по-ранната марка - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 2014/C 112/39
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mäurer & Wirtz GmbH & Co. KG (Щолберг, Германия) (представители: T. Schulte-Beckhausen и S. Hühner, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Sacra Srl (Венеция, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 13 ноември 2012 г. (преписка R 1601/2011-2) относно производство по възражение между Sacra Srl и Mäurer & Wirtz GmbH & Co. KG.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Mäurer & Wirtz GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 71, 9.3.2013 г.


text:
 27.1.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 20/25
 Иск, предявен на 5 декември 2006 г. — Heijmans/Комисия
 (Дело T-360/06)
 (2007/C 20/38)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Heijmans NV (представители: М.F.A.M. Smeets и A.M. van den Oord, advocaten)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени изцяло или частично решението, чийто адресат е ищецът;
 —
 да се отмени наложената на ищеца санкция или да се намали размера ѝ;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът оспорва Решение на Комисията C(2006) 4090 окончателен от 13 септември 2006 г. във връзка с процедура по член 81 ЕО (Дело COMP/38.456 — Битум — Нидерландия), с което му е наложена санкция за нарушение на член 81 ЕО.
 На първо място, ищецът твърди, че е налице нарушение на член 81 ЕО и на член 2, 7 и 23, параграф 3 от Регламент (EO) 1/2003. Според ищеца, Комисията не е доказала, че той представлява единна организация от човешки ресурси, материални и нематериални средства, която е действала в нарушение на член 81 ЕО при определянето на цените на битум в Нидерландия. Освен това, ищецът твърди, че не е налице правно основание той да носи солидарна отговорност и че отговорността му е несъразмерна.
 В подкрепа на исканията си ищецът също така се позовава на основания и аргументи, подобни на представените от ищеца по дело T-358/06, Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV/Комисия.


text:
 19.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/22
 Решение на Общия съд от 4 май 2017 г. — Haw Par/EUIPO — Cosmowell (GELENKGOLD)
 (Дело T-25/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „GELENKGOLD“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща тигър - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Сила на пресъдено нещо - Ясно изразен отличителен характер на по-ранната марка, придобит чрез използване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Право на изслушване - Член 75, второ изречение от Регламент No 207/2009 - Поредица от марки))
 (2017/C 195/30)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Haw Par Corp. Ltd (Сингапур, Сингапур) (представители: R.-D. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler и C. Brockmann, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Cosmowell GmbH (Санкт Йохан ин Тирол, Австрия) (представители: J. Sachs и C. Sachs, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 4 ноември 2015 г. (преписка R 1907/2015-1), постановено в производство по възражение със страни Haw Par и Cosmowell
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Haw Par Corp. Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 106, 21.3.2016 г.


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/28
 Решение на Общия съд от 22 април 2010 г. — Италия/Комисия
 (Дела T-274/08 и T-275/08) (1)
 (ЕФГЗ - Клиринг на сметките на разплащателните агенции на държавите членки, що се отнася до разходите, финансирани от ЕФГЗ - Суми, които подлежат на възстановяване от Италианската република при невръщане в предвидените срокове - Понятие за финансови последствия - Вземане предвид на лихвите - Член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1290/2005)
 2010/C 148/49
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представител: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Jimeno Fernández и P. Rossi)
 Предмет
 По дело T-274/08, искане за частична отмяна на Решение 2008/396/ЕО на Комисията от 30 април 2008 година за уравняване на счетоводните сметки на разплащателните агенции в държавите членки относно разходите, финансирани по Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) за финансовата 2007 година (ОВ L 139, стр. 33), доколкото включва лихви върху сумите, които се поемат от бюджета на италианската държава по силата на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1290/05 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193), а по дело Т-275/08 — искане за частична отмяна на Решение 2008/394/ЕО на Комисията от 30 април 2008 година за уравняване на сметките на някои разплащателни агенции в Германия, Италия и Словакия по отношение на разходите, финансирани от секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), за финансовата 2006 година (ОВ L 139, стр. 22), доколкото включва лихви върху сумите, които се поемат от бюджета на италианската държава по силата на член 32, параграф 5 от Регламент No 1290/05
 Диспозитив
 1.
 Съединява дела Т-274/08 и Т-275/08 за целите на постановяване на съдебното решение.
 2.
 Отхвърля жалбите.
 3.
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/10
 Решение на Съда (шести състав) от 12 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — SEK Zollagentur GmbH/Hauptzollamt Gießen
 (Дело C-75/13) (1)
 ((Митнически съюз и Обща митническа тарифа - Отклонение от митнически надзор на стоки, подлежащи на облагане с вносни сборове - Възникване на митническо задължение))
 2014/C 282/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SEK Zollagentur GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Gießen
 Диспозитив
 1)
 Членове 50 и 203 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че стока, поставена във временен склад, трябва да се счита за отклонена от митнически надзор, ако е декларирана за режим на външен общностен транзит, но не напуска склада и за разлика от транзитните документи не е представена пред получаващото митническо учреждение.
 2)
 Член 203, параграф 3, четвърто тире от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 648/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по главното производство, тоест при отклоняване на стока от митнически надзор, лицето, което като одобрен изпращач е поставило тази стока под митнически режим на външен общностен транзит, е длъжник съгласно тази разпоредба.
 (1) ОВ C 147, 25.5.2013 г.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/32
 Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Испания) на 21 май 2013 г. — Pablo Acosta Padín/Hijos de J. Barreras S.A.
 (Дело C-276/13)
 2013/C 207/54
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra
 Страни в главното производство
 Кредитор: Pablo Acosta Padín
 Длъжник: Hijos de J. Barreras S.A.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Съвместима ли е с член 101 ДФЕС (предишен член 81 ДЕО във връзка с член 10 ДЕО) и с член 4, параграф 3 ДЕС правна уредба като съдържащата се в подзаконовия нормативен акт за приемане на тарифа за възнагражденията на адвокатите към съдилищата, а именно Кралски указ 1373/2003 от 7 ноември, който предвижда минимален размер на възнагражденията, подлежащ единствено на увеличаване или намаляване с 12 %, при положение, че органите на държавата членка, включително нейните съдилища, не разполагат с реална възможност за отклонение от установените минимални размери при извънредни обстоятелства?
 2.
 Може ли при прилагането на посочената тарифа да се приеме, че са налице извънредни обстоятелства, обуславящи неприлагане на установените от нея минимални размери, когато съществува голямо несъответствие между действително извършената работа и размера на възнаграждението, което следва да се получи според тарифата?
 3.
 Съвместим ли е с член 6 ДФЕС (предишен член 49 ДЕО) подзаконовият нормативен акт за приемане на тарифа за възнагражденията на адвокатите към съдилищата, а именно Кралски указ 1373/2003 от 7 ноември?
 4.
 Отговаря ли тази правна уредба на изискванията за необходимост и пропорционалност, посочени в член 15, параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО? (1)?
 5.
 Обхваща ли правото на справедлив съдебен процес, прогласено с член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, право на ефективна защита срещу определянето на възнаграждението на адвокат към съд в случай, че то се окаже непропорционално високо и несъответстващо на действително извършената работа?
 6.
 При утвърдителен отговор, противоречат ли на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека разпоредбите на испанския Закон за гражданското съдопроизводство, които забраняват на осъдената да плати съдебни разноски страна да оспори размера на възнаграждението на адвокат към съд като прекомерно голям и несъответстващ на действително извършената работа?
 (1) Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50)


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/9
 Решение на Съда (пети състав) от 22 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
 (Дело C-492/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2002/21/ЕО - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Понятие за „абонат“)
 (2009/C 69/14)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Nijenhuis и K. Mojzesowicz)
 Ответник: Република Полша (представител: M. Dowgielewicz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — В предвидения срок не са приети необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195) — Определение за „абонат“
 Диспозитив
 1)
 Като не е транспонирала правилно Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), и по-конкретно член 2, буква к) от същата, свързан с понятието за „абонат“, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива.
 2)
 Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 22, 26.1.2008 г.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/14
 Определение на Съда от 26 март 2009 г. — Efkon AG/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности
 (Дело C-146/08 P) (1)
 (Обжалване - Директива 2004/52/ЕО - Оперативна съвместимост на електронните системи за пътно таксуване в Общността - Явно недопустима или явно неоснователна жалба)
 2009/C 205/25
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Efkon AG (представител: M. Novak, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Европейски парламент (представители: U. Rösslein и A. Neergaard), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и E. Karlsson), Комисия на Европейските общности (представители: N. Yerrell и G. Braun)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Определение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 22 януари 2008 г. по дело Efkon/Парламент и Съвет (T-298/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на Директива 2004/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за оперативната съвместимост на електронни системи за пътно таксуване в Общността (ОВ L 166, стр. 124; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 45, стр. 102) — Изискване за лично засягане от обжалвания акт — Право на изслушване пред съд — Продължителност на производството пред Първоинстанционния съд
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Efkon AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 171, 5.7.2008 г.


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/21
 Решение на Общия съд от 29 януари 2015 г. — Blackrock/СХВП („SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY“)
 (Дело T-609/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY“ - Марка, представляваща рекламен лозунг - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 089/23)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Blackrock, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени американски щати) (представители: S. Malynicz, barrister, K. Gilbert и M. Blair, solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално I. Harrington, впоследствие J. Crespo Carrillo)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 септември 2013 г. (преписка R 572/2013-4) относно заявка за регистрация на словния знак „SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Blackrock, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 24, 25.1.2014 г.


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/28
 Жалба, подадена на 26 април 2012 г. — Bateni/Съвет
 (Дело T-181/12)
 2012/C 174/46
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Naser Bateni (Хамбург, Германия) (представители: J. Kienzle и M. Schlingmann, Rechtsanwälte)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли:
 —
 да се отмени Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 в частта, която се отнася до жалбоподателя,
 —
 да се осъди Съветът да понесе съдебните разноски, и по-конкретно тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първо правно основание, изведено от нарушение на правото на защита на жалбоподателя
 —
 Съветът нарушил правото на жалбоподателя на ефективна правна защита, и по-конкретно задължението за мотивиране, тъй като не изложил достатъчно мотиви за включването на жалбоподателя в приложение IX към обжалвания регламент.
 —
 Съветът нарушил правото на жалбоподателя да бъде изслушан, тъй като не му предоставил предвидената в член 46, параграфи 3 и 4 от обжалвания регламент възможност да изложи възражения срещу включването му в списъците на санкционираните субекти и съответно да предизвика проверка от страна на Съвета.
 2.
 Второ правно основание, изведено от липсата на основание за включването на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти
 —
 Посочените от Съвета съображения за включването на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти не давали възможност да се установи точното правно основание, възприето от Съвета.
 —
 Дейност, извършвана от жалбоподателя само до март 2008 г., не можела да е основание за включването му през декември 2011 г. в списъците на санкционираните субекти.
 —
 Дейността на жалбоподателя като управител на Hanseatic Trade Trust & Shipping (HTTS) GmbH не била основание за включването му в списъците на санкционираните субекти, по-конкретно поради това че Общият съд на Европейския съюз отменил Регламент (ЕС) No 961/2010 (1) в частта, която се отнася до дружество HTTS GmbH.
 —
 От обстоятелството, че жалбоподателят бил управител на английско дружество, което междувременно прекратило дейността си, самò по себе си не можело да се направи извод, че е налице някое от основанията по член 23, параграф 2 от обжалвания регламент за включване на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти.
 3.
 Трето правно основание, изведено от нарушение на основното право на жалбоподателя на зачитане на собствеността
 —
 Включването на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти представлявало неоправдано накърняване на основното му право на собственост, тъй като поради недостатъчните мотиви, изложени от Съвета, жалбоподателят не можел да разбере защо е включен в списъците на лицата, на които са наложени санкции.
 —
 Включването на жалбоподателя в списъците на санкционираните субекти било явно неподходящо средство за постигането на целите на обжалвания регламент и освен това засягало несъразмерно правото му на собственост.
 (1) Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1).


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/33
 Жалба, подадена на 3 юли 2013 г. от Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 19 април 2013 г. по дело T-53/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops)/Комисия
 (Дело C-381/13 P)
 2013/C 260/61
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (представители: N. Morais Sarmento и L. Pinto Monteiro, advogados)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени изцяло решението на Общия съд;
 —
 да се отмени изцяло оспорваното решение;
 —
 да се осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Неспазване на разумния срок за приемане на решение
 i) Погасяване по давност на производството
 Жалбоподателят твърди, че оспорваното решение е прието след изтичането на четиригодишния давностен срок за производството, предвиден в член 3 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 (1) на Съвета. Освен това, включително в случай, че е имало прекъсване на погасителната давност, е изтекъл и двукратния давностен срок без да е прието някакво решение в съответствие с предвиденото в член 3, параграф 1, четвърта алинея от посочения регламент. Тъй като съответното право е било погасено по давност оспорваното решение трябва да се обяви за незаконосъобразно и не може да бъде изпълнено.
 ii) Нарушение на принципа на правна сигурност
 Според жалбоподателя фактът, че Комисията е позволила да изтекат повече от 20 години между нередностите, които му се вменяват, и приемането на оспорваното решение, е равнозначен на нарушение на принципа на правна сигурност. Този основен принцип на правния ред на Европейския съюз предвижда, че всички лица имат право техните въпроси да бъдат разгледани от институциите на Съюза в разумен срок.
 iii) Нарушение на правото на защита
 Жалбоподателят твърди, че е нарушено неговото право на защита, доколкото повече от 20 години са изтекли между нередностите, които му се вменяват, и приемането на окончателното решение, поради което той е бил лишен от правото да представи своевременно своето становище, тоест в момент, в който все още е разполагал с документите, позволяващи му да оправдае разходите, които Комисията е обявила за неподлежащи на възстановяване.
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


text:
 14.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 414/8
 Решение на Съда (първи състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Sachsen/Tomislaw Trapkowski
 (Дело C-378/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална сигурност - Регламент (ЕО) No 883/2004 - Член 67 - Регламент (ЕО) No 987/2009 - Член 60, параграф 1 - Отпускане на семейни обезщетения в случай на развод - Понятие „ангажирано лице“ - Законодателство на държава членка, съгласно което детски надбавки се отпускат на родителя, в чието домакинство е детето - Пребиваване на този родител в друга държава членка - Непоискване от този родител да се отпуснат детски надбавки - Евентуално право на другия родител да поиска отпускането на тези детски надбавки))
 (2015/C 414/11)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Sachsen
 Ответник: Tomislaw Trapkowski
 Диспозитив
 1)
 Член 60, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕО) No 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) No 883/2004 за координация на системите за социална сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че предвидената в тази разпоредба фикция може да доведе до признаване на правото на семейни обезщетения на лице, което не пребивава на територията на държавата членка, компетентна да изплаща тези обезщетения, стига да са изпълнени всички останали условия, предвидени от националното право за тяхното отпускане — нещо, което следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.
 2)
 Член 60, параграф 1, трето изречение от Регламент No 987/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква правото на семейни обезщетения, отпускани за дете, да бъде признато на родителя на детето, който пребивава в държавата членка, длъжна да изплаща тези обезщетения, по съображение че другият родител, който пребивава в друга държава членка, не е подал искане за семейни обезщетения.
 (1) ОВ C 395, 10.11.2014 г.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/2
 Решение на Съда (втори състав) от 9 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Daniel Unland/Land Berlin
 (Дело C-20/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Член 2, член 3, параграф 1, буква в) и член 6, параграф 1 - Пряка дискриминация, основана на възрастта - Основна заплата на съдиите - Преходен режим - Повторно класиране и последващо повишение - Запазване на различното третиране - Обосновки))
 (2015/C 363/02)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Daniel Unland
 Ответник: Land Berlin
 Диспозитив
 1)
 Член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкува в смисъл, че условията за заплащане на съдиите попадат в приложното поле на тази директива.
 2)
 Член 2 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство, съгласно което при назначаване на съдия основната му заплата се определя единствено в зависимост от възрастта му.
 3)
 Член 2 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство, което урежда условията и реда за повторно класиране на вече назначените преди влизането в сила на това законодателство съдии в рамките на нов режим за заплащане, като предвижда, че рангът, в който те са класирани занапред, се определя само въз основа на размера на основната заплата, която са получавали съгласно предишния режим за заплащане, при положение че последният се базира на дискриминация, основана на възрастта на съдиите, тъй като произтичащата от това законодателство разлика в третирането може да бъде обоснована с целта за защита на придобитите права.
 4)
 Член 2 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство, което урежда условията и реда за повишаване на вече назначените преди влизането в сила на това законодателство съдии в рамките на нов режим за заплащане и предвижда, че от даден ранг нагоре заплатата на съдиите, навършили определена възраст към референтната дата за прехода към новия режим, може да бъде увеличавана по-бързо от тази на по-младите към посочената дата съдии, тъй като произтичащата от това законодателство разлика в третирането може да бъде обоснована съгласно член 6, параграф 1 от посочената директива.
 5)
 При обстоятелства като тези в главното производство правото на Съюза не съдържа изискване на дискриминираните съдии да бъде изплатена с обратна сила определена парична сума, съответстваща на разликата между размера на действително получената заплата и размера на заплатата за най-високия ранг от длъжностната им категория.
 Запитващата юрисдикция има задължение да провери дали са налице всички установени в практиката на Съда условия, за да може Федерална република Германия да бъде подведена под отговорност в съответствие с правото на Съюза.
 6)
 Правото на Съюза допуска национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която предвижда задължение за националните съдии да предявяват парични претенции, които не произтичат пряко от закона, в относително кратък срок, и по-конкретно преди края на текущата бюджетна година, ако тази разпоредба не накърнява нито принципа на равностойност, нито принципа на ефективност. Запитващата юрисдикция има задължение да провери дали тези условия са изпълнени в главното производство.
 (1) ОВ C 86, 23.3.2013 г..


text:
 30.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/16
 Определение на председателя на Съда от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy —Полша) — Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, в присъствието на: P4 Sp. z o.o., Krajowa Izba Gospodarcza Elektroniki i Telekomunikacji
 (Дело C-633/13) (1)
 2014/C 202/19
 Език на производството: полски
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 71, 8.3.2014 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/52
 Определение на Първоинстанционния съд от 24 ноември 2009 г. — Szomborg/Комисия
 (Дело T-228/08) (1)
 (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Непредставяне от Комисията на научна оценка в определения срок - Акт, който не подлежи на обжалване - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 2010/C 24/93
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Grzegorz Szomborg (Jastarnia, Полша) (представител: R. Nowosielski, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Banks и A. Szmytkowska)
 Предмет
 Иск за установяване на неправомерно бездействие, с който се цели да се установи, че Комисията незаконосъобразно не е представила в определения срок научната оценка, предвидена в Регламент (ЕО) No 2187/2005 на Съвета от 21 декември 2005 година за опазване на рибните ресурси посредством технически мерки в района на Балтийско море, Белти и протока Оресунд, за изменение на Регламент (ЕО) No 1434/98 и отмяна на Регламент (ЕО) No 88/98 (ОВ L 349, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 8, стр. 153)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска като недопустим.
 2.
 Осъжда г-н Grzegorz Szomborg да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията на Европейските общности.
 (1) ОВ C 209, 15.8.2008 г.


text:
 22.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/3
 Преюдициално запитване, отправено от Okresný súd Bardejov (Словашка република) на 26 март 2013 г. — Pohotovosť s.r.o./Ján Soroka
 (Дело C-153/13)
 2013/C 178/04
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Okresný súd Bardejo
 Страни в главното производство
 Взискател: Pohotovosť s.r.o.
 Длъжник: Ján Soroka
 Преюдициални въпроси
 1.
 Дали Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (наричана по-нататък „Директива 93/13/ЕИО“) (1), във връзка с членове 47 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в настоящия случай, която не допуска юридическо лице с предмет на дейност защита на правата на потребителите, да встъпи в изпълнителното производство в защита на потребител, срещу който е насочено изпълнение за погасяване на кредит по потребителски договор и който не се представлява от адвокат.
 2.
 Трябва ли правната уредба на Европейския съюз, посочена в точка 1, да се тълкува в смисъл, че е нарушено основното право на съдебна защита на потребителя и на встъпилата страна по смисъла на член 47 от Хартата на основните права, ако не се допусне встъпване в изпълнителното производство на юридическо лице с предмет на дейност защита на правата на потребителите и потребителят не се представлява от адвокат?
 (1) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/37
 Жалба, подадена на 4 декември 2013 г. — Serco Belgium и др./Комисия
 (Дело T-644/13)
 2014/C 24/70
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Serco Belgium (Брюксел, Белгия), SA Bull NV (Auderghem, Белгия) и Unisys Belgium (Брюксел) (представители: V. Ost и M. Vanderstraeten, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 30 октомври 2013 г., съобщено на жалбоподателите с писмо от 31 октомври 2013 г., с което е отхвърлена офертата на консорциум OPTIMUS в процедура за възлагане на обществена поръчка DIGIT/R2/PO/2012/026 — ITIC-SM (управление на информационни услуги относно интегрираната и консолидирана графична среда на Европейската комисия) (ОВ 2012/S 69-112095) и обществената поръчка е възложена на консорциум GISIS, и
 —
 да осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат едно правно основание.
 Офертата на жалбоподателите е отхвърлена поради изключително ниските оценки, които е дала Комисията по подкритериите за възлагане, свързани с персонала. Накратко, Комисията е приела, че предлаганият от жалбоподателите брой на служителите е прекалено малък и следователно е неподходящ за осигуряването на изискваното качество на услугата.
 Жалбоподателите твърдят, че офертата им е отхвърлена въз основа на незаконосъобразни критерии за възлагане. Подкритериите относно персонала не са насочени към определяне на икономически най-изгодната оферта, тъй като:
 —
 както изрично признава Комисията, отговорите на оферентите по тези критерии не предполагат (договорни) изисквания. Жалбоподателите поддържат, че оценяването на оферентите въз основа на необвръзващи изявления е в противоречие с правото на Съюза,
 —
 тези подкритерии се отнасят не толкова до качеството на офертата (равнището на предоставяната услуга), а по-скоро до присъщата на оферента способност да наеме достатъчен брой служители, за да отговори на изискванията за изпълнение, наложени от споразумението за равнището на услугата (СРУ). Следователно тези критерии са селективни,
 —
 доколкото не е посочен оптимален брой на служителите е не са дадени точни указания за начина, по който Комисията би оценила посочения брой служители и след като в основата на проекта на Комисията за интегриране и консолидиране, както е видно от спецификацията, е постигането на възможно най-високо равнище на качество съгласно договора по най-ефикасния начин, тези подкритерии водят до непредвидим резултат,
 —
 във всички случаи, ако Комисията е имала съмнения относно възможността на жалбоподателите да изпълнят договора в съответствие с предложените условия (тъй като Комисията счита броя на служителите за недостатъчен), тя е трябвало да поиска разяснения, преди да отхвърли оферта, чиято стойност е с 47 милиона евро по-ниска от тази на избраната оферта.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/15
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия) на 23 май 2007 г. — Trespa International B.V./Nova Haven — en Vervoerbedrijf N.V. en Meadwestvaco B.V.B.A.
 (Дело C-248/07)
 (2007/C 170/27)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hof van beroep te Antwerpen.
 Страни в главното производство
 Ищец: Trespa International B.V.
 Ответник: Nova Haven — en Vervoerbedrijf N.V. en Meadwestvaco B.V.B.A.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали митническият агент, който извършва регистрацията от свое име и за своя сметка, или само вносителят, за когото са предназначени стоките представлява лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им за допускане за свободно обръщение по смисъла на член 291 от Разпоредбите за прилагане на Митническия кодекс на Общността (1)?
 2)
 Налице ли е придвижване в рамките на Общността по смисъла на член 297, съответно 1а, когато стоките са внесени в Европейския съюз през Антверпен и след това са транспортирани в Нидерландия? Трябва ли в този случай лицето по смисъла на член 291 от [посочените във въпрос 1] Разпоредби за прилагане да разполага със споменатото в този член разрешение?
 3)
 Следва ли под „лице, което извършва пренасянето“ по смисъла на член 297 от [посочените във въпрос 1] Разпоредби за прилагане да се разбира митническият агент, който за сметка на действителния вносител приготвя стоките за внос от трета държава в държава-членка на Европейския съюз?
 (1) Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Съвета от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1).


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/9
 Решение на Съда (втори състав) от 12 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam — Нидерландия) — Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen/SCA Group Holding BV (C-39/13), X AG и др./Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam/MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13)
 (Съединени дела C-39/13, С-40/13 и С-41/13) (1)
 ((Свобода на установяване - Корпоративен данък - Обща данъчна единица между дружествата от една и съща група - Искане - Основания за отказ - Място на седалището на едно или няколко от междинните дружества или на дружеството майка в друга държава членка - Липса на място на стопанска дейност в облагащата държава))
 2014/C 282/12
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Gerechtshof te Amsterdam
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen (C-39/13), X AG, X1 Holding GmbH, X2 Holding GmbH, X3 Holding GmbH, D1 BV, D2 BV, D3 BV (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam (C-41/13)
 Ответници: SCA Group Holding BV (C-39/13), Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13)
 Диспозитив
 1)
 По дела C-39/13 и C-41/13, членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка, съгласно което местното дружество майка може да формира обща данъчна единица с местно непряко дъщерно дружество, ако го притежава чрез едно или повече местни дружества, но не и ако го притежава чрез чуждестранни дружества, които нямат място на стопанска дейност в тази държава членка.
 2)
 По дело C-40/13, членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка, съгласно което режимът на обща данъчна единица може да се приложи по отношение на местно дружество майка, притежаващо местни дъщерни дружества, но не и по отношение на местни дружества сестри, чието общо дружество майка не е със седалище в тази държава членка и няма място на стопанска дейност в нея.
 (1) ОВ C 123, 27.4.2013 г.