text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/10
 Решение на Съда (втори състав) от 8 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai) — Франция) — Société Roquette Frères/Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Министър на земеделието, храните, риболова и селските райони)
 (Дело C-441/05) (1)
 (Обща организация на пазара в сектор захар - Изоглюкоза - Определяне на базовите количества, които се използват при предоставяне на производствени квоти - Изоглюкоза, произведена като междинен продукт - Член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1785/81 - Член 27, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2038/1999 - Член 1 от Регламент (ЕО) No 2073/2000 - Член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1260/2001 - Член 1 от Регламент (ЕО) No 1745/2002 - Член 1 от Регламент (ЕО) No 1739/2003 - Позоваване на незаконосъобразността на общностен акт пред националния съдия - Препращане за преюдициално заключение относно преценка на валидността - Допустимост - Условия - Недопустимост на иск за отмяна на общностен акт)
 (2007/C 95/16)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai)
 Страни в главното производство
 Ищец: Société Roquette Frères
 Ответник: Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Министър на земеделието, храните, риболова и селските райони)
 Предмет
 Искане за преюдициално заключение — Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai) — Валидност на член 24, точка 2 от Регламент (ЕИО) No 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 177, стр. 4); член 27, точка 3 от Регламент (ЕО) No 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 252, стр. 1); член 1 от Регламент (ЕО) No 2073/2000 на Комисията от 29 септември 2000 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2000/2001, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 246, стр. 38); член 11, точка 2 от Регламент (ЕО) No 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 178, стр. 1); член 1 от Регламент (ЕО) No 1745/2002 на Комисията от 30 септември 2002 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2002/2003, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 263, стр. 31) и член 1 от Регламент (ЕО) No 1739/2003 на Комисията от 30 септември 2003 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2003/2004, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 249, стр. 38) — Определяне на базовите количества за разпределяне на квотите за производство на изоглюкоза без да се взема предвид изоклюкозата, произведена като междинен продукт
 Диспозитив
 1)
 При обстоятелства от фактически и правен характер като тези в главното производство, физическо или юридическо лице като Roquette Frères, не е несъмнено активно легитимирано да предяви, на основание член 230 ЕО, иск за отмяна на:
 —
 член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 година относно общата организация на пазара в сектор захар,
 —
 член 27, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазара в сектор захар,
 —
 член 1 от Регламент (ЕО) No 2073/2000 на Комисията от 29 септември 2000 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2000/2001, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос,
 —
 член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазара в сектор захар,
 —
 член 1 от Регламент (ЕО) No 1745/2002 на Комисията от 30 септември 2002 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2002/2003, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос и
 —
 член 1 от Регламент (ЕО) No 1739/2003 на Комисията от 30 септември 2003 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2003/2004, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос.
 Следователно, при иск, предявен съгласно националното право, такова лице може да се позовава на незаконосъобразността на тези разпоредби, макар и да не предявило иска за отмяна на посочените разпоредби пред общностните съдилища в предвидения в член 230 ЕО срок.
 2)
 При разглеждане на втория поставен въпрос не са установени никакви обстоятелства, засягащи валидността на член 24, параграф 2 от Регламент No 1785/81, член 27, параграф 3 от Регламент No 2038/1999, член 1 от Регламент No 2073/2000, член 11, параграф 2 от Регламент No 1260/2001, член 1 от Регламент No 1745/2002 и член 1 от Регламент No 1739/2003.
 (1) ОВ C 36, 11.2.2006 г.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/2
 Решение на Съда (голям състав) от 11 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias и др./Ypourgos Perivallontos и др.
 (Дело C-43/10) (1)
 (Преюдициално запитване - Директиви 85/337/ЕИО, 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО и 2001/42/ЕО - Политика на Общността в областта на водите - Отклоняване на река - Понятие „срок“ за изготвянето на планове за управление на речни басейни)
 2012/C 355/03
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias, Dimos Agriniou, Dimos Oiniádon, Emporiko kai Viomichaniko Epimelitirio Aitoloakarnanias, Enosi Agrotikon Synetairismon Agriniou, Aitoliki Etaireia Prostasias Topiou kai Perivallontos, Elliniki Ornithologiki Etaireia, Elliniki Etaireia gia tin prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias, Dimos Mesologiou, Dimos Aitolikou, Dimos Inachou, Topiki Enosi Dimon kai Koinotiton Nomou Aitoloakarnanias, Pagkosmio Tameio gia ti Fysi WWF Ellas
 Ответници: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion ergon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Ypourgos Politismou
 Предмет
 Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias — Тълкуване на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193) — Дейности по отклоняването на река — Понятие за срок за съставяне на планове за управление на речен басейн по смисъла на член 13, параграф 6 от директивата
 Диспозитив
 1.
 Член 13, параграф 6 и член 24, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите трябва да се тълкуват в смисъл, че определят съответно 22 декември 2009 г. за дата, на която изтича предвиденият за държавите членки срок за публикуване на плановете за управление на речните басейни, и 22 декември 2003 г. за дата, на която изтича крайният срок, с който разполагат държавите членки за транспониране на тази директива, и по-специално на членове 3—6, 9, 13 и 15 от нея.
 2.
 Директива 2000/60 трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 принципно допуска национална разпоредба, която разрешава преди 22 декември 2009 г. пренасянето на вода от речен басейн към друг или от район на речен басейн към друг, когато плановете за управление на разглежданите речни басейни още не са били приети от компетентните национални органи,
 —
 подобно прехвърляне не трябва да застрашава сериозно постигането на предвидените от тази директива цели,
 —
 доколкото обаче може да има отрицателни последици за водите, каквито последици са посочени в член 4, параграф 7 от същата директива, това прехвърляне може да бъде разрешено, ако са изпълнени поне условията, посочени в точки а)—г) от същата разпоредба, и
 —
 невъзможността речният басейн или получаващият район на речен басейн да посрещнат със своите собствени водни ресурси нуждите си от питейна вода, производство на електроенергия или напояване, не е задължително условие за съвместимостта на подобно прехвърляне на вода с разглежданата директива, щом като посочените по-горе условия са изпълнени.
 3.
 Одобряването от национален парламент на планове за управление на речни басейни, каквито са разглежданите по главното производство планове, без провеждане на производство по информиране, консултиране или участие на обществеността, не попада в приложното поле на член 14 от Директива 2000/60, и по-специално на параграф 1 от него.
 4.
 Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г., и по-специално член 1, параграф 5 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска закон като приетия от гръцкия парламент на 2 август 2006 г. Закон 3481/2006, с който се одобрява проект за частично отклоняване на река, какъвто е разглежданият в главното производство, на базата на изследване на въздействията върху околната среда на този проект, послужило за основание на административно решение, прието след приключване на производство, проведено в съответствие с предвидените в разглежданата директива задължения за информиране и участие на обществеността, и то независимо че това решение е отменено по съдебен ред, доколкото посоченият закон съставлява отделен законодателен акт, така че целите на тази директива могат да се постигат по законодателен път. Националният съд трябва да провери дали тези две условия са били спазени.
 5.
 Проект за частично отклоняване на река като разглеждания в главното производство не трябва да се счита за план или програма, попадащ или попадаща в приложното поле на Директива 2001/42 на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда.
 6.
 Териториите, фигуриращи в националния списък на териториите от значение за Общността, изпратен на Европейската комисия съгласно член 4, параграф 1, втора алинея от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна и впоследствие включени в списъка на ТЗО, приет с Решение 2006/613/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета на списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район, са се ползвали от закрилата на Директива 92/43 след уведомяването на съответната държава членка за посоченото решение и преди неговото публикуване. По-специално, след като е била уведомена за това решение, съответната държава членка е трябвало да приеме и защитните мерки, предвидени в член 6, параграфи 2—4 от Директива 92/43.
 7.
 Директива 92/43, и по-специално член 6, параграфи 3 и 4 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че при липса на информация или на надеждни и актуализирани данни относно птичата фауна в дадена специална защитена зона не допуска осъществяването на проект за отклоняване на води, който не е пряко свързан или необходим за опазването на тази специална защитена зона, но може да я засегне значително.
 8.
 Директива 92/43, и по-специално член 6, параграф 4 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че основания, свързани, от една страна, с напояването, а от друга страна, със снабдяването с питейна вода, изтъкнати в подкрепа на проект за отклоняване на води, могат да съставляват императивни съображения от значим обществен интерес, които да обосноват осъществяването на проект, застрашаващ целостта на разглежданите територии. Когато подобен проект застрашава целостта на територия от значение за Общността, в която има приоритетен тип естествено местообитание и/или приоритетен вид, осъществяването на този проект принципно може да бъде обосновано със съображения, свързани със снабдяването с питейна вода. При определени обстоятелства това осъществяване може да се обоснове с благоприятните въздействия от първостепенно значение, които напояването има за околната среда. Обратно на това, напояването по принцип не може да се включи сред съображенията, свързани със здравето на човека и обществената безопасност, които обосновават осъществяването на проект като разглеждания в главното производство.
 9.
 По силата на Директива 92/43, и по-специално на член 6, параграф 4, първа алинея, първо изречение от нея, за целите на определяне на подходящите компенсаторни мерки следва да се вземат предвид обхватът на отклоняването на води и мащабът на дейностите, които включва то.
 10.
 Директива 92/43, и по-специално член 6, параграф 4, първа алинея от нея, тълкувана в светлината на установената в член 6 ЕО цел за устойчиво развитие, разрешава във връзка с територии, които са част от мрежата „Натура 2000“, превръщането на една естествена речна екосистема в изкуствена речна и езерна екосистема, доколкото са изпълнени условията, посочени в тази разпоредба от разглежданата директива.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/18
 Решение на Общия съд от 26 октомври 2011 г. — Intermark/СХВП — Natex International (NATY'S)
 (Дело T-72/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „NATY’S“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „Naty“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Частично отхвърляне на възражението)
 2011/C 355/31
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател:: Intermark Srl (Stei, Румъния) (представител: Á. László, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Mannucci)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Natex International Trade SpA (Pioltello, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 2 декември 2009 г. (преписка No R 953/2009-2), постановено в производство по възражение между Intermark Srl и Natex International Trade SpA..
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Intermark Srl да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/41
 Жалба, подадена на 14 септември 2015 г. — Deutsche Post/СХВП — Verbis Alfa (InPost)
 (Дело T-537/15)
 (2015/C 371/42)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: M. Viefhues и T. Heitmann, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Други страни в производството пред апелативния състав: Verbis Alfa sp. z o.o. (Краков, Полша), EasyPack sp. z o.o. (Краков, Полша)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: другите страни в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „InPost“ — заявка за регистрация No 11 049 558
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 26 юни 2015 г. по преписка R 546/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, доколкото със същото е отхвърлена жалбата, подадена от жалбоподателя с мотив идентичност на услуги,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/34
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 6 март 2013 г. — Scheefer/Парламент
 (Дело F-41/12) (1)
 (Публична служба - Срочно нает служител - Прекратяването на договор за неопределено време на срочно нает служител - Основателна причина)
 2013/C 147/63
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Séverine Scheefer (Люксембург, Люксембург), (представители: адв. R. Adam и адв. P. Ketter, avocats)
 Ответник: Европейски парламент (представители: г-жа V. Montebello-Demogeot и г-жа M. Ecker)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Парламента да прекрати договора на жалбоподателя, сключен като договор за неопределено време на срочно нает служител, и искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-жа Scheefer понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейския парламент.
 (1) ОВ C 138, 12.05.2012 г., стр. 38.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/42
 Жалба, подадена на 21 октомври 2010 г. — De Pretis Cagnodo и Trampuz/Европейска комисия
 (Дело F-104/10)
 ()
 2011/C 13/85
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Mario Alberto de Pretis Cagnodo и Serena Trampuz (Триест, Италия) (представител: C. Falagiani, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяня на решението, с което се отказва възстановяване на 100 % от определени медицински разходи, свързани с хоспитализацията на съпругата на пенсионирано длъжностно лице.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се спре или дори да се забрани временно изпълнението на процедурата по принудително събиране на спорните суми и следователно да се забранят временно удръжките от пенсията на проф. de Pretis Cagnodo, с оглед на fumus boni juris на настоящото искане, на тежките имуществени вреди, които иначе биха понесли жалбоподателите, както и на липсата на яснота по отношение на определянето на спорните суми;
 —
 да се обяви, че жалбоподателите са освободени от каквото и да било възстановяване на плащания, извършени от Бюрото за разплащания в Ispra и съответно да се разпореди на Комисията да оттегли искането си за възстановяване на сумата от 41 833 EUR — или на каквато и да било друга претендирана сума — както и да се въздържа от всякакво служебно удържане на посочената сума от пенсията на проф. de Pretis Cagnodo, тъй като е установено и обявено, че г-жа Trampuz не може да бъде упреквана или критикувана във връзка с изчисляването и плащането на разходите за нейната хоспитализация, изискани от болницата, в която се е лекувала, както и с оглед на това, че болестта, която е наложила лечението на последната и хирургическите интервенции, на които е била подложена, са квалифицирани като „тежки“, и на последно място — предвид че продължителността на лечението е приета за неизбежна и правилна от терапевтична гледна точка;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/2
 Определение на Съда (девети състав) от 21 януари 2016 г. — Internationaler Hilfsfonds eV/Европейска комисия
 (Дело C-103/15 P) (1)
 ((Обжалване - Достъп до документите на институциите на Европейския съюз - Дейности в областите, представляващи интерес за развиващите се страни - Отказ за предоставяне на достъп до определени документи от преписката във връзка с договор „LIEN 97-2011“ - Изпълнение на решение на Общия съд))
 (2016/C 136/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (представител: H.-H. Heyland, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и T. Scharf)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Internationaler Hilfsfonds eV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 302, 14.9.2015 г.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/18
 Жалба, подадена на 12 октомври 2010 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-490/10)
 ()
 2011/C 13/30
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues, L. Visaggio)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) No 617/2010 на Съвета от 24 юни 2010 година относно съобщаването на Комисията на инвестиционни проекти за енергийна инфраструктура в Европейския съюз, както и за отмяна на Регламент (ЕО) No 736/96 (1);
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си Европейският парламент иска да се отмени Регламент (ЕС, Евратом) No 617/2010 от 24 юни 2010 година, с който Съветът въвежда обща рамка за съобщаване на Комисията на данни и информация за инвестиционни проекти за енергийна инфраструктура. Правното основание за приемане на този регламент от Съвета включва две разпоредби — член 337 ДФЕС и член 187 АЕ. Според Парламента Съветът неправилно е избрал това правно основание, тъй като мерките, предмет на Регламента, спадат към компетентността, възложена на Съюза в областта на енергетиката и специално уредена от член 194 ДФЕС. Ето защо тези мерки е трябвало да бъдат приети на основание посочения член 194, параграф 2, в съответствие с предвидената в него обикновена законодателна процедура, а не на основание член 337 ДФЕС, който не предвижда участие на Парламента под каквато и да било форма. Освен това според Парламента не е било необходимо приемането на разглежданите мерки да се основава и на член 187 АЕ.
 (1) ОВ L 180, стр. 7.


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/22
 Жалба, подадена на 22 септември 2009 г. — Sociedade Quinta do Portal/СХВП — Vallegre — Vinhos do Porto (PORTO ALEGRE)
 (Дело T-369/09)
 2009/C 297/32
 Език на жалбата: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Sociedade Quinta do Portal, SA (Лисабон, Португалия) (представител: B. Belchior, advogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Vallegre–Vinhos do Porto, SA (Sabrosa, Португалия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 юни 2009 г. по преписка R 1012/2008–1, с което е отхвърлена подадената от жалбоподателя в настоящото производство жалба срещу решението на отдела по отмяна за обявяване на марката на Общността „PORTO ALEGRE“ за недействителна, и
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „PORTO ALEGRE“ за стоки от клас 33.
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: по-ранна португалска марка „VISTA ALEGRE“ за стоки от клас 33.
 Решение на отдела по отмяна: обявява за недействителна словната марка на Общността „PORTO ALEGRE“.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, доколкото апелативният състав тълкува неправилно тази разпоредба и вследствие на това погрешно приема, че съществува вероятност от объркване на разглежданите марки.


text:
 15.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 198/24
 Жалба, подадена на 8 април 2015 г. от Evonik Degussa GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 28 януари 2015 г. по дело T-341/12, Evonik Degussa GmbH/Европейска комисия
 (Дело C-162/15 P)
 (2015/C 198/33)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Evonik Degussa GmbH (представители: C. Steinle и C. von Köckritz, Rechtsanwälte, A. Richter, Rechtsanwältin)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Общия съд (трети състав) от 28 януари 2015 г. по дело T-341/12, Evonik Degussa GmbH/Европейска комисия,
 —
 на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС да се отмени Решение C (2012) 3534 окончателен на Комисията от 24 май 2012 г. по преписка COMP/38.620 — Водороден пероксид и перборат, за отхвърляне на направеното от Evonik Degussa искане за поверително третиране на информация в решението по преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат; и
 —
 да се осъди Комисията да понесе съдебните разноски на жалбоподателя, направени в производствата пред Общия съд и пред Съда.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага общо три основания.
 Първо основание: Общият съд тълкувал неправилно Решение 2011/695/ЕС на председателя на Комисията от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (1) и допуснал грешка при прилагането на правото, като отрекъл, че Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране и че при решението относно публикуването на процесната информация служителят по изслушването не е допуснал грешка в преценката. Опитът на Общия съд да „прочете“ в решението на служителя по изслушването съображенията на отговорния служител към генерална дирекция „Конкуренция“ от кореспонденцията му с жалбоподателя не само противоречал на ясния текст на решението на служителя по изслушването и следователно явно изкривявал съдържанието на обжалваното решение, но и довел до ограничаване на правото на жалбоподателя на ефективна съдебна защита.
 Второ основание: Общият съд тълкувал неправилно член 339 ДФЕС и член 30 от Регламент No 1/2003 (2). Той погрешно изходил от постановката, че процесната информация, получена от заявления за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер, не попада в обхвата на закрилата на професионалната тайна и че съгласно член 30 от Регламент No 1/2003 Комисията има право на преценка относно публикуването на тази информация. Публикуването в решение на Комисията на части от текста на заявления за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер представлявало частично оповестяване на заявления за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер, което съгласно точки 32 и сл. от Известието относно сътрудничеството от 2002 г. и точка 40 от Известието относно сътрудничеството от 2006 г. било недопустимо. Освен това Общият съд изопачил значението на член 4, параграф 2 от Регламент No 1049/2001 (3) и съответната практика на Съда в контекста на публикуването на пасажи от решения на Комисията.
 Трето основание: Общият съд допуснал грешка при преценката на принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания. В решението си той неправилно изходил от постановката, че оправданите правни очаквания на жалбоподателя не са нарушени със съзнателното повторно публикуване на решението в разширен вариант. Административното производство, свързано с картел, което Комисията води срещу жалбоподателя, приключило с публикуването на неповерителния вариант на решението през 2007 г. Публикуването на разширен неповерителен вариант след приключването на това производство било недопустимо.
 (1) ОВ. L 275, стр. 29.
 (2) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).
 (3) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/30
 Иск, предявен на 18 април 2007 г. — Alstom/Комисия
 (Дело T-121/07)
 (2007/C 140/51)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Alstom (Levallois Perret, Франция) (представители: J. Derenne, avocat, W. Broere, Solicitor, и A. Müller-Rappard, C. Guirado, avocates)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отменят член 1, буква б) и член 2, букви б) и в) от оспорваното решение;
 —
 при условия на евентуалност, значително да се намалят наложените на Alstom глоби;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск ищецът желае частичната отмяна на Решение C(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. във връзка с производство по прилагането на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.899 — Комутационни устройства с газова изолация), относно споразумение в областта на проекти, свързани с комутационни устройства с газова изолация, насочено към манипулирането на покани за представяне на оферти за тези проекти, определянето на минимални цени на офертите, разпределянето на квоти и на проекти и обмяната на информация. При условия на евентуалност, ищецът иска отмяната или намаляването на глобата, която му е била наложена с оспорваното решение.
 В подкрепа на своите искания ищецът привежда осем правни основания.
 Първото от тях произтича от нарушението на свързаните с юридическата защита правила и на общия принцип за „право на ефективно средство за защита“, доколкото, като е наложила солидарна глоба на две предприятия, независими едно от друго както в юридически, така и в икономически смисъл, Комисията е създала ситуация, при която евентуалната полза за ищеца от обжалване на оспорваното решение ще се намира в пълна зависимост от изхода по обжалването от страна на независимо трето лице.
 Второто правно основание е свързано с нарушението на правните норми, приложими към солидарността, доколкото Комисията е възложила солидарна отговорност за едно и също нарушение на две предприятия без юридическа връзка помежду им, в нарушение на принципите за правна сигурност и за индивидуализиране на наказанията.
 Въз основа на третото правно основание ищецът поддържа, че Комисията е нарушила член 253 ЕО, доколкото не е обяснила защо факторите, които ищецът е изтъкнал с цел да демонстрира липсата на свое решаващо влияние върху дъщерните дружества, в които той притежава 100 % дялово участие, не са били достатъчни, за да се отхвърли оборимата презумпция за такова решаващо влияние.
 Четвъртото приведено от ищеца правно основание е свързано с нарушението на член 81 ЕО и по-конкретно на нормите, свързани с отговорността на предприятията майки за нарушения, извършени от техни дъщерни дружества, както и на нормите относно прехвърлянето на отговорност за нарушения.
 С петото си правно основание ищецът посочва, че оспорваното решение нарушава правилата, приложими към признаването на отегчаващи обстоятелства за действията на „водача на споразумението“, както и принципа за равно третиране. Ищецът твърди, че Комисията погрешно е определила ролята на водач за ищеца, както и че неговата роля на „европейски секретар“ на споразумението е била чисто административна и не от такова естество, че да му предостави по-важна роля в сравнение с останалите членове на споразумението. Ето защо ищецът поддържа, че Комисията е допуснала грешка при преценката, че не е зачела приложимите разпоредби и че не е мотивирала задоволително решението по този въпрос.
 Ищецът изтъква също така, че Комисията е нарушила правните норми относно доказването на продължаващо нарушение, тъй като не е осигурила доказателства за достатъчно близки по време факти, позволяващи да се констатира продължаващо нарушение.
 Седмото използвано от ищеца правно основание е свързано с нарушението на правото на защита, доколкото според ищеца оспорваното решение се основава на определени данни, които не са се съдържали в посочването на твърдените нарушения от Комисията и по отношение на които Комисията не е посочила последствията, които ще изведе от тях в своето решение.
 В заключение, с осмото си правно основание ищецът претендира, че Комисията е нарушила правилата за изчисляване на основния размер на глобите, тъй като оспорваното решение е определило този размер за целия период на нарушението въз основа на реализирания оборот в Европейското икономическо пространство, докато Споразумението за ЕИП е влязло в сила едва от 1 януари 1994 г.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2008 г. — SHS Polar Sistemas Informáticos/СХВП — Polaris Software Lab (POLARIS)
 (Дело T-79/07) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността POLARIS - По-ранна словна марка на Общността POLAR - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2008/C 197/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL (Мадрид, Испания) (представител: C. Hernández Hernández, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Polaris Software Lab Ltd (Chennai, Индия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 януари 2007 г. (преписка R 658/2006-2) във връзка с процедура по възражение между SHS Polar Sistemas Informáticos, SL и Polaris Software Lab Ltd.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 SHS Polar Sistemas Informáticos, SL се осъжда да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/53
 Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-121/13)
 2014/C 52/104
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, която прилага новите Общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 15 април 2013 г. за изчисляване на бонуса към пенсионните му права, придобити преди постъпването на служба в Комисията,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 11.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/23
 Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Mustang/СХВП — Dubek (Mustang)
 (Дело T-606/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Mustang“ - По-ранни национални словна и фигуративна марки „MUSTANG“ - Липса на опасност от увреждане на репутацията на по-ранните марки - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 007/32)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Кюнцелсау, Германия) (представители: първоначално S. Völker, впоследствие C. Roos и S. Speckmann, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Schneider и M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Dubek Ltd (Петах Тиквà, Израел) (представители: C. Thomas, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 13 септември 2013 г. (преписка R 416/2012-4) относно производство по възражение между Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG и Dubek Ltd.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 39, 8.2.2014 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/8
 Решение на Съда (седми състав) от 16 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Unomedical A/S/Skatteministeriet
 (Дело C-152/10) (1)
 (Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Пластмасови дренажни торби, предназначени само за диализатори (изкуствени бъбреци) - Пластмасови дренажни уринаторни торби, предназначени само за катетри - Позиции 9018 и 3926 - Понятие „части“ и „принадлежности“ - Други пластмасови изделия)
 2011/C 232/13
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Højesteret
 Страни в главното производство
 Ищец: Unomedical A/S
 Ответник: Skatteministeriet
 Предмет
 Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3) — Пластмасови дренажни торби, предназначени само за изкуствени бъбреци — Класиране в подпозиция 9018 90 30 или 3926 90 99 — Пластмасови дренажни торби, предназначени само за катетри — Класиране в подпозиция 9018 39 00 или 3926 90 99 — Понятие „части и принадлежности“
 Диспозитив
 Комбинираната номенклатура, фигурираща в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в нейната редакция, приложима към спора по главното производство, трябва да се тълкува в смисъл, че дренажна торба за диализа, произведена от пластмасови материали, която е специално проектирана, за да се използва с диализатор (изкуствен бъбрек), и може да се използва само по този начин, трябва, между май 2001 г. и декември 2003 г., да се класира в подпозиция 3926 90 99 от тази номенклатура като „пластмаси и пластмасови изделия“ и че дренажна уринаторна торба, произведена от пластмасови материали, която е специално проектирана, за да се използва с катетър, и поради това може да се използва само по този начин, трябва за същия период да се класира в подпозиция 3926 90 99 от посочената номенклатура като „пластмаси и пластмасови изделия“.
 (1) ОВ C 148 от 5.6.2010 г.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/9
 Решение на Съда (седми състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Cluj — Румъния) — SC Capoda Import-Export SRL/Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan
 (Дело C-354/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Свободно движение на стоки - Мерки с равностоен ефект - Стоки, допуснати за свободно обращение в Германия - Стоки, подлежащи на проверка за одобряване в Румъния - Сертификат за съответствие, издаден от дистрибутор от друга държава членка - Сертификат, който не се приема за достатъчен за допускането на тези стоки за свободно обращение - Принцип на взаимно признаване - Частична недопустимост))
 (2015/C 389/10)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Cluj
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SC Capoda Import-Export SRL
 Ответници: Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan
 Диспозитив
 1)
 Член 34 ДФЕС и член 31, параграфи 1 и 12 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива), трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която поставя като условие за търговията в държава членка с нови резервни части за моторните превозни средства — в случая водни помпи и филтри за гориво — прилагането на процедура по издаване на сертификат или по одобряване в тази държава членка, доколкото тази правна уредба предвижда и изключения, които могат да гарантират, че законно произвежданите и търгувани в други държави членки изделия са освободени от тези процедури или, ако такива изключения не са предвидени, че съответните резервни части могат да породят риск за правилното функциониране на системи от основно значение за безопасността на превозното средство, в което те са монтирани, или за неговото въздействие върху околната среда.
 2)
 Условията, при които трябва да бъде представено доказателството, че тези части вече са одобрени или че за тях е издаден сертификат или че те съставляват оригинални резервни части или резервни части със съвпадащо качество, се определят, при липсата на уредба в правото на Съюза, от правото на държавите членки при спазване на принципите на равностойност и на ефективност.
 (1) ОВ C 361, 13.10.2014 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/14
 Решение на Съда (трети състав) от 24 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-379/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Общ принцип на отговорност на държавите членки за нарушение на правото на Съюза от действаща като последна инстанция тяхна юрисдикция - Изключване на всякаква отговорност на държавата за вреди, причинени от тълкуването на правни норми или преценката на факти и доказателства, извършени от действаща като последна инстанция юрисдикция - Национално законодателство, което ограничава отговорността на държавата само до допуснатите от такава юрисдикция случаи на умисъл или груба небрежност)
 (2012/C 25/21)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Pignataro и M. Nolin)
 Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, G. De Bellis, avvocato dello Stato)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на общия принцип на отговорност на държавите членки за нарушение на правото на Съюза от действаща като последна инстанция тяхна юрисдикция — Отговорност единствено в случай на умисъл или груба небрежност
 Диспозитив
 1.
 Като по силата на член 2, параграфи 1 и 2 от Закон No 117 за поправянето вреди, причинени при изпълнението на съдебните функции, и гражданската отговорност на магистратите от 13 април 1988 г. [legge n. 117 (sul) risarcimento dei danni cagionati nell’ esercizio delle funzioni giudiziarie e responsabilità civile dei magistrati]
 —
 е изключила всякаква отговорност на италианската държава за вредите, причинени на частноправни субекти от нарушение на правото на Съюза, допуснато от действаща като последна инстанция национална юрисдикция, в случаите когато това нарушение е резултат от извършено от тази юрисдикция тълкуване на правни норми или преценка на факти и доказателства, и
 —
 като е ограничила тази отговорност само до случаите на умисъл или груба небрежност,
 Италианската република не е изпълнила задълженията си по силата на общия принцип за отговорност на държавите членки за нарушение на правото на Съюза от действаща като последна инстанция тяхна юрисдикция.
 2.
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 301, 06.11.2010 г.


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/7
 Решение на Съда (втори състав) от 15 май 2014 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — T.C. Briels и др./Minister van Infrastructuur en Milieu
 (Дело C-521/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Член 6, параграфи 3 и 4 - Опазване на естествените местообитания - Специални защитени зони - Оценка на въздействието на план или проект върху защитена територия - Разрешение на план или на проект върху защитена територия - Компенсаторни мерки - Територия по „Натура 2000“„Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek“ - Проект за трасе на автомагистрала A2 „‘s Hertogenbosch-Eindhoven))
 2014/C 212/07
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: T.C. Briels, M. Briels-Loermans, R.L.P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o. и др., H.W.G. Cox, G.P.A. Damman, P.A.M. Goevaers и др., J.H. van Haaren, L.S.P. Dijkman, R.A.H.M. Janssen, M.M. van Lanschot, J.E.A.M. Lelijveld и др., A. Mes и др., A.J.J. Michels, VOF Isphording и др., M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P.M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W.C.M.A.J.G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A.C.M.W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I и др., M.C.T. Veroude, E.J.A.M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV и др., M.A.A. van Kessel, Bricorama BV и др.
 Ответник: Minister van Infrastructuur en Milieu
 Предмет
 Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на член 6, параграфи 3 и 4 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (OВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109) — Разрешаване на план или проект на определена защитена територия — Условия —Понятие за „отрицателно влияние върху съответната територия“
 Диспозитив
 Член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че план или проект, който не е непосредствено свързан с управлението на територия от значение за Общността или не е необходим за него, но има отрицателно въздействие върху съществуващ в нея тип естествено местообитание и който предвижда мерки за развитието на район с идентична или по-голяма площ на този тип местообитание в същата територия, засяга интегритета на тази територия. Такива мерки могат, когато е необходимо, да се квалифицират като „компенсаторни мерки“ по смисъла на параграф 4 от този член само ако са изпълнени предвидените в него условия.
 (1) ОВ C 55, 23.2.2013 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/40
 Жалба, подадена на 8 март 2010 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-114/10)
 2010/C 134/69
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: J. Möller и C. Blaschke, както и U. Karpenstein, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени Решение No C(2009) 10712 на Европейската комисия от 23 декември 2009 година относно намаление на помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в полза на програмата по инициатива на Общността Interreg II/C „Наводнения Рейн—Мозел“ в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия въз основа на Решение C(97) 3742 на Комисията от 18 декември 1997 година (ЕФРР No 970010008);
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С обжалваното решение Комисията намалява помощта, предоставена от ЕФРР за периода 1 януари 1994 г. — 31 декември 1999 г. на програмата за защита от наводнения в рамките на инициативата на Общността Interreg II/C в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия.
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания.
 Като първо правно основание жалбоподателят посочва, че не са налице условията за финансова корекция съгласно член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 4253/88 (1). Според жалбоподателя това не дава право на Комисията да извършва финансови корекции за административни грешки или предполагаеми недостатъци в административните и контролни системи. Освен това жалбоподателят твърди, че дори да бяха открити административни грешки или предполагаеми недостатъци в административните и контролни системи съгласно член 24 от Регламент No 4253/88, не би следвало да става въпрос за финансова корекция. На първо място, „нередности“ като твърдените тук от Комисията могат да се поправят чрез финансова корекция само ако те имат или са имали отрицателно въздействие върху бюджета на Европейския съюз. По мнението на жалбоподателя мерките, срещу които Комисията възразява, не са имали такова въздействие. На второ място, жалбоподателят изтъква, че при поредица проекти, срещу които също е възразявано по този начин, не е имало нарушение на общностното право.
 С второто правно основание се твърди, че Комисията не е имала право съгласно Регламент No 4253/88 да приложи фиксирани и базиращи се на екстраполации финансови корекции. Освен това жалбоподателят твърди, че ясната формулировка на член 24 от този регламент се отнася до конкретни ситуации и изчислими суми.
 В рамките на третото правно основание жалбоподателят изтъква нарушение на принципа на пропорционалност и твърди, че не се позволява извършвана спрямо държавите екстраполация, въз основа на която от държава членка се изисква да поеме отговорност за грешките на друга държава членка.
 (1) Регламент (ЕИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година относно определяне на разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2052/88 по отношение координацията на дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и между тях и дейността на Европейската инвестиционна банка и други съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, стр. 1).


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/35
 Жалба, подадена на 11 февруари 2015 г. от Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 декември 2014 г. по дело T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Европейска комисия
 (Дело C-60/15 P)
 (2015/C 138/48)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (представители: S. Altenschmidt и P.-A. Schütter, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 жалбоподателят иска да се отмени решението на Общия съд от 11 декември 2014 г. по дело T-476/12.
 —
 освен това жалбоподателят иска да се уважи направеното пред първата инстанция искане в жалбата да се отмени решението на Комисията от 17 януари 2013 г. (GestDem No 3273/2012).
 Основания и основни доводи
 Общият съд е нарушил изискванията на Регламент (ЕО) No 1367/2006 (1) за наличието на основания за отказ да се разреши свободен достъп до информация за околната среда. В противоречие с член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) 1367/2006 той не е тълкувал стеснително основанията за отказ по член 4, параграф 3 и член 4, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (2). Освен това Общият съд не е отчел по подходящ начин изложения от жалбоподателя публичен интерес за достъп до информацията за околната среда. Ето защо обжалваното решение не било в съответствие с Орхуската конвенция за достъп до информация, приета от Съюза.
 (1) Регламент (ЕО) No 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността. (ОВ L 264, стр. 13).
 (2) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/21
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Assen (Нидерландия) на 22 декември 2008 г. — 1. Combinatie Spijker Infrabouw/de Jonge Konstruktie 2. van Spijker Infrabouw BV 3. de Jonge Konstruktie BV/Provincie Drenthe
 (Дело C-568/08)
 (2009/C 69/39)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Rechtbank Assen
 Страни в главното производство
 Ищец:
 1.
 Combinatie Spijker Infrabouw/de Jonge Konstruktie
 2.
 van Spijker Infrabouw BV
 3.
 de Jonge Konstruktie BV
 Ответник: Provincie Drenthe
 Преюдициални въпроси
 1.
 а)
 Трябва ли член 1, параграфи 1 и 3 и член 2, параграфи 1 и 6 от Директива 89/665/EИО (1) да се тълкуват в смисъл, че тези разпоредби не са спазени, ако правната защита, която националният съд трябва да предостави, е усложнена от факта, че в система, в която както административните така и гражданските съдилища могат да са компетентни да приемат решение по един и същ въпрос и относно последиците на решението, може да се стигне до паралелно постановени противоречиви решения?
 б.
 Допустимо ли е в тази връзка да бъде наложено на административния съд ограничение да разглежда решението за възлагане на обществена поръчка и да се произнася по него, и при утвърдителен отговор, защо и/или при какви условия?
 в.
 Допустимо ли е в тази връзка Algemene wet bestuursrecht [Общ закон за административното право], който урежда по общ начин правото да се подаде жалба до административен съд, да изключи такава жалба, когато става въпрос за решение относно сключването на договор от страна на възлагащия орган с един от оферентите, и при утвърдителен отговор, защо и/или при какви условия?
 г.
 Има ли значение в тази връзка отговорът на въпрос 2?
 2.
 a)
 Трябва ли член 1, параграфи 1 и 3, и член 2, параграфи 1 и 6 от Директива 89/665/EИО да се тълкуват в смисъл, че тези разпоредби не са спазвани, когато за получаване на бързо решение е на разположение само едно производство, за което е характерно, че е насочено към постановяване на административна мярка при крайна неотложност, че адвокатите нямат право да разменят писмени становища, че по принцип могат да се представят [само] писмени доказателства и че не се прилагат законовите правила относно доказването?
 б.
 При отрицателен отговор на горния въпрос, важи ли това също, когато съдебното решение не води до окончателно установяване на правните отношения и също така не е част от производство по постановяване на решение, което се полза със сила на пресъдено нещо?
 в.
 Има ли значение дали съдебното решение обвърза само страните в производството, при положение че е възможно да има и други засегнати лица?
 3.
 Съвместимо ли е с Директива 89/665/EИО съдия в производството „kort geding“ [обезпечително производство] да задължава възлагащия орган да приеме решение за възлагане, което в последващо производство по същество, да бъде счетено за несъвместимо с разпоредбите на европейското право относно възлагането на обществени поръчки?
 4.
 a)
 При отрицателно отговор, трябва ли да се смята, че за това носи отговорност възлагащият орган, и ако да, в какъв смисъл?
 а.
 Важи ли това също, когато отговорът на въпроса е утвърдителен?
 б.
 Ако възлагащият трябва да поправи вредите, предоставя ли общностното право критериите, въз основа на които вредите трябва да бъдат установени и оценени, и при положителен отговор, кои са тези критерии?
 в.
 Ако не може да бъде счетено, че възлагащият орган носи отговорност, позволява ли общностното право да се определи друго лице, което носи отговорност и на каква основа?
 5.
 Ако съгласно националното право и/или въз основа на отговорите на предходните въпроси се окаже фактически невъзможно или прекомерно трудно да се ангажира отговорност как трябва в този случай да постъпи националният съд?
 (1) Директива 89/665/EИО на Съвета от 21 декември 1989 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237).


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/20
 Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 18 януари 2017 г. — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst/Republik Österreich
 (Дело C-24/17)
 (2017/C 112/29)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Молител: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst
 Ответник: Republik Österreich
 Преюдициални въпроси
 1.1.
 Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО (1) във връзка с член 21 от Хартата на основните права да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, с която на мястото на досегашния дискриминиращ на основание възраст режим за определяне на възнагражденията (с оглед на зачитането на предходни периоди на заетост, приключени преди навършване на 18-годишна възраст), се въвежда нова система за определяне на възнагражденията, като преминаването на заварените служители в новата система става обаче по такъв начин, че новият режим влиза в сила с обратно действие към датата на влизането в сила на закона в първоначалната му редакция, а първото определяне на ранг по новата система е в зависимост от реално изплатеното по стария режим възнаграждение за точно определен референтен месец за целите на преминаването (февруари 2015 г.), поради което се запазват финансовите последици от досегашната дискриминация на основание възраст?
 1.2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, точка 1.1:
 Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 17 от Директива 2000/78/ЕО да се тълкува в смисъл, че заварените служители, които са били дискриминирани по стария режим на възнагражденията във връзка със зачитането на предходни периоди на заетост, приключени преди навършване на 18-годишна възраст, трябва да получат парична компенсация в случаите, когато финансовите последици от тази дискриминация се запазват и след преминаването на служителите в новата система за определяне на възнагражденията?
 1.3.
 При отрицателен отговор на първия въпрос, точка 1.1:
 Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз („Хартата“) да се тълкува в смисъл, че залегналото в тази разпоредба основно право на ефективни правни средства за защита пред съд не допуска национална правна уредба, съгласно която старият, дискриминационен режим на възнагражденията не се прилага повече към висящите и бъдещите производства, а преминаването на заварените служители в новата система на възнаграждения е в зависимост единствено от възнаграждението, което е следвало да се начисли или е било изплатено за референтния месец за преминаването?
 2.
 Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 45 ДФЕС, член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (2) и член 20 и сл. от Хартата, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба, съгласно която предходните периоди на заетост на договорно нает служител:
 —
 по трудово правоотношение с орган на местно самоуправление или със сдружение на общини от държава — членка на Европейското икономическо пространство, Република Турция или Конфедерация Швейцария, с орган на Европейския съюз или с международна организация, на която Австрия е членка, или с други подобни учреждения се зачитат изцяло, а
 —
 по трудово правоотношение с друг работодател, само ако лицето е упражнявало относима професионална дейност или е преминало относимо практическо обучение в администрация, се зачитат с максимална обща продължителност до десет години?
 (1) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 година, глава 5, том 6, стр. 7).
 (2) ОВ L 141, стр. 1.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/8
 Решение на Съда (голям състав) от 9 март 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia, Италия) — Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d’Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N 8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l’attrazione degli investimenti e lo sviluppo d’impresa SpA), по-рано Sviluppo Italia SpA
 (Дело C-378/08) (1)
 (Принцип „замърсителят плаща“ - Директива 2004/35/ЕО - Екологична отговорност - Приложимост ratione temporis - Замърсяване, което започва преди предвидената за транспониране на тази директива дата и продължава след нея - Национална правна уредба, съгласно която разходите за отстраняване на свързаните с това замърсяване щети се поемат от множество предприятия - Изискване за умишлено или небрежно поведение - Изискване за причинно-следствена връзка - Обществени поръчки за строителство)
 2010/C 113/12
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia
 Страни в главното производство
 Ищци: Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA
 Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d'Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N 8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l'attrazione degli investimenti e lo sviluppo d'impresa SpA), по-рано Sviluppo Italia SpA
 В присъствието на:ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA, Edison SpA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Тълкуване на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168) и на принципа „замърсителят плаща“ — Национална правна уредба, която предоставя на администрацията правомощие да разпорежда на частни предприемачи да предприемат мерки за отстраняване, независимо от провеждането на разследване, което да установи кой носи отговорността за разглежданото замърсяване
 Диспозитив
 Когато в случай на екологично замърсяване условията за прилагане ratione temporis и/или ratione materiae на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети не са изпълнени, тази хипотеза се урежда от националното право при спазване на правилата на Договора и ако не се предвижда друго в разпоредбите на други актове от вторичното право.
 Директива 2004/35 допуска национална правна уредба, която оправомощава компетентния орган, който действа в рамките на тази директива, да презумира, включително в случаите на дифузно замърсяване, съществуването на причинно-следствена връзка между установеното замърсяване и определени оператори, поради това че инсталациите на последните се намират в близост до зоната на замърсяването. В съответствие с принципа „замърсителят плаща“ обаче, за да може да презумира такава причинно-следствена връзка, компетентният орган трябва да разполага с надеждни улики, които да обосноват презумпцията му, като например близостта на инсталациите до установеното замърсяване и съответствието между откритите вещества замърсители и химическите съставки, използвани от посочените оператори в рамките на дейността им.
 Член 3, параграф 1, член 4, параграф 5 и член 11, параграф 2 от Директива 2004/35 трябва да се тълкуват в смисъл, че когато компетентният орган реши да наложи на оператори, чиито дейности са сред изброените в приложение III към тази директива, мерки за отстраняване на екологични щети, той не е длъжен да установи виновно поведение, съответно нито умисъл, нито небрежност, от страна на операторите, чиито дейности се считат за източник на екологичните щети. За сметка на това компетентният орган е длъжен, от една страна, първо да установи произхода на констатираното замърсяване, като разполага в това отношение с право на преценка относно реда, средствата и продължителността на тази проверка. От друга страна, този орган е длъжен да установи в съответствие с националните правила, уреждащи доказването, причинно-следствена връзка между дейностите на операторите, по отношение на които са приети мерките за отстраняване, и това замърсяване.
 (1) ОВ C 301, 22.11.2008 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/25
 Решение на Съда (седми състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Wiener Neustadt — Австрия) — Admiral Casinos & Entertainment AG/Balmatic Handelsgesellschaft mbH и др.
 (Дело C-464/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Правна уредба на държава членка, която забранява, под страх от наказателноправни санкции, експлоатацията на игрални автомати с малка печалба (kleines Glücksspiel) без разрешение, издадено от компетентния орган - Ограничаване - Обосноваване - Пропорционалност - Преценка на пропорционалността въз основа както на целта на правната уредба към момента на нейното приемане, така и на последиците ѝ при нейното прилагане - Установени емпирически със сигурност последици))
 (2016/C 335/34)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesgericht Wiener Neustadt
 Страни в главното производство
 Ищец: Admiral Casinos & Entertainment AG
 Ответници: Balmatic Handelsgesellschaft mbH, Robert Schnitzer, Suayip Polat KG, Ülkü Polat, Attila Juhas, Milazim Rexha
 Диспозитив
 Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при проверката дали дадена ограничителна национална правна уредба в областта на хазартните игри е пропорционална следва да се изходи не само от целта на тази уредба към момента на нейното приемане, но и от последиците ѝ, преценени, след като тя е приета.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/13
 Решение на Съда (седми състав) от 2 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-567/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2005/36/ЕО - Признаване на професионални квалификации - Липса на транспониране в предвидения срок)
 2009/C 205/23
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и V. Peere)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на всички необходими мерки за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3, Поправки ОВ L 271/18, 16.10.2007 г. и ОВ L 33/49, 3.2.2009 г.)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело в предвидения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 2)
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да плати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 9.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 204/12
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main (Германия) на 28 март 2011 г. — Condor Flugdienst GmbH/Jürgen Dörschel
 (Дело C-151/11)
 2011/C 204/23
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Frankfurt am Main
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Condor Flugdienst GmbH
 Ответник: Jürgen Dörschel
 Преюдициални въпроси
 1.
 Има ли пътникът право на обезщетение по член 7 от Регламента (1), когато след заминаването по разписание полетът е прекъснат и преди да достигне летището на пристигане, самолетът се връща обратно на летището на заминаване, като в крайна сметка заминава отново с достатъчно голямо закъснение, за да се породи право на обезщетение?
 2.
 Налице ли е прекъсване още когато след затварянето на вратите на самолета превозът не бъде продължен? От кой момент е налице не забавено, а прекъснато заминаване?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/29
 Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-358/08) (1)
 (Кохезионен фонд - Регламент (ЕО) No 1164/94 - Проект за подобряване на пречиствателната мрежа в Сарагоса - Частична отмяна на финансовата помощ - Обществени поръчки - Понятие за строеж - Член 14, параграфи 10 и 13 от Директива 93/38/ЕИО - Разделяне на обществените поръчки - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране - Срок за приемане на решение - Определяне на финансовите корекции - Член З, параграф 2 от приложение II към Регламент No 1164/94 - Пропорционалност - Погасителна давност)
 2013/C 252/45
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представители: първоначално J. Rodríguez Cárcamo, впоследствие A. Rubio González, abogados del Estado)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Valero Jordana и A. Steiblytė)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2008) 3249 на Комисията от 25 юни 2008 г. за намаляване на помощта, предоставена в рамките на Кохезионния фонд на Кралство Испания по проект No 96/11/61/018 — „Saneamiento de Zaragoza“, с Решение C(96) 2095 на Комисията от 26 юли 1996 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/56
 Жалба, подадена на 15 март 2010 г. — Daake/СХВП
 (Дело F-17/10)
 2010/C 134/93
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Simone Daake (Аликанте, Испания) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на СХВП от 4 декември 2009 г., с което се отхвърлят исканията на жалбоподателката за обезщетение за вреди
 Искания
 Жалбоподателката иска:
 —
 да се осъди СХВП да ѝ заплати обезщетение за имуществени вреди в размер на разликата между:
 —
 от една страна, фактическото ѝ възнаграждение според нейното формално класиране като договорно нает служител по член 3а от УРДС от 1 ноември 2005 г. до 31 декември 2008 г., както и изплатените ѝ обезщетения за безработица от 1 ноември 2008 г. до настоящия момент и
 —
 от друга страна, полагащото ѝ се възнаграждение като срочно нает служител по член 2, буква а) от УРДС от 1 ноември 2005 г. до 31 декември 2008 г., както и полагащите ѝ се обезщетения за безработица от 1 ноември 2008 г. до настоящия момент, изчислени в съответствие с нейното полагащо се за м. октомври 2008 г. възнаграждение съгласно член 2, буква а) от УРДС —
 —
 както и загубите, свързани с пенсията за осигурителен стаж и с някои други обезщетения, възнаграждения и облаги, като се вземе под внимание подходящо и отговарящо на нейните резултати повишение към 1 април 2008 г.,
 —
 както и — доколкото е необходимо за уважаване на исканията за обезщетение за вреди — да се отменят решенията на СХВП от 6 май 2009 г. и от 4 декември 2009 г.;
 —
 да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателката обезщетение за неимуществените вреди, причинени с дискриминацията спрямо други служители на СХВП, в определен по преценка на Съда размер;
 —
 да се осъди ответникът СХВП да заплати съдебните разноски.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/46
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 юни 2013 г. — CF/ЕААБ
 (Дело F-40/12) (1)
 (Публична служба - Бивш срочно нает служител - Договор, сключен за определен срок - Уволнение по време на отпуск по болест - Член 16 от УРДС - Член 48, буква б) от УРДС - Психически тормоз)
 2013/C 252/80
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CF (Bierges, Белгия) (представител: адв. A. Schwend)
 Ответник: Европейска агенция за авиационна безопасност (представители: M. F. Manuhutu, подпомаган от адв. D. Waelbroeck и адв. A. Duron)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за уволнение на жалбоподателя и искане за поправяне на вредите, за които се твърди, че са претърпени в резултат на това уволнение и на твърдения тормоз
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението от 24 май 2011 г., с което органът, упълномощен да сключва договори за назначаване в Европейската агенция за авиационна безопасност, е развалил договора на CF като срочно нает служител.
 2.
 Осъжда Европейската агенция за авиационна безопасност да заплати на CF сумата от 88 189,76 EUR за поправяне на неговите имуществени вреди.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4.
 Европейската агенция за авиационна безопасност понася направените от нея съдебни разноски и се осъжда да понесе три четвърти от съдебните разноски на CF.
 5.
 CF понася една четвърт от направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 184, 23.6.2012 г., стр. 24.


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/10
 Решение на Общия съд от 21 септември 2016 г. — Secolux/Комисия
 (Дело T-363/14) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи относно процедура за възлагане на обществена поръчка за услуги - Отказ за предоставяне на достъп - Изключение относно защитата на личния живот и на личната неприкосновеност - Изключение относно защитата на търговските интереси - Изключение относно защитата на процеса на вземане на решение - Частичен достъп - По-висш обществен интерес - Задължение за мотивиране))
 (2016/C 410/12)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction) (Капелен Люксембург) (представители: N. Prüm-Carré и E. Billot, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Buchet и M. Konstantinidis)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решенията на Комисията от 1 и 14 април 2014 г., с които се отказва да се предостави на жалбоподателя пълен достъп до някои документи във връзка с обществена поръчка, която има референтен номер 02/2013/OIL и се отнася до контрола за сигурност, който трябва да се извърши в различни сгради, намиращи се в Люксембург (ОВ 2013/S 156-271471).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 253, 4.8.2014 г.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/26
 Иск, предявен на 19 юли 2012 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-345/12)
 2012/C 287/50
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: E. Montaguti и K. Herrmann)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е предвидила задължението да се предоставя сертификат за енергийни характеристики в случай на продажба или наемане на недвижим имот в съответствие с условията, предвидени в членове 7 и 10 от Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите (1), Италианска република не е изпълнила задълженията си по член 7, параграфи 1 и 2, и член 10 от същата директива, във връзка с член 29 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите (2),
 —
 да се установи, че като не е уведомила за всички мерки за въвеждане на член 9 във вътрешното право, Италианска република не е изпълнила задълженията си по член 15, параграф 1 от същата директива, във връзка с член 29 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите,
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за въвеждане във вътрешното право на Директива 2002/91/ЕО е изтекъл на 4 януари 2006 г. Срокът за транспониране на членове 7—9 от тази Директива е изтекъл на 4 януари 2009 г. и според Комисията член 28 от Директива 2010/31/ЕС, който позволява да се отложи изпълнението на задължението за предоставяне на сертификати за енергийни характеристики, не обхваща вече издадените такива или сертификатите, които подлежат на издаване на основание член 7, параграф 1 от тази директива.
 Към датата на предявяване на настоящия иск ответникът все още не е предприел всички необходими мерки за транспониране на директивата.
 (1) ОВ L 65, 2003 г., стp. 1.
 (2) ОВ L 153, стp. 13.


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/23
 Определение на Общия съд от 11 септември 2012 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-241/03 REV) (1)
 (Производство - Молба за преразглеждане - Последици от последващо решение на Общия съд - Ново обстоятелство - Липса - Недопустимост)
 (2012/C 331/43)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Молител: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и J. Baquero Cruz, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat
 Предмет
 Молба за преразглеждане на Определението на Общия съд от 17 май 2006 г. по дело Marcuccio/Комисия (T-241/03, Receil FP стр. I-A-2-111 и II-A-2-517)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за преразглеждане като недопустима.
 2.
 Г-н Marcuccio понася собствените си разноски и направените от Европейската комисия разноски.
 (1) ОВ C 200, 23.8.2003 г.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/28
 Жалба, подадена на 21 декември 2009 г. — Rusal Armenal/Съвет
 (Дело T-512/09)
 2010/C 80/49
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Rusal Armenal ZAO (представител: B. Evtimov, lawyer)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Регламент (ЕО) No 925/2009 на Съвета от 24 септември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове алуминиево фолио с произход от Армения, Бразилия и Китайската народна република, в частта отнасяща се до жалбоподателя,
 —
 да се осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си жалбоподателят иска да се отмени Регламент (ЕО) No 925/2009 на Съвета от 24 септември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове алуминиево фолио с произход от Армения, Бразилия и Китайската народна република („обжалваният регламент“), в частта отнасяща се до жалбоподателя (ОВ L 262, 2009 г., стр. 1).
 В подкрепа на жалбата си той излага пет правни основания за отмяна, едно от които се основава на възражение за незаконосъобразност.
 Въз основа на първото си правно основание за отмяна жалбоподателят твърди, че Комисията и Съвета са нарушили член 2, параграфи 1—6 от Основния регламент (1) и членове 2.1 и 2.2 от Споразумението за прилагане на член VI от Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ) 1994 г. (наричано по-нататък „Антидъмпингово споразумение“ или „АДС“) като установяват нормална стойност за жалбоподателя въз основа на данни от трета държава аналог, като така достигат до напълно погрешни констатации за дъмпинга, за кумулирането, вредата и причинно-следствената връзка между тях при вноса от Армения. Според жалбоподателя Съветът и Комисията е трябвало да установят нормалната стойност за него въз основа на собствените му данни, а не съгласно член 2, параграф 7, буква а) от Основния регламент.
 По-нататък жалбоподателят твърди, че за целите на разглеждането на първото правно основание за отмяна Съдът следва да се произнесе допълнително съгласно член 277 ДФЕС (преди член 241 ЕО) относно неприложимостта на член 2, параграф 7 от Основния регламент по отношение на жалбоподателя, доколкото този член се явява правното основание за използваната методология за страната аналог при установяване на нормалната стойност за жалбоподателя в обжалваното решение. Жалбоподателят се позовава на това възражение за незаконосъобразност, тъй като твърди, че в неговия случай има право на съдебен контрол при прилагането на член 2, параграф 7 и че е засегнат от констатациите, свързани с нормалната стойност в обжалвания регламент, чието правно основание е член 2, параграф 7 от Основния регламент. Според жалбоподателят същият следва да бъде обявен за неприложим с довода, че прилагането му по отношение на него нарушава разпоредбите 2.1 и 2.2 от Антидъмпинговото споразумение, което ЕС е имал намерение да транспонира в общностното право въз основа на неговите многостранни задължения, които са част от Договорите, върху които Европейския съюз се основава и които обвързват Съвета и Комисията по силата на добре установената практика на Съда.
 Въз основа на второто правно основание за отмяна жалбоподателят твърди, че дори ако се приеме, че институциите не са действали в нарушение на член 2, параграфи 1—6 от Основния регламент и Антидъмпинговото споразумение, то те са допуснали нарушение на член 2, параграф 7, буква в) от Основния регламент и неправилно са отказали третиране на жалбоподателя като дружество, работещо в условията на пазарна икономика („ДПИ“) и са допуснали поредица от явни грешки при преценката на фактите в контекста на прилагане на член 1, параграф 7, буква в).
 Въз основа на третото правно основание за отмяна, жалбоподателят твърди, че институциите са нарушили член 3, параграф 4 от Основния регламент и са допуснали явна грешка при преценката като декумулират вноса от Армения от твърдяния дъмпингов внос и не вземат предвид в този контекст съществената реорганизация на производствената дейност в Армения през периода 2004—2006 и проблемите с качеството на съответните арменски стоки по време на възстановяването и пренастройването на производствените операции през 2007 г., през периода на разследването.
 Въз основа на четвъртото правно основание за отмяна, жалбоподателят твърди, че при излагането на своята обосновка и мотиви, за да отхвърли офертната цена на жалбоподателя и в същото време да приеме офертната цена на бразилския производител при подобни обстоятелства Комисията не е спазила основния правен принцип за равно третиране, за недопускане на дискриминацияи и е допуснала явна грешка в преценката.
 Въз основа на петото правно основание за отмяна, твърди се, че Комисията е нарушила основния принцип на правото на ЕС за добро управление, като така е нарушила основно процесуално изискване, препращайки директно и открито към жалбоподателя в хода на провежданото спорно антидъмпингово разследване и предразполага отговорните за антидъмпинговото разследване институции в полза на налагането на антидъмпингови мита върху износа на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 384/96 от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/18
 Решение на Общия съд от 3 май 2016 г. — Aranynektár/EUIPO — Naturval Apícola (Natür-bal)
 (Дело T-503/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Natür-bal“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „NATURVAL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 222/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT (Dunavarsány, Унгария) (представители: I. Molnár, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)
 Друга страна производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Naturval Apícola, SL (Монсерат, Испания) (представители: I. Valdelomar Serrano, D. Gabarre Armengol, G. Hinarejos Mulliez, E. Bayo de Gispert, J. Rodríguez Fuensalida, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 17 юни 2015 г. (преписка R 1158/2014-2) относно производство по възражение между Naturval Apícola и Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/7
 Решение на Съда (седми състав) от 16 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije — Република Словения) — Marija Omejc/Република Словения
 (Дело C-536/09) (1)
 (Обща селскостопанска политика - Схеми за подпомагане от Общността - Интегрирана система за администриране и контрол - Регламент (ЕО) No 796/2004 - Възпрепятстване на проверките на място - Понятие - Земеделски производител, който не живее в стопанството - Представител на земеделския производител - Понятие)
 2011/C 232/11
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Upravno sodišče Republike Slovenije
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Marija Omejc
 Ответник: Република Словения
 Предмет
 Преюдициално запитване — Upravno sodišče Republike Slovenije — Тълкуване на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210) — Понятие за възпрепятстване на извършването на проверка на място — Понятие за представител на земеделския производител, в случаите когато земеделският производител нe живее в стопанството
 Диспозитив
 1.
 Текстът „попречи на извършване на проверка на място“, който се съдържа в член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители, представлява самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво във всички държави членки в смисъл, че обхваща, освен умишлените действия, и всяко друго действие или бездействие, за което може да се приеме, че е резултат от непредпазливостта на земеделския производител или на негов представител, вследствие на което не е могла да бъде извършена цялостна проверка на място, когато посоченият земеделски производител или неговият представител не е взел всички необходими мерки, които разумно може да се изискват от него, за да гарантира цялостното извършване на проверката.
 2.
 Отхвърлянето на основание член 23, параграф 2 от Регламент No 796/2004 на съответните молби за помощ не зависи от това дали земеделският производител или неговият представител е бил надлежно уведомен за частта от проверката на място, за която е необходимо неговото присъствие.
 3.
 Посоченото в член 23, параграф 2 от Регламент No 796/2004 понятие „представител“ представлява самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво във всички държави членки в смисъл, че обхваща — при проверките на място — всяко пълнолетно дееспособно лице, което живее в земеделското стопанство и на което е поверена поне част от управлението на това стопанство, при условие че земеделският производител е изразил ясно волята си да бъде представляван от това лице и по този начин е поел отговорността за всички действия и бездействия на последното.
 4.
 Член 23, параграф 2 от Регламент No 796/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че земеделски производител, който не живее в управляваното от него стопанство, не е длъжен да посочи представител, който по правило да е на разположение в земеделското стопанство по всяко време.
 (1) ОВ C 63, 13.3.2010 г.


text:
 15.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 198/35
 Решение на Общия съд от 29 април 2015 г. — CC/Парламент
 (Дело T-457/13 P) (1)
 ((Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Конкурс на общо основание - Грешки при използването на списъка с успешно издържали конкурса кандидати - Извъндоговорна отговорност - Имуществени вреди - Оправдани правни очаквания - Изопачаване на фактите - Загуба на възможност - Неимуществена вреда - Задължение за мотивиране))
 (2015/C 198/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CC (Бридел, Люксембург) (представител: G. Maximini, avocat)
 Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: M. Ecker и E. Despotopoulou)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 11 юли 2013 г. CC/Парламент (F-9/12, Recueil FP, EU:F:2013:116), с която се иска отмяна на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 11 юли 2013 г. CC/Парламент (F-9/12).
 2)
 Връща делото на Съда на публичната служба.
 3)
 Общият съд не се произнася до съдебните разноски.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/18
 Решение на Първоинстанционния съд от 10 юни 2008 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-18/04) (1)
 (Социално осигуряване - Искане за поемане на медицинските разходи - Мълчалив отказ на искането)
 (2008/C 183/37)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представители: първоначално A. Distante, впоследствие G. Cipressa, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и J. Curral, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 На първо място, искане за отмяна на решението на органа по назначаването за мълчалив отказ на искането на жалбоподателя от 25 ноември 2002 г., подадено с оглед да се получи възстановяване на 100 % от медицинските разходи съгласно член 72 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности; на второ място, искане за отмяна на решението за мълчалив отказ на жалбата, подадена от жалбоподателя срещу отказа на искането от 25 ноември 2002 г.; на трето място, искане да се установи правото на жалбоподателя по смисъла на член 72 от Правилника за длъжностните лица на възстановяване на 100 % от медицинските разходи, направени за лечение на патологиите, от които е засегнат; и на четвърто място, искане Комисията да бъде осъдена да изплати 100 % от тези медицински разходи.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението за мълчалив отказ на искането от 25 ноември 2002 г.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3)
 Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 71, 20.3.2004 г.


text:
 6.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/3
 Определение на Съда (шести състав) от 11 май 2012 г. — Lan Airlines SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 (Дело C-198/11) (1)
 (Обжалване - Член 119 от Процедурния правилник - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Словна марка на Общността „LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM“ - Заявка за регистрация - Възражение на притежателя на по-ранни словна и фигуративна марки на Общността „LAN“ - Отхвърляне на възражението - Липса на вероятност от объркване - Явно недопустима жалба)
 2012/C 303/04
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Lan Airlines SA (представител: E. Armijo Chávarri, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño), Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 8 февруари 2011 г. по дело Lan Airlines/СХВП — Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo (T-194/09), с което Общият съд отхвърля жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 19 февруари 2009 г. (преписка R 107/2008-4) относно производство по възражение между Lan Airlines, SA и Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда LAN Airlines SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/15
 Решение на Общия съд от 28 юни 2012 г. — Basile и I Marchi Italiani/СХВП — Osra (B. Antonio Basile 1952)
 (Дело T-134/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „B. Antonio Basile 1952“ - По-ранна национална словна марка „BASILE“ - Относително основание за отказ - Изгубване на права вследствие на търпимост - Член 53, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 54, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 243/26
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Antonio Basile (Giugliano in Campania, Италия) и I Marchi Italiani Srl (Неапол, Италия) (представители: G. Militerni, L. Militerni и F. Gimmelli, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представители: първоначално A. Sempio, впоследствие P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Osra SA (Rovereta, Сан Марино) (представители: A. Masetti Zannini de Concina, R. Cartella и G. Petrocchi, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 9 януари 2009 г. (преписка R 1436/2007-2), относно производство за обявяване на недействителност между Osra SA и M. Antonio Basile.
 Диспозитив
 1.
 По дело T-134/09 името на втория жалбоподател I Marchi Italiani Srl се заличава от списъка на жалбоподателите.
 2.
 Отхвърля жалбата.
 3.
 Осъжда г-н Antonio Basile да заплати съдебните разноски, с изключение на тези, които са свързани с оттеглянето.
 4.
 I Marchi Italiani Srl понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 141, 20.6.2009 г.