text:
 8.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 439/28
 Иск, предявен на 12 май 2014 г. — Arvanitis и др./Европейски парламент
 (Дело T-350/14)
 (2014/C 439/38)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищци: Athanasios Arvanitis (Rodi, Гърция) и други 47 ищци (представител: Ch. Papadimitriou, адвокат)
 Ответници: Европейски парламент, Европейският съвет, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска централна банка, Еврогрупа
 Искания на ищците
 Ищците искат от Общия съд:
 —
 да обяви, че ответниците не са приели необходимото законодателство за пълно въвеждане на общите принципи на правото на Съюза, по-специално Директивата за срочната работа, вследствие уволнението на ищците от бившата Olympiaki Aeroporia, наложено с Решение на Европейската комисия, транспонирано в гръцкия правен ред със Закон No 3717/2008;
 —
 да даде възможност на ищците, както и на всички уволнени служители бившата Olympiaki Aeroporia чрез правен акт на Съюза — директива, регламент или друг източник на правото на Съюза с директно приложение, възможност да получат обезщетението, на което биха имали право в качеството си на постоянно назначени служители при уволнението им поради преустановяване на дейността на бившето Olympiaki Aeroporia, и
 —
 да присъди обезщетение за вреди в размер на 3 00 000 EUR чрез правен акт на Съюза — директива, регламент или друг източник на правото на Съюза с директно приложение, в полза на всеки от ищците за претърпените тревоги и притеснения, сериозното нарушаване на основните права и преждевременното прекратяване на трудовия живот.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си, ищците излагат две правни основания.
 1.
 Първо правно основание: Закон No 3717/2008, който предвижда прекратяването на Olympiaki Aeroporia и уволнението на всички служители на срочни договори, всъщност представлява акт на Съюза и по същество е наложен от институциите на Европейския съюз и по-конкретно от Европейската централна банка и от Европейската комисия, като всички законодателни актове на гръцкото правителство са приети по указание или по-точно въз основа на решение на Еврогрупата, на Съвета по икономически и финансови въпроси, на Европейската централна банка и на Европейската комисия.
 2.
 Второ правно основание: неприравняването на уволнените срочни служители, заети в бившето Olympiaki Aeroporia на останалите служители на dell’Olympiaki Aeroporia по безсрочно правоотношение и липсата на изрично обезщетяване за тях при напускането им, е причинило преки, лични и сериозни вреди и ги е лишило от възможността да се ползват от основните си права.


text:
 15.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/3
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Португалия) на 18 септември 2012 г. — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A./Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional
 (Дело C-425/12)
 2012/C 389/04
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, S.A.
 Ответник: Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional
 Преюдициален въпрос
 Може ли член 4, параграф 1 от Директива 93/38/ (1) ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. и член 14, параграф 1, буква в), подточка i) от същата директива в редакцията след изменението с Директива 98/4/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г., както и останалите приложими разпоредби от посочените директиви или приложимите общи принципи на общностното право да се тълкуват в смисъл, че създават задължения за частноправните субекти — концесионери на обществени услуги [в частност за образувание по член 2, параграф 1, буква б) от посочената Директива 93/38/ЕИО], при положение, че посочената директива не е транспонирана от португалската държава в националното право, както и в смисъл, че неспазването на тези задължения може да бъде изтъкнато срещу това образувание концесионер от самата португалска държава в акт, който следва да се счита за изходящ от едно от нейните министерства?
 (1) Относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 199, стр. 84).
 (2) ОВ L 101, стр. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/16
 Иск, предявен на 8 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
 (Дело C-230/07)
 (2007/C 155/30)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Wils и M. Shotter, gemachtigden)
 Ответник: Кралство Нидерландия
 Комисията моли
 —
 да се установи, че Кралство Нидерландия е нарушило задълженията си по член 26, параграф 3 от Директива 2002/22/EО (1), като не е гарантирало, че при обаждания на европейския телефонен номер за аварийни случай „112“ не се предава никаква информация, доколкото това е технически възможно,
 —
 да се осъди Кралство Нидерландия да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата в националното законодателство е изтекъл на 24 юли 2003 година.
 (1) Директива 2002/22/EО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ. L 108, стр. 51).


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/65
 Жалба, подадена на 28 май 2014 г. — Best-Lock (Europe)/СХВП -– Lego Juris (Форма на фигура играчка)
 (Дело T-395/14)
 2014/C 315/109
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Best-Lock (Europe) Ltd (Колн, Обединено кралство) (представител: J. Becker, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Lego Juris A/S (Билунд, Дания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение от 26 март 2014 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по преписка R 1695/2013-4 и да обяви за недействителна марка на Общността No 50 518 по отношение на клас 28,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Триизмерна марка във формата на фигура играчка за стоки от класове 9, 25 и 28 — марка на Общността No 50 518
 Притежател на марката на Общността: Lego Juris A/S
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Абсолютни основания за обявяване на недействителност и недобросъвестност
 Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 52 във връзка с член 7, параграф 1, буква д), подточки i) и ii) и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/14
 Жалба, подадена на 24 май 2013 г. от Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. срещу Решение на Общия съд (осми състав), постановено на 14 март 2013 г. по дело T-588/08, Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co./Европейска комисия
 (Дело C-286/13 P)
 2013/C 252/22
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. (представител: J.-F. Bellis, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат Съдът:
 —
 да отмени изцяло или отчасти обжалваното решение в частта, в която жалбата им е отхвърлена,
 —
 да отмени изцяло или отчасти решението на Комисията от 15 октомври 2008 г., в частта, която се отнася до жалбоподателите,
 —
 да отмени или да намали наложената на жалбоподателите глоба, въз основа на пълната юрисдикция, която има по силата на член 261 ДФЕС,
 —
 при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане на Общия съд, за да постанови решение в съответствие с решението на Съда на ЕС,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски за настоящото производство и за производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 В първото основание на жалбата, което се състои от пет части, жалбоподателите твърдят, че при осъществяване на контрола си Общият съд допуснал няколко процесуални нарушения:
 неправилно Общият съд допуснал Комисията да представи за първи път в производството доказателство от преписката си, което било в противоречие с установеното в решението ѝ,
 неправилно Общият съд приел, че е недопустимо искането на жалбоподателите за представяне на съдържащи се в преписката на Комисията доказателства, с които искали да оспорят изложено от Комисията в дупликата ѝ ново основание,
 неправилно Общият съд приел, че е недопустимо приложението, представено от жалбоподателите в подкрепа на довода им относно използването от Комисията на направени от жалбоподателите изявления в хода на административното производство извън техния контекст,
 Общият съд нарушил принципа на равните процесуални възможности, тъй като не разгледал представено от жалбоподателите доказателство в хода на съдебното производство и
 Общият съд не установил правилно фактите.
 Във второто основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд изопачил факти, които са от основно значение за правилната преценка на поведението, за което са упреквани, в неговия правен и икономически контекст.
 В третото основание на жалбата, което се състои от пет части, жалбоподателите твърдят, че Общият съд не оценил правилно доказателствата:
 Общият съд не изложил достатъчно мотиви за причините, поради които възприема изчисляването на пазарния дял, на което се основава Комисията за определянето на структурата на съответния пазар,
 Общият съд допуснал грешка, като приел, че Комисията не е длъжна да уточнява съдържанието на осъществяваните от жалбоподателите и други предприятия разисквания, които представляват ограничаване на конкуренцията като цел,
 Общият съд допуснал грешка, като приел, че Комисията описала ясно съдържанието на тези осъществявани от жалбоподателите и други предприятия разисквания, които представляват ограничаване на конкуренцията като цел,
 Общият съд не разгледал довода на жалбоподателите, че някои служители не могли да обменят достоверна информация и
 Общият съд допуснал грешка, като дал неправилна правна квалификация на фактите, когато приел, че разискванията представляват ограничаване на конкуренцията като цел.
 В четвъртото основание на жалбата, което се състои от две части, жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал няколко грешки при изчисляване на размера на наложената глоба:
 Общият съд допуснал грешка, като изчислил глобата въз основа на продажби на предприятия, за които не било установено, че са извършили нарушение, и
 Общият съд допуснал грешка, като отчел два пъти продажбите на едни и същи продукти за изчисляването на глобата.


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/7
 Решение на Съда (седми състав) от 16 март 2017 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Agenzia delle Entrate/Marco Identi
 (Дело C-493/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данъчно облагане - Данък върху добавената стойност - Член 4, параграф 3 ДЕС - Шеста директива - Държавни помощи - Процедура на освобождаване от задължения на физически лица в несъстоятелност (esdebitazione) - Неизискуемост на задължения за ДДС))
 (2017/C 151/10)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Agenzia delle Entrate
 Ответник: Marco Identi
 Диспозитив
 Правото на Съюза, и по-специално член 4, параграф 3 ДЕС и членове 2 и 22 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно сближаване на законодателството на държавите членки относно данъка върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, както и правилата в областта на държавните помощи, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска задълженията за данъка върху добавената стойност да бъдат обявени за неизискуеми чрез прилагане на разглежданата в главното производство национална правна уредба, която предвижда процедура за освобождаване от задължения, чрез която съдът при определени условия може да обяви за неизискуеми задълженията на физическо лице, които не са погасени след приключване на производството по несъстоятелност, образувано срещу това лице.
 (1) ОВ C 406, 7.12.2015 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/7
 Решение на Съда (голям състав) от 4 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — ZZ/Secretary of State for the Home Department
 (Дело C-300/11) (1)
 (Свободно движение на хора - Директива 2004/38/ЕО - Решение, забраняващо на гражданин на Европейския съюз достъп до територията на държава членка по съображения, свързани с националната сигурност - Член 30, параграф 2 от посочената директива - Задължение да се информира съответният гражданин за мотивите за приемане на това решение - Разкриване, което противоречи на интересите на държавната сигурност - Основно право на ефективна съдебна защита)
 2013/C 225/10
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ZZ
 Ответник: Secretary of State for the Home Department
 Предмет
 Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване в светлината на член 346, параграф l, буква a) ДФЕС на член 30, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Право на ефективна съдебна защита — Решение да се откаже достъпа на гражданин на държава членка до територията на друга държава членка по съображения за обществена сигурност — Задължение за уведомяване на гражданина за основанията за отказания достъп въпреки становището на компетентните органи, че подобно разкриване на информация е в противоречие с интересите на държавната сигурност
 Диспозитив
 Член 30, параграф 2 и член 31 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, разгледани в светлината на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкуват в смисъл, че изискват компетентният национален съд да следи за това неразкриването на заинтересованото лице от компетентния национален орган на точните и изчерпателни съображения, на които се основава решение, прието на основание член 27 от посочената директива, както и на свързаните с това решение доказателства да се сведе до строго необходимото и за това заинтересованото лице във всички случаи да бъде информирано по същество за мотивите, по такъв начин че да се отчете надлежно необходимата степен на поверителност на доказателствата.
 (1) ОВ C 252, 27.8.2011 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/21
 Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Белгия), постъпило на 5 февруари 2014 г. — Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer и др.
 (Дело C-56/14)
 2014/C 135/24
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout
 Страни в главното производство
 Прокурор: Openbaar Ministerie
 Обвиняеми: Marc Emiel Melanie De Beuckeleer, Michiel Martinus Zeeuws, Staalbeton NV/SA
 Преюдициален въпрос
 Задължението за предварително деклариране на работници по системата LIMOSA, предвидено в членове 137 — 152 от Програмния закон от 27 декември 2006 г., в противоречие ли е със свободното предоставяне на услуги, закрепено в член 49 ЕО и член 56 ДФЕС?


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/22
 Иск, предявен на 20 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
 (Дело C-71/08)
 (2008/C 92/41)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: P. Dejmek)
 Ответник: Чешка република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/39/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/EИО и 93/6/EИО на Съвета и Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/EИО на Съвета (1), последно изменена с Директива 2006/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година за изменение на Директива 2004/39/ЕО относно пазарите на финансовите инструменти по отношение на някои срокове (2) или, при всички положения, като не е информирала Комисията за тях, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 70 от тази директива.
 —
 Чешката република да се осъди да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът, предвиден за транспониране на транспониране на директивата във вътрешния правен ред, е изтекъл на 31 януари 2007 г.
 (1) OВ L 145, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 247.
 (2) ОВ L 114, стр. 60; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 278.


text:
 14.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 414/27
 Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — TrekStor/СХВП (SmartTV Station)
 (Дело T-649/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „SmartTV Station“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 414/34)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: TrekStor Ltd (Хонконг, Китай) (представители: O. Spieker и M. Alber, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално M. Fischer, впоследствие G. Schneider и A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 октомври 2013 г. (преписка R 128/2013-4), постановено по заявка за регистрация на словния знак „SmartTV Station“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 TrekStor Ltd понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)(СХВП).
 (1) ОВ C 39, 8.2.2014 г.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/4
 Решение на Съда (пети състав) от 24 ноември 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-461/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2009/147/ЕО - Опазване на дивите птици - Специални защитени зони - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания))
 (2017/C 030/04)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes, E. Sanfrutos Cano, D. Loma-Osorio Lerena и G. Wilms)
 Ответник: Кралство Испания (представител: A. Gavela Llopis)
 Диспозитив
 1)
 Като не е взело подходящите мерки, за да предотврати в специалната защитена зона „Campiñas de Sevilla“ влошаването на състоянието на естествените местообитания и на местообитанията на видовете, както и обезпокояване на видовете, за които е създадена тази зона, Кралство Испания не е изпълнило, що се отнася до периода преди 29 юли 2008 г., задълженията си по член 4, параграф 4 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици, а в периода след тази дата — задълженията си по член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Европейската комисия и Кралство Испания да понесат собствените си разноски.
 (1) ОВ C 462, 22.12.2014 г.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/31
 Определение на Общия съд от 31 януари 2014 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-79/09) (1)
 ((Държавни помощи - Рамкова уредба на дейности, извършвани от признатите във Франция селскостопански междубраншови организации в полза на членуващите представители в областта на селското стопанство - Финансиране чрез доброволни вноски, станали задължителни - Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с общия пазар - Оттегляне на решението - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 112/41
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френска република (представители: първоначално E. Belliard, G. de Bergues и A.-L. Vendrolini, впоследствие E. Belliard, G. de Bergues и J. Gstalter и накрая E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas и J. Bousin)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Stromsky и C. Urraca Caviedes, впоследствие B. Stromsky)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C (2008) 7846 окончателен на Комисията от 10 декември 2008 г. за държавна помощ No 561/2008 относно рамкова уредба на дейности, извършвани от признатите във Франция селскостопански междубраншови организации в полза на членуващите представители в областта на селското стопанство.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 113, 16.5.2009 г.


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/24
 Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology/Комисия
 (Дело T-144/13)
 2013/C 123/41
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology Co. Ltd (Hangzhou, Китай) (представители: V. Akritidis и Y. Melin, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз да отмени Решението на Европейската комисия, изпратено с писмо No H4/JN/Ref.t13.000011 от 3 януари 2013 г., с което жалбоподателят е уведомен, че Европейската комисия няма да разгледа искането му да получи статут на предприятие, действащо в условията на пазарна икономика, подадено на основание член 2, параграф 7, буква б), от Регламент No 1225/2009 на Съвета в рамките на антидъмпинговата процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китайската народна република, започната на 6 септември 2012 г. (AD 590),
 —
 на основание член 277 от Договора за функционирането на Европейския съюз да постанови, че Регламент (ЕС) No 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 344, стр. 1), е неприложим по отношение на жалбоподателя в настоящото производство по обжалване,
 —
 и поради това да разпореди на Комисията и на евентуално встъпилите страни да заплатят всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено правно основание, което е идентично с правното основание, изтъкнато в дело T-143/13, Zhejiang Heda Solar Technology/Комисия.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/4
 Решение на Съда (голям състав) от 12 юни 2012 г. (преюдициални запитвания от Bundesfinanzhof — Германия) — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse (C-611/10), Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse (C-612/10)
 (Съединени дела C-611/10 и С-612/10) (1)
 (Социално осигуряване на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) No 1408/71 - Член 14, точка 1, буква a) и член 14а, точка 1, буква a) - Членове 45 ДФЕС и 48 ДФЕС - Временна заетост в държава членка, различна от тази, на чиято територия се осъществява обикновено дейността - Семейни обезщетения - Приложимо законодателство - Възможност за отпускане на обезщетения за дете в държавата членка на временната заетост, която не е компетентната държава - Прилагане на вътрешноправно правило за недопускане на натрупване, което изключва това обезщетение при получаване сходно обезщетение в друга държава)
 2012/C 227/05
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищци: Waldemar Hudzinski (C-611/10), Jaroslaw Wawrzyniak (C-612/10)
 Ответници: Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse (C-611/10), Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse (C-612/10)
 Предмет
 Преюдициални запитвания — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 14а, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (OB L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Определяне на приложимото законодателство — Право на работник мигрант да получава в държавата членка, в която работи, семейни добавки за децата си, които пребивават в държавата членка по неговия произход — Положение на лице, осъществяващо дейност в своята държава членка по произход като самостоятелно заето лице, което за срок от четири месеца е заето по трудово правоотношение в друга държава членка.
 Диспозитив
 1.
 Член 14, точка 1, буква a) и член 14а, точка 1, буква a) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност за заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) No 647/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г., допускат държава членка, която не е посочена по силата на тези разпоредби като компетентна държава, да отпусне в съответствие с националното си право обезщетения за дете на работник мигрант, работещ при условия на временна заетост на нейна територия при обстоятелства като тези, предмет на главното производство, включително когато се установи, на първо място, че съответният работник не е понесъл никакви неблагоприятни правни последици поради упражняване на правото си на свободно движение, тъй като е запазил правото си на семейни обезщетения от същото естество в компетентната държава членка, и на второ място, че нито този работник, нито детето, за което се иска посоченото обезщетение, не пребивават обичайно на територията на държавата членка, където е била временната заетост.
 2.
 Нормите на Договора относно свободното движение на работници трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат в положение като разглежданото в главното производство да се прилага правило от националното право, като произтичащото от член 65 от Закона относно данъка върху дохода (Einkommensteuergesetz), доколкото то води не до намаляване на размера на обезщетението до размера на сходно обезщетение, получавано в друга държава, а до изключване на това обезщетение.
 (1) ОВ C 103, 2.4.2011 г.


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/20
 Решение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — CPEM/Комисия
 (Дело T-444/07) (1)
 (ЕСФ - Отменяне на финансова помощ - Доклад на OLAF)
 2009/C 193/30
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Марсилия, Франция) (представител: C. Bonnefoi, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Flynn и A. Steiblytė)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C (2007) 4645 на Комисията от 4 октомври 2007 г., с което се отменя помощта, отпусната от Европейския социален фонд (ЕСФ) с Решение С (1999) 2645 от 17 август 1999 г, както и искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) понася съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 37, 9.2.2008 г.


text:
 22.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 85/11
 Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република) на 12 декември 2013 г. — L/M, R и K
 (Дело C-656/13)
 2014/C 85/19
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší soud České republiky
 Страни в главното производство
 Ищец: L
 Ответници: M, R и K
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 12, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2201/2003 (1) на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000 (наричан по-нататък „Регламент Брюксел IIа“) да се тълкува в смисъл, че предоставя компетентност за провеждане на производство в областта на родителската отговорност и в случаи, когато няма висящо дело по този въпрос (т.е. „производство(...), което е различно от това по смисъла на параграф 1“)?
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 2.
 Трябва ли член 12, параграф 3 от Регламент „Брюксел IIа“ да се тълкува в смисъл, че за изрично или по друг недвусмислен начин приемане се счита и хипотезата, при която страната, която не е инициирала производството, подаде на свой ред искова молба по същото дело, но впоследствие, в рамките на първото си процесуално действие, посочи липсата на компетентност на съда в производството, образувано преди това от другата страна?
 (1) ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183.


text:
 9.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 204/11
 Решение на Съда (осми състав) от 19 май 2011 г. — Union Investment Privatfonds GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Unicre-Cartão International De Crédito SA
 (Дело C-308/10 P) (1)
 (Жалба - Марка на Общността - Производство по възражение - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 74, параграф 2 - Доказателства, които не са предоставени в подкрепа на възражението в предвидения за тази цел срок - Невзимане предвид - Правомощие за преценка на апелативния състав)
 2011/C 204/20
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Union Investment Privatfonds GmbH (представител: J. Zindel, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider), Unicre-Cartão International De Crédito SA
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 27 април 2010 г. — Union Investment Privatfonds/СХВП — Unicre-Cartão International De Crédito, с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, подадена от притежателя на националните фигуративни марки UniFLEXIO, UniVARIO и UniZERO за стоките и услугите от класове 35 и 36, насочена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 10 октомври 2006 г., с което се отхвърля жалбата, подадена срещу решението на отдела по споровете за отхвърляне на възражението на жалбоподателя, подадено срещу регистрацията на фигуративната марка на Общността unibanco за стоките от класове 36 и 38 — Погрешно тълкуване на член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 — Правомощие за преценка на апелативния състав, що се отнася до доказателствата, които не са предоставени в подкрепа на възражението в предвидения за тази цел срок
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Union Investment Privatfonds GmbH да понесе съдебните разноски.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/27
 Жалба, подадена на 19 юли 2014 г. — ZZ/Европейски орган за ценни книжа и пазари
 (Дело F-69/14)
 2014/C 380/35
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas,адвокат)
 Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари
 Предмет на производството
 Отмяна на атестационен доклад за 2013 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалвания атестационен доклад,
 —
 да се осъди Европейски орган за ценни книжа и пазари да заплати съдебните разноски.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/10
 Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck — Австрия) — TEXDATA Software GmbH
 (Дело C-418/11) (1)
 (Дружествено право - Свобода на установяване - Единадесета директива 89/666/ЕИО - Оповестяване на счетоводни документи - Клон на капиталово дружество, установено в друга държава членка - Парична санкция при неизпълнение на задължение за оповестяване в предвидения срок - Право на ефективна съдебна защита - Принцип на зачитане на правото на защита - Подходяща, ефективна, съразмерна и възпираща санкция)
 2013/C 344/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Innsbruck
 Страна в главното производство
 TEXDATA Software GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Innsbruck — Тълкуване на членове 49 и 54 ДФЕС; на член 47, параграф 2 и на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз; на общия принцип на правото на ефективни правни средства за защита; на член 6 от Първа директива 68/151/ЕИО на Съвета от 9 март 1968 година за съгласуване на гаранциите, които държавите членки изискват от дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите на съдружниците и на трети лица, с цел тези гаранции да станат равностойни на цялата територия на Общността (ОВ L 65, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 3); на член 60а от Четвърта Директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (ОВ L 222, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21), с изменения; както и тълкуване на член 38, параграф 6 от Седма Директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 година приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно консолидираните счетоводни отчети (ОВ L 193, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 58) — Публикуване на консолидираните годишни счетоводни отчети на някои видове дружества — Уредба на дадена държава членка, с която се предвижда, че в случай на необявяване в компетентния съд на консолидираните годишни счетоводни отчети в срок от девет месеца, се налага парична санкция, без да се дава възможност на органите на дружеството да бъдат изслушани
 Диспозитив
 В зависимост от резултата от проверките, които запитващата юрисдикция следва да извърши, членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС, принципите на ефективна съдебна защита и на зачитане на правото на защита, както и член 12 от Единадесета директива 89/666/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно изискванията за оповестяване на данни за клонове, открити в една държава членка от някои видове дружества, регулирани от правото на друга държава, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която при неспазване на 9-месечния срок, предвиден за оповестяването на счетоводни документи, незабавно се налага минимална глоба от 700 EUR на капиталовото дружество, чийто клон се намира в съответната държава членка, без да му се изпраща предварителна покана и да му се даде възможност да изрази становище във връзка с неизпълнението, за което му се вменява отговорност.
 (1) ОВ C 331, 12.11.2011 г.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/5
 Решение на Съда (първи състав) от 11 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Франция) — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
 (Дело C-88/09) (1)
 (Данъчни въпроси - Шеста директива ДДС - Репрографска дейност - Понятие за „доставка на стока“ и понятие за „доставка на услуги“ - Критерии за разграничаване)
 2010/C 80/09
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Graphic Procédé
 Ответник: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член 2, параграф 1, член 5, параграф 1 и член 6, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Репрография — Критерии, които следва да се вземат предвид за разграничаване на доставка на стоки от доставка на услуги по смисъла на Шеста директива
 Диспозитив
 Член 5, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че репрографската дейност отговаря на характеристиките на доставка на стоки, доколкото тя се ограничава до обикновена операция по възпроизвеждане на документи върху носители, като правото на разпореждане с тях се прехвърля от репрографа на клиента, възложил изработването на копията на оригинала. Такава дейност трябва да се квалифицира обаче като „доставка на услуги“ по смисъла на член 6, параграф 1, от Шеста директива 77/388 в случаите, в които се установи, че тя се съпътства от доставки на допълнителни услуги, които могат с оглед на значението, което придобиват за техния получател, на времето, необходимо за тяхното изпълнение, на обработката, която изискват оригиналните документи, и на дела, който тези доставки на услуги представляват от общата стойност, да придобият преобладаващ характер по отношение на сделката за доставка на стоки, така че те да съставляват цел за техния получател.
 (1) ОВ C 113, 16.5.2009 г.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/12
 Решение на Съда (осми състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — Евроетил АД/Директор на Агенция „Митници“
 (Дело C-503/10) (1))
 (Директива 2003/30/ЕО - Член 2, параграф 2, буква а) - Понятие за биоетанол - Продукт, произведен от биомаса, съдържащ етилов алкохол, който има алкохолно съдържание над 98,5 % и не е денатуриран - Значение на действителното използване като биогориво - Регламент (ЕИО) No 2658/87 - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране на биоетанола с оглед на събирането на акциз - Директива 2003/96/ЕО - Енергийни продукти - Директива 92/83/ЕИО - Член 20, първо тире и член 27, параграф 1, букви а) и б) - Понятие за етилов алкохол - Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз - Денатуриране)
 2012/C 49/19
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Евроетил АД
 Ответник: Директор на Агенция „Митници“
 Предмет
 Преюдициално запитване — Върховен административен съд — Тълкуване на член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2003/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2003 година относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт (ОВ L 123, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 39, стр. 170) и на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменен с Регламент (ЕИО) No 2587/91 на Комисията от 26 юли 1991 година (ОВ L 259, стр. 1) — Тълкуване на член 2, параграф 1 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98) и на член 20, първа алинея, първо тире от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152) — Продукт, произведен от биомаса, съдържащ естери, висши алкохоли и алдехиди, който има алкохолно съдържание над 98 % и не е денатуриран — Понятие за биоетанол — Класиране в подпозиция 2207 20 00 (Етилов алкохол и спиртове денатурирани, с всякакво алкохолно съдържание) или в подпозиция 2207 10 00 (Неденатуриран етилов алкохол с алкохолно съдържание по обем 80 % vol или повече) с оглед на начисляването на акциз.
 Диспозитив
 1.
 Определението за биоетанол, съдържащо се в член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2003/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2003 година относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт, трябва да се тълкува в смисъл, че включва продукт като разглеждания по делото в главното производство, който е получен именно от биомаса и който има по-високо от 98,5 % съдържание на етилов алкохол, при положение че е пуснат в продажба като биогориво за транспорта.
 2.
 Правото на Съюза следва да се тълкува в смисъл, че продукт като разглеждания по делото в главното производство, който има съдържание на етилов алкохол, по високо от 98,5 %, и който не е денатуриран по нарочно предвиден метод за денатуриране, трябва да бъде обложен с предвидения в член 19, параграф 1 от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки акциз дори когато е произведен от биомаса по технология, различна от използваната за производството на етилов алкохол със земеделски произход, съдържа вещества, които го правят негоден за консумация от човека, отговаря на предвидените в европейски предстандарт pr EN 15376 изисквания за биоетанола, използван като гориво, и евентуално отговаря на определението за биоетанол, съдържащо се в член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2003/30.
 (1) ОВ C 346, 18.12.2010 г.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/52
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 4 май 2010 г. — Petrilli/Комисия
 (Дело F-100/08) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Понятие за място на пребиваване - Основно жилище - Удостоверяващи документи)
 2010/C 209/80
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Alessandro Petrilli (Grottammare, Италия) (представители: J.-L. Lodomez и J. Lodomez, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)
 Предмет
 Отмяна на решението на органа по назначаването за определяне на мястото на основното жилище на жалбоподателя.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Petrilli понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 55, 07.03.2009 г., стр. 52.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/2
 Полагане на клетва от нов член на Общия съд
 2010/C 346/02
 На 26 ноември 2010 г. клетва пред Съда положи г-н Andrei Popescu, назначен за съдия в Общия съд на Европейския съюз за периода от 26 ноември 2010 г. до 31 август 2016 г. с решение на представителите на правителствата на държавите членки от 18 ноември 2010 г. (1)
 (1) ОВ L 306, 23.11.2010 г., стр. 76


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/34
 Решение на Съда (осми състав) от 20 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Пловдив — България) — Териториална дирекция на НАП — Пловдив/РОДОПИ-М 91 ООД
 (Дело C-259/12) (1)
 (Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност - Несвоевременно счетоводно отразяване и деклариране на анулирана фактура - Отстраняване на нарушението - Внасяне на данъка - Държавен бюджет - Липса на вреда - Административна санкция)
 2013/C 225/58
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Пловдивски административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Териториална дирекция на НАП — Пловдив
 Ответник:„Родопи-М 91“ ООД
 Предмет
 Преюдициално запитване — Пловдивски административен съд — Тълкуване на членове 242 и 273 от Директива 2006/112 на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Административно наказание, наложено поради недеклариране на анулирана фактура в установения срок, независимо че впоследствие анулираната фактура е счетоводно отразена, а заинтересованото лице е внесло данъка, произтичащ от невписаната в дневника за покупките и в справката декларация за съответния данъчен период анулирана фактура — Имуществена санкция, равна по размер на данъка, който не е своевременно внесен — Принцип на данъчен неутралитет
 Диспозитив
 Принципът на данъчен неутралитет допуска данъчната администрация на държава членка да наложи на данъчнозадължено лице, което не е изпълнило в предвидения в националното законодателство срок задължението си да отрази счетоводно и да декларира обстоятелства от значение за начисляване на дължимия от него данък върху добавената стойност, имуществена санкция в размера на невнесения в посочения срок данък, когато впоследствие това данъчнозадължено лице е отстранило нарушението и е внесло дължимия данък в пълен размер и съответните лихви. Националната юрисдикция следва да прецени — предвид членове 242 и 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност с оглед на обстоятелствата по спора в главното производство, и по-специално на срока, в който нарушението е отстранено, на неговата тежест, както и на евентуалното наличие на избягване на данъчно облагане или заобикаляне на приложимия закон, за които отговаря данъчнозадълженото лице — дали размерът на наложената санкция не надхвърля необходимото за постигане на целите, изразяващи се в осигуряване на правилното събиране на данъка и предотвратяване избягването на данъчно облагане.
 (1) ОВ C 243, 11.8.2012 г.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/6
 Решение на Съда (трети състав) от 13 март 2008 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening (C-383/06), Gemeente Rotterdam (C-384/06)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid и Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant (C-385/06)/Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
 (Съединени дела C-383/06 и C-385/06) (1)
 (Структурни фондове - Член 23, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 4253/88 - Отменяне и възстановяване на финансовата помощ от Общността - Член 249 ЕО - Защита на оправданите правни очаквания и на правната сигурност)
 (2008/C 116/10)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Ищци: Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening (C-383/06), Gemeente Rotterdam (C-384/06), Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant (C-385/06)
 Ответници: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid, Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
 Предмет
 Преюдициално запитване — Nederlandse Raad van State — Тълкуване на член 23, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно координацията между дейностите на различните Структурни фондове, от една страна, и между тях и тези на Европейската инвестиционна банка и на другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна — Отменяне и възстановяване на финансовата помощ от Общността — Членове 10 и 249 ЕО — Прилагане на общите принципи на правото на Общността
 Диспозитив
 1)
 Член 23, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно координацията между дейностите на различните Структурни фондове, от една страна, и между тях и тези на Европейската инвестиционна банка и на другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна, в редакцията му след изменението с Регламент (ЕИО) No 2082/93 на Съвета от 20 юли 1993 г., поражда задължение за държавите-членки да си възстановят средствата, загубени вследствие на злоупотреба или небрежност, без да е необходимо оправомощаване, предвидено от националното право.
 2)
 Възстановяването на средствата, загубени вследствие на злоупотреба или небрежност, трябва да бъде извършено на основание член 23, параграф 1 от Регламент No 4253/88, в редакцията му след изменението с Регламент No 2082/93 и съгласно подробните правила на националното право, при условие, че прилагането на това право не уврежда прилагането и ефикасността на общностното право и няма за последица да направи практически невъзможно възстановяването на неправомерно отпуснатите суми. Националният съд трябва да осигури пълното прилагане на общностното право като не приложи или при необходимост тълкува национална разпоредба, като Общия закон относно административното право (Algemene wet bestuursrecht), която представлява препятствие за това. Националният съд може да приложи общностните принципи на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания при преценяване на поведението, както на бенефициерите на загубените средства, така и на администрацията, при условие, че интересът на Европейската общност е изцяло взет предвид. Качеството на публичноправно лице на бенефициера на средствата не оказва влияние в това отношение.
 (1) OВ C 310, 16.12.2006 г.


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/31
 Иск, предявен на 26 март 2007 г. — EREF/Комисия
 (Дело T-94/07)
 (2007/C 117/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: European Renewable Energies Federation (EREF) ASBL (Брюксел, Белгия) (представител: D. Fouquet, адвокат)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение С(2006) 4963 окончателен на Европейската комисия от 24 октомври 2006 г.;
 —
 да бъде обявен за незаконна държавна помощ въпросният източник на финансиране в настоящия му вид и структура.
 —
 при условията на евентуалност, Комисията да започне процедура по официално разследване съгласно член 88, параграф 2 ЕО по дело NN 62/B/2006.
 —
 да се осъди Европейската Комисия да заплати всички разноски по производството, включително разноските на ищеца.
 Правни основания и основни доводи
 През 2004 г. ищецът подава жалба до Комисията, претендирайки освен всичко друго, че различни аспекти от финансирането на нова атомна електроцентрала в процес на изграждане във Финландия, представляват държавна помощ, която не е била съобщена. През 2006 г. Комисията разделя досието в две дела номерирани NN 62/A/2006 и NN 62/B/2006.
 В настоящото дело, ищецът иска отмяната на Решение C (2006) 4963 окончателен на Комисията, засягащо дело NN 62/B/2006 за държавна помощ, с което Комисията приема, че кредит, отпуснат от консорциум от пет банки и заем, отпуснат от AB Svensk Exportkredit (SEK) не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО.
 Ищецът твърди, че разделянето на досието от Комисията в две отделни дела, е незаконно, както от процедурна така и от материалноправна гледна точка. Според ищеца, даването на кредит и заем при такъв нисък лихвен процент, е единствено възможно поради гаранция от френската експортна кредитно-застрахователна агенция COFACE. Обаче, намесата на COFACE от гледна точка на държавната помощ на е разгледана по дело NN 62/A/2006. Предвид това, ищецът претендира, че разделянето на досието в две отделни дела изважда гаранционния елемент извън дело NN 62/B/2006 и довежда Комисията до погрешното разбиране, че отпускането на кредит и заем от SEK при такъв нисък лихвен процент не би могло да представлява държавна помощ, просто защото участващите банки са, според Комисията, частна собственост.
 Освен това, ищецът твърди, че дори да се игнорира гаранцията от COFACE, кредитът, така както и заема, отпуснат от SEK представляват държавна помощ, тъй като:
 —
 кредитът е отпуснат при нисък лихвен процент с участието на банките BLB и BNP Paribas, които ищецът твърди, че са обществени банки;
 —
 заема от SEK е даден от 100 % притежавана от държавата банка при лихвен процент под пазарните условия.
 В заключение, ищецът твърди, че е налице липса на разсъждаване и очевидна грешка на преценката.


text:
 10.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/22
 Жалба, подадена на 19 февруари 2016 г. — ZZ/Frontex
 (Дело F-12/16)
 (2016/C 165/29)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз (Frontex)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението да не се подновява договорът на срочно нает служител на жалбоподателя, както и искане за обезщетение на вредите, които той твърди, че е претърпял.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение;
 —
 на жалбоподателя да се присъди сума от 12 000 евро за вредите, претърпени поради приемането на това решение;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/24
 Иск, предявен на 12 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-284/07)
 (2007/C 183/43)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители A. Caeiros и D. Kukovec)
 Ответник: Португалска република
 Искания
 —
 да се установи главно, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2005/51/EО на Комисията от 7 септември 2005 г. за изменение на приложение XX към Директива 2004/17/EО и на приложение VIII към Директива 2004/18/EО на Европейския парламент и на Съвета относно обществените поръчки (1), Португалската република не е изпълнила задължението си по член 3, параграф 1 от посочената директива,
 —
 при условията на евентуалност, да се установи, че във всички случаи като не е уведомила Комисията за тези мерки, Португалската република не е изпълнила задължението си по посочената разпоредба,
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата във вътрешното право е изтекъл на 31 януари 2006 г.
 (1) ОВ L 257, стр. 127.


text:
 18.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 167/6
 Иск, предявен на 14 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
 (Дело C-174/09)
 2009/C 167/10
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Kaduczak и S. Schønberg)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за изпълнение на Директива 2005/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 2005 година за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към енергоемките продукти (1), или при всички случаи, като не е съобщила приемането им на Комисията, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2005/32/ЕО е изтекъл на 11 август 2007 г. Към деня на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел всички необходими разпоредби за транспониране на Директивата, или при всички случаи, не е уведомил Комисията за тях.
 (1) ОВ L 191, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 49, стр. 104.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/40
 Жалба, подадена на 26 ноември 2009 г. от AceaElectrabel Produzione SpA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (първи състав) на 8 септември 2009 г. по дело T-303/05, AceaElectrabel Produzione SpA/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-480/09 P)
 2010/C 24/70
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: AceaElectrabel Produzione SpA (представители: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, T. Ubaldi и E. Marasà, avvocati)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение;
 —
 да се уважат исканията, вече представени в хода на първоинстанционното производство, или — при условията на евентуалност, да се върне делото на Първоинстанционния съд за постановяване на решение по смисъла на член 61 от Статута на Съда;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски за двете съдебни инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Изопачаване на правните основание на жалбата, грешка при прилагане на правото, както и ирационален и противоречив характер на мотивите по отношение на определянето на получателя на помощта и преценката на дискреционната власт на Комисията за определяне на получателя на помощта.
 С първото правно основание жалбоподателят AceaElectrabel Produzione S.p.A. (наричан по-нататък „AEP“ или „жалбоподателят“) се оплаква от сериозни пороци на решението в частта, в която Първоинстанционният съд отхвърля правното основание на жалбата, свързано с погрешното определяне на получателя на помощта, което е субективното условие за прилагане към настоящия случай на „съдебната практика по дело Deggendorf“ (според която при определени условия изплащането на нова помощ, която сама по себе си е обявена за съвместима, може да бъде спряно до възстановяването на по-ранна незаконна помощ, предоставена на същото предприятие). На първо място, жалбоподателят оспорва обявяването на това правно основание за недопустимо, доколкото е изведено от нарушение на член 88 (ЕО) и на Регламент No 659/99 (1). AEP твърди, че Първоинстанционният съд е изопачил тази част на правното основание, с която жалбоподателят целял единствено да свърже неправилното определяне на получателя на помощта с един от типичните пороци на административните актове. Приемайки въпроса за нарушението на правилата относно възстановяването на помощите за напълно неотносим към делото, Първоинстанционният съд показал, че е изопачил доводите, на които се основава тази част от правното основание.
 Освен това, жалбоподателят оспорва съдебното решение доколкото с него не се отменя решението на Комисията въпреки сериозното нарушение, изразяващо се в отъждествяването на AEP (получател на новата помощ) с групата ACEA (получател на невъзстановената помощ), основано на погрешно, нелогично и противоречиво прилагане на изведеното от общностната съдебна практика понятие за икономическо единство на група предприятия. Жалбоподателят оспорва прилагането на това понятие в случай на съвместно предприятие, което се контролира съвместно от две отделни групи (какъвто е случая на AEP), тъй като постоянната съдебна практика в областта на икономическото единство на предприятията се отнася само до случаите, в които множество предприятия се контролират от едно единствено образувание. Грешката е още по-сериозна, доколкото Първоинстанционният съд е счел за ирелевантно обстоятелството, че 70 % от капитала на AEP е консолидиран в отделна икономическа група, която няма нищо общо с получателя на невъзстановената помощ. Първоинстанционният съд бил допуснал грешка и при прилагането на понятието за функционално независими предприятия, като е приел, че жалбоподателят не може да се счита за функционално независим, тъй като е подчинен на съвместния контрол на две предприятия.
 2.
 Изопачаване на правните основание на жалбата, грешка при прилагане на правото, както и ирационален и противоречив характер на мотивите по отношение на доводите на жалбоподателя относно обхвата на съдебната практика по дело Deggendorf, за целите на разглеждането на настоящия случай.
 С второто правно основание жалбоподателят изтъква неправилното прилагане в съдебното решение на съдебната практика по дело Deggendorf, доколкото с това решение се потвърждава преценката на Комисията и по отношение на съществуването на необходимото обективно условие за прилагането на съдебната практика по дело Deggendorf. Жалбоподателят оспорва по-специално съображенията на Първоинстанционния съд, доколкото той потвърждава, че Комисията не е била длъжна да представи точни и обстойно изложени доказателства, за да докаже, че натрупването на първата и на втората помощ би могло да доведе до засягане на търговията в общността, което да направи новата помощ несъвместима с общия пазар. Доказателствената тежест за преценката на несъвместимостта на нотифицирана помощ не може да бъде произволно размествана, по-специално когато Комисията не е използвала инструментите, предоставени ѝ от Процедурния правилник. Първоинстанционният съд не е разгледал тези доводи на жалбоподателя и безкритично е потвърдил решението на Комисията. На последно място, Първоинстанционният съд нито разбрал, нито разгледал правното основание на жалбоподателя в частта, в която показва, че доктрината „Deggendorf“ не цели да създаде инструмент за санкциониране на предприятията които не са възстановили по-ранна помощ, а само да предотврати възможността натрупването на няколко помощи само за едно предприятие да доведе до засягане на търговията в Общността, което може да направи несъвместима новата помощ, докато не е възстановена по-ранната помощ.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


text:
 21.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 106/5
 Решение на Съда (първи състав) от 4 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Sonthofen — Германия) — Наказателно производство срещу Sebat Ince
 (Дело C-336/14) (1)
 ((Свободно предоставяне на услуги - Член 56 ДФЕС - Хазартни игри - Публичен монопол при залаганията върху резултатите от спортни състезания - Предварително административно разрешение - Изключване на частни оператори - Организиране на залагания за сметка на оператор, установен в друга държава членка - Наказателни санкции - Национална разпоредба, която противоречи на правото на Съюза - Отстраняване - Преход към режим, предвиждащ предоставянето на ограничен брой концесии на частни оператори - Принципи на прозрачност и безпристрастност - Директива 98/34/ЕО - Член 8 - Технически регламенти - Правила относно услугите - Задължение за уведомяване))
 (2016/C 106/05)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Sonthofen
 Страна в главното производство
 Sebat Ince
 Диспозитив
 1)
 Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правоохранителните органи на държава членка да санкционират посредничеството без разрешение при залагания върху резултатите от спортни състезания от страна на частен оператор за сметка на друг частен оператор, който няма разрешение за организирането на залагания върху резултатите от спортни състезания в тази държава членка, но има лицензия за друга държава членка, когато задължението за снабдяване с разрешение за организиране на или посредничество при залагания върху резултатите от спортни състезания се вписва в режим на публичен монопол, който националните юрисдикции са приели за противоречащ на правото на Съюза. Член 56 ДФЕС не допуска подобно санкциониране дори когато частен оператор теоретически може да получи разрешение за организирането на или за посредничество при залагания върху резултатите от спортни състезания, при положение че не е сигурно дали се познава процедурата за предоставяне на подобно разрешение и при положение че режимът на публичен монопол за залаганията върху резултатите от спортни състезания, който националните юрисдикции са приели за противоречащ на правото на Съюза, е останал в сила въпреки въвеждането на такава процедура.
 2)
 Член 8, параграф 1 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година, установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 юли 1998 година, трябва да се тълкува в смисъл, че проект на регионална правна уредба, запазваща в даден регион действието на разпоредби от обща за регионите на държава членка правна уредба с изтекло действие, следва да бъде нотифициран по реда на посочения член 8, параграф 1, когато този проект съдържа технически регламенти по смисъла на член 1 от същата директива, при положение че неизпълнението на това задължение води до невъзможност техническите регламенти да бъдат противопоставени на частноправни субекти в рамките на наказателно производство. Това задължение не се поставя под съмнение от обстоятелството, че общата правна уредба е била нотифицирана като проект на Комисията в съответствие с член 8, параграф 1 от посочената директива и е предвиждала изрично възможността за продължаване на нейното действие, което обаче впоследствие не е било направено.
 3)
 Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска санкционирането от държава членка на посредничеството без разрешение при залагания върху резултатите от спортни състезания, осъществявани на нейна територия за сметка на оператор, който разполага с лиценз за организирането на залагания върху резултатите от спортни състезания в друга държава членка:
 —
 когато предоставянето на разрешение за организирането на залагания върху резултатите от спортни състезания зависи от получаването на концесия от този оператор в рамките на процедура за предоставяне на концесии, каквато е разглежданата в главното производство, при положение че запитващата юрисдикция установява, че в тази процедура не са спазени принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, основана на гражданство, както и на произтичащото от тях задължение за прозрачност, и
 —
 доколкото, въпреки влизането в сила на национална разпоредба, допускаща предоставянето на концесии на частни оператори, в сила е останало на практика прилагането на разпоредбите, с които се въвежда режим на публичен монопол за организирането на и посредничеството при залагания върху резултатите от спортни състезания, който националните юрисдикции са установили, че противоречи на правото на Съюза.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/13
 Определение на Съда от 8 ноември 2007 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl/Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive
 (Дело C-421/06) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Решение на Съда за обявяване на недействителност на общностна разпоредба - Задължения на институциите - Здравни мерки - Комбинирани фуражи - Индикация върху етикета на точните тегловни проценти на фуражните суровини, съдържащи се с във фуража с толеранс от ± 15 % от декларираната стойност - Забрана за въвеждане на потребителя в заблуждение)
 (2008/C 64/19)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищци: Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl
 Ответници: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive
 Предмет
 Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Последици на решението на Съда по съединени дела C-453/03, C-11/04, C-12/04 и C-194/04 (ABNA и др.), с което се обявява частична недействителност на Директива 2002/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за изменение на Директива 79/373/ЕИО на Съвета относно обращението на комбинирани фуражи и за отмяна на Директива 91/357/ЕИО на Комисията (ОВ L 63, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 41, стр. 113) — Задължение за институциите да приемат нов акт
 Диспозитив
 1)
 Член 1, точка 4 от Директива 2002/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за изменение на Директива 79/373/ЕИО на Съвета относно обращението на комбинирани фуражи и за отмяна на Директива 91/357/ЕИО на Комисията, която предвижда задължение за посочване върху етикета на комбинираните фуражи на тегловните проценти на фуражните суровини, съдържащи се с във фуража, с толеранс от ± 15 % от декларираната стойност, що се отнася до тези проценти, трябва да се тълкува в смисъл, че не противоречи на членове 8 и 16 от Регламент (ЕО) No 178/2002 Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните, чиято цел е да се предотврати етикетирането и представянето на фуражите да въвеждат потребителя в заблуждение.
 2)
 При положение, че член 1, точка 1, буква б) от Директива 2002/2 е предвиждал самостоятелно задължение без връзка със задълженията, предвидени в другите разпоредби на тази директива, обявяването на недействителността на споменатата разпоредба с Решение на Съда от 6 декември 2005 г. по дело ABNA и др. (C-453/03, C-11/04, C-12/04 и C-194/04), не води до непълнота в правото или до несъгласуваност, които да налагат на общностните институции да приемат съществени изменения в Директива 2002/2.
 При всички положения, недействителността на общностна разпоредба произтича пряко от решението на Съда, с което тя се установява, и както органите, така и юрисдикциите на държавите-членки трябва да отразят последиците й в своя национален правен ред.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/12
 Решение на Съда (шести състав) от 16 юли 2015 г. — Европейска комисия/Френска република
 (Дело C-485/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на капитали - Член 63 ДФЕС и член 40 от Споразумението за ЕИП - Данък при безвъзмездно прехвърляне - Освобождаване - Завещания и дарения - Различно третиране - Организации, разположени в друга държава членка - Липса на двустранна данъчна спогодба))
 (2015/C 311/14)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и W. Roels)
 Ответник: Френска република (представители: D. Colas и J. — S. Pilczer)
 Диспозитив
 1)
 Като освобождава от данък при безвъзмездно прехвърляне даренията и завещанията в полза на публични организации само когато последните са установени във Франция, в държава — членка на Европейския съюз, или в държава — страна по Споразумението за Европейско икономическо пространство от 2 май 1992 г., сключила двустранна спогодба с нея, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 63 ДФЕС и по член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство.
 2)
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/13
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 27 август 2012 г. — A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren, друга страна в производството: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
 (Дело C-396/12)
 2012/C 379/21
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State (Нидерландия)
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren
 Друга страна в производството: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
 Преюдициални въпроси
 1.
 Как трябва да се разбира понятието „умишлено неспазване“ в член 51, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1), изменен с Регламент (ЕО) No 74/2009 (2) на Съвета от 19 януари 2009 г. (ОВ L 30, стр. 100), в член 23 от Регламент (ЕО) No 1975/2006 на Комисията от 7 декември 2006 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1698/2005 на Съвета (3) и в член 67, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (4); за да се приеме, че е налице такова неспазване, достатъчно ли е да не е спазена отдавна утвърдена политика по смисъла на член 8, параграф 2, буква c) от националните Насоки относно правната рамка на изискванията за кръстосано спазване в областта на Общата селскостопанска политика?
 2.
 Правото на Съюза допуска ли възможността в държава членка да бъде постановено, че има „умишлено“ по смисъла на цитираните регламенти неспазване на схема, когато са налице едно или повече от следните обстоятелства:
 а)
 по отношение на съответното изискване за кръстосано спазване, което не е изпълнено, се изхожда от постановката, че действията са умишлени;
 б)
 съответното изискване за кръстосано спазване е сложно;
 в)
 съществува отдавна утвърдена политика;
 г)
 налице е активно действие или съзнателно бездействие;
 д)
 земеделският производител вече е бил уведомяван за пропуски при изпълнението на съответното изискване за кръстосано спазване;
 е)
 степента на неспазване на съответното изискване за кръстосано спазване сочи, че действията са умишлени?
 3.
 Може ли получателят на помощта да носи отговорност за „умишлено неспазване“, ако трето лице извършва дейностите по поръчка, направена от този получател?
 (1) ОВ L 277, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 6, стр. 101 и поправка OB L 206, 2.8.2012 г., стр. 23.
 (2) ОВ L 30, стр. 100.
 (3) OB L 368, стр. 74; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 80, стр. 192.
 (4) ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210.


text:
 13.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/28
 Жалба, подадена на 28 декември 2016 г. — Winkler/Комисия
 (Дело T-916/16)
 (2017/C 046/33)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Bernd Winkler (Grange, Ирландия) (представител: Rechtsanwältin A. Kässens)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на ответника от 30 септември 2016 г. по неговото искане и да задължи ответника да приеме решение за изчисляване на капиталовата стойност към момента на регистриране на искането на жалбоподателя от 14 септември 2011 г.,
 —
 при условията на евентуалност, да осъди ответника да изплати обезщетение в размер на 19 920,39 EUR, платими по пенсионната сметка на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на принципа за разумна продължителност на производството, на принципите на правната сигурност и на справедлив съдебен процес и нарушение на задълженията за предоставяне на информация и за изслушване
 Жалбоподателят изтъква, че посредством просроченото си решение в отговор на искането му ответникът е нарушил всякакви принципи, които гарантират правомерното протичане на административното производство. Жалбоподателят не бил изслушан преди постановяването на наложените срещу него мерки.
 2.
 Второ основание: Нарушение на принципите на равно третиране, на недопускането на дискриминация и на пропорционалност
 В рамките на второто основание жалбоподателят изтъква, че подобни искания на други колеги, които не са по-възрастни от него, са били обработени много по-бързо, при положение че нямало обективна причина, която да обоснове това неравно третиране.
 3.
 Трето основание: Нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания
 Накрая жалбоподателят критикува удържането на лихви от изчислената му капиталова стойност за периода между предявяването на искането му и окончателното прехвърляне на капиталовата сума, за което на жалбоподателя не било обърнато внимание преди това.


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/38
 Иск, предявен на 30 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-541/07)
 (2008/C 22/67)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: г-н Patakia)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като въвежда с Декрет 12078/1343 от 3 март 2004 година на Министерството на транспорта, в тълкуването, което му се дава на основание на Циркулярно писмо 45007/4795 от 28 юли 2004 г., издадено от Дирекцията за пътна сигурност и околна среда, обща забрана за поставянето върху стъклата на моторните превозни средства на покрития, които са законно произвеждани и/или продавани на пазара на другите държави-членки на Европейския съюз, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 28 и член 30 от Договора за ЕО;
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 В отговор на постъпила жалба Комисията е разгледала гръцкото законодателство, което забранява поставянето на покрития за стъкла върху предното стъкло и изобщо върху прозорците на моторните превозни средства.
 2.
 Комисията възприема становище, че тази забрана не попада в приложното поле на Директива 92/22/ЕИО, изменена с Директива 2001/92/ЕО, и че в отсъствието на хармонизиране на равнището на Общността тя трябва да бъде разгледана в контекста на членове 28 и 30.
 3.
 Тази забрана представлява мярка с ефект, равностоен на количествено ограничение на свободното движение на стоки, което е в противоречие с член 28 ЕО, като се има пред вид, че на практика тя представлява пречка пред търговията в Гърция с такива покрития, които са законно произвеждани и продавани в други държави-членки.
 4.
 Комисията също така отбелязва, че гръцките власти не са успели да представят достатъчно доказателства за основателността на тази мярка и за спазването на принципа на пропорционалността.
 5.
 По-конкретно не е доказано, че са налице критерии в рамките на извършваните проверки за установяване на това дали разглежданите покрития отговарят на определени минимални условия, съгласно твърденията на гръцките власти.
 6.
 В резултат на гореизложеното Комисията счита, че разглежданото законодателство представлява нарушение на член 28 ЕО, което не може да бъде оправдано на основание член 30 ЕО или с императивни съображения от обществен интерес по смисъла на съдебната практика на Съда.


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/5
 Решение на Съда (четвърти състав) от 13 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — Prism Investments BV/J. A. van der Meer, действащ в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на Arilco Holland BV
 (Дело C-139/10) (1)
 (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) No 44/2001 - Декларация за изпълняемост - Основания за отказ - Изпълнение в държавата по произход на съдебното решение, във връзка с което е подадена молба за издаване на декларация за изпълняемост)
 2011/C 355/07
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Prism Investments BV
 Ответник: J. A. van der Meer, действащ в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на Arilco Holland BV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на членове 34, 35, 43, 44 и 45 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Основания за отказ — Изчерпателно изброяване — Изпълнение на задължението, произтичащо от национално съдебно решение, предмет на молба за издаване на декларация за изпълняемост
 Диспозитив
 Член 45 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела следва да се тълкува в смисъл, че не допуска съдът, пред който е подадена жалба съгласно член 43 или 44 от Регламента, да откаже да издаде или да отмени декларация за изпълняемост на съдебно решение на основание, което не е сред изброените в членове 34 и 35 от същия, като например че споменатото решение е изпълнено в държавата членка по произход.
 (1) ОВ C 134, 22.5.2010 г.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/29
 Жалба, подадена на 31 март 2008 г. — Gres La Sagra/СХВП — Ceramicalcora (VENATTO MARBLE STONE)
 (Дело T-130/08)
 (2008/C 116/53)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Gres La Sagra, SL (Alameda de la Sagra, Испания) (представители: г-жа T. Villate Consonni, abogada, и г-н J. Calderón Chavero, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ceramicalcora, SA (Alcora, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП), постановено на 30 януари 2008 г. по преписка R-1609/2006-4,
 —
 вследствие на отмяната, да се уважи заявката за регистрация на марка 3109006 не само по отношение на услугите от клас 39 (по отношение на тези услуги вече е допусната регистрация с отхвърлянето с окончателно решение на възражение B690695), а и по отношение на останалите посочени в заявката стоки и услуги от класове 19, 21 и 40, и
 —
 да се осъдят СХВП и другите страни в производството да заплатят разноските по настоящото производство в случай на оспорване на жалбата и отхвърляне на техните искания.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „VENATTO (marble stone)“ (заявка за регистрация No 3.109.006) за стоки и услуги от класове 19, 21, 39 и 40.
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: CARAMICALCORA S.A.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Испански марки за знака „VENETO (cerámicas)“ (No 2.115.543; 2.056.688; 2.056.689 и 2.056.699) за стоки и услуги съответно от класове 27, 19, 21 и 39.
 Решение на отдела по споровете: Частично уважава възражението, като приема, че съществува вероятност от объркване на съответната територия по отношение на разглежданите стоки и услуги от класове 19, 21 и 40, но не съществува такава вероятност във връзка с разглежданите услуги от клас 39.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 относно марката на Общността.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/51
 Жалба, подадена на 7 януари 2016 г. — Awg Allgemeine Warenvertriebs/СХВП — Takko (Southern Territory 23o48’25"S)
 (Дело T-6/16)
 (2016/C 098/66)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Awg Allgemeine Warenvertriebs GmbH (Кьонген, Германия) (представител: T. Sambuc, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Takko Holding GmbH (Телгте, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „Southern Territory 23o48’25"S“ — заявка за регистрация No 10 099 554
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 ноември 2015 г. по преписка R 735/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да измени обжалваното решение, като отхвърли искането за обявяване на недействителност на марка на Общността „Southern Territory 23o48’25"S“
 Изложено основание
 —
 нарушение на член 53, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/20
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 ноември 2013 г. — Schönberger/Сметна палата
 (Дело F-14/12) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2011 г. - Коефициенти за еквивалентност)
 2013/C 377/46
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peter Schönberger (Люксембург, Люксембург) (представител: O. Mader, avocat)
 Ответник: Сметна палата на Европейския съюз (представители: първоначално J.-M. Stenier и B. Schäfer, впоследствие B. Schäfer и I. Ni Rágain Düro)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението, с което ответникът отказва да повиши жалбоподателя в степен AD 13 в рамките на процедурата по повишаване за 2011 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Schönberger понася направените от него съдебни разноски и тези на Сметната палата на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 138, 12.5.2012 г., стр. 33


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/52
 Жалба, подадена на 22 май 2013 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено на 11 март 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-17/12, Marcuccio/Комисия
 (Дело T-284/13 P)
 2013/C 207/86
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло и без изключения обжалваното определение;
 —
 Да върне посоченото дело за ново разглеждане от Съда на публичната служба.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са посочените и по дело T-203/13 P, Marcuccio/Комисия.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/21
 Решение на Първоинстанционния съд от 4 септември 2009 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-211/05) (1)
 (Държавни помощи - Схема за помощи, приведена в изпълнение от италианските власти в полза на отскоро регистрирани за търговия на фондова борса предприятия - Решение за обявяване на помощта за несъвместима с общия пазар и за разпореждане на нейното възстановяване - Задължение за мотивиране - Селективен характер - Засягане на търговията между държавите членки - Нарушаване на конкуренцията)
 2009/C 256/36
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: първоначално I. Braguglia, впоследствие R. Adam и накрая I. Bruni, подпомагани от P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и E. Righini)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2006/261/ЕО на Комисията от 16 март 2005 г. относно схема за помощи C 8/2004 (ex NN 164/2003), приведена в изпълнение от Италия в полза на наскоро регистрирани за търговия на борса дружества (ОВ L 94, 2006 г., стр. 42).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 182, 23.7.2005 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/50
 Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Bouwfonds Ontwikkeling и Schouten & De Jong Projectontwikkeling/Комисия
 (Дело T-193/13)
 2013/C 156/92
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Bouwfonds Ontwikkeling BV (Хувелакен, Нидерландия) и Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (Лейдсхендам, Нидерландия) (представители: E. Pijnacker Hordijk и X. Reintjes)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалва се Решение C(2013) 87 на Комисията от 23 януари 2013 година относно държавна помощ SA.24123 (12/C) (ex 11/NN), приведена в действие от Нидерландия — предполагаема продажба на земя от Община Лейдсхендам Ворбург под пазарната цена.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи три правни основания.
 1.
 Първо правно основание: несъобразяване на основополагащото изискване към Комисията да спазва разумен срок при упражняването на правомощията си и съответно нарушение на принципа на правната сигурност и на правото на защита, както и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 Тъй като оставила да изтекат 38 месеца от момента, в който узнала за спорните мерки, до издаването на обжалваното решение, Комисията действала твърде бавно, в разрез с основополагащото изискване за спазване на разумен срок. Освен това поради извънредно голямата продължителност на разследването жалбоподателите били затруднени да оборят доводите на Комисията, така че с поведението си Комисията нарушила и правото им на защита.
 2.
 Второ правно основание: сериозни грешки при установяването и преценката на релевантните факти и/или неизпълнение на задължението за мотивиране и/или нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС поради неправилно прилагане на принципа за частния инвеститор.
 Жалбоподателите като цяло не получили финансово предимство, а и изобщо не получили финансово предимство, което да може да се окачестви като неправомерна държавна помощ.
 Комисията определила неправилно стойността на твърдяното от нея предимство, като например приела, че договорените ценови намаления са изцяло за сметка на общината, докато всъщност те били за сметка на публично-частно партньорство, в рамките на което общината носела само 50 % от риска. Освен това, без да се обоснове по този въпрос, Комисията не взела предвид уговорените по-рано ценови намаления в рамките на това партньорство.
 В обжалваното решение Комисията приложила неправилно и принципа за частния инвеститор, като съпоставила действията на общината с юридически неосъществими, а и финансово изключително неизгодни хипотетични действия на въображаем частен инвеститор.
 3.
 Трето правно основание: неправилно прилагане на член 107, параграф 3 ДФЕС.
 Ако все пак се приеме, че е налице държавна помощ, същата при всички случаи била напълно съвместима с вътрешния пазар. Комисията неправилно сметнала, че общината не може да обоснове спорните мерки със съображения от общ интерес. Освен това Комисията неправилно преценила спорните мерки за 2009—2010 г. в контекста на (по-благоприятните) пазарни условия през 2004 г.
 Ето защо Комисията не съобразила, че спорните мерки са необходими, целесъобразни и пропорционални с оглед на съживяването на западналия градски център на Лейдсхендам — цел, която отговаря на признатата на равнището на ЕС и закрепена в член 3 ДЕС и член 174 ДФЕС цел за икономическо и социално сближаване. Изобщо не можело да се говори за неоправдано нарушаване на конкуренцията.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/7
 Жалба, подадена на 20 декември 2011 г. от Seven for all mankind LLC срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 6 октомври 2011 г. по дело T-176/10 — Seven SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-655/11)
 2012/C 65/14
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Seven for all mankind LLC (представител: A. Gautier-Sauvagnac, avocat)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 6 октомври 2011 г., връчено на 7 октомври 2011 г. (Дело T-176/10),
 —
 да потвърди решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 януари 2010 г., връчено на 15 февруари 2010 г. (преписка R 1514/2008-2),
 —
 да осъди Seven SpA да понесе освен направените от него разноски и разноските, направени от Seven For All Mankind в настоящото производство и в производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното съдебно решение трябва да се отмени по следните съображения:
 —
 първо, Общият съд допуснал процесуално нарушение, засягащо интересите на жалбоподателя, при преценката на отличителния характер на думата „SEVEN“,
 —
 второ, Общият съд не се съобразил с установената съдебна практика при преценката на понятието за сходство на марките, изведено в член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Общността, и не взел предвид всички релевантни обстоятелства в конкретния случай.


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/40
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 юни 2009 г. — Socratec/Комисия
 (Дело T-269/03) (1)
 (Конкуренция - Концентрации - Пазар на пътните телематични системи - Жалбоподател, обявен в несъстоятелност в хода на производството - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2009/C 180/73
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Socratec — Satellite Navigation Consulting, Research & Technology GmbH (Ratisbonne) (представители: M. Adolf и M. Lüken, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално S. Rating, впоследствие A. Whelan и K. Mojzesowicz, и накрая K. Mojzesowicz и X. Lewis)
 Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателя: Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV (Waarle, Нидерландия) (представители: G. Berrisch и D.W. Hull, solicitor)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Daimler AG, по-рано DaimlerChrysler AG (Щутгарт, Германия); Daimler Financial Services AG, по-рано DaimlerChrysler Services AG (Берлин, Германия); Deutsche Telekom AG (Бон, Германия); Toll Collect GmbH (Берлин) (представители: J. Schütze и A. von Graevenitz, avocats) и Федерална република Германия (представители: първоначално C.-D. Quassowski и S. Flockermann, впоследствие M. Lumma, подпомагани от U. Karpenstein и A. Rosenfeld, avocats)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2003/792/ЕО на Комисията от 30 април 2003 година за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и със Споразумението за ЕИП (преписка COMP/M.2903 — Съвместно предприятие DaimlerChrysler/Deutsche Telekom) (ОВ L 300, стр. 62).
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2)
 Осъжда Socratec — Satellite Navigation Consulting, Research & Technology GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Комисията, Daimler AG, Daimler Financial Services AG, Deutsche Telekom AG и Toll Collect GmbH.
 3)
 Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV понася направените от него съдебни разноски.
 4)
 Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 251, 18.10.2003 г.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/12
 Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 4 ноември 2016 г. — Michael Dědouch и др./Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG
 (Дело C-560/16)
 (2017/C 022/17)
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší soud České republiky
 Страни в главното производство
 Ищци: Michael Dědouch, MUDr. Petr Streitberg, Pavel Suda
 Ответници: Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 22, точка 2 от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (наричан по-нататък „Регламент „Брюксел I“) да се тълкува в смисъл, че в обхвата му попада и производството за контрол на разумния характер на насрещната престация, която мажоритарният акционер дължи на предишните притежатели на дялови ценни книги като еквивалентна стойност на тези ценни книги, които са му прехвърлени в резултат на решение на общото събрание на акционерно дружество за задължително прехвърляне на останалите дялови ценни книги на посочения мажоритарен акционер (известно още като „squeeze out“), когато решението на общото събрание на акционерното дружество определя размера на разумната насрещна престация и съдебното решение, в което се признава право на престация в различен размер обвързва мажоритарния акционер и дружеството по отношение на основанието за признатото право, както и спрямо останалите притежатели на дялови ценни книги?
 2)
 Ако отговорът на предходния въпрос е отрицателен, трябва ли член 5, точка 1, буква а) от Регламент „Брюксел I“ да се тълкува в смисъл, че в обхвата му попада и описаното в предходния въпрос производство за контрол на разумния характер на насрещната престация?
 3)
 Ако отговорите на двата предходни въпроса са отрицателни, трябва ли член 5, точка 3 от Регламент „Брюксел I“ да се тълкува в смисъл, че в обхвата му попада и описаното в първия въпрос производство за контрол на разумния характер на насрещната престация?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).