text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/30
 Жалба, подадена на 21 май 2011 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 8 март 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-59/09, Carlo De Nicola/ЕИБ
 (Дело T-264/11 P)
 2011/C 211/64
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Carlo De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: L. Isola)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд в качеството му на инстанция, пред която обжалва, след като същият отхвърли доводите на ответника, да измени частично обжалваното съдебно решение, като допусне поисканите действия по събиране на доказателства и уважи останалите искания съгласно административната жалба, както и да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството пред двете инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага седем правни основания в подкрепа на жалбата си.
 По отменителните искания
 1.
 Жалбоподателят се оплаква, че Съдът на публичната служба напълно е пренебрегнал искането за отмяна на докладна записка No HR/Coord/2008-0038/BK от 22 септември 2008 г., като обаче е възприел писмената защита на ЕИБ, според която решението да не се предоставя на служителя копие от звукозаписа по време на заседанието пред Комитета по жалбите, нито официален протокол от него е законосъобразно, като в резултат от това ЕИБ може свободно да изопачава фактите, тъй като не е възможно да се представи доказателство за обратното.
 2.
 Поради това жалбоподателят иска отмяна на решението на Комитета по жалбите.
 По аналогия с производството по член 90 от Правилника за длъжностните лица Съдът на публичната служба приема, че наличието на едно и също искане (първоначално в административното, а впоследствие и в съдебното производство) му позволява да разгледа единствено последното, като приеме, че първоначалното изцяло се поглъща от него. Жалбоподателят отрича приложимостта на споменатия член 90 и счита, че има право да се постанови отмяна, тъй като такъв документ се присъединява към личното му досие и би могъл да навреди на бъдещата му кариера.
 3.
 Накрая Съдът на публичната служба отхвърля искането за отмяна на повишенията, тъй като е просрочено. De Nicola счита, че това решение е неправомерно поради четири съображения.
 По установителното искане
 4.
 Жалбоподателят иска Общият съд да установи и обяви, че страданията, които търпи от 18 години, трябва общо да се считат за и същите осъществяват всички форми на явлението, което доктрината и трудовоправната съдебна практика определят като тормоз. В това отношение жалбоподателят се оплаква от недостатъците на документа, озаглавен „Политика в областта на зачитането на човешкото достойнство на работното място“ (който дори не съдържа определение за тормоз) и оспорва решението на Съда на публичната служба, който обявява за недопустимо искането, тъй като е насочено към получаването на забранени принципни констатации или задължителни разпореждания по отношение на ЕИБ. Всъщност жалбоподателят счита, че неговото искане е било изопачено, тъй като той е поискал да се установят злоупотребите, допуснати от някои служители по отношение на него, като и дали тези страдания, разглеждани в своята съвкупност, осъществяват състава, обобщено обозначаван с понятието „тормоз“, както и да се възложи отговорността за тези действия на ЕИБ в качеството на доверител.
 5.
 От друга гледна точка жалбоподателят обжалва решението в частта, в която в нарушение на член 41 от Правилника за длъжностните лица Съдът на публичната служба се е опитал да обоснове несъществуващата необходимост от аналогия и сам е установил приложим за ЕИБ режим в нарушение на правото ѝ на самоопределяне.
 6.
 Освен това съдът по делото неправилно прилага по отношение на частноправен трудов договор норми, които всъщност са въведени единствено за длъжностните лица, като още по-лошото е, че се опитва да приложи спрямо незаконосъобразни деяния, извършени от някои служители, правната уредба относно административните актове.
 По осъдителните искания
 7.
 Жалбоподателят прави три осъдителни искания: 1. да се преустановят действията, свързани с тормоз, 2. да се обезщетят физическите, неимуществени и имуществени вреди и 3. да се покрият съдебните му разноски.
 По първото Съдът на публичната служба не се произнася.
 Същият отхвърля второто, след като го изопачава, тъй като жалбоподателят иска определено обезщетение вследствие неправомерните действия на ЕИБ, независимо от квалификацията, които същите ще получат в резултат от поисканото съвкупно разглеждане.
 Във всеки случай жалбоподателят не счита, че искането е недопустимо, тъй като липсва „увреждащ акт“, с който е възможно да се свърже искане за обезщетение. Това е така, доколкото трудовото правоотношение е частноправно и поради това предмет на обсъждане са незаконосъобразни деяния, а не актове.
 Третото искане е отхвърлено, като се допуска, противно на истината, че жалбоподателят не е поискал ЕИБ да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/4
 Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 15 март 2017 г. — X-GmbH/Finanzamt Stuttgart — Körperschaften
 (Дело C-135/17)
 (2017/C 221/05)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: X-GmbH
 Ответник: Finanzamt Stuttgart — Körperschaften
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 57, параграф 1 ЕО (понастоящем член 64, параграф 1 ДФЕС) да се тълкува в смисъл, че действащо към 31 декември 1993 г. ограничение на движението на капитали, свързано с преки инвестиции от държава членка към трети страни, не се засяга от член 56 ЕО (понастоящем член 63 ДФЕС) и тогава, когато към референтната дата се прилага действащо ограничаващо движението на капитали с трети страни национално законодателство по същество само за преките инвестиции, но след референтната дата то е разширено в смисъл, че обхваща и портфейлните дялови участия в чуждестранни дружества, които са под праг на капиталово участие от 10 %?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен: трябва ли член 57, параграф 1 ЕО да се тълкува в смисъл, че национална разпоредба за ограничение на движението на капитали с трети страни, свързано с преки инвестиции, следва да се приеме за приложима към референтната дата 31 декември 1993 г., когато е влязла в сила по-късна разпоредба за ограничение, съответстваща по същество на действащото към референтната дата ограничение, ако след референтната дата за кратко време действително е изменено съществено със закон, който е влязъл в сила, но на практика никога не е прилаган, тъй като още преди момента на първото му прилагане към конкретен случай е заменен с приложимото понастоящем законодателство?
 3)
 Ако отговорът на първите два въпроса е отрицателен: допуска ли член 56 ЕО законодателство на държава членка, съгласно което към данъчната основа на данъчнозадължено лице, установено в съответната държава членка, което притежава най-малкото 1 % дялово участие в установено в друга държава (в случая: Швейцария) дружество, се прибавят получените от това дружество положителни доходи, които имат характер на капиталови инвестиции, пропорционално, в размер на съответния размер на дяловото участие, когато за тези доходи там е предвидено по-ниско ниво на данъчно облагане в сравнение с приложимото в първата държава?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/21
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bari (Италия) на 27 октомври 2010 г. — Giovanni Colapietro/Ispettorato Centrale Repressioni Frodi
 (Дело C-519/10)
 ()
 2011/C 13/40
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Bari
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Giovanni Colapietro
 Ответник: Ispettorato Centrale Repressioni Frodi
 Преюдициални въпроси
 Моли Съда да уточни:
 1.
 обхвата на Регламент (ЕИО) No 822/87 (1), или неговото приложно поле по отношение на пространството и времето, както и неговото „ratio“[основание] от санкционна гледна точка, всичко това що се отнася до лозарската кампания 1993/1994 г., период, до който се отнасят фактите по делото;
 2.
 вярно ли е, че посоченият Регламент (ЕИО) No 822/87, в член 39, е въведен за гореспоменатата лозарската кампания с Регламент (ЕИО) No 343/94 (2) от 15 февруари 1994 г. и е заменен от същия;
 3.
 несъразмерно ли е спрямо нарушението и нарушава ли многократно прогласения от Съда принцип на справедливост на наказанието налагането на глобата в размер на 390 250 000 LIT, понастоящем 201 547,30 EUR (двеста и една хиляди петстотин четиридесет и седем евро и тридесет цента) за недоставяне за задължителна дестилация — за кампания 1993/94 г. — на 7 084,87 хл трапезно вино, като това количество е резултат от прилагането към количеството произведено вино, съдържащо утайка, равни на 15 155 хл (с рандеман от 126 хл/ха, по силата на предвидената в Регламент (ЕИО) No 610/94 (3) ставка в размер 51,5 % за доставка на вина за задължителна дестилация)?
 (1) ОВ L 84, стp. 1.
 (2) ОВ L 44, стp. 9.
 (3) ОВ L 77, стp. 12.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/29
 Иск, предявен на 7 юли 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-343/10)
 ()
 2010/C 234/47
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: S. Pardo Quintillán)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не е осигурило
 —
 събиране на градските отпадъчни води на агломерациите с ЕЖ над 15 000 Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Valle de la Orotava, Arenys de Mar, Alcossebre и Cariño в съответствие с член 3 от Директива 91/271/ЕИО (1) и
 —
 пречистване на градските отпадъчни води на агломерациите с ЕЖ над 15 000 Arroyo de la Miel, Arroyo de la Víbora, Estepota (San Pedro de Alcántara), Alhaurín el Grande, Coín, Barbate, Chipiona, Isla Cristina, Matalascañas, Nerja, Tarifa, Torrox Costa, Vejer de la Frontera, Gijón-Este, Llanes, Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Los Llanos de Aridane, Arenys de Mar, Pineda de Mar, Ceuta, Alcossebre, Benicarló, Elx (Arenales), Peñíscola, Teulada Moraira (Rada Moraira), Vinaròs, A Coruña, Cariño, Tui, Vigo, Aguiño-Carreira-Ribeira, Baiona, Noia, Santiago, Viveiro и Irán (Hondarribia) в съответствие с член 4, параграфи 1, 3 и евентуално 4 от Директивата,
 Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по посочените разпоредби на Директива 91/271/ЕИО,
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 3, параграф 1 и член 4, параграф 1 от Директива 91/271/ЕИО агломерациите с ЕЖ над 15 000 трябва най-късно до 31 декември 2000 г. да разполагат с канализационни системи и да подлагат градските отпадъчни води на вторично пречистване или на друга равностойна обработка.
 В съответствие с член 3, параграф 2 от Директивата канализационните системи за градски отпадъчни води трябва да отговарят на изискванията, установени в приложение I, точка А.
 Що се отнася до задълженията за пречистване на градските отпадъчни води, член 4, параграф 1 от Директивата налага на държавите членки задължение да следят за това градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка.
 Съгласно член 4, параграф 3 заустванията от пречиствателните станции за трябва да отговарят на изискванията, установени в приложение I, точка Б. Приложение I, точка Б от своя страна препраща към изискванията, съдържащи се в таблица I от посоченото приложение. На последно място контролните методи, установени в приложение I, точка Г, позволяват да се проверява дали заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води отговарят на изискванията, установени в приложение I, точка Б.
 Кралство Испания не е осигурило изпълнението на установените от Директивата изисквания по отношение на 38-те агломерации, за които става въпрос.
 (1) Директива на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43).


text:
 21.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 152/20
 Определение на Общия съд от 25 март 2011 г. — Noko Ngele/Комисия и др.
 (Дело T-15/10) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Иск, предявен отчасти пред юрисдикция, на която не е подсъден - Иск, който отчасти е недопустим - Липса на причинно-следствена връзка - Иск, който отчасти е явно лишен от всякакво правно основание - Членове 111 и 114 от Процедурния правилник на Общия съд)
 2011/C 152/37
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Mariyus Noko Ngele (Брюксел, Белгия) (представител: F. Sabakunzi, avocat)
 Ответници: Европейска комисия (представител: A. Bordes), AT (Брюксел, Белгия), AU (Брюксел), AV (Брюксел) и AW (Брюксел)
 Предмет
 Иск за обезщетение на имуществената вреда, която жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на невъзможността да събере свое вземане, и на неимуществената вреда, която той твърди, че е претърпял вследствие на образуваните срещу него в Белгия наказателни производства.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска като неподсъден на юрисдикцията, пред която е предявен, в частта му относно AT, AU, AV и AW.
 2.
 Отхвърля искането на г-н Mariyus Noko Ngele за постановяване от Общия съд, че Центърът за развитие на предприемачеството (ЦРП) не е заместил Центъра за индустриално развитие (ЦИР) и че ЦРП няма правосубектност и качество на юридическо лице в Белгия, като направено пред юрисдикция, която не е компетентна да го разгледа.
 3.
 Отхвърля като недопустимо искането на г-н Noko Ngele Общият съд да разпореди изпълнението на настоящото съдебно решение.
 4.
 Отхвърля иска в останалата му част като явно лишен от всякакво правно основание.
 5.
 Осъжда г-н Noko Ngele да заплати съдебните разноски, направени във връзка с настоящото производство и обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/29
 Преюдициално запитване от Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 8 юли 2014 г. — Szemerey Gergely/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Дело C-330/14)
 2014/C 303/37
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Szemerey Gergely
 Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли принципът на гъвкавост и на възможността за изменение по [съображение] 20 от Регламент (ЕО) No 796/2004 (1), [съображение] 27 от същия и [съображения] 18, 23 и 26 от Регламент (ЕО) No 1122/2009 (2) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, според която при отглеждане на рядък растителен вид към заявлението за плащане трябва да се приложи сертификат за рядък растителен вид, като се има предвид административната практика, съгласно която е било възможно да се поиска издаване на сертификата само преди подаване на заявлението за плащане между 2 и 15 април 2010 г., този сертификат е можел да се приложи само едновременно с представянето на единното заявление и тази правна уредба не е позволявала санирането на порока на заявлението, изразяващ се в липсата на сертификат?
 2)
 Съвместим ли е този режим със задължението на държавата членка да не пречи на целите на Общата земеделска политика, или може да се приеме, че ефективното упражняване на правото на помощ от отглеждащите редки растения земеделски производители въз основа на правото на Съюза, е станало невъзможно или прекомерно трудно и непредвидимо през 2010 г., когато е изменено законодателството [изменение на член 43, параграф 6 от Постановление на министерството на земеделието и развитието на селските райони No 61/2009 (от 14 май), въведено с Постановление на министерството на земеделието и развитието на селските райони No 31/2010 (от 30 март)]?
 3)
 Противоречи ли на [съображение] 57 от Регламент (ЕО) No 796/2004 или на съображение 75 от Регламент (ЕО) No 1122/2009 и по-конкретно на принципа на пропорционалност административна практика, която в случай на липса на сертификат за рядко растение, без се да се отчита дали са налице умисъл, небрежност, нито какви са конкретните обстоятелства, налага санкция за свръхдеклариране по отношение на цялото заявление, въпреки че по отношение на цялата площ заявлението за плащане отговаря в останалата си част на изискванията за отпускане на помощта и земеделският производител отглежда декларираното растение на декларираната площ?
 4)
 Приложими ли са основанията за освобождаване, посочени в [съображения] 67 или 71 от Регламент (ЕО) No 796/2004 или в [съображение] 75 от Регламент (ЕО) No 1122/2009, когато земеделският производител изтъква неправомерна или неадекватна административна практика като изключително обстоятелство и се стреми да докаже, че практиката на административния орган е била изцяло или отчасти причината за неговия пропуск?
 5)
 Може ли приетата декларация за непреодолима сила, представена от земеделския производител във връзка с пълната загуба на културата (посева) да се счита за точна информация, на която се позовават [съображения] 67 от Регламент (ЕО) No 796/2004 и 93 от Регламент (ЕО) No 1122/2009, която освобождава земеделския производител за непредставянето на сертификата за рядко растение и като последица от това води до освобождаването от санкциите във връзка с цялото заявление?
 (1) Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210).
 (2) Регламент (ЕО) No 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор (ОВ L 316, стр. 65).


text:
 10.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 362/24
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 септември 2011 г. — Cervelli/Комисия
 (Дело F-98/10) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Добавка за пребиваване в чужда държава - Искане за преразглеждане - Нови и съществени факти - Явно недопустима жалба)
 2011/C 362/42
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Cervelli (Брюксел, Белгия) (представители: J. R. García-Gallardo Gil-Fournier и M. Arias Díaz, адвокати)
 Ответник: Комисия (представители: г-н J. Currall и г-н D. Martin)
 Предмет
 Искане за отмяна на решение на Комисията, с което се отказва предоставянето на жалбоподателя на добавка за пребиваване в чужда държава.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Осъжда г-жа Cervelli да понесе всички съдебни разноски.
 (1) ОВ С 13, 15.1.2011 г., стр. 42.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/28
 Жалба, подадена на 28 юли 2016 г. от mobile.de GmbH, по-рано mobile.international GmbH, срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 май 2016 г. по съединени дела Т–322/14 и T-325/14 — mobile.international/EUIPO — Резон
 (Дело C-418/16 P)
 (2016/C 419/37)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: mobile.de GmbH, по-рано mobile.international GmbH (представител: T. Lührig, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, „Резон“ ООД
 Искания на жалбоподателя
 —
 да бъде отменено решението на осми състав на Общия съд от 12 май 2016 г. по съединени дела T-322/14 и T-325/14, и
 —
 да бъде осъдена Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Обжалваното решение нарушавало член 57, параграф 2 от Регламент No 207/2009 (1) във връзка с правило 22, параграф 2 и правило 40, параграф 6 от Регламент No 2868/95 (2), тъй като противно на общопризнатите тълкувателни принципи на юридическата методология това решение тълкувало установеното понятие „доказване на използването“ по член 57, параграф 2 от Регламент No 207/2009 по различен начин от този, който следвал от правило 22, параграф 2 и от правило 40, параграф 6 от Регламент No 207/2009. Различното тълкуване на едни и същи термини, използвани в Регламент No 207/2009 и в Регламент No 2868/95, било несъвместимо с принципите на правна сигурност и яснота. Освен това Общият съд погрешно приел, че правило 40, параграф 6 и правило 22, параграф 2 от Регламент No 2868/95 изключвали възможността за по-късно представяне на доказателства за използването в рамките на процедурата по заличаване, а EUIPO не разполагала с право на преценка в това отношение. Член 57, параграф 1 от Регламент No 207/2009 не бил приложим, а и EUIPO не се позовавала на него, поради което решението на апелативния състав и решението на Общия съд не можели да се основат на това.
 Обжалваното решение нарушавало също така и член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009, тъй като Общият съд допуснал грешка в правоприлагането, като приел, че е приложим член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009, независимо че това прилагане в производството по обявяване на недействителност противоречало на правило 40, параграф 6 и на правило 22, параграф 2 от Регламент No 2868/95 вследствие на систематичното тълкуване на правило 50, параграф 1, трета алинея от Регламент No 2868/95. Освен това не били налице предпоставките по член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009, тъй като в хода на цялото производство встъпилата страна не изложила обоснована причина за късното представяне на фактурите, с които разполагала още от самото начало. По този начин Общият съд приложил неправилно член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009, тъй като етапът на производството и съпътстващите обстоятелства изключвали възможността да се вземат предвид представените доказателства. Освен това Общият съд подправил определени факти, тъй като изложил погрешно фактическата обстановка, така че, що се отнася до представените фактури пред въззивната инстанция, не ставало въпрос за „допълващи“ или „уточняващи“ доказателствени средства.
 Общият съд не разгледал нито фонетичните, нито концептуалните различия при фактически използваните знаци и основал изводите си като цяло не на общото впечатление, а единствено на отделни техни съставни части, поради което приложил погрешно член 15, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009.
 Общият съд взел предвид очевидно ирелевантни доказателства, независимо че те не били датирани или били представени след относимия срок. По този начин била допусната грешка при прилагане на член 57, параграф 2 от Регламент No 207/2009 във връзка с правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент No 2868/95.
 Допускайки грешка при прилагането на правото, Общият съд приел, че възражението за наличие на злоупотреба с право не следвало да бъде разглеждано. Общият съд въобще не разгледал възражението за погасяване.
 Накрая обжалваното съдебно решение нарушавало член 64, параграф 1 от Регламент No 207/2009, тъй като Общият съд неправилно приел, че като последица апелативният състав следвало да отмени решението на отдела по заличаване единствено за услугите „реклама във връзка с автомобили“, като решението в тази му част следвало да бъде върнато за ново разглеждане на отдела по заличаване, а по отношение на останалата част трябвало окончателно да бъде прието, че са използвани недоказани услуги, като отхвърлянето на част от исканията за заличаване поради недоказване на използването следвало да бъде посочено в диспозитива на съдебното решение, който можел да породи сила на пресъдено нещо.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/33
 Иск, предявен на 16 декември 2006 г. — DOW AgroSciences срещу ЕОБХ
 (Дело T-397/06)
 (2007/C 42/58)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: DOW AgroSciences Ltd (Hitchin, Обединено кралство) [представители: K. Van Maldegem и C.Mereu, адвокати]
 Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени заключението на ЕОБХ, озаглавено „Заключение относно партньорската проверка на оценката на риска от пестициди на активното вещество Халоксифоп — R“;
 —
 да се осъди ответника да плати обезщетение на ищеца за вредите, настъпили в резултат на оспорваната мярка и да се постанови с временно разпореждане, на този междинен етап, че ответникът е длъжен да обезщети ищеца за настъпилите вреди, като размерът на обезщетението следва да се определи или със споразумение между страните, или при липса на такова, от Съда;
 —
 да се осъди Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи, на които ищецът се позовава, са сходни с тези, посочени по дело T-311/06 FMC Chemical and Arysta Lifesciences с/у ЕОБХ.


text:
 10.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 362/6
 Решение на Съда (първи състав) от 20 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Danfoss A/S, Sauer-Danfoss ApS/Skatteministeriet
 (Дело C-94/10) (1)
 (Косвени данъци - Акциз върху минералните масла - Несъвместимост с правото на Съюза - Невъзстановяване на акциза на купувачите на продукти, на които акцизът е бил начислен)
 2011/C 362/08
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Vestre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели:: Danfoss A/S, Sauer-Danfoss ApS
 Ответник: Skatteministeriet
 Предмет
 Преюдициално запитване — Vestre Landsret — Тълкуване на правото на Съюза в областта на връщането на недължимо платеното и условията за поправяне на вредите, причинени на частноправните субекти — Акцизи, събрани в нарушение на режима на хармонизирания акциз, въведен с Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз и държането, движението и мониторинга на такива продукти (ОВ L 76, стp. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129) и Директива 92/81/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акциза върху минералните масла (ОВ L 316, стp. 12) — Незаконосъобразен акциз, платен на държавата от нефтени дружества, продавали обложени с акциз масла, като същевременно са включвали акциза в цената на стоките — Невъзстановяване на акциза от държавата на купувачите на масла, с мотива че те не са го платили на държавата — Отказ на държавата да поправи вредите, причинени на купувачите на масла от незаконосъобразния акциз поради липсата на непосредствена вреда и на пряка причинно следствена връзка между нарушаването на задължението на държавата и претърпяната вреда.
 Диспозитив
 Нормите на правото на Съюза трябва да се тълкуват в смисъл, че:
 1.
 държавата членка може да откаже да уважи искане за възстановяване на недължимо платен данък, направено от купувача, на който този данък е начислен, по съображение че не купувачът е платил данъка на данъчните органи, стига споменатият купувач да може съгласно вътрешното право да предяви срещу данъчнозадълженото лице граждански иск за връщане на недължимо платеното и възстановяването от страна на последното лице на недължимо платения данък да не е практически невъзможно или прекомерно трудно;
 2.
 държавата членка може да отхвърли искане за обезщетение, направено от купувача, на който данъчнозадълженото лице е начислило недължим данък, по съображение че липсва пряка причинно-следствена връзка между събирането на данъка и претърпяната вреда, стига купувачът да може въз основа на вътрешното право да насочи споменатото искане срещу данъчнозадълженото лице и поправянето от последното лице на претърпяната от купувача вреда да не е практически невъзможно или прекомерно трудно.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/33
 Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — Performing Right Society/Комисия
 (Дело T-421/08) (1)
 (Конкуренция - Картели - Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на географския пазар - Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление - Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари - Доказване - Презумпция за невиновност)
 2013/C 156/57
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Performing Right Society Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Rivas Andrés, M. Nissen, avocats, и G. Eclair-Heath, solicitor)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и J. Bourke)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Sociedad General de Autores y Editores (SGAE) (Мадрид, Испания) (представители: R. Allendesalazar Corcho и R. Vallina Hoset, адвокати)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) (Цюрих, Швейцария) (представители: L. Uusitalo и L. Rechardt, адвокати), RTL Group SA (Люксембург, Люксембург), CLT-UFA (Люксембург), Music Choice Europe Ltd (Лондон), ProSiebenSat.1 Media AG (Унтерфьоринг, Германия), Modern Times Group MTG AB (Стокхолм, Швеция), Viasat Broadcasting UK Ltd (Лондон), Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) (Берлин, Германия) (представители: първоначално M. Hansen, É. Barbier de La Serre, адвокати, и O. Zafar, solicitor, впоследствие M. Hansen, A. W. Weitbrecht, J. Ruiz Calzado, avocats, и J. Kallaugher, solicitor)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля искането за процесуално-организационни действия, внесено от Европейската комисия.
 2.
 Отменя член 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC) в частта, която се отнася до Performing Right Society Ltd.
 3.
 Отменя член 4, параграф 2 от Решение C(2008) 3435 окончателен, доколкото съдържат позоваване на член 3 от него и последният се отнася до Performing Right Society.
 4.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 5.
 Performing Right Society понася половината от собствените си съдебни разноски, с изключение на онези, които са свързани с встъпването в подкрепа на Комисията.
 6.
 Sociedad General de Autores y Editores (SGAE) понася половината от собствените си съдебни разноски.
 7.
 Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски на Performing Right Society, с изключение на онези, които са свързани с встъпването в подкрепа на Комисията, и половината от съдебните разноски на SGAE.
 8.
 International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) понася собствените си съдебни разноски, както и съдебните разноски на Performing Right Society, свързани с неговото встъпване.
 9.
 RTL Group SA, CLT-UFA, Music Choice Europe Ltd, ProSiebenSat.1 Media AG, Modern Times Group MTG AB, Viasat Broadcasting UK Ltd и Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV понасят собствените си съдебни разноски, както и съдебните разноски на Performing Right Society, свързани с тяхното встъпване.
 (1) ОВ C 313, 6.12.2008 г.


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/22
 Иск, предявен на 2 декември 2009 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-500/09)
 2010/C 37/27
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и D. Triantafyllou)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 да установи, че с продължаващото прилагане на Министерско постановление A1/44351/3608 от 12 октомври 2005 година Република Гърция не е изпълнила задълженията си по Директива 97/67/CE (1) (с измененията), така както те произтичат по-конкретно от член 9, параграфи 1 и 2,
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Република Гърция възпрепятства визираната от Директива 97/67 либерализация на пощенските услуги, която предвижда предоставяне на общи разрешителни или на индивидуални лицензи по прозрачни и недискриминационни процедури.
 При издаването на разрешителни за пощенските камиони гръцкото законодателство изисква от лицензираните превозвачи самите те да бъдат пощенски предприятия, вписани в съответния регистър като титуляри на общо разрешително. Това налага коренно преустройство на пощенските мрежи и възпрепятства използването от страна на основните предприятия на франчайзингови услуги, освен ако евентуално те се преобразуват в предприятия за отдаване на камиони под наем при съответните разходи за това.
 Освен това Република Гърция разрешава превоза на големи товари само от някои специални видове камиони, резервирани за регулирана професия, което възпрепятства останалите предприятия да доставят същата услуга.
 Република Гърция не е обосновала в достатъчна степен тези ограничения.
 (1) ОВ L 15, 21.1.1998 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр.12.


text:
 21.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 106/34
 Определение на Общия съд от 28 декември 2015 г. — Skype/СХВП — Sky International (SKYPE)
 (Дело T-797/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
 (2016/C 106/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Skype Ultd (Дъблин, Ирландия) (представители: A. Carboni и M. Browne, solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sky International AG (Цуг, Швейцария) (представители: D. Rose и J. Curry, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 29 септември 2014 г. (преписка R 1075/2013-4) относно производство по възражение между Sky International AG и Skype
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Skype Ultd и Sky International AG понасят направените от тях съдебни разноски и всяко от тях — половината от разноските, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 46, 9.2.2015 г.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/52
 Жалба, подадена на 22 септември 2015 г. — Guiral Broto/СХВП — Gastro & Soul (Cafe Del Sol)
 (Дело T-549/15)
 (2015/C 381/63)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Ramón Guiral Broto (Марбея, Испания) (представител: J. de Castro Hermida, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Gastro & Soul GmbH (Хилдесхайм, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „CAFE DEL SOL“ — заявка за регистрация No 6 104 608
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 16 юли 2015 г. по преписка R 1888/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, като обяви за допустимо възражението, което е основано на приоритетната марка, притежавана от направилото възражението лице — D. Ramón Guiral Broto, испанска марка No 2348110 от клас 42 от Международната класификация.
 —
 след като обяви това възражение за допустимо, да потвърди решението на отдела по споровете, с което е отхвърлена заявката за марка на Общността No 006104608 CAFE DEL SOL за услуги под формата на „доставка на храни и напитки, временно настаняване и кетъринг“ от клас 43 от Международната класификация, подадена от германското търговско дружество Gastro & Soul GmbH, или, ако Общият съд няма такава компетентност, да препрати преписката на апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар, като го задължи да приеме възражението за допустимо.
 —
 що се отнася до доказателствата, да приеме, наред с представените в административното производство, и приложените към настоящата жалба документи, номерирани от 1 до 4 и упоменати в описа на приложените документи.
 Изложени основания
 Основанията и основните доводи са идентични с изложените по дело T-548/15.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/20
 Определение на Общия съд от 10 декември 2014 г. — Mabrouk/Съвет
 (Дело T-277/14) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис - Замразяване на средства - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Молба за достъп до доказателствата, които Съветът е приел срещу физическо лице, срещу което се прилагат посочените мерки - Предоставен достъп от страна на Съвета - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне))
 (2015/C 056/28)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Тунис, Тунис) (представители: J.-R. Farthouat, J.-P. Mignard, N. Boulay, адвокати, и S. Crosby, solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. De Elera и G. Étienne)
 Предмет
 Иск за установяване на неправомерно бездействие от страна на Съвета, поради това че последният неправомерно не се произнесъл по искането на ищеца за достъп до преписката, съдържаща доказателствата, на които Съветът се е основал, за да разпореди замразяване на неговите средства в Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по иска
 2)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 194, 24.6.2014 г.


text:
 24.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/9
 Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto (Португалия) на 2 февруари 2007 г. — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP) и Baw International Ltd/Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericordia de Lisboa
 (Дело C-42/07)
 (2007/C 69/20)
 Език на производството: португалски
 Препращаща юрисдикция
 Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto
 Страни в главното производство
 Ищци: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP) и Baw International Ltd
 Ответник: Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericordia de Lisboa
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представлява ли пречка за свободното предоставяне на услуги предоставеният на Santa Casa [da Misericórdia de Lisboa] изключителен режим, доколкото той се прилага по отношение на Baw [International Limited], т.е. на един доставчик на услуги, установен в друга държава-член, в която предоставя правомерно подобни услуги, без да има място на стопанска дейност в Португалия, поради нарушаване на принципите на свободно предоставяне на услуги, на свобода на установяване и на свобода на плащанията, утвърдени съответно в членове 49, 43 и 56 на Договора ЕО?
 2)
 Противопоставят ли се правото на Общността и по-специално посочените принципи на национален правен режим като този — предмет на спора по главното производство, който от една страна, предоставя изключителен режим в полза на един-единствен икономически субект по отношение на провеждането на лотарии и залагания, и, от друга страна, разпростира действието на този изключителен режим върху „цялата национална територия, включително (...) и Интернет“?


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/1
 2010/C 328/01
 Последна публикация на Съдa на Европейския съюз в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 317, 20.11.2010 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 301, 6.11.2010 г.
 ОВ C 288, 23.10.2010 г.
 ОВ C 274, 9.10.2010 г.
 ОВ C 260, 25.9.2010 г.
 ОВ C 246, 11.9.2010 г.
 ОВ C 234, 28.8.2010 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/24
 Иск, предявен на 5 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-266/07)
 (2007/C 183/41)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Caeiros и J.-B. Laignelot)
 Ответник: Португалска република
 Искания
 —
 да се установи, че като е разрешила изгарянето на отпадъци от болнични заведения в инсталации за изгаряне, които не разполагат с валидно разрешително, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 4 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 г. относно изгарянето на отпадъците (1) и при условията на евентуалност — задълженията си по член 9 от Директива 2006/12/ЕО относно отпадъците (2),
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 3 от посочената по-горе Директива 2000/76/ЕО, тълкуван във връзка с член 20, параграф 2 от нея, въпросната инсталация за изгаряне се явява нова инсталация за изгаряне по смисъла на Директива 2000/76/ЕО, поради което тази директива се прилага по отношение на инсталацията за изгаряне в Parque da Saúde в Лисабон. Посочената инсталация за изгаряне може да влезе в действие само след получаване на разрешително в съответствие с изискванията, установени в член 4 от посочената директива. Португалските органи не са изпълнили това задължение.
 Във всички случаи, дори да се приеме, че въпросната инсталация за изгаряне трябва да се разглежда като „съществуваща инсталация“ по смисъла на Директива 2000/76/ЕО, макар случаят да не е такъв, и че по поради това посочената директива не се е прилагала, съгласно член 9, параграф 1 от Директива 2000/76/ЕО за експлоатацията на тази инсталация за изгаряне е било необходимо предварително да се получи разрешително.
 (1) ОВ L 332, стр. 91.
 (2) ОВ L 114, стр. 9.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/18
 Жалба, подадена на 23 септември 2011 г. от Otis Luxembourg Sàrl, по-рано General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-141/07, Otis Luxembourg Sàrl, по-рано General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG/Европейска комисия
 (Дело C-494/11 P)
 2011/C 347/27
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Otis Luxembourg Sàrl, по-рано General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis BV, Otis Elevator Company, Otis GmbH & Co. OHG (представители: A. Winckler, avocat, J. Temple Lang, solicitor, C.J. Cook, advocate, D. Gerard, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд,
 —
 въз основа на представените пред него доказателства да отмени частично решението на Комисията и да намали размера на наложените с него глоби или, ако намери за необходимо, да отмени решението на Общия съд и да върне делото на последния за повторна проверка на релевантните факти,
 —
 да осъди Комисията да заплати разноските, направени във връзка с настоящото производство и с производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 В рамките на първото правно основание жалбоподателите оспорват извода на Общия съд, че Комисията основателно е подвела Otis SA под отговорност за нарушението, извършено от GTO в Люксембург. Това правно основание се подразделя на четири части. Първо, Общият съд допуснал грешка при прилагане на материалното право, като приложил неправилно критерия, изведен от този съд в Решение по дело Akzo Nobel/Комисия (C-97/08 P), и понятието за едно-единствено предприятие. Второ, той превишил пределите на правомощията си, като се основал на фактически обстоятелства, които не са посочени в решението на Комисията и не се съдържат в преписката по производството пред нея. Трето, Общият съд неправилно квалифицирал естеството и обхвата на правоотношението между GTO и Otis SA и изопачил фактите. Четвърто, той не изложил пълни мотиви за извода си, че не е налице неизпълнение от страна на Комисията на задължението ѝ за равно третиране на дружествата майки на GTO и MEE.
 В рамките на второто правно основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд е допуснал редица грешки при прилагане на правото, като е приел, че началният размер на глобата за извършеното в Германия нарушение е изчислен правилно. Това правно основание се подразделя на две части. Първо, Общият съд тълкувал неправилно Насоките относно метода за определяне размера на глобите от 1998 г., като приел, че Комисията не била длъжна да отчита обхвата на засегнатия пазар при определяне на началния размер на глобата. Второ, Общият съд не изложил пълни мотиви относно определянето на обхвата на засегнатия пазар и разделянето на участниците по категории.
 В рамките на третото правно основание жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал редица грешки при прилагане на правото и е превишил пределите на правомощията си, като не е признал възможността Otis да се ползва от „частично освобождаване от глоба“ в съответствие с последния параграф на член 23, буква б) от Известието относно сътрудничеството от 2002 г. Правното основание се подразделя на две части. Първо, Общият съд не приложил правилния критерий за „частично освобождаване от глоба“, превишил пределите на правомощията си, като заместил преценката на Комисията със собствената си преценка на представените от Otis доказателства, и нарушил установените правила във връзка с доказването. Второ, Общият съд тълкувал неправилно задължението на Комисията за мотивиране.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/13
 Решение на Общия съд от 17 декември 2014 г. — Hamas/Съвет
 (Дело T-400/10) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания, в рамките на борбата срещу тероризма - Замразяване на средства - Фактическа основа на решенията за замразяване на средства - Позоваване на терористични актове - Необходимост от решение на компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931 - Задължение за мотивиране - Съобразяване на последиците от съдебно решение във времето))
 (2015/C 056/17)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Hamas (Доха, Катар) (представител: L. Glock, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално B. Driessen и R. Szostak, впоследствие B. Driessen и G. Étienne)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално M. Konstantinidis и É. Cujo, впоследствие M. Konstantinidis и F. Castillo de la Torre)
 Предмет
 Искане за отмяна на Уведомление до лицата, групите и образуванията, посочени в списъка, предвиден в член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2580/2001 на Съвета относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (OВ C 188, 2010 г., стр. 13), на Решение 2010/386/ОВППС на Съвета от 12 юли 2010 година за актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма (OB L 178, стр. 28) и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 610/2010 на Съвета от 12 юли 2010 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент (ЕС) No 1285/2009 (OВ L 178, стp. 1) в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отменя в частите, които се отнасят за Hamas (в това число и за Hamas-Izz al-Din al-Qassem), решения 2010/386/ОВППС на Съвета от 12 юли 2010 г., 2011/70/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 г., 2011/430/ОВППС на Съвета от 18 юли 2011 г. за актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма, решения 2011/872/ОВППС на Съвета от 22 декември 2011 г., 2012/333/ОВППС на Съвета от 25 юни 2012 г., 2012/765/ОВППС на Съвета от 10 декември 2012 г., 2013/395/ОВППС на Съвета от 25 юли 2013 г., 2014/72/ОВППС на Съвета от 10 февруари 2014 г. и 2014/483/ОВППС на Съвета от 22 юли 2014 г. за актуализиране и изменение на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и за отмяна съответно на решения 2011/430, 2011/872, 2012/333, 2012/765, 2013/395 и 2014/72.
 2)
 Отменя в частите, които се отнасят за Hamas (в това число и за Hamas-Izz al-Din al-Qassem), регламенти за изпълнение (ЕС) No 610/2010 на Съвета от 12 юли 2010 г., No 83/2011 на Съвета от 31 януари 2011 г., No 687/2011 на Съвета от 18 юли 2011 г., No 1375/2011 на Съвета от 22 декември 2011 г., No 542/2012 на Съвета от 25 юни 2012 г., No 1169/2012 на Съвета от 10 декември 2012 г., No 714/2013 на Съвета от 25 юли 2013 г., No 125/2014 на Съвета от 10 февруари 2014 г. и No 790/2014 на Съвета от 22 юли 2014 г. за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна съответно на регламенти за изпълнение (ЕС) No 1285/2009, No 610/2010, No 83/2011, No 687/2011, No 1375/2011, No 542/2012, No 1169/2012, No 714/2013 и No 125/2014.
 3)
 Запазва действието на Решение 2014/483 и на Регламент за изпълнение No 790/2014 за три месеца, считано от постановяването на настоящото решение, или, ако е подадена жалба в срока по член 56, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, до произнасянето по нея от Съда.
 4)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 5)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати освен направените от него съдебни разноски, и тези на Hamas.
 6)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 317, 20.11.2010 г.


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/17
 Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 9 март 2011 г. — A Oy
 (Дело C-123/11)
 2011/C 145/24
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A Oy
 Други заинтересовани страни: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö, Valtiovarainministeriö
 Преюдициални въпроси
 1.
 Изискват ли членове 49 и 54 ДФЕС приемащото дружество да може за целите на данъчното облагане да извършва приспадане със загубите, реализирани от преобразуващото се чрез вливане в него дружество със седалище в друга държава членка, които загуби са формирани от дейността на вливащото се дружество в тази държава членка в годините преди вливането, при положение че приемащото дружество не оставя място на стопанска дейност в държавата на вливащото се дружество и според разпоредбите на националното си право може да извърши приспадане за данъчни цели със загубите на вливащото се дружество единствено ако това дружество е местно лице или конкретните загуби са формирани от намиращото се в тази държава място на стопанска дейност?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: от значение ли са разпоредбите на членове 49 и 54 ДФЕС при отговора на въпроса дали размерът на подлежащите на приспадане загуби следва да се изчисли съгласно данъчното право на държавата на приемащото дружество, или за подлежащи на приспадане загуби следва да се приемат загубите, признати в държавата на вливащото се дружество съгласно действащото в тази държава право?


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/69
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 юни 2014 г. — Molina Solano/Европол
 (Дело F-66/13) (1)
 ((Публична служба - Персонал на Европол - Конвенция за Европол - Правилник за персонала на Европол - Решение 2009/371/ПВР - Прилагане на УРДС към служителите на Европол - Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител - Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител))
 2014/C 253/97
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Beatriz Molina Solano (Хага, Нидерландия) (представител: J.-J. Ghosez, avocat)
 Ответник: Европейска полицейска служба (представители: първоначално J. Arnould и D. Neumann, впоследствие J. Arnould, D. Neumann и D. El Khoury)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението да не се поднови договора за определен срок на жалбоподателката
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-жа Molina Solano трябва да понесе направените от нея съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Европейската полицейска служба.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г., стр. 30.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/18
 Искане за становище, направено от Европейска комисия на основание член 218, параграф 11 ДФЕС
 (Становище 2/15)
 (2015/C 363/22)
 Език на производството: всички официални езици
 Страна, направила искането
 Европейска комисия (представители: U. Wölker, B. De Meester, M. Kocjan, R. Vidal Puig)
 Въпроси, отправени до Съда
 Има ли Съюзът необходимата компетентност да подпише и сключи сам Споразумението за свободна търговия със Сингапур? По-специално:
 —
 Кои разпоредби от споразумението попадат в изключителната компетентност на Съюза?
 —
 Кои разпоредби от споразумението попадат в споделената компетентност? и
 —
 има ли разпоредби, които попадат в изключителната компетентност на държавите членки?


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/26
 Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — ATMvision/Комисия
 (Дело T-627/11)
 2012/C 49/48
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ATMvision AG (Салем, Германия) (представители: A. Cordewener, F. Kutt и C. Jehke)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 изцяло да се отмени решението на ответника от 26 януари 2011 г. относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10) — схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“),
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени решението поне в частта, в която не се допуска изключение от задължението за връщане на помощта по съображения за защита на оправданите правни очаквания на предприятията в положението на жалбоподателя или най-малкото не се предвижда преходна уредба в полза на такива предприятия,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество твърди следното:
 —
 В обжалваното решение ответникът неправилно приема, че оздравителната клауза („Sanierungsklausel“) по член 8c, параграф 1a от германския закон за корпоративното подоходно облагане (Körperschaftsteuergesetz, наричан по-нататък „KStG“) представлява неправомерна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение жалбоподателят в частност твърди, че ответникът неправилно приема, че режимът по член 8c, параграф 1a KStG е селективен и съставлява необосновано изключение от закрепения в член 8c, параграф 1 KStG принцип, че при определени условия данъчните загуби на дружеството не се пренасят в случай на промяна в собствеността върху капитала. Според жалбоподателя ответникът неправилно разглежда режима по член 8c, параграф 1 KStG като националната референтна система, която е меродавна при проверката за наличието на помощи.
 —
 Меродавна референтна система всъщност се явявала принципно гарантираната в германското право възможност за приспадане на загубите от предходни данъчни периоди, която била следствие от така наречения принцип на облагане на обективните нетни доходи. Според жалбоподателя оздравителната клауза по член 8c, параграф 1a KStG само потвърждава референтната система. Освен това нормата на член 8c, параграф 1 KStG не можела да се разглежда като меродавната национална референтна система и защото била противоконституционна предвид изискванията на германския Основен закон.
 —
 Режимът по член 8c, параграф 1a KStG освен това съставлявал обща мярка, която можела да се приложи в полза на всеки приключил на загуба икономически оператор и не привилегировала някоя отделна група пазарни оператори. Затова според жалбоподателя оздравителната клауза не е селективна.
 —
 Оздравителната клауза по член 8c, параграф 1a KStG била обоснована и предвид естеството и цялостната структура на германската данъчна система, тъй като тази норма ограничавала действието на предвиденото в член 8c, параграф 1 KStG ограничение за приспадането на загубите. В това отношение жалбоподателят твърди, че първоначалната редакция на член 8c KStG била твърде широко формулирана разпоредба за предотвратяване на злоупотреби и че приетото впоследствие (и с обратна сила) изменение на тази разпоредба чрез добавянето на член 8c, параграф 1a KStG само намалило прекомерния нормативен обхват на член 8c, параграф 1 KStG и така възстановило действието на общото правило за приспадане на загубите от предходни данъчни периоди като приложима референтна система.
 —
 Накрая жалбоподателят твърди, че има оправдани правни очаквания, тъй като неблагоприятното решение на ответника не е можело да бъде предвидено и тъй като ответникът не е оспорвал структурно подобната по-ранна норма в старата редакция на член 8, параграф 4 KStG, нито пък сходните уредби в други държави членки.


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/45
 Жалба, подадена на 3 септември 2015 г. — Kessel medintim/СХВП — Janssen-Cilag (Premeno)
 (Дело T-509/15)
 (2015/C 354/55)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Kessel medintim GmbH (Мьорфелден-Валдорф, Германия) (представители: A. Jacob и U. Staudenmaier, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Janssen-Cilag GmbH (Нойс, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „Premeno“ — заявка за регистрация No 6 408 926
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 2 юли 2015 г. по преписка R 349/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и да отхвърли възражението,
 —
 при условията на евентуалност: да върне делото на СХВП за ново разглеждане на възражението,
 —
 съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение член 75, второ изречение от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/25
 Жалба, подадена на 21 март 2014 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-133/14)
 2014/C 175/31
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: R. Lyal, W. Mölls и D. Martin)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Директива 2013/64/ЕС на Съвета от 17 декември 2013 година за изменение на директиви 91/271/ЕИО и 1999/74/ЕО на Съвета и на директиви 2000/60/ЕО, 2006/7/ЕО, 2006/25/ЕО и 2011/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета във връзка с изменението на статуса на Майот по отношение на Европейския съюз (1),
 —
 да се запази действието на Директива 2013/64/ЕС до влизане в сила на нова директива, приета на подходящо правно основание,
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Комисията иска да се отмени Директива 2013/64/ЕС, която Съветът е приел на правно основание член 349 ДФЕС.
 Комисията упреква Съвета, че е приел посочената директива, въпреки че тя е предложила този акт да се приеме на правните основания за отделните сектори, а именно член 43, параграф 2, член 114, член 153, параграф 2, член 168 и член 192, параграф 1 ДФЕС.
 Тя счита, че в съответствие с целта и задачата на обжалваната директива, член 349 ДФЕС не може надлежно да бъде използван като правно основание. Член 349 ДФЕС се прилага само когато се извършва дерогация от принципа за прилагане на първичното право по отношение на най-отдалечените региони, така както е посочено в член 355, параграф 1 ДФЕС. Без да извършва дерогация от договорите обаче разглежданата директива само изменя вторичното право, за да отговори на положението, създадено от промяната на статуса на Майот. Това тълкуване се потвърждава не само от текста на член 349 ДФЕС, но също така от системата от правни основания по договора, както и от историческата основа на този член.
 (1) ОВ L 355, стр. 8.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/47
 Жалба, подадена на 28 декември 2007 г. от Carlos Sanchez Ferriz и др. срещу решение, постановено на 17 октомври 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-115/06, Sanchez Ferriz и др./Комисия
 (Дело T-492/07 P)
 (2008/C 64/77)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Carlos Sanchez Ferriz (Брюксел, Белгия), Isabelle Chantraine (Брюксел, Белгия), José De Viana Costa Ribeiro (Meise, Белгия), Brigitte Housiaux (Ramillies, Белгия), Chantal Vellemans (Брюксел, Белгия), Sylvie Schaack (Remich, Великото херцогство Люксембург), Andrea Losito (Sandweiler, Великото херцогство Люксембург), Alain Hertert (Scheidgen, Великото херцогство Люксембург), Marie-Josée Gaspar-Lis (Люксембург, Великото херцогство Люксембург), Otilia Ferreira-Nielsen (Gostingen, Великото херцогство Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени определението на Съда на публичната служба от 17 октомври 2007 г. по дело F-115/06;
 —
 да се уважат направените в първоинстанционното производство искания на жалбоподателите и следователно, да се обяви за допустим и основателен предявеният по дело F-115/06 иск;
 —
 субсидиарно, да се върне делото за разглеждане от Съда на публичната служба;
 —
 да се определят разходите, съдебните разноски и хонорарите и да се осъди Комисията да ги заплати.
 Правни основания и основни доводи
 Със своята жалба жалбоподателите искат отмяната на определението на Съда на публичната служба, с което се отхвърля като недопустим техният иск с предмет главно искане за отмяна на списъка на повишените длъжностни лица в процедура за повишаване за 2005 г., доколкото в него не са включени техните имена и субсидиарно искане за отмяна на решенията да им се предоставят точки за предимство в посочената процедура за повишаване.
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателите изтъкват, че противно на възприетото в обжалваното определение, общите разпоредби за изпълнението (ОРИ) от 26 април 2002 г., чиято незаконност беше изтъкната в първоинстанционното производство, имат пряка правна връзка с настоящия съдебен спор.
 Освен това те твърдят, че Съда на публичната служба допуснал грешка в правото като обявил за недопустимо твърдението за нарушение на ОРИ 45 от 23 декември 2004 г., поради късното му посочване под формата на реплика. Те поддържат, че това твърдение за нарушение било вече посочено в жалбата, както и в исковата молба и че в репликата то било само разширено.
 Накрая ищците изтъкват, че противно на това, което Съда на публичната служба отсъдил, те били пряко и лично засегнати от нарушението на член 6, първа алинея и на член 10, параграф 2 от Приложение XIII от Правилника и че поради това техният правен интерес бил очевиден.


text:
 9.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 338/14
 Определение на председателя на Общия съд от 25 август 2017 г. — Sigma Orionis/REA
 (Дело T-47/16 R)
 ((Обезпечително производство - Клауза за подсъдност - Рамкова програма за научни изследвания и иновации „Хоризонт 2020“ - Решение за спиране на плащанията и за прекратяване на договорите за субсидиране в резултат на финансов одит - Суми, за които се твърди, че REA дължи в рамките на изпълнение на договори за субсидиране - Искане за обезщетение за вреди и загуби - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност - Претегляне на интереси))
 (2017/C 338/13)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Sigma Orionis SA (Валбон, Франция) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA) (представители: S. Payan-Lagrou и V. Canetti, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)
 Предмет
 Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за незабавно плащане от REA на определена сума по споразумението за субсидиране „FET-Event“
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 8 февруари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Investrand BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-435/05) (1)
 (Шеста директива ДДС - Член 17, параграф 2 - Право на приспадане - Разходи за консултантски услуги, получени във връзка с арбитражна процедура относно определяне размера на вземане, което е част от имуществото на предприятие, но е възникнало преди титулярът му да подлежи на облагане с ДДС)
 (2007/C 82/10)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: Investrand BV
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Искане за преюдициално заключение — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 17, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Услуги, заплатени от данъчно задължено лице с оглед определяне размера на вземане, възникнало в негова полза преди придобиване на качеството на данъчно задължено лице — Приспадане на данъка — Необходимост или липса на такава, от пряка и непосредствена връзка между услугите и дейността му в качеството на данъчно задължено лице
 Диспозитив
 Член 17, параграф 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа следва да се тълкува в смисъл, че разходите за консултантски услуги, които данъчно задължено лице е получило за определяне размера на вземане, част от имуществото на неговото предприятие и свързано с извършена преди да подлежи на облагане с данък върху добавената стойност продажба на акции, нямат, при липса на доказателства, че необходимостта от въпросните услуги е породена изключително от икономическата дейност по смисъла на посочената директива, която данъчно задълженото лице извършва, пряка и непосредствена връзка с тази дейност и следователно не пораждат право на приспадане на начисления им данък върху добавената стойност.
 (1) ОВ C 74, 25.3.2006 г.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/49
 Жалба, подадена на 26 май 2010 г. — Tsakiris-Mallas/СХВП — Seven (7 Seven Fashion Shoes)
 (Дело T-244/10)
 ()
 2010/C 221/79
 Език на жалбата: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Tsakiris-Mallas A.E. (Argyroupoli Attiki, Гърция) (представляван от адв.N. Simantiras)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Seven S.p.A. (Торино, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 март 2010 г., производство R 1045/2009-2,
 —
 да уважи заявка за регистрация No 5445481 на фигуративна марка на Общността „7Seven Fashion Shoes“ за стоки от класове 18 и 25 и
 —
 да осъди насрещните страни да заплатят съдебните разноски, включително разноските за производството по възражение и производството по обжалване пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателя
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „7Seven Fashion Shoes“ за стоки от класове 18 и 25, заявка за регистрация No 5445481
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: насрещната страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: италианска фигуративна марка „7Seven“, регистрационен номер 769296 за стоки от класове 14, 16 и 18; италианска фигуративна марка „Seven“, регистрационен номер 928116 за стоки от класове 16 и 18
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля заявката за регистрация на стоките от клас 18.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав неправилно е достигнал до извода, че е налице вероятност от объркване между съответните знаци; нарушение на член 65, параграф 2 във връзка с член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав напълно се е въздържала да разгледа въпроса дали следва да се приложи член 8, параграф 5 от регламента.


text:
 7.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/14
 Решение на Общия съд от 28 януари 2016 г. — Gugler France/СХВП — Gugler (GUGLER)
 (Дело T-674/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „GUGLER“ - Абсолютно основание за отказ - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 и член 53, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009 - Служебно отбелязване))
 (2016/C 090/19)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Gugler France (Безансон, Франция) (представител: A. Grolée, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Alexander Gugler (Maxdorf, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП oт 16 октомври 2013 г. (преписка R 356/2012-4) относно производство за обявяване на недействителност между Gugler France и г-н Alexander Gugler
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) oт 16 октомври 2013 г. (преписка R 356/2012-4).
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 СХВП понася собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Gugler France в хода на производството пред Общия съд.
 (1) ОВ C 61, 1.3.2014 г.


text:
 9.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/21
 Дело, заведено на 7 декември 2016 г. от DB Schenker срещу Надзорния орган на ЕАСТ
 (Дело E-7/12 COSTS)
 (2017/C 73/11)
 На 7 декември 2016 г. в Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS (заедно „DB Schenker“), представлявани от Jon Midthjell от Advokatfirmaet Midthjell AS, с адрес: Grev Wedels plass 5, NО-0151 Oslo, Norway.
 Ищецът моли Съда да се произнесе със следното определение:
 1.
 Общият размер на оставащите съдебни разноски, които следва да бъдат изплатени от Надзорния орган на ЕАСТ на Schenker North AB, Schenker Privpak AB и Schenker Privpak AS, се определя на 125 657 евро.
 2.
 Върху тази сума се начислява лихва за забава, считано от датата, на която настоящото определение е връчено на страните, до датата на действителното плащане. Лихвеният процент, който трябва да се приложи, се изчислява въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране, който е в сила на първия календарен ден от месеца, през който се пада крайният срок, увеличен с три и половина процентни пункта.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Ищците, наричани заедно „DB Schenker“, извършват стопанска дейност по наземен, морски и железопътен транспорт в Норвегия, Швеция и Дания. DB Schenker бе ищецът по дело E-7/12 срещу Надзорния орган на ЕАСТ пред Съда на ЕАСТ.
 —
 Член 70, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда на ЕАСТ гласи:
 „При спор относно подлежащите на възстановяване съдебни разноски, Съдът се произнася с определение по искане на заинтересованата страна, след изслушване на становището на другата страна.“
 —
 В решението по дело E-7/12 Съдът на ЕАСТ постанови Надзорният орган на ЕАСТ да заплати съдебните разноски, свързани с неправомерното бездействие, и половината от съдебните разноски на ищците във връзка с иска за извъндоговорна отговорност.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/13
 Преюдициално запитване отправено от Софийски градски съд (България) на 18 ноември 2009 г. — Канон Кабушики Кайша/„Ай Пи Ен България“ ООД
 (Дело C-449/09)
 2010/C 100/21
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Софийски градски съд
 Страни в главното производство
 Ищец: Канон Кабушики Кайша
 Ответник:„Ай Пи Ен България“ ООД
 Преюдициален въпрос
 Доколкото член 5 от Първа директива на Съвета 89/104/ЕИО (1) предоставя на маркопритежателя изключителното право да забрани на всяко трето лице да използва в търговската дейност без негово съгласие всеки знак, идентичен с марката, включително вноса и износа на стоки с този знак, следва ли разпоредбата да се тълкува в смисъл, че правата на маркопритежателя включват правото му да забрани ползване на марката без негово съгласие, осъществено чрез внос на оригинални стоки, доколкото правата на маркопритежателя не са изчерпани по смисъла на член 7 от директивата?
 (1) Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ 1989, L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).


text:
 22.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 399/23
 Определение на председателя на Общия съд от 24 октомври 2012 г. — Saobraćajni institut CIP/Комисия
 (Дело T-219/12 R)
 (Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществена поръчка за изготвянето на техническата документация по проект за модернизиране на железниците - Изключване на жалбоподателя от участие в тази процедура за възлагане на обществена поръчка - Отмяна на процедурата за възлагане на обществена поръчка след подаването на жалбат - Липса на основание за произнасяне)
 2012/C 399/44
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Белград, Сърбия) (представител: A. Lojpur, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и E. Georgieva,)
 Предмет
 Молба, насочена по същество към постановяването на временни мерки за спиране на процедурата за възлагане на обществена поръчка във връзка с обявление за поръчка, публикувано на 27 март 2012 г., за изготвянето на техническата документация по проект за модернизиране на железниците, от която жалбоподателят е изключен от участие.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Осъжда Европейската комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/11
 Решение на Съда (втори състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Arbeidshof te Brussel — Белгия) — Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding/Firma Feryn NV
 (Дело C-54/07) (1)
 (Директива 2000/43/ЕО - Дискриминационни критерии при подбора на персонал - Тежест на доказване - Санкции)
 (2008/C 223/17)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Arbeidshof te Brussel
 Страни в главното производство
 Ищец: Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding
 Ответник: Firma Feryn NV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Arbeidshof te Brussel — Тълкуване на член 2, парагараф 2, буква a), член 8, параграф 1, и член 15 от Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 г. относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, стp. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19) — Пряко дискриминационни критерии при подбора на персонал въз основа на расов признак или етнически произход — Тежест на доказване — Преценка и заключение на националния съд — Задължение или липса на такова за националния съд да разпореди преустановяването на дискриминацията
 Диспозитив
 1)
 Фактът, че работодател заявява публично, че няма да наема на работа работници или служители с определен расов или етнически произход съставлява пряка дискриминация при наемането на работа по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 г. относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход, тъй като такива изявления биха могли да разубедят сериозно някои кандидати да подадат своите кандидатури и следователно биха могли да представляват пречка за достъпа им до пазара на труда.
 2)
 Публични изявления, с които работодател обявява, че в рамките на политиката си по наемане на работа няма да наема работници или служители с определен расов или етнически произход, са достатъчни, за да се презюмира по смисъла на член 8, параграф 1 от Директива 2000/43 съществуването на политика по наемане на работа с пряко дискриминационен характер. Следователно, задължение на този работодател е да докаже, че не е имало нарушение на принципа на равно третиране. Той може да го направи, като докаже, че действителната практика на предприятието при наемане на работа не съответства на тези изявления. Препращащата юрисдикция трябва да провери дали твърдяните факти са установени и да прецени дали доказателствата, приведени в подкрепа на твърденията на посочения работодател, според които той не е нарушил принципа на равно третиране, са достатъчни.
 3)
 Член 15 от Директива 2000/43 изисква дори когато не може да бъде идентифицирана жертва, режимът на санкции, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети с оглед транспониране на тази директива, да бъде ефективен, пропорционален и възпиращ.
 (1) ОВ C 82, 14.4.2007 г.


text:
 19.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 304/9
 Решение на Общия съд от 11 септември 2013 г. — L/Парламент
 (Дело T-317/10 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Договор за неопределено време - Решение за уволнение - Задължение за мотивиране - Загуба на доверие)
 2013/C 304/18
 Език на производството: литовски
 Страни
 Жалбоподател: L (Люксембург, Великото херцогство Люксембург) (представители: първоначално A. Sèbe и V. Sviderskis, впоследствие A. Sèbe, avocats)
 Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: първоначално S. Seyr, K. Zejdová и L. Mašalaitė-Chouteau, впоследствие S. Seyr, K. Zejdová и S. Milius, и накрая S. Seyr и S. Alves)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз [поверително] (2), с която се цели отмяната на това решение.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решението на Съда на публичната служба [поверително], тъй като посоченият съд не се е произнесъл по довода, изведен от нарушение на принципа на безпристрастност, отхвърлил е правното основание, изведено от фактическа неточност и явна грешка в преценката, и е приел за установено, че жалбоподателят не е поискал Парламентът да бъде осъден да плати съдебните разноски.
 2.
 Отхвърля подадената в настоящото производство жалба в останалата ѝ част.
 3.
 Отхвърля подадената от г-н L пред Съда на публичната служба жалба по дело [поверително] в останалата ѝ част.
 4.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.
 (1) ОВ C 340, 19.11.2011 г.
 (2) Заличени поверителни данни.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/32
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshofs (Германия) на 2 декември 2008 г. — Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz/Deutsche Lufthansa AG
 (Дело C-529/08)
 (2009/C 44/52)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz
 Ответник: Deutsche Lufthansa AG
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли техническа неизправност, която е довела до отмяна, да представлява извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (1)?
 2)
 При утвърдителен отговор: понятието за извънредни обстоятелства като техническа неизправност включва ли и такива дефекти, които засягат летателната годност на самолета или сигурността на полета?
 3)
 Кога може ли да се приеме, че опериращият въздушен превозвач е взел всички необходими мерки: когато е изпълнил програмата на производителя за техническо обслужване и профилактика на съответния самолет и стандартите за безопасност и изискванията на компетентните органи или на производителя или когато проблемът не е могъл да бъде избегнат дори превозвачът да е изпълнил тази програма или спазил тези указания?
 4)
 При утвърдителен отговор на третия въпрос: това достатъчно ли е за освобождаването на въздушния превозвач от задължението да изплати обезщетение или освен това е необходимо да бъде доказано, че отмяната, с други думи спирането от експлоатация на съответния самолет и неосъществяването на полета поради липса на резервен самолет, не е могла да бъде избегната дори да са били взети всички необходими мерки?
 (1) ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/19
 Жалба, подадена на 8 ноември 2013 г. — Shire Pharmaceutical Contracts/Комисия
 (Дело T-583/13)
 2013/C 377/43
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Shire Pharmaceutical Contracts (Hampshire, Обединено кралство) (представители: K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley и M. Vickers, Solicitors)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението, съдържащо се в писмо на Европейската комисия от 2 септември 2013 г., потвърдено с писмо от 18 октомври 2013 г., с което е отказано ползване на награда за доброволен план за педиатрично изследване по член 37 от Регламент (ЕО) No 1901/2006 (1), и
 —
 да осъди ответника да заплати разноските на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че оспореното решение е опорочено от съществени грешки при прилагане на правото при тълкуването на Регламент (ЕО) No 1901/2006.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението за нарушение на принципа на правна сигурност.
 (1) Регламент (ЕО) No 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно лекарствените продукти за педиатрична употреба и за изменение на Регламент (ЕИО) No 1768/92, Директива 2001/20/ЕО, Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) No 726/2004 (ОВ L 378, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 83).


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/32
 Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Aldi Einkauf/СХВП — Illinois Tools Works (TOP CRAFT)
 (Дело T-374/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „TOP CRAFT“ - По-ранни национални фигуративни марки „Krafft“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Реално използване на по-ранните марки - Член 43, параграф 2 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 42, параграф 2 от Регламент No 207/2009) и правило 22 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2011/C 252/74
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks и C. Fürsen, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Pethke)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Illinois Tools Works, Inc. (Гленвю, Съединени американски щати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 25 юни 2008 г. (преписка No R 952/2007-2), постановено в производство по възражение между Illinois Tools Works, Inc. и Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 25 юни 2008 г. (преписка No R 952/2007-2), постановено в производство по възражение между Illinois Tools Works, Inc. и Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.
 2.
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 313, 6.12.2008 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/11
 Решение на Съда (шести състав) от 1 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта
 (Дело C-252/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Замърсяване и увреждане - Горивни инсталации - Ограничаване на емисиите на определени замърсители във въздуха)
 2009/C 282/20
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Flynn и A. Alcover San Pedro)
 Ответник: Република Малта (представител: S. Camilleri)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 4, параграф 1 във връзка с приложения IV A, VI A и VII A, и на член 12 във връзка с приложение VIII A.2 към Директива 2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година за ограничаване на емисиите на определени замърсители във въздуха, изпускани от големи горивни инсталации (ОВ L 309, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 210) — Неспазване на пределните стойности на емисиите, определени за серния двуокис, азотните окиси и прахта — Инсталации в Delimara и Marsa
 Диспозитив
 1.
 Като не прилага правилно Директива 2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година за ограничаване на емисиите на определени замърсители във въздуха, изпускани от големи горивни инсталации в рамките на функционирането на паровия генератор от фаза I на електроцентралата в Delimara и на електроцентралата в Marsa, Република Малта не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 1 във връзка с член 12 от посочената директива, както и по приложение IV, част A, приложение VI, част A, приложение VII, част A и приложение VIII, част A, точка 2 от нея.
 2.
 Осъжда Република Малта да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 197, 2.8.2008 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/48
 Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Нидерландия/Комисия
 (Дело T-186/13)
 2013/C 156/89
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, B. Koopman и J. Langer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалва се Решение C(2013) 87 на Комисията от 23 януари 2013 година относно държавна помощ SA.24123 (12/C) (ex 11/NN), приведена в действие от Нидерландия — предполагаема продажба на земя от Община Лейдсхендам Ворбург под пазарната цена.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 Твърди се, че не е налице помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. Нидерландското правителство смята, че в случая не може да се говори за предимство, поне не и за предимство, което друг оператор не би получил при обичайните условия. Въз основа на неправилни допускания Комисията стигнала до погрешния извод, че общината е имала други възможности за осъществяването на строително-инвестиционния проект „Дамплейн“. Придържането към съществуващите договорености нямало да доведе до желания резултат, а и предоговарянето на условията по договора не било решение. Комисията допуснала явна грешка при преценката дали е засегната търговията между държавите членки. Проектът „Лейдсхендам — център“ и особено подпроектът „Дамплейн“ били с толкова малък мащаб, че изобщо не можело да се говори за засягане на търговията между държавите членки. В този смисъл обжалваното решение било издадено в нарушение на член 107 ДФЕС.
 2.
 Второ правно основание: нарушение на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.
 Комисията преценила фактите явно неправилно и поради това приела, че намаляването на цената на земята е несъвместимо с вътрешния пазар. Намаляването на цената на земята отговаряло на всички изисквания, а и в частност предвид предходните си решения Комисията не мотивирала в достатъчна степен извода си за несъвместимост на това намаление. Освен това Комисията неправилно приела, че наличието на несъвършенства на пазара е критерий за приложимостта на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.
 3.
 Трето правно основание: неправилно определяне на размера на помощта в резултат от редица грешки в изчисленията.
 При определянето на размера на помощта Комисията допуснала три съществени грешки. Първо, тя не съобразила, че намаляването на цената на земята и освобождаването от такси е финансирано само наполовина с публични средства. Второ, при изчисляването на намалението на цената на земята Комисията не взела предвид предходните ценови намаления от 2006 г. и 2008 г. Трето, при изчисляването на таксите Комисията ползвала данните за целия проект „Лейдсхендам — център“, а не само данните за подпроекта „Дамплейн“. Освен това тя не взела предвид размера на платената лихва за периода 2004—2010 г. В този смисъл Комисията определила размера на помощта въз основа на неправилни фактически констатации, поради което стигнала до погрешния извод, че размерът на помощта е 6 922 121 EUR.
 4.
 Четвърто правно основание: нарушение на общи принципи и на член 41 от Хартата на основните права. Поради прекомерно голямата продължителност на производството по издаване на решението Комисията изгубила правото да иска възстановяване.
 Комисията се забавила прекалено много от момента, в който узнала всички факти, до момента, в който издала решението си. При конкретните обстоятелства Комисията трябвало да не иска възстановяване на помощите. Поради това Комисията действала в разрез с принципите на дължимата грижа, правната сигурност и защитата на оправданите правни очаквания.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/53
 Жалба, подадена на 29 ноември 2013 г. — ZZ и ZZ/Комисия
 (Дело F-114/13)
 2014/C 52/102
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и ZZ (представители: A. Salerno и B. Cortese, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на органа по назначаването, с което се отказва да се признае законосъобразността на решението на местния комитет на персонала на Комисията в Люксембург за оттегляне на пълномощията от лицето, упълномощено да го представлява пред централния комитет на персонала на Комисията
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени решението на органа по назначаването, с което се отказва да се признае законосъобразността на решението на местния комитет на персонала на Комисията в Люксембург за оттегляне на пълномощията от лицето, упълномощено да го представлява пред централния комитет на персонала на Комисията,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/27
 Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Bacău (Румъния) на 29 юни 2010 г. — Ministerul Justiției și Libertăților Cetățenești/Ștefan Agafiței и други
 (Дело C-310/10)
 ()
 2010/C 234/44
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Bacău
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ministerul Justiției și Libertăților Cetățenești
 Ответници: Ștefan Agafiței, Apetroaei Raluca, Bărbieru Marcel, Budeanu Sorin, Chiagă Luminița, Crăciun Mihaela, Curpăn Sorin-Vasile, Dabija Mihaela, Damian Mia-Cristina, Danalache Sorina, Dogaru Oana-Alina, Dorneanu Geanina, Galavan Adina-Cătălina, Grancea Gabriel, Radu (Hobjilă) Mădălina, Iacobuț Nicolae Cătălin, Lăcătușu Roxana, Lupașcu Sergiu, Maftei Smaranda, Mărmureanu Silvia, Oborocianu Maria, Panfil Simona, Pânzaru Oana-Georgeta, Păduraru Laurențiu, Pîrjol-Năstase Elena, Pocovnicu Ioana, Pușcașu Alina, Ștefănescu Cezar, Ștefănescu Roxana, Țimiraș Ciprian, Vintilă Cristina
 Други страни: Tribunalul Bacău, Curtea de Apel Bacău, Ministerul Economiei si Finanțelor Publice, Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допускат ли член 15 от Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (1) и член 17 от Директива [...] 2000/78/ЕО на [Съвета от 27 ноември 2000 година] за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (2) — и двете транспонирани във вътрешното право с O.G. No. 137/2000, публикувано отново с измененията, национално законодателство или решение на Конституционния съд, с което се забранява на националните съдилища да предоставят на дискриминираните жалбоподатели считаните от тях за подходящи обезщетения за имуществени и/или неимуществени вреди в положенията, в които поправянето на вредата, настъпила в резултат от дискриминацията, засяга законоустановено право на възнаграждение и предоставено на друго обществено-професионална категория, различна от категорията, към която принадлежат жалбоподателите. В този смисъл да се видят решенията на Конституционния съд No 1325/4.12.2008 г. и No 146/25.2.2010 г.
 2.
 В случай, че отговорът на първия въпрос е утвърдителен, да се установи дали националният съдия трябва да изчака отмяната или изменението на вътрешноправните законови норми и/или промяна в практиката на Конституционния съд, които по хипотеза са в противоречие с общностните норми или той е длъжен да приложи непосредствено и незабавно по делото, което е в ход, нормите на Общността така както те са тълкувани от Съда на Европейския съюз, като остави без приложение всяка национална законова разпоредба или всяко решение на Конституционния съд, които противоречат на общностните норми.
 (1) Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, стр. 22, Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19).
 (2) ОВ L 303, стр. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/10
 Решение на Съда (трети състав) от 7 май 2009 г. (преюдициално запитване от Raad van State, Нидерландия) — College van burgemeester en wethouders van Rotterdam/M.E.E. Rijkeboer
 (Дело C-553/07) (1)
 (Защита на физическите лица относно обработката на лични данни - Директива 95/46/ЕО - Защита на личния живот - Изтриване на данни - Право на достъп до данни и до информация относно получатели на данни - Срок за упражняване на правото на достъп)
 2009/C 153/19
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: College van burgemeester en wethouders van Rotterdam
 Ответник: M.E.E. Rijkeboer
 Предмет
 Преюдициално запитване — Raad van State (Нидерландия) — Тълкуване на член 6, параграф 1, буква д) и член 12, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10) — Национално законодателство, което ограничава правото на достъп до данни, обработвани през годината преди подаване на искането за достъп — Принцип на пропорционалност
 Диспозитив
 1)
 Член 12, буква a) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни налага на държавите-членки да предвидят право на достъп до информацията относно получателите или категориите получатели на данни, както и относно съдържанието на разкритата информация не само за настоящия момент, но и за минал момент. Държавите-членки следва да определят срок за съхраняване на тази информация, както и свързан с нея достъп, които да установяват точно равновесие между, от една страна, интереса на съответното физическо лице да защити личния си живот, по-специално чрез предвидените в Директивата възможности за намеса и способи за защита, и от друга страна, тежестта, която задължението за съхраняване на тази информация представлява за администратора.
 2)
 Правна уредба, която ограничава съхраняването на информацията относно получателите или категориите получатели на данни и относно съдържанието на предаваните данни до период от една година и съответно ограничава достъпа до тази информация, след като основните данни се съхраняват много по-дълго време, не установява точно равновесие между разглежданите интерес и задължение, освен ако не се докаже, че по-дълго съхраняване на тази информация би представлявало прекомерен товар за администратора. Националната юрисдикция следва да извърши необходимите проверки.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.