text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/43
 Решение на Общия съд от 30 септември 2015 г. — Tilda Riceland Private/СХВП — Siam Grains (BASmALI)
 (Дело T-136/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на общността „BASmALI“ - По-ранна нерегистрирана марка или по-ранен знак „BASMATI“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 389/46)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Tilda Riceland Private Ltd (Гургаон, Индия) (представители: S. Malynicz, barrister, N. Urwin и D. Sills, solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Geroulakos и P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Siam Grains Co. Ltd (Банкок, Тайланд)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 декември 2013 г. (преписка R 1086/2012 4) относно производство по възражение между Tilda Riceland Private Ltd и Siam Grains Co. Ltd.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 декември 2013 г. (преписка R 1086/2012-4).
 2)
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Tilda Riceland Private Ltd.
 (1) ОВ C 135, 5.5.2014 г.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/14
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия) на 19 юли 2011 г. — Tate & Lyle Investments Ltd/Кралство Белгия, друга страна в производството: Syral Belgium NV
 (Дело C-384/11)
 2011/C 282/26
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Страни в главното производство
 Ищец: Tate & Lyle Investments Ltd
 Ответник: Кралство Белгия
 Друга страна в производството: Syral Belgium NV
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли член 63 ДФЕС (преди член 56 от Договора за ЕО) правна уредба на държава членка, по силата на която разпределянето на дивидент на дружество — местно лице, което има участие в капитала на друго дружество — местно лице, в размер по-малък от 10 %, но чиято придобивна стойност е поне 1,2 милиона евро, се облага с данък при източника в размер на 10 %, като се има предвид, че облагането с този данък се приспада от дължимия в Белгия данък върху доходите на дружествата, че евентуалното салдо подлежи на възстановяване и че е възможно, когато е необходимо, да се изиска и прилагането на данъчен режим („definitief belaste inkomsten“), който позволява да се намали още данъчната основа чрез приспадане на някои разходи, свързани с участието, докато облагането на дружества, установени в други държави членки, с данък при източника (roerende voorheffing) в размер на 10 % върху дивидентите или плащанията, които са приравнени на тях, разпределени на основание участие в дружество — местно лице, представлява окончателен данък, който не подлежи на възстановяване и не може да бъде намален като се прибегне до посочения по-горе данъчен режим („definitief belaste inkomsten“)?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 273/14
 Жалба, подадена на 3 юли 2012 г. — Deutsche Bank/СХВП (Passion to Perform)
 (Дело T-291/12)
 2012/C 273/24
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Bank (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: R. Lange, T. Götting и G. Hild, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 24 април 2012 г. по преписка R 2233/2011-4; и
 —
 Да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Международна регистрация, обозначаваща Европейската общност, на словната марка „Passion to Perform“ за стоки и услуги от класове 35, 36, 38, 41 и 42 — Заявка за марка на Общността No W 1066295
 Решение на проверителя: Отказва защита на марката в Европейската общност
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 12.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 337/38
 Жалба, подадена на 20 август 2015 г. — Lotte/СХВП — Kuchenmeister (KOALA LAND)
 (Дело T-479/15)
 (2015/C 337/43)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lotte Co. Ltd (Токио, Япония) (представители: M. Knitter и S. Schicker, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Kuchenmeister GmbH (Сьост, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: марка на Общността „KOALA LAND“ — заявка за регистрация No 10 766 723
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 4 юни 2015 г. по преписка R R 815/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, връчено на жалбоподателя на 23 юни 2015 г., в делото по заявка за регистрация No 10 766 723 на марка на Общността „KOALA LAND“,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на правило 22, параграф 3 от Регламент No 2868/95,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 16.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 336/32
 Жалба, подадена на 20 септември 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-92/13)
 2013/C 336/71
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: S. Orlandi, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Искане за отмяна на решението, с което се изчислява бонусът към пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди постъпването му на служба въз основа на новите ОРИ на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника на длъжностните лица..
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се обяви за незаконосъобразен и следователно неприложим член 9 от общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към правилника,
 —
 да се отмени решението от 15 февруари 2013 г. за предоставяне на бонус към пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди постъпването му на служба, в рамките на прехвърлянето на последните към пенсионната схема на институциите на Европейския съюз (наричана по-нататък „ПСИЕС“), в приложение на общите разпоредби за изпълнение (наричани по-нататък „ОРИ“) на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/37
 Жалба, подадена на 22 декември 2008 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-566/08)
 (2009/C 44/63)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: R. Passos, G. Mazzini и D. Gauci)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 поради нарушение на Договора за ЕО да се отмени Решение 2008/780/ЕО на Съвета от 29 септември 2008 година за сключване от името на Европейската общност на Споразумението за риболов в Южния Индийски океан (1),
 —
 да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Европейският парламент изтъква само едно правно основание в подкрепа на жалбата си, което е изведено от неточното правно основание на обжалваното решение. Според жалбоподателя в действителност както от тълкуването на член 300 ЕО, така и от съдържанието на разглежданото в настоящото дело споразумение ясно следва, че това споразумение попада в категорията на споразуменията за създаване на специфична институционална рамка чрез организиране на процедури за сътрудничество. Следователно спорното решение трябвало да бъде прието на основание на член 37 ЕО във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея, първо изречение и член 300, параграф 3, втора алинея ЕО, в която се предвижда да бъде получено съгласието на Европейския парламент, а не на основание на член 37 ЕО във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея, първо изречение и член 300, параграф 3, първа алинея ЕО, в която се предвижда само консултация с тази институция.
 (1) ОВ L 268, стр. 27.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/18
 Определение на Съда (осми състав) от 22 май 2008 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Нидерландия) — M. Ilhan/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-42/08) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Свободно предоставяне на услуги - Членове 49-55 ЕО - Автомобили - Употреба в държава-членка на автомобил, регистриран и нает в друга държава-членка - Данъчно облагане на този автомобил в първата държава-членка)
 (2008/C 209/25)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
 Страни в главното производство
 Ищец: M. Ilhan
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на членове 49-55 ЕО — Национална правна уредба, която предвижда събирането на данък за регистрация при първата употреба на превозно средство на националната пътна мрежа, независимо от продължителността на използването на посочената мрежа — Третиране като данъчнозадължено лице на лице, установено в тази държава-членка, което е наело регистриран в друга държава-членка автомобил, предназначен основно за употреба в първата държава-членка за професионални и лични цели за период от три години
 Диспозитив
 Членове 49-55 ЕО не допускат прилагането на национална правна уредба, като разглежданата в главното производство, по силата на която пребиваващо или установено в държава-членка лице, което използва главно в тази държава-членка регистриран и отдаден под наем в друга държава-членка автомобил, трябва при първата употреба на това превозно средство на пътната мрежа на първата държава-членка да заплати данък, чиито размер е изчислен, без да се отчита продължителността на договора за наем на посоченото превозно средство, нито продължителността на употребата на последното на посочената мрежа.
 (1) ОВ C 92, 12.4.2008 г.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/61
 Определение на Общия съд от 14 юли 2014 г. — Lebedef/Комисия
 (Дело T-356/13 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарно производство - Дисциплинарно наказание - Понижаване– - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба))
 2014/C 315/102
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и G. Berscheid, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението от 24 април 2013 г. на Съда на публичната служба (първи състав), Lebedef/Комисия, (F-56/11, RecFP, EU:F:2013:49), насочена към отмяната на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Giorgio Lebedef понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия, направени в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 298, 12.10.2013 г.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/25
 Иск, предявен на 15 май 2008 г. — Комисия/Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA
 (Дело T-174/08)
 (2008/C 183/48)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: M. Afonso)
 Ответник: Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA
 Искания на ищеца
 —
 Да се осъди ответникът да възстанови на Комисията главница в размер на 63 349,27 EUR и лихви за забава в размер на 28 940,70 EUR, считано от 5 май 2008 г.,
 —
 да се осъди ответникът да заплати лихви, считано от 6 май 2008 г., в размер на 10,91 EUR на ден, до окончателното изплащане на дължимата сума.
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящият иск е предявен на основание член 238 ЕО.
 В рамките на проект„European Network of Centres for the Advancement of Telematics in Urban and Rural Áreas“ (ENCA TA) Европейската общност, представлявана от Комисията, сключва договор No SU 1001 (SU) ENCATA с дванадесет съдоговорителя, сред които и ответникът.
 По силата на разпоредбите на този договор Комисията се задължава да предостави за изпълнението на посочения проект финансова помощ на групата от съдоговорители, сред които е и ответникът.
 Предвиденият срок на проекта е 18 месеца.
 Изпълнението на проекта започва на 1 януари 1996 г.
 Комисията се задължава да поеме до 50 % от стойността на проекта.
 На 25 септември 1997 г. страните се споразумяват за първо изменение на договора.
 Срокът на проекта се увеличава от 18 на 36 месеца, считано от 1 януари 1996 г.
 На 29 юни 1998 г. страните се споразумяват за второ изменение на договора, като променят срока на проекта от 36 на 30 месеца, запазвайки 1 януари 1996 г. като начална дата.
 Крайните разходи във връзка с проекта, одобрени от Комисията, са по-ниски от предварително изплатената сума по договор No SU 1001 (SU) ENCATA.
 Ето защо Комисията иска възстановяване на разликата до предварително изплатената сума.
 Дължимата от ответника сума възлиза на 63 349,27 EUR, заедно с лихви за забава.
 В продължение на години Комисията не престава да напомня на ответника за съществуването на този дълг и му отправя множество покани за плащане. От своя страна ответникът неколкократно признава дълга и заявява намерението си да извърши съответното плащане във възможно най-кратък срок, но до настоящия момент не е изплатил на Комисията никаква част от дължимата сума и лихвите за забава върху изплатената предварително в повече сума по проект ENCATA.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/30
 Определение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — NF/Европейски съвет
 (Дело T-192/16) (1)
 ((Жалба за отмяна - Изявление на ЕС и Турция от 18 март 2016 г. - Съобщение за печата - Понятие „международно споразумение“ - Определяне на автора на акта - Обхват на акта - Сесия на Европейския съвет - Среща на държавните или правителствените ръководители на държавите — членки на Европейския съюз, проведена в помещенията на Съвета на Европейския съюз - Качество на представителите на държавите — членки на Съюза, по време на среща с представителя на трета страна - Член 263, първа алинея ДФЕС - Липса на компетентност))
 (2017/C 121/44)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: NF (представители: B. Burns, solicitor, P. O’Shea и I. Whelan, barristers)
 Ответник: Европейски съвет (представители: K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado и S. Boelaert)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на споразумение, което се твърди, че е сключено между Европейския съвет и Република Турция на 18 март 2016 г., и е озаглавено „Изявление на ЕС и Турция, 18 март 2016 г.“
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата, тъй като Общият съд не е компетентен да се произнесе по нея.
 2)
 Няма основание за произнасяне по молбите за встъпване, подадени от NQ, NR, NS, NT, NU, NV, Кралство Белгия, Република Гърция и Европейската комисия.
 3)
 NF и Европейският съвет понасят направените от тях съдебни разноски.
 4)
 NQ, NR, NS, NT, NU, NV, Кралство Белгия, Република Гърция и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 232, 27.6.2016 г.


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/2
 Решение на Съда (трети състав) от 19 април 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Cosenza — Италия) — CCIAA di Cosenza/Grillo Star Srl Fallimento
 (Дело C-443/09) (1)
 (Директива 2008/7/ЕО - Косвени данъци върху набирането на капитал - Член 5, параграф 1, буква в) и член 6, параграф 1, буква д) - Приложно поле - Годишен налог, дължим на местните търговски, промишлени, занаятчийски и земеделски камари)
 2012/C 165/02
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Ordinario di Cosenza
 Страни в главното производство
 Ищец: CCIAA di Cosenza
 Ответник: Grillo Star Srl Fallimento
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Ordinario di Cosenza — Тълкуване на членове 5, буква в) и 6, буква д) от Директива 2008/7/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година относно косвените данъци върху набирането на капитал — Налагане на годишен налог върху вписването в регистъра на дружествата, воден от местните търговски камари — Определяне на годишния налог като фиксирана сума — Понятие „данъци под формата на такси или дължими вземания“
 Диспозитив
 Член 5, параграф 1, буква в) от Директива 2008/7/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година относно косвените данъци върху набирането на капитал следва да се тълкува в смисъл, че допуска налог като разглеждания в главното производство, който се дължи годишно от всички предприятия поради тяхното вписване в регистъра на предприятията, дори ако това вписване има конститутивно действие за капиталовите дружества и посоченият налог се дължи от тези дружества и за периода, през който те извършват само действия, подготвящи функционирането на дадено предприятие.
 (1) ОВ C 51, 27.2.2010 г.


text:
 12.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 8/12
 Решение на Първоинстанционния съд от 20 ноември 2007 г. — Ianniello/Комисия
 (Дело T-308/04) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Доклад за развитието на кариерата - Период на оценяване 2001/2002 г. - Иск за отмяна - Иск за обезщетение за вреди)
 (2008/C 8/21)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Francesco Ianniello (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и V. Joris)
 Предмет
 Отмяна на доклада за развитието на кариерата на ищеца за периода на оценяване 2001/2002 г., както и плащане на обезщетение за претърпените неимуществени вреди.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението за приемане на доклада за развитие на кариерата на ищеца за периода на оценяване 2001/2002 г.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от ищеца.
 (1) ОВ C 262, 23.10.2004 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/1
 (2008/C 51/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 37, 9.2.2008 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 22, 26.1.2008 г.
 ОВ C 8, 12.1.2008 г.
 ОВ C 315, 22.12.2007 г.
 ОВ C 297, 8.12.2007 г.
 ОВ C 283, 24.11.2007 г.
 ОВ C 269, 10.11.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/17
 Решение на Съда (трети състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Белгия) — Martin y Paz Diffusion SA/David Depuydt, Fabriek van Maroquinerie Gauquie NV
 (Дело C-661/11) (1)
 (Марки - Директива 89/104/ЕИО - Член 5 - Съгласие на притежателя на марка трето лице да използва идентичен на нея знак - Съгласие, дадено в рамките на поделено използване - Възможност за този притежател да прекрати поделеното използване и да си възстанови изключителното ползване на марката)
 2013/C 344/28
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Ищец: Martin y Paz Diffusion SA
 Ответниици: David Depuydt, Fabriek van Maroquinerie Gauquie NV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour de cassation — Тълкуване на член 5, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Първа Директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ 1989 г., L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Право на притежателя на регистрирана марка, трайното използване на която е поделено с трето лице в рамките на определен вид съсобственост по отношение на част от разглежданите стоки, при което притежателят е дал неотменимо съгласие за използване на тази марка от третото лице — Национална правна норма, която забранява на притежателя на марката да упражнява своето право виновно или чрез злоупотреба — Забрана за използване на марка от притежателя във вреда на трето лице — Санкция
 Диспозитив
 Член 5 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките, изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, не допуска притежател на марки — който в рамките на поделено използване с трето лице се е съгласил третото лице да използва идентични на неговите марки знаци за стоки от класовете, за които марките са регистрирани, и който вече не е съгласен с това — да е лишен от всяка възможност да противопостави на третото лице изключителното право, предоставено му от посочените марки, и да упражнява сам това изключително право по отношение на стоки, които са идентични с тези на третото лице.
 (1) ОВ C 89, 24.3.2012 г.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/29
 Жалба, подадена на 17 февруари 2012 г. — Einhell Germany и др./Комисия
 (Дело T-73/12)
 2012/C 109/59
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Einhell Germany AG (Landau an der Isar, Германия), Hans Einhell Nederlands BV (Breda, Нидерландия), Einhell France SAS (Villepinte, Франция) и Hans Einhell Oesterreich GmbH (Виена, Австрия) (представители: R. MacLean, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за допустима,
 —
 да отмени частично член 1 от Решение K(2011) 8831 на Комисията, член 1 от Решение С(2011) 8825 на Комисията, член 1 от Решение C(2011) 8828 на Комисията и член 1 от Решение K(2011) 8810 на Комисията, всичките от 6 декември 2011 г., доколкото предоставят само частично възстановяване на антидъмпинговите мита, платени от жалбоподателите върху вноса на компресори, произведени в Китай, наложени по силата на Регламент (ЕО) No 261/2008 на Съвета за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои компресори с произход от Китайската народна република (ОВ L 81, 2008 г., стр. 1),
 —
 да разпореди обжалваните решения да останат в сила докато Европейската комисия приеме необходимите мерки за изпълнение на решението на Общия съд, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приложил подходящия и приемлив марж на печалбата на несвързан вносител в ЕС за целите на установяването на приложимия към разглеждания внос преразгледан дъмпингов марж, като по този начин не е успял да определи надеждна експортна цена за несвързания доставчик при изчисляването на правилния размер на антидъмпинговите мита за възстановяване, което е довело до нарушение на член 2, параграф 9 и член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета (1).
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приспаднал антидъмпинговите мита като разход при изчисляването на експортната цена на несвързания доставчик, като по този начин не е успял да определи надежден дъмпингов марж за целите на изчисляването на преразгледания дъмпингов марж и на правилния размер на антидъмпинговите мита за възстановяване, което е довело до нарушение на член 2, параграфи 9 и 11 и на член 11, параграф 10 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51).


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/15
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 24 септември 2015 г. — Sidika Ucar/Land Berlin
 (Дело C-508/15)
 (2016/C 016/18)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sidika Ucar
 Ответник: Land Berlin
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 7, първа алинея, първо тире от Решение No 1/80 [от 19 септември 1980 година на Съвета за асоцииране ЕИО–Турция] да се тълкува в смисъл, че фактическият състав на тази разпоредба е осъществен и когато тригодишният период на съжителство на законно основание на член на семейството с турски работник, принадлежащ към легалния пазар на труда, е предшестван от период от време, в който лицето, притежаващо правото да бъде последвано от семейството си, е напуснало легалния пазар на труда на съответната държава членка след разрешеното по смисъла на тази разпоредба събиране с въпросния член на семейството?
 2)
 Трябва ли член 7, първа алинея от Решение No 1/80 да се тълкува в смисъл, че продължаването на срока на разрешението за пребиваване може да се счита за предвиденото в тази разпоредба разрешение за събиране с турски работник, принадлежащ към легалния пазар на труда, когато въпросният член на семейството живее заедно с този работник без прекъсване от момента на разрешеното по смисъла на посочената разпоредба събиране на семейството, но турският работник, след като междувременно е напуснал легалния пазар на труда на съответната държава членка, отново се е завърнал на този пазар едва в момента на продължаването на срока на разрешението за пребиваване?


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/35
 Определение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2008 г. — Jacobs/Комисия
 (Дело T-131/04) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Междинно решение - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 (2008/C 301/58)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Luc Jacobs (Брюксел, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Krämer, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на решението на Комисията от 14 април 2003 г., с което се променя класирането на жалбоподателя в степен, доколкото това решение определя класирането му в стъпка към датата на назначаване в степен B 4, втора стъпка, доколкото решението определя 5 октомври 1995 г. като дата на настъпване на финансовите му последици и доколкото то не отчита кариерното развитие на жалбоподателя в степен, и искане за отмяна на решението, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя, и от друга страна, искане за обезщетение на вредата, за която се твърди, че е настъпила вследствие на това решение.
 Диспозитив
 1.
 Основанието за постановяване на решение по същество по настоящата жалба е отпаднало.
 2.
 Комисията понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 118, 30.4.2004 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/3
 Решение на Съда (втори състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — X Holding B.V./Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-337/08) (1)
 (Членове 43 ЕО и 48 ЕО - Данъчно законодателство - Корпоративен данък - Обединение за данъчни цели, съставено от местно дружество майка и едно или повече местни дъщерни дружества - Облагане на печалбата на равнището на дружеството майка - Изключване на чуждестранните дъщерни дружества)
 2010/C 100/04
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: X Holding B.V.
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на членове 43 ЕО и 48 ЕО — Правна уредба, която дава възможност на местните дружества майки да образуват обединение за данъчни цели с едно или повече от дъщерните си дружества, така че печалбата на това обединение да се облага на равнището на дружеството майка — Изключване на чуждестранните дъщерни дружества от този механизъм
 Диспозитив
 Членове 43 ЕО и 48 ЕО допускат правна уредба на държава членка, съгласно която дружеството майка има право да образува обща данъчна единица със свое местно дъщерно дружество, но не и с чуждестранно дъщерно дружество, ако печалбата на последното не се облага съгласно данъчния закон на тази държава членка.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 29.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 339/26
 Иск, предявен на 1 август 2014 г. — VSM Geneesmiddelen/Комисия
 (Дело T-578/14)
 2014/C 339/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: VSM Geneesmiddelen BV (Алкмар, Нидерландия) (представител: U. Grundmann, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да установи, че считано от 1 август 2014 г., Комисията неправомерно бездейства, като не инициира извършването на оценка на здравните претенции относно ботаническите субстанции от Европейския орган за безопасност на храните за целите на процедурата, предвидена в член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) 1924/2006 (1), и
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението, за което се твърди, че се съдържа в писмото на Комисията от 29 юни 2014 г., да не се инициира извършването от ЕОБХ на оценка на здравните претенции относно ботаническите субстанции в съответствие с процедурата по член 13 преди 1 август 2014 г.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си ищецът твърди, че съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) 1924/2006 (Регламент относно здравните претенции, наричан по-нататък „HCR“) Европейската комисия е длъжна да приеме списък на разрешените претенции за използвани в храните вещества най-късно до 31 януари 2010 г. Като подготовка за приемането на такъв списък на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) е възложено да оцени представените от държавите членки претенции. През септември 2010 г. обаче Комисията обявява спирането и преразглеждането на процедурата по оценка на претенциите относно ботаническите субстанции, поради което ЕОБХ преустановява разглеждането на тези претенции. Комисията спира процедурата по оценка само относно ботаническите субстанции, но не и относно други, например химични вещества.
 С писмо от 23 април 2014 г. ищецът призовава Европейската комисия да укаже на ЕОБХ незабавно да възобнови действията си по оценка на здравните претенции относно използваните в храните ботанически субстанции, тъй като той е силно засегнат от настоящото изоставане и от правната несигурност във връзка със здравните претенции относно ботаническите субстанции, използвани в храните.
 С писмо от 19 юни 2014 г. Комисията уведомява ищеца, че някои държави членки и заинтересовани лица са изразили различни притеснения и че на този етап тя няма да инициира извършването на оценка на здравните претенции относно ботаническите субстанци. На 8 юли 2014 г. ищецът изпраща още едно писмо до Комисията, в което определя краен срок за иницииране на оценката от ЕОБХ на здравните претенции относно ботаническите субстанции, който срок изтича на 31 юли 2014 г. Комисията не отговаря на това писмо.
 Ето защо може да се заключи, че Европейската комисия не е изготвила пълен списък на разрешените здравни претенции за използвани в храните вещества, както изисква член 13, параграф 3 от HCR. Член 13 от HCR предвижда не само ясни времеви рамки, но и ясно определени процедури за приемане на списъка на здравните претенции относно използваните в храните вещества. Регламентът не предвижда право на преценка на Европейската комисия, позволяващо ѝ да променя стъпките по процедурата или да удължава сроковете.
 Освен това съгласно съображение 9 Регламентът относно здравните претенции цели установяването на „общи принципи, приложими за всички претенции“. Това ясно показва, че законодателят не е искал да определи различни равнища на оценка за различните видове вещества. Следователно всички съображения на Европейската комисия, свързани със самостоятелен режим за оценка на претенции относно ботаническите субстанции, не само са лишени от правно основание, но и противоречат на общите цели на Регламента.
 (1) Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (OВ L 404, стр. 9, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244).


text:
 24.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 128/17
 Определение на Съда от 19 февруари 2008 г. — Tokai Europe GmbH/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-262/07) (1)
 (Жалба - Регламент (ЕО) No 384/2004 - Класиране на определени стоки в Комбинираната номенклатура - Лице, което не е лично засегнато - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
 (2008/C 128/28)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Tokai Europe GmbH (представител: G. Kroemer, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: S. Schønberg и M. B. Schima)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Определението на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 19 март 2007 година по дело Tokai Europe/Комисия (T-183/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на Регламент (ЕО) No 384/2004 на Комисията от 1 март 2004 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 64, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 16, стр. 203) — Изискване лицето да бъде лично засегнато от оспорвания регламент — Право на изслушване пред съд
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Tokai Europe GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 170, 21.7.2007 г.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/36
 Определение на Общия съд от 14 септември 2015 г. — Словакия/Комисия
 (Дело T-678/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Собствени ресурси на Съюза - Финансова отговорност на държавите членки - Задължение за плащане на Комисията на сумата, съответстваща на загубата на собствени ресурси - Писмо на Комисията - Необжалваем акт - Недопустимост))
 (2015/C 381/41)
 Език на производството: словашки
 Страни
 Жалбоподател: Словашка република (представител: B Ricziová)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Grønfeldt, A. Tokár и M. Wasmeier)
 Предмет
 Искане за отмяна на твърдяното решение на генерална дирекция „Бюджет“ на Комисията, съдържащо се в писмо BUDG/B/03MV D (2014) 2351197 от 15 юли 2014 г., с което последната иска от Словашката република да ѝ предостави брутна сума в размер на 1 6 02 457,33 EUR (от която следва да се приспаднат 25 % като разходи по събирането), съответстваща на загубата на традиционни собствени ресурси, при това най-късно до първия работен ден след деветнадесето число на втория месец, следващ изпращането на това писмо.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Федерална република Германия и Румъния.
 3)
 Осъжда Република Словакия да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 4)
 Република Словакия, Комисията, Федерална република Германия и Румъния понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с молбите за встъпване.
 (1) ОВ C 448, 15.12.2014 г.


text:
 19.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/8
 Решение на Съда (четвърти състав) от 9 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — Fluxys SA/Commission de régulation de l'électricité et du gaz (Creg)
 (Дело C-241/09) (1)
 (Преюдициално запитване - Компетентност на Съда - Частично оттегляне на ответника по главното производство - Промяна на референтната правна уредба - Отговор на Съда, който вече не е необходим за разрешаването на спора - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2011/C 55/12
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Ищец: Fluxys SA
 Ответник: Commission de régulation de l'électricité et du gaz (Creg)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour d'appel de Bruxelles — Тълкуване на членове 1, 2 и 18 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стр. 57 и — поправка — ОВ L 16, 2004 г., стр. 75; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80), както и на член 3 от Регламент (ЕО) No 1775/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 28 септември 2005 година относно условия за достъп до газопреносни мрежи (ОВ L 289, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 201) — Служебно разглеждане на правилата за определяне на общите приходи на операторите на мрежи при настъпване на извънредни обстоятелства в рамките на регулаторен период — Съвместимост с общностното право на начин за изготвяне на тарифи за дейностите по транзит, различен от начина, прилаган за дейностите по предоставяне и съхранение.
 Диспозитив
 На преюдициалния въпрос, отправен по дело C-241/09, вече липсва основание да се отговаря.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/36
 Жалба, подадена на 21 март 2017 г. — Bernard Krone Holding/EUIPO (Coil Liner)
 (Дело T-188/17)
 (2017/C 161/51)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Шпеле, Германия) (представители: T. Weeg и K. Lüken, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Coil Liner“ — заявка за регистрация No 14 473 193
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 януари 2017 г. по преписка R 443/2016-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, в частта, в която се отхвърля жалбата,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/17
 Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Ruslanas Kovalkovas
 (Дело C-477/16 PPU) (1)
 ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 1, параграф 1 - Понятие „съдебно решение“ - Член 6, параграф 1 - Понятие „издаващ съдебен орган“ - Европейска заповед за арест, издадена от Министерството на правосъдието на Република Литва за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода))
 (2017/C 014/22)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Подател на искането: Openbaar Ministerie
 Ответник: Ruslanas Kovalkovas
 Диспозитив
 Понятието „съдебен орган“ по член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., е самостоятелно понятие на правото на Съюза и член 6, параграф 1 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска орган на изпълнителната власт като Министерството на правосъдието на Република Литва да бъде определен за „издаващ съдебен орган“ по смисъла на тази разпоредба, така че издадената от него европейска заповед за арест за целите на изпълнението на присъда, с която се определя наказание лишаване от свобода, не може да се смята за „съдебно решение“ по смисъла на член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299.
 (1) ОВ C 383, 17.10.2016 г.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/14
 Решение на Съда (голям състав) от 22 юни 2010 г. (преюдициални запитвания от Cour de cassation, Франция) — Производства по дела срещу Aziz Melki (C-188/10), Sélim Abdeli (C-189/10)
 (Свързани дела C-188/10 и 189/10) (1)
 (Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Проверка за съответствието на национален закон както с правото на Съюза, така и с конституцията на страната - Национална правна уредба, която осигурява приоритет на производство за инцидентен контрол за конституционност - Член 67 ДФЕС - Свободно движение на хора - Премахване на контрола по вътрешните граници - Регламент (ЕО) No 562/2006 - Членове 20 и 21 - Национална правна уредба, която допуска проверки на самоличността в 20-километровата зона, прилежаща към сухопътната граница на Франция с държавите по Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген)
 2010/C 221/23
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни по главното производство
 Aziz Melki (C-188/10), Sélim Abdeli (C-189/10),
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour de cassation — Тълкуване на общите принципи на правото на Съюза и на членове 67 и 267 ДФЕС — Предварително задължително сезиране на Конституционния съвет, когато предполагаемото несъответствие на вътрешноправна норма с конституцията води до нейното противоречие с разпоредбите на правото на Съюза — Приоритет на правото на Съюза спрямо националното право — Свободно движение на хора — Липса на контрол на лицата по вътрешните граници
 Диспозитив
 1.
 Член 267 ДФЕС не допуска правна уредба на държава членка, с която се въвежда производство за инцидентен контрол за конституционност на националните закони, когато приоритетът на това производство може да попречи — както преди изпращането на въпрос за конституционност до националната юрисдикция, която упражнява контрол за конституционност на законите, така и евентуално след решението на тази юрисдикция по въпроса — на всички останали национални юрисдикции да упражнят правото, съответно да изпълнят задължението си да сезират Съда с преюдициални въпроси. От друга страна, член 267 ДФЕС допуска такава национална правна уредба, когато останалите национални юрисдикции имат възможност:
 —
 да сезират Съда с всеки преюдициален въпрос, който счетат за необходим, и във всеки момент от производството, който според тях е подходящ, включително след приключването на производство за инцидентен контрол за конституционност,
 —
 да приемат необходимите мерки, за да обезпечат временната съдебна защита на правата, гарантирани от правния ред на Съюза и
 —
 след приключването на производството за инцидентен контрол за конституционност да оставят без приложение разглежданата национална законова разпоредба, ако считат, че тя противоречи на правото на Съюза.
 Запитващата юрисдикция трябва да провери дали разглежданата в главното производство национална правна уредба може да се тълкува съобразно тези изисквания на правото на Съюза.
 2.
 Член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент (ЕО) No 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (Кодекс на Шенгенските граници) не допускат национална правна уредба, която оправомощава полицейските органи на съответната държава членка да извършват проверки на самоличността на лицата, независимо от поведението им и от конкретните обстоятелства, въз основа на които се установява опасност за обществения ред, само в зона от 20 километра до сухопътната граница на тази държава с държавите — страни по Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на проверките по техните общи граници, подписана в Шенген (Люксембург) на 19 юни 1990 г., за да проверят дали са спазени задълженията за притежаване, носене и представяне на предвидените в закона удостоверения и документи, без да предвижда необходимите във връзка с това правомощие ограничения, гарантиращи, че практическото му упражняване няма да има ефект, равностоен на този на граничните проверки.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 11.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/5
 Решение на Съда (голям състав) от 17 март 2015 г. (преюдициално запитване от Työtuomioistuin — Финландия) — Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry/Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy
 (Дело C-533/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2008/104/ЕО - Работа чрез агенции за временна заетост - Член 4, параграф 1 - Ограничения или забрани за използване на работа чрез агенции за временна заетост - Обосновки - Съображения от общ интерес - Задължение за преглед - Обхват))
 (2015/C 155/05)
 Език на производството: финландски
 Запитваща юрисдикция
 Työtuomioistuin
 Страни в главното производство
 Ищец: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry
 Ответник: Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy
 Диспозитив
 Член 4, параграф 1 от Директива 2008/104/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост трябва да се тълкува в смисъл:
 —
 че се отнася само до компетентните органи на държавите членки, като им налага задължение за преглед, за да гарантират, че евентуалните забрани и ограничения за използване на работа чрез агенции за временна заетост са оправдани, и при това положение,
 —
 че не налага на националните юрисдикции задължението да не приложат всяка разпоредба на националното право, която съдържа неоправдани от съображения от общ интерес, по смисъла на член 4, параграф 1, забрани или ограничения за използване на работа чрез агенции за временна заетост.
 (1) ОВ C 352, 30.11.2013 г.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/28
 Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 7 март 2014 година — „ГСТ-Сървиз АГ Германия“/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Пловдив при Централно управление на Националната агенция за приходите
 (Дело C-111/14)
 2014/C 142/36
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„ГСТ-Сървиз АГ Германия“
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Пловдив при Централно управление на Националната агенция за приходите
 Преюдициални въпроси
 1.
 Разпоредбата на чл. 193 от Директива 2006/112/ЕО (1) трябва ли да се тълкува в смисъл, че ДДС се дължи единствено и само от данъчнозадълженото лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги, или от лицето, на което са доставени стоките или услугите, в случаите, когато облагаемата доставка на стоки или услуги се извършва от данъчнозадължено лице, което не е установено в държавата-членка, в която е дължим ДДС, доколкото това е предвидено от съответната държава членка, но не и от двете едновременно?
 2.
 Ако се приеме, че ДДС се дължи само от едното от двете лица — или доставчика, или получателя, в случаите, когато това е предвидено от съответната държава-членка, то следва ли правилото на чл. 194 от Директивата да бъде спазено и в случаите, когато получателят на услугите е прилагал неправилно механизма за самоначисляване, воден от презумпцията, че доставчикът не е формирал постоянен обект за целите на ДДС на територията на Република България, а в крайна сметка доставчикът е формирал постоянен обект относно предоставените услуги?
 3.
 Принципът на данъчния неутралитет като основен принцип, имащ значение за изграждането и функционирането на общата система на ДДС, следва ли да се тълкува в смисъл, че допуска данъчна ревизионна практика като тази по главния спор, според която въпреки приложеното самоначисляване от страна на получателя на услугите, ДДС е начислен втори път и на доставчика по сделката, като се вземе предвид, че за доставката данък вече е начислен от получателя, рискът от загуба на данъчни приходи е отстранен и предвиденият в националния закон режим на корекция на данъчните документи е неприложим?
 4.
 Принципът на неутралитет на данъка върху добавена стойност, трябва ли да се тълкува в смисъл, че не допуска на основание на национална разпоредба данъчната администрация да откаже да възстанови повторно начисления ДДС на доставчика по доставка, за която получателят е начислявал ДДС по реда на чл. 82, ал. 2 от ЗДДС, при положение, че данъчната администрация е отказала правото на получателя да приспадне повторно начисления данък върху добавената стойност поради липса на съответен данъчен документ, а режимът на корекция, предвиден в националния закон, вече не е приложим поради наличие на влязъл в сила ревизионен акт?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/2
 Решение на Съда (пети състав) от 13 май 2015 г. (преюдициално запитване от Industrial Tribunals, (Northern Ireland) — Обединено кралство) — Valerie Lyttle и др./Bluebird UK Bidco 2 Limited
 (Дело C-182/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Колективни уволнения - Директива 98/59/ЕО - Член 1, параграф 1, първа алинея, буква a) - Понятието „организация“ - Начин за изчисляване на броя уволнени работници))
 (2015/C 236/03)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Industrial Tribunals (Northern Ireland)
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Valerie Lyttle, Sarah Louise Halliday, Clara Lyttle, Tanya McGerty
 Ответник: Bluebird UK Bidco 2 Limited
 Диспозитив
 Понятието „организация“ в член 1, параграф 1, първа алинея, буква a), подточка ii) от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения трябва да се тълкува по същия начин като понятието в буква a), подточка i) от същата алинея.
 Член 1, параграф 1, първа алинея, буква a), подточка ii) от Директива 98/59 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, предвиждаща задължение за информиране и консултиране на работниците при уволнение в рамките на период от 90 дни на поне 20 работници в организация на дадено предприятие, а не когато общият брой уволнения във всички организации или в някои организации на дадено предприятие за същия период достигне или надхвърли прага от 20 работници.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/60
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 28 октомври 2010 г. — Cerafogli/Европейска централна банка (ЕЦБ)
 (Дело F-23/09) (1)
 (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Назначаване на временно изпълняващ длъжността служител - Обявяване на свободна длъжност - Увреждащ акт - Признаване на инвалидност - Правен интерес)
 2011/C 30/113
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Maria Concetta Cerafogli (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: L. Lévi и M. Vandenbussche, avocats)
 Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: F. Feyerbacher и N. Urban, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане да се отмени решението на Изпълнителния съвет на Банката за назначаване на временно изпълняващ длъжността съветник в отдел „Надзор“ и да се отмени обявлението за свободна длъжност ECB/074/08, както и всички решения, приети на негова основа. Освен това, искане да се осъди ответникът да заплати парична сума за поправяне на неимуществените и имуществени вреди, претърпени от жалбоподателя.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2009 г., стр. 21.


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/4
 Решение на Съда (първи състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициални запитвания от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Schoenimport „Italmoda“ Mariano Previti vof (C-131/13), Turbu.com BV (C-163/13), Turbu.com Mobile Phone’s BV (C-164/13)/Staatssecretaris van Financiën
 (Съединени дела C-131/13, C-163/13 и C-164/13) (1)
 ((Преюдициални запитвания - ДДС - Шеста директива - Преходен режим на търговията между държавите членки - Стоки, изпратени или превозени в рамките на Общността - Данъчна измама, извършена в държавата членка на пристигане - Вземане предвид на данъчната измама в държавата членка на изпращане - Отказ да се признаят правата на приспадане, на освобождаване или на възстановяване - Липса на разпоредби на националното право))
 (2015/C 065/05)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Staatssecretaris van Financiën (C-131/13), Turbu.com BV (C-163/13), Turbu.com Mobile Phone’s BV (C-164/13)
 Ответници: Schoenimport „Italmoda“ Mariano Previti vof (C-131/13), Staatssecretaris van Financiën (C-163/13 и C-164/13)
 Диспозитив
 1)
 Преюдициалните въпроси, поставени от Hoge Raad der Nederlanden по дела C-163/13 и C-164/13, са недопустими.
 2)
 Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 г., трябва да се тълкува в смисъл, че националните административни и съдебни органи следва да откажат на данъчнозадължено лице, в рамките на вътреобщностна доставка, ползването на правата на приспадане, на освобождаване или на възстановяване на данък върху добавената стойност дори ако в националното право няма разпоредби, предвиждащи такъв отказ, стига с оглед на обективни фактори да е установено, че това данъчнозадължено лице е знаело или е трябвало да знае, че със сделката, посочена като основание за съответното право, е участвало в измама с данък върху добавената стойност, извършена в рамките на верига от доставки.
 3)
 Шеста директива 77/388, изменена с Директива 95/7, трябва да се тълкува в смисъл, че на данъчнозадълженото лице, което е знаело или е трябвало да знае, че със сделката, посочена като основание за правата на приспадане, на освобождаване или на възстановяване на данък върху добавената стойност, е участвало в измама с данък върху добавената стойност, извършена в рамките на верига от доставки, може да бъде отказано ползването на тези права, независимо че посочената измама е извършена в държава членка, различна от държавата членка, в която е поискано ползването на въпросните права, и че това данъчнозадължено лице е спазило в последната държава членка формалните условия, предвидени от националното законодателство за ползването на тези права.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 29.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 339/18
 Определение на Общия съд от 18 юни 2014 г. — NumberFour/СХВП — Inaer Helicópteros (ENFORE)
 (Дело T-478/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 339/21
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: NumberFour AG (Берлин, Германия) (представител: C. Götz, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Inaer Helicópteros, SA (Mutxamel, Испания) (представители: C. Giner Mas и R. Rodriguez Zaragoza, адвокати)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на пети апелативен състав на СХВП от 23 май 2013 г. (преписка R 1000/2012-5) относно производство по възражение между NumberFour AG и Inaer Helicópteros, SA.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.
 2)
 Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и всеки от тях да заплати половината от съдебните разноски, направени от ответника.
 (1) ОВ C 344, 23.11.2013 г.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/42
 Жалба, подадена на 28 февруари 2014 г. — SolarWorld и др./Съвет
 (Дело T-142/14)
 2014/C 142/55
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели SolarWorld AG (Бон, Германия); Brandoni solare SpA (Кастелфидардо, Италия); Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Мадрид, Испания) (представители: L. Ruessmann, lawyer, и J. Beck, Solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да приеме жалбата за допустима и основателна,
 —
 да отмени член 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 1239/2013 на Съвета (1);
 —
 да съедини това дело с дело T-507/13, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателите посочват три правни основания.
 1.
 По първото правно основание се твърди, че член 2 от обжалвания регламент е приет поради явна грешка в преценката и в нарушение на член 13 от основния антисубсидиен регламент (2), доколкото освобождава от мерките някои китайски производители, от които Комисията е приела съвместен ангажимент в противоречие с правото на жалбоподателите на надлежно провеждане на производството и с принципа на добра администрация, както и с правото на жалбоподателите на защита и с член 13, параграф 4 и член 29, параграф 2 от основния антисубсидиен регламент.
 2.
 По второто правно основание се твърди, че член 2 от обжалвания регламент е приет поради явна грешка в преценката и в нарушение на член 13 от основния антисубсидиен регламент, доколкото освобождава от мерките някои китайски производители, от които Комисията е приела незаконосъобразен съвместен ангажимент.
 3.
 По третото правно основание се твърди, че член 3 от обжалвания регламент е приет в нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС, доколкото освобождава от мерките някои китайски производители въз основа на предложение за ангажимент, което е прието и потвърдено с Решение за изпълнение 2013/707/ЕС (3) и с Решение 2013/423/ЕС (4) и което представлява хоризонтално споразумение за определяне на цените.
 (1) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1239/2013 на Съвета за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 326, стр. 66).
 (2) Регламент (ЕО) No 597/2009 на Съвета от 11 юни 2009 година относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 188, стр. 93).
 (3) Решение за изпълнение 2013/707/ЕС на Комисията от 4 декември 2013 година за потвърждаване приемането на ангажимент, предложен във връзка с антидъмпинговата и антисубсидийната процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република, за периода на прилагане на окончателни мерки (ОВ L 325, стр. 214).
 (4) Решение 2013/423/ЕС на Комисията от 2 август 2013 година за поемане на ангажимент, предложен във връзка с антидъмпингова процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 209, стр. 26).


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/19
 Определение на Общия съд от 26 ноември 2014 г. — Léon Van Parys/Комисия
 (Дело T-171/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Митнически съюз - Писмо на Комисията, с което се уведомява за продължаване спирането на срока за разглеждане на искане за опрощаване на мито - Установителен иск - Липса на компетентност на Общия съд - Липса на правен интерес - Явна недопустимост))
 (2015/C 056/26)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Firma Léon Van Parys (Антверпен, Белгия) (представители: P. Vlaemminck, B. Van Vooren и R. Verbeke, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Caeiros, B.-R. Killmann и M. van Beek)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на писмо на Комисията от 24 януари 2014 г., с което жалбоподателят се уведомява за продължаване спирането на срока, предвиден в член 907 от Регламент (ЕО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), за разглеждане на искане за опрощаване на мито, и от друга страна, искане да се установи, че член 909 от Регламент No 2454/93 е приложим по отношение на жалбоподателя след постановяването на решение от 19 март 2013 г., Firma Van Parys/Комисия (T-324/10, Сб., EU:T:2013:136).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Firma Léon Van Parys да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 151, 19.5.2014 г.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/54
 Иск, предявен на 12 март 2007 г. – Федерална република Германия/Комисия
 (Дело T-74/07)
 (2007/C 95/108)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Федерална република Германия [представители: M. Lumma, C. Blaschke, подпомагани от адв. C. von Donat]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение на Комисията No С (2006) 7271 от 27 декември 2006 г. относно частично прекратяване на предоставеното с Решение на Комисията No С (95) 2271 финансово участие на ЕФРР в Оперативната програма в рамките на Общностната инициатива INTERREG II за регионите Saarland, Lothringen и Westpfalz в Германия,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноските.
 Правни основания и основни доводи
 С оспорваното Решение Комисията е прекратила частично финансовото участие на Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в Оперативната програма в рамките на Общностната инициатива INTERREG II за регионите Saarland, Lothringen и Westpfalz в Германия.
 В подкрепа на иска си ищецът се позовава на нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент No 4253/88 (1), тъй като според него не са налице предпоставките за частично прекратяване. По-специално той изтъква в тази връзка, че отклоненията от указателния план за финансиране не съставляват никакви значителни промени на програмата. Дори и да беше налице значителна промяна, ищецът изтъква, че Комисията била изразила съответното съгласие.
 В допълнение, ищецът излага, че частичното прекратяване не е било достатъчно обосновано По-специално се изтъква в това отношение, че неприлагането на клаузата за гъвкавост в „Насоки за финансово приключване на оперативните мерки (1994 — 1999 г.) на Структурните фондове “(SEK (1999) 1316) не е било достатъчно обосновано.
 В хипотезата на наличие на предпоставките за частично прекратяване, ищецът възразява, че ответникът не се е възползвала от правото на преценка, с което тя разполага във връзка с конкретната програма. Според ищеца, Комисията е трябвало да направи балансирана преценка, за да определи, дали частичното прекратяване на финансово участие на ЕФРР се явява пропорционално.
 На последно място, според ищеца е налице нарушение на принципа на партньорство.
 (1) Регламент (EИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 г. за изпълнение на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно задачите на Структурните фондове, тяхната ефективност, както и координацията на дейностите на фондовете помежду им и с тези на Европейската инвестиционна банка, и на другите съществуващи финансови инструменти (ОВ L 374, 31.12.1988 г., стp. 1).


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/33
 Жалба, подадена на 27 януари 2011 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-54/11)
 2011/C 80/58
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 Да отмени Решение C(2010) 7700 на Комисията от 16 ноември 2010 г. за намаляване на помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) на Programa Operativo Integrado objetivo 1 de Andalucía (интегрирана оперативна програма „Andalucía“, цел No 1) (2000—2006 г.) No CCI 2000.ES.16.1.PO.003, доколкото с него се налага финансова корекция от 100 % на разходите, финансирани от ЕФРР във връзка с договор No 2075/2003 и договор No 2120/2005;
 —
 да осъди Европейска комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на своята жалба Кралство Испания изтъква две правни основания:
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушението на член 39, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1), поради това, че Комисията не е спазила тримесечния срок за приемане на обжалваното решение, считано от провеждането на заседанието или в конкретния случай, от предаването на допълнителната информация от страна на испанските власти.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение поради неуместно прилагане на член 39, параграф 3, буква б) от горепосочения регламент, поради това, че Комисията прилага финансова корекция към договори No 2075/2003 и No 2120/2005 за наличието на евентуални нередности в процедурата по възлагането на тези договори, докато прилагането на процедурата на договаряне без предварително публикуване на обявлението за оферта било напълно законно в съответствие с член 6, параграф 3, букви б) и в), от Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година за съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки (ОВ L 199, стр. 1).


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/58
 Решение на Съда на публичната служба от 8 октомври 2008 г. — Barbin/Парламент
 (Дело F-81/07) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2006 година - Съпоставяне на заслугите)
 (2008/C 313/104)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Florence Barbin (Люксембург, Люксембург) (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейски парламент (представители: A. Lukošiūtė и R. Ignătescu, впоследствие C. Burgos, A. Lukošiūtė и R. Ignătescu)
 Предмет
 Отмяна на решението на Европейския парламент да не повиши жалбоподателката в степен AD 12 в процедурата за повишаване за 2006 година.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Европейския парламент от 20 ноември 2006 година да не повиши г-жа Barbin в процедурата за повишаване за 2006 година.
 2)
 Осъжда Европейския парламент да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 247, 20.10.2007 г., стр. 43.


text:
 16.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 296/13
 Решение на Съда (четвърти състав) от 9 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Nutrivet D.O.O.E.L./Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
 (Дело C-69/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Околна среда - Отпадъци - Превози - Регламент (EО) No 1013/2006 - Член 2, точка 35, буква ж), подточка iii) - Незаконен превоз - Грешна или непоследователна информация в документа по приложение VII към този регламент - Член 50, параграф 1 - Санкции, приложими при нарушаване на разпоредбите на този регламент - Пропорционалност))
 (2016/C 296/17)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Nutrivet D.O.O.E.L.
 Ответник: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
 Диспозитив
 1)
 Член 2, точка 35, буква ж), подточка iii) от Регламент (EО) No 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци, изменен с Регламент (ЕС) No 255/2013 на Комисията от 20 март 2013 г., трябва да бъде тълкуван в смисъл, че превоз на отпадъци като тези, посочени в приложение III към посочения регламент, предназначени да бъдат оползотворени, трябва да се счита за незаконен по смисъла на тази разпоредба, когато документът по приложение VII към същия регламент, отнасящ се за този превоз, съдържа грешна или непоследователна информация, подобно на тази, съдържаща се в придружаващите документи в главното производство, що се отнася до вносителя/получателя, съоръжението за оползотворяване, както и засегнатите страни/държави, независимо от правилното посочване на тази информация в други документи, предоставени на разположение на компетентните органи, от намерението да се заблудят тези органи и от прилагането от посочените органи на процедурите, предвидени в член 24 от същия регламент.
 2)
 Член 50, параграф 1 от Регламент No 1013/2006, изменен с Регламент No 255/2013, съгласно който санкциите, прилагани от държавите членки при нарушаване на разпоредбите на посочения регламент, трябва да бъдат пропорционални, трябва да се тълкува в смисъл, че превоз на отпадъци, за който документът по приложение VII към същия регламент съдържа грешна или непоследователна информация, по принцип може да бъде санкциониран с глоба, чийто размер съвпада с този на глобата, налагана при нарушаване на задължението за попълване на този документ. При проверката дали такава санкция е пропорционална националният съд е длъжен да вземе предвид рисковете, до които това нарушение може да доведе в областта на опазването на околната среда и здравето на човека.
 (1) ОВ C 138, 27.4.2015 г.


text:
 13.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/8
 Решение на Съда (първи състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Krajowa Izba Odwoławcza — Полша) — Partner Apelski Dariusz/Zarząd Oczyszczania Miasta
 (Дело C-324/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Директива 2004/18/ЕО - Технически възможности и/или професионална квалификация на икономическите оператори - Член 48, параграф 3 - Предпоставки за разчитане на възможностите на други образувания - Ред и условия - Характер на връзките между оферента и другите образувания - Промяна в офертата - Отмяна и повторно провеждане на електронния търг - Директива 2014/24/ЕС))
 (2016/C 211/09)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Krajowa Izba Odwoławcza
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: PARTNER Apelski Dariusz
 Ответник: Zarząd Oczyszczania Miasta
 в присъствието на: Remondis sp. z o.o., MR Road Service sp. z o.o.
 Диспозитив
 1)
 Член 47, параграф 2 и член 48, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки, разглеждани във връзка с член 44, параграф 2 от същата директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че:
 —
 признават правото на всеки икономически оператор да разчита за определена поръчка на възможностите на други образувания, независимо от естеството на връзките между него и тези образувания, при условие че на възлагащия орган бъде доказано, че кандидатът или оферентът действително ще има на разположение необходимите за изпълнението на поръчката ресурси на споменатите образувания,
 —
 не е изключено при някои особени обстоятелства упражняването на споменатото право да може да бъде ограничено с оглед на предмета на съответната поръчка, както и на целите ѝ. Такъв е по-специално случаят, когато възможностите, с които разполага трето образувание и които са необходими за изпълнението на поръчката, могат да се прехвърлят на кандидата или оферента, така че той да може да се позове на тях, само ако третото образувание участва пряко и лично в изпълнението на поръчката.
 2)
 Член 48, параграфи 2 и 3 от Директива 2004/18 трябва да се тълкува в смисъл, че с оглед на предмета на определена поръчка, както и на нейната цел възлагащият орган може при особени обстоятелства за целите на надлежното изпълнение на поръчката изрично да посочи в обявлението или в спецификацията точни правила, съгласно които икономически оператор може да разчита на възможностите на други образувания, при условие че тези правила съответстват и са пропорционални на предмета и целите на поръчката.
 3)
 Предвидените в член 2 от Директива 2004/18 принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация на икономическите оператори трябва да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в спора в главното производство не допускат след отваряне на представените в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка оферти възлагащият орган да уважи искане на икономически оператор офертата, която е подал за цялата поръчка, да бъде взета предвид за целите на възлагането само на някои от нейните обособени позиции.
 4)
 Предвидените в член 2 от Директива 2004/18 принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация на икономическите оператори трябва да се тълкуват в смисъл, че налагат отмяна и повторно провеждане на електронен търг, в който не е бил поканен да участва икономически оператор, представил допустима оферта, дори и ако не може да бъде установено дали участието на изключения оператор би променило резултата от търга.
 5)
 При обстоятелства като разглежданите в главното производство разпоредбите на член 48, параграф 3 от Директива 2004/18 не могат да се тълкуват с оглед на разпоредбите на член 63, параграф 1 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 30.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/13
 Решение на Съда (десети състав) от 5 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 23 de Madrid — Испания) — Grima Janet Nisttahuz Poclava/Jose María Ariza Toledano
 (Дело C-117/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Национална правна уредба, предвиждаща безсрочен трудов договор със срок за изпитване от една година - Прилагане на правото на Съюза - Липса - Липса на компетентност на Съда))
 (2015/C 107/17)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social no 23 de Madrid
 Страни в главното производство
 Ищец: Grima Janet Nisttahuz Poclava
 Ответник: Jose María Ariza Toledano
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз няма компетентност да отговори на преюдициалните въпроси, поставени от Juzgado de lo Social No 23 de Madrid (Испания) с акт от 4 март 2014 г.
 (1) ОВ C 151, 19.5.2014 г.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/30
 Жалба, подадена на 2 август 2013 г. — Companhia Previdente и Socitrel/Комисия
 (Дело T-409/13)
 2013/C 367/53
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподатели: COMPANHIA PREVIDENTE — Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA (Лисабон, Португалия) и SOCITREL — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (Трофа, Португалия) (представители: D. Proença de Carvalho, J. Caimoto Duarte, F. Proença de Carvalho и T. Luísa Faria, advogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да приеме жалбата за допустима и основателна,
 —
 да отмени Решение D/2013/048425 от 24 май 2013 г., с което генерална дирекция „Конкуренция“ на Европейската комисия отказва да намали на основание невъзможност за плащане глобата, която е наложена на SOCITREL в производство, образувано поради нарушаване на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП, и за чието заплащане COMPANHIA PREVIDENTE отговаря солидарно,
 —
 да намали глобата на жалбоподателите поради невъзможността им да я заплатят.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.
 1.
 Първо основание — неизпълнение от страна на Комисията на задължението ѝ за мотивиране съгласно член 296 ДФЕС, доколкото тя не е взела предвид представените от групата COMPANHIA PREVIDENTE данни за невъзможността на тази група да заплати глобата
 —
 Жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила член 296 ДФЕС, тъй като не е мотивирала надлежно отказа си да уважи искането за намаляване на глобата поради невъзможност същата да бъде заплатена, доколкото не е анализирала конкретно условията, които — съгласно практиката ѝ по вземане на решения (в частност съгласно точка 35 от Насоките относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент No 1/2003 (1), наричани по-нататък „Насоките“) и съгласно съдебната практика на Европейския съюз във връзка с невъзможността за заплащане на глоби — следва да са налице, за да се предостави намаление на съответната глоба, и доколкото не е преценила надлежно доводите на CP, що се отнася до изпълнението на въпросните условия от страна на групата COMPANHIA PREVIDENTE.
 2.
 Второ основание — фактическа грешка, явна грешка в преценката и нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото Комисията не е намалила глобата въпреки невъзможността на COMPANHIA PREVIDENTE да я заплати
 —
 Жалбоподателите твърдят, че е допусната фактическа грешка, явна грешка в преценката и нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото не са взети надлежно предвид всички релевантни обстоятелства, доколкото не са преценени правилно доказателствата, представени от групата COMPANHIA PREVIDENTE при преразглеждането, съгласно точка 35 от Насоките, на размера на глобата поради невъзможността същата да бъде заплатена, и доколкото въпросната глоба надхвърля финансовите възможности на групата COMPANHIA PREVIDENTE.
 Жалбоподателите освен това искат на основание член 261 ДФЕС глобата, наложена на SOCITREL, за чието заплащане COMPANHIA PREVIDENTE отговаря солидарно, да бъде намалена поради невъзможност да бъде заплатена.
 (1) ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/7
 Решение на Съда (втори състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — Петя Милкова/Изпълнителен директор на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол
 (Дело C-406/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Конвенция на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания - Членове 5 и 27 - Директива 2000/78/ЕО - Член 7 - Специфична закрила при уволнение на лица с увреждания, работещи по трудово правоотношение - Липса на такава закрила за държавните служители с увреждания - Основен принцип на равно третиране))
 (2017/C 144/08)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Петя Милкова
 Ответник: Изпълнителен директор на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол
 Диспозитив
 1.
 Член 7, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, в светлината на Конвенцията на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания, която е одобрена от името на Европейската общност с Решение 2010/48/ЕО на Съвета от 26 ноември 2009 година, и във връзка с основния принцип на равно третиране, закрепен в членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка като разглежданата по главното производство, която предоставя специфична предварителна закрила при уволнение на лица с определени увреждания, работещи по трудово правоотношение, но не предоставя такава закрила на държавни служители със същите увреждания, освен ако се установи нарушение на принципа на равно третиране, което запитващата юрисдикция трябва да провери. При тази проверка съпоставянето на положенията трябва да се основава на анализ, съсредоточен върху съвкупността от релевантни правила на националното право, което регламентира, от една страна, положението на лицата с определено увреждане, работещи по трудово правоотношение, и от друга страна, положението на държавните служители, засегнати от същото увреждане, като се вземе предвид по-конкретно предметът на закрилата срещу уволнението, разглеждано по главното производство.
 2.
 В хипотезата, при която член 7, параграф 2 от Директива 2000/78, в светлината на Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания и във връзка с основния принцип на равно третиране, не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата по главното производство, задължението да се спази правото на Европейския съюз изисква приложното поле на националните правила за закрила на лица с определено увреждане, работещи по трудово правоотношение, да се разшири, за да се ползват от тези правила за закрила и държавните служители със същото увреждане.
 (1) ОВ C 337, 12.10.2015 г.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/34
 Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 14 септември 2016 г. — A.S./Република Словения
 (Дело C-490/16)
 (2016/C 419/44)
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Vrhovno sodišče Republike Slovenije
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A.S.
 Ответник: Република Словения
 Преюдициални въпроси
 1)
 Засяга ли правната защита по член 27 от Регламент No 604/2013 също така тълкуването на условията за критерия по член 13, параграф 1, когато става въпрос за решение, че една държава членка няма да разглежда молбата за международна закрила, че друга държава членка вече е приела компетентност за разглеждането на молбата на кандидата на същата основа, и когато кандидатът го оспорва?
 2)
 Трябва ли условието за незаконно пресичане по член 13, параграф 1 от Регламент No 604/2013 да се тълкува по независим и самостоятелен начин или в съчетание с член 3, точка 2 от Директива 2008/115 за връщането и член 5 от Кодекса на шенгенските граници, които определят незаконното пресичане на границата, и трябва ли това тълкуване да се прилага спрямо член 13, параграф 1 от Регламент No 604/2013?
 3)
 С оглед на отговора на въпрос 2 трябва ли понятието за незаконно пресичане по член 13, параграф 1 от Регламент No 604/2013 при обстоятелствата по настоящото дело да се тълкува в смисъл, че не е налице незаконно пресичане на границата, когато публичните органи на една държава членка организират пресичането на границата с цел транзитно преминаване към друга държава членка на ЕС?
 4)
 В случай че отговорът на въпрос 3 е положителен, трябва ли като последствие от това член 13, параграф 1 от Регламент No 604/2013 да се тълкува в смисъл, че забранява обратното прехвърляне на гражданин на трета държава към държавата, където той първоначално е влязъл на територията на ЕС?
 5)
 Трябва ли член 27 от Регламент No 604/2013 да се тълкува в смисъл, че сроковете по член 13, параграф 1 и по член 29, параграф не текат, когато кандидатът упражнява правото на правна защита, a fortiori когато това предполага и преюдициален въпрос или когато националната юрисдикция очаква отговора на Съда на Европейския съюз на такъв въпрос, който е бил поставен по друго дело? При условията на евентуалност, текат ли сроковете в такъв случай, тъй като компетентната държава членка все пак няма право да откаже приемането?


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/66
 Определение на Общия съд от 9 юни 2015 г. — Bayer MaterialScience/Комисия
 (Дело T-282/14) (1)
 ((Държавни помощи - Мерки, взети от Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките предприятия - Решение за откриване на предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС процедура - Приемане на окончателното решение след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне))
 (2015/C 294/80)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Bayer MaterialScience AG (Леверкузен, Германия) (представители: C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer, и T. Woltering, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer, подпомагани от C. von Donat и G. Quardt, адвокати)
 Предмет
 Жалба за частична отмяна на Решение C (2013) 4424 окончателен на Комисията от 18 декември 2013 година за откриване на процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с мерките, прилагани от Федерална република Германия в подкрепа на електроенергията от възобновяеми източници и на енергоемките потребители (Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN).
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.
 2)
 Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Надзорния орган на ЕАСТ.
 3)
 Bayer MaterialScience AG понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.
 4)
 Надзорният орган на ЕАСТ понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 223, 14.7.2014 г.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/27
 Иск, предявен на 24 декември 2014 г. — Gascogne Sack Deutschland и Gascogne/Комисия
 (Дело T-843/14)
 (2015/C 056/38)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищци: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Вайда, Германия) и Gascogne (Сан-Пол-ле-Дакс, Франция) (представители: F. Puel и E. Durand, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищците
 Ищците искат от Общия съд:
 —
 да установи извъндоговорната отговорност на Европейския съюз, възникнала в резултат на производството пред Общия съд, проведено в противоречие с изискванията за решаване на делото в разумен срок,
 Поради това,
 —
 да осъди Европейския съюз да им заплати съответстващо и пълно обезщетение на претърпените от тях имуществени и неимуществени вреди в резултат на незаконосъобразното поведение на Съюза, които съответстват на следните суми, заедно с компенсаторни и мораторни лихви по определената от Европейската централна банка по отношение на нейните основни операции за рефинансиране ставка, увеличена с два процентни пункта, считано от датата на предявяване на исковата молба:
 —
 1 1 93 467 EUR обезщетение за загубите, претърпени от плащането на допълнителна законна лихва върху номинала на санкцията извън рамките на разумния срок,
 —
 1 87 571 EUR обезщетение за загубите, претърпени от допълнителното плащане на банкова гаранция извън рамките на разумния срок,
 —
 2 0 00 000 EUR обезщетение за пропуснатите ползи и/или за загубите, претърпени поради „състоянието на несигурност“, и
 —
 5 00 000 EUR обезщетение за неимуществени вреди,
 —
 при условията на евентуалност, ако се прецени, че размерът на претърпените вреди следва да бъде обект на нова оценка, да разпореди извършването на експертиза в съответствие с член 65, буква г), член 66, параграф 1 и член 70 от Процедурния правилник на Общия съд,
 —
 във всички споменати случаи, да осъди Европейския съюз да заплати разноските по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищците посочват едно-единствено правно основание, изведено от нарушение на член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, в резултат на прекомерната продължителност на производството пред Общия съд и поради това от нарушението на тяхното основно право делото им да бъде разгледано в разумен срок.


text:
 9.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/21
 Определение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Adriatica di Navigazione и Comitato „Venezia Vuole Vivere“/Комисия
 (Дело T-231/00) (1)
 (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Намаления на социалноосигурителни вноски в полза на предприятия, установени на територията на Венеция и Киоджа - Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяване на изплатените помощи - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
 2013/C 38/37
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Adriatica di Navigazione SpA (Венеция, Италия) и Comitato «Venezia vuole vivere» (Венеция) (представители: M. Siragusa и F. Moretti, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, подпомаган от A. Dal Ferro, avocat)
 Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателите: Италианска република (представители: първоначално U. Leanza, впоследствие I. Braguglia, впоследствие R. Adam, и накрая I. Bruni, подпомагани от G. Aiello и P. Gentili, avvocati dello Stato)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощи в полза на предприятията, установени на територията на Венеция и Киоджа, предвидени в Закон No 30/1997 и в Закон No 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски (ОВ L 150, 2000 г., стр. 50).
 Диспозитив
 1.
 Произнася се по посоченото от Европейската комисия възражение за недопустимост с решението по същество.
 2.
 Отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна.
 3.
 Adriatica di Navigazione SpA и Comitato „Venezia vuole vivere“ понасят наред с направените от тях съдебни разноски и тези на Комисията.
 4.
 Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 316, 4.11.2000 г.


text:
 18.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 309/38
 Жалба, подадена на 28 юли 2017 г. — The Scotch Whisky Association/EUIPO — José Estévez (JOHN COR)
 (Дело T-469/17)
 (2017/C 309/50)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: The Scotch Whisky Association (Единбург, Обединено кралство) (представители: F. Rodríguez Domínguez и J. Gracia Albero, abogados)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: José Estévez, SA (Jerez de la Frontera, Испания)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „JOHN COR“/марка на Европейския съюз Noo 10 965 937
 Производство пред EUIPO: производство за обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 31 май 2017 г. по преписка R 1290/2016-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 64, параграф 1 и член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009.
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, букви ж) и й) от Регламент Noo207/2009.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/10
 Решение на Съда (шести състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Liège — Белгия) — État belge/Oxycure Belgium SA
 (Дело C-573/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 98, параграф 2 - Приложение III, точки 3 и 4 - Принцип на данъчен неутралитет - Кислородотерапия - Намалена ставка на ДДС - Кислородни бутилки - Обща ставка на ДДС - Кислородни концентратори))
 (2017/C 144/12)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Liège
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: État belge
 Ответник: Oxycure Belgium SA
 Диспозитив
 Член 98, параграфи 1 и 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и точки 3 и 4 от приложение III към посочената директива, тълкувани в светлината на принципа на данъчен неутралитет, допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда, че за доставката и отдаването под наем на кислородни концентратори се прилага обща ставка на ДДС, макар тази правна уредба да предвижда намалена ставка на ДДС, приложима за доставката на кислородни бутилки.
 (1) ОВ C 38, 1.2.2016 г.


text:
 27.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/24
 Жалба, подадена на 27 април 2016 г. — Migros-Genossenschafts-Bund/EUIPO — Luigi Lavazza (CReMESPRESSO)
 (Дело T-189/16)
 (2016/C 232/32)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Migros-Genossenschafts-Bund (Цюрих, Швейцария) (представител: M. Treis, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Luigi Lavazza SpA (Торино, Италия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „CReMESPRESSO“ — марка на Европейския съюз No 8 919 541
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2016 г. по преписка R 2823/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, доколкото с него се уважава жалбата на притежателя на марката на Европейския съюз и се отменя частично решението на EUIPO от 24 октомври 2014 г., по-специално за „машини за правене на сладолед, машини за сладолед и кафемашини“ от клас 11 и за „електрически трошачки за сладолед“ от клас 7;
 —
 да осъди ответника и встъпилата страна да заплатят разноските за настоящото производство.
 Изложено основание
 —
 нарушение на член 53, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/44
 Жалба, подадена на 27 април 2009 г. — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda/Комисия на Европейските общности
 (Дело T-159/09)
 2009/C 153/86
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Португалия) (представител: A. Magalhães e Menezes, advogado)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на Комисията от 16 януари 2009 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за опрощаване на вносни мита в размер на 41 271,09 EUR и се разпорежда последващото им събиране.
 Правни основания и основни доводи
 Между септември 2003 г. и февруари 2005 г. жалбоподателят внася определен брой пратки замразени скариди от Индонезия, за които иска опрощаване на вносните мита на основание член 220, параграф 2, буква б, член 236 и член 239, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1).
 Жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила най-малкото посочените разпоредби, доколкото на първо място не се е произнесла по нито един от изложените от жалбоподателя в молбата му за опрощаване на вносни мита доводи, на второ място изложените от нея мотиви са недостатъчни, подвеждащи и неразбираеми, на трето място е тълкувала неправилно грешката, допусната от самите индонезийски власти, и на четвърто и последно място е приела за доказани факти, които всъщност не са били доказани и във връзка с които участващите в производството органи, а не жалбоподателят носят доказателствената тежест.
 (1) ОВ L 97, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/3
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 18 юни 2008 г. — HEKO Industrieerzeugnisse GmbH/Bundesfinanzdirektion West
 (Дело C-260/08)
 (2008/C 247/04)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец: HEKO Industrieerzeugnisse GmbH
 Ответник: Bundesfinanzdirektion West
 Преюдициален въпрос
 Дали съществена обработка или преработка, която обосновава непреференциалния произход на стоки от позиция 7312 от Комбинираната номенклатура съгласно член 24 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), представлява само тази обработка или преработка, която има за последица класифицирането на стоката, резултат от обработката или преработката, в друга позиция от Комбинираната номенклатура?
 (1) ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/12
 Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgerichts Stuttgart (Германия) на 31 декември 2009 г. — Andreas Michael Seeger/Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart
 (Дело C-554/09)
 2010/C 80/20
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Stuttgart
 Страни в главното производство
 Ищец: Andreas Michael Seeger
 Ответник: Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли понятието „материали“ в член 13, буква г), второ тире от Регламент (ЕО) No 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година (1) да се тълкува в смисъл, че включва също и опаковъчните материали, като празните бутилки, превозвани от търговец на вина и напитки, който стопанисва магазин, доставя на клиентите си един път седмично и в тази връзка събира празните опаковки, за да ги занесе на търговеца си на едро?
 (1) ОВ L 102, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214.