text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/28
 Решение на Общия съд от 14 януари 2015 г. — Abdulrahim/Съвет и Комисия
 (Дело T-127/09 RENV) (1)
 ((Връщане на делото за ново разглеждане след отмяна - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните - Регламент (ЕО) No 881/2002 - Замразяване на средствата и на икономическите ресурси на лице, включено в изготвен от орган на Организацията на обединените нации списък - Включване на това лице в списъка в приложение I към Регламент (ЕО) No 881/2002 - Жалба за отмяна - Допустимост - Срок за обжалване - Надвишаване - Извинима грешка - Основни права - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Зачитане на правото на собственост - Право на зачитане на личния и семеен живот))
 (2015/C 065/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Abdulbasit Abdulrahim (Лондон, Обединено кралство) (представители: P. Moser, QC, E. Grieves, barrister, H. Miller и R. Graham, solicitors)
 Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Finnegan и G. Étienne) и Европейска комисия (представители: E. Paasivirta и G. Valero Jordana)
 Предмет
 Първоначално, от една страна, искане за частична отмяна на Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) No 467/2001 на Съвета за забрана на износа на някои стоки и услуги за Афганистан, за засилване на забраната на полети и удължаване на замразяването на средства и други финансови ресурси по отношение на талибаните в Афганистан (ОВ L 139, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 189), изменен с Регламент (ЕО) No 1330/2008 на Комисията от 22 декември 2008 година за изменение за сто и трети път на Регламент No 881/2002 (ОВ L 345, стр. 60), или за отмяна на последния регламент в частта му относно жалбоподателя и от друга страна, искане за обезщетение за вредите, които се твърди, че са претърпени в резултат от тези актове
 Диспозитив
 1)
 Отменя Регламент (ЕО) No 1330/2008 на Комисията от 22 декември 2008 година за изменение за сто и трети път на Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, в частта относно г-н Abdulbasit Abdulrahim.
 2)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз и Европейската комисия да заплатят, наред с направените от тях съдебни разноски, разноските на г-н Abdulrahim във връзка с жалбата за отмяна, както и средствата, които Общият съд предварително е отпуснал като правна помощ.
 (1) ОВ C 167, 18.7.2009 г.


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/5
 Определение на Съда (девети състав) от 27 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Inalta Curte de Casație și Justiție — Румъния) — SC „AUGUSTUS“ Iași SRL/Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
 (Дело C-627/11) (1)
 (Преюдициално запитване - Явна недопустимост)
 2013/C 108/09
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Inalta Curte de Casație și Justiție (Върховен касационен съд)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SC „AUGUSTUS“ Iași SRL
 Ответник: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit (Разплащателна агенция за селското развитие и риболова)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Inalta Curte de Casație și Justiție — Тълкуване на Регламент No 1268/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година за подкрепата на Общността за предприсъединителните мерки за земеделие и развитие на селските райони в страните кандидати от Централна и Източна Европа в предприсъединителния период (ОВ L 161, стр. 87), както и на Регламент No 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1) — Прекратяване и възстановяване на общностното финансиране, предоставено по Програма САПАРД, при установяване на нередност — Допустимост на направените разходи — Случай на непреодолима сила — Обосновка — Понятия за „стопанска ефективност“ и за „възможностите за печалба“
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Înalta Curte de Casație și Justiție — Secția de contencios administrativ și fiscal (Румъния) с акт от 3 ноември 2011 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 65, 3.3.3012 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/13
 Жалба, подадена на 9 юли 2008 г. от Petrus Kerstens срещу Решение, постановено на 8 май 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-119/06, Kerstens/Комисия
 (Дело T-266/08 P)
 (2008/C 247/25)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Petrus Kerstens (Overijse, Белгия) (представител: C. Mourato, avocat)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение;
 —
 да се върне делото на Съда на публичната служба на Европейския съюз;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 8 май 2008 г., постановено по дело Kerstens/Комисия, F-119/06, отхвърлящо жалбата, с която жалбоподателят е поискал, от една страна, отмяна на решението от 8 декември 2005 г. на Управителния съвет на Службата за управление и плащане по индивидуални права, с което се изменя органиграмата на тази служба, доколкото то е довело до преназначаване на жалбоподателя, преди началник на отдел „Ресурси“, на длъжност, свързана с изпълнение на функции по проучване и прогнозиране, и, от друга страна, искане за обезщетение на вредите, които твърди, че е претърпял.
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква правно основание, изведено от изопачаване на факти и доказателства, както и от грешка при прилагане на правото, допусната от СПС при прилагане на член 7 от Правилника за длъжностните лице на Европейските общности и разпоредбите на Правилника в областта на дисциплинарната отговорност и злоупотреба с власт, поради това, че въз основа на неверни констатации на факти СПС е заключил, че липсва нарушение на посочения член 7.
 По-нататък жалбоподателят изтъква, че СПС не е мотивирал в достатъчна степен обжалваното съдебно решение, що се отнася до преценката на интереса на службата, извършена от Службата за управление и плащане по индивидуални права и до създаването на допълнителна служба за проучване и прогнозиране предвид хроничния недостиг на персонал в Службата.
 На трето място, жалбоподателят счита, че е било нарушено неговото право на защита, доколкото СПС е основал редица свои съображения на доклада за развитие на кариерата на жалбоподателя за периода от 1 януари 2006 г., представен за пръв път от Комисията по време на съдебното заседание, без жалбоподателят да е имал възможност да изтъкне своето становище относно тези съображения.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/51
 Жалба, подадена на 18 октомври 2010 г. — Mayer Naman/СХВП — Daniel e Mayer (David Mayer)
 (Дело T-498/10)
 ()
 2010/C 346/101
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: David Mayer Naman (Рим, Италия) (представители: S. Sutti, avvocato, S. Cazzaniga, avvocato, V. Fedele, avvocato)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Daniel e Mayer Srl (Милано, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се измени изцяло обжалваното решение.
 —
 Да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „David Mayer“ (заявка за регистрация No 1518950), за отличаване, по-специално, на стоки от класове 18 и 25.
 Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Daniel & Mayer Srl
 Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Италианска словна марка „DANIEL & MAYER MADE IN ITALY“ (No 472351), за отличаване на стоки от клас 25 и нерегистрирана словна марка „DANIEL & MAYER“, използвана в Италия във връзка с „производство и продажба на облекло и аксесоари“.
 Решение на отдела по отмяна: Частично уважава искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение и неправилно прилагане на член 8 от Регламент No 207/2009.


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/13
 Решение на Общия съд от 9 март 2012 г. — Coverpla/СХВП — Heinz-Glas (Флакон)
 (Дело T-450/08) (1)
 (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ флакон - По-ранен промишлен дизайн - Основание за обявяване на недействителност - Оповестяване на по-ранния промишлен дизайн - Липса на новост - Член 5 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 6/2002)
 2012/C 126/25
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Coverpla (Ница, Франция) (представители: адв. P. Greffe и адв. M. Chaminade)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Heinz-Glas GmbH (Piesau, Германия) (представител: адв. M. Pütz-Poulalion)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението от 7 юли 2008 г. на трети апелативен състав на СХВП (преписка R 1411/2007-3) относно производство за обявяване на недействителност на промишлен дизайн на Общността между Heinz-Glas GmbH и Coverpla.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Coverpla да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 6, 10.1.2009 г.


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/27
 Жалба, подадена на 15 декември 2009 г. от Arkema France SA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 30 септември 2009 г. по дело T-168/05, Arkema/Комисия
 (Дело C-520/09 P)
 2010/C 37/34
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Arkema France SA (представител: M. Debroux, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. по дело T-168/05,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
 С първото правно основание жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд нарушава нормите относно отговорността на дружество майка за антиконкурентни практики на нейно дъщерно дружество. В това отношение той поддържа, че е налице противоречие в самото обжалвано решение, доколкото в това решение Първоинстанционният съд от една страна отбелязва, че презумпцията за определящото влияние на дружеството майка върху нейното дъщерно дружество е обикновена презумпция, която може да бъде оборена, ако дружеството майка и/или дъщерното дружество представят доказателства за независимостта на поведението на дъщерното дружество, а от друга страна посочва, че самата функция на дружеството майка е да осигури единно управление на дъщерните дружества в рамките на група от дружества, по-конкретно чрез осъществяването на бюджетен контрол. От това de iure следвало, че презумпцията за определящото влияние на дружеството майка върху нейните дъщерни дружества е необорима, и, с оглед на този извод на Първоинстанционния съд, било невъзможно за дъщерното дружество да докаже, че поведението му на пазара е независимо.
 С второто правно основание Arkema твърди, че е налице нарушение на принципа на недопускане на дискриминация, дължащо се на необоримия характер на презумпцията за определящото влияние на дружеството майка върху нейните дъщерни дружества, тъй като поради тази презумпция участниците в даден картел се третират различно в зависимост от това дали принадлежат или не към група от дружества.
 С третото правно основание жалбоподателят поддържа, че с обжалваното решение се нарушават принципът на равно третиране и правото на справедлив съдебен процес, тъй като в отговор на правното основание, изведено от съществено нарушение на процесуалните правила, а именно липса на мотиви, Първоинстанционният съд разгледал само доводите на Elf Aquitaine, дружеството майка на Arkema, но не и доводите, изложени от самото Arkema. Макар Първоинстанционният съд да не е длъжен да изложи изчерпателно всички съображения, представени от страните по спора, мотивите на обжалваното решение трябва най-малкото да дават възможност на жалбоподателя точно да се запознае със съображението на Първоинстанционния съд в това отношение.
 С четвъртото и последно правно основание Arkema твърди на последно място, че е налице нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като при определянето на основата на санкцията Комисията два пъти взема предвид неговия оборот, и че Първоинстанционният съд допуска грешка, като приема, че Комисията не е имала друг избор, за да не се отклони от предвидения в насоките метод за изчисляване. Всъщност по този начин Първоинстанционният съд придавал на насоките на Комисията безусловна обвързваща сила, каквато те нямат. Според жалбоподателя подобни насоки са близки по-скоро до правилата за поведение, указващи практиката, която трябва да се следва, отколкото до правните норми, които администрацията е длъжна да спазва при всички обстоятелства.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/19
 Жалба, подадена на 27 януари 2012 г. — Intesa Sanpaolo/СХВП — equinet Bank (EQUITER)
 (Дело T-47/12)
 2012/C 109/42
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Intesa Sanpaolo SpA (Торино, Италия) (представители: P. Pozzi, G. Ghisletti и F. Braga, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: equinet Bank AG (Франкфурт на Майн, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 октомври 2011 г. по преписка R 2101/2010-1,
 —
 да осъди Службата да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „EQUITER“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 36, 38, 41 и 42 — заявка за марка на Общността No 66707749
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка на Общността „EQUINET“, регистрирана под No 1600816 за услуги от класове 35, 36 и 38; словната марка „EQUINET“, регистрирана в Германия под No 39962727 за стоки и услуги от класове 9, 35, 36 и 38
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете
 Изложени правни основания: нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 във връзка с член 15, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е преценил документите, представени като доказателство за използването на марката, защото: i) няма достатъчно сведения относно дейността, времето, мястото и обхвата на използването на тази марка; ii) няма достатъчно сведения относно естеството на използването на тази марка; и iii) доказателствата, представени от подалата възражение страна, са недостатъчни за да се установи, че по-ранната марка действително е била използвана в разглежданата територия през петгодишния период, предхождащ датата на публикуването на оспорваната марка.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/18
 Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Република Полша) на 18 юни 2009 г. — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
 (Дело C-222/09)
 2009/C 220/32
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в касационното производство: Kronospan Mielec sp. z o.o.
 Ответник в касационното производство: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли член 9, параграф 2, буква д), трето тире от Шеста директива No 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1, съответно изменена, наричана по-нататък „Шеста директива“) — понастоящем съответстващ на член 56, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1, съответно изменена, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7, наричана по-нататък „Директива 2006/112“) — да се тълкува в смисъл, че посочените в него извършвани от инженери услуги, които се предоставят на данъчно задължено лице, което изпълнява обхващаща тези услуги поръчка в полза на получател в друга държава членка, се облагат в мястото, където получателят на услугата (доверителят) е установил своята дейност или има постоянен обект, или следва да се изходи от това, че като научна дейност по смисъла на член 9, параграф 2, буква в), първо тире от Шеста директива (понастоящем съответстващ на член 52, буква а) от Директива 2006/112) тези услуги се облагат в мястото, където те действително са бил извършени, ако се приеме, че при тези услуги става дума за работи, които обхващат изследването и измерването на емисии по смисъла на разпоредбите относно опазване на околната среда, включително провеждането на изследвания във връзка с емисиите на въглероден диоксид (CO2) и търговията с емисии на CO2, изготвянето и контрола на документацията на посочените работи както и анализът на потенциалните източници на замърсяване, и които работи са провеждани с цел придобиването на нов опит и на нови технологични знания за произвеждане на нови вещества, изделия и инсталации както и прилагането на нови технологични процеси в производствения процес?


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/34
 Иск, предявен на 5 юли 2013 г. — Европейска комисия/Република Кипър
 (Дело C-386/13)
 2013/C 260/63
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, K. Herrmann и M. Patakia)
 Ответник: Република Кипър
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2009/28/ЕО (1) за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО (2) и 2003/30/ЕО (3) и при всички случаи като не е уведомила Комисията за това, Република Кипър не е изпълнила задълженията си по член 27, параграф 1 от посочената директива,
 —
 на основание член 260, параграф 3 ДФЕС да се осъди Република Кипър да заплати периодична имуществена санкция в размер на 11 404,80 EUR дневно, считано от датата на обявяване на решението на Съда,
 —
 да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (наричана по-нататък: „Директива 2009/28/ЕО“). В член 1 от директивата се установява обща рамка за насърчаването на енергията от възобновяеми източници. С нея се задават задължителни национални цели за общия дял на енергия от възобновяеми източници в брутното крайно потребление на енергия, както и за дела на енергията от възобновяеми източници в транспорта. Тя установява правила относно статистическите прехвърляния между държави членки, съвместните проекти между държави членки и с трети държави, гаранциите за произход, административните процедури, информацията и обучението и достъпа до електроенергийната мрежа за енергията от възобновяеми източници. В нея са установени и критерии за устойчивост на биогоривата и течните горива от биомаса.
 2.
 Съгласно член 27 от Директива 2009/28/ЕО държавите членки въвеждат в сила националните разпоредби, необходими, за да се съобразят с Директивата до 5 декември 2010 г. и съобщават на Комисията приетите мерки; това съобщаване е неразделна част от задължението за транспониране на директивите на ЕС във вътрешното право и от задължението за лоялно сътрудничество, като това намира отражение и в член 260, параграф 3 ДФЕС.
 3.
 Въз основа на кореспонденцията на кипърските органи и нотифицираните национални мерки в хода на досъдебната процедура и преди да вземе решение за предявяване на настоящия иск, Комисията констатира, че Република Кипър не е приела всички необходими законови, подзаконови и административни мерки за пълно привеждане в съответствие на национална правна уредба с разпоредбите на Директива 2009/28/ЕО и реши да предяви настоящия иск на основание член 258 във връзка с член 260, параграф 3 ДФЕС, с който се иска от Съда да обяви, че Република Кипър не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 27, параграф 1 от посочената директива.
 (1) ОВ L 140, 5.6.2009 г., стр. 16.
 (2) ОВ L 283, 27.10.2001 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 36.
 (3) ОВ L 123, 17.5.2003 г., стр. 46; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 39, стр. 170.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/10
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshofs (Австрия) на 12 юли 2010 г. — Zollamt Linz Wels
 (Дело C-351/10)
 ()
 2010/C 274/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Zollamt Linz Wels
 Ответник: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Salzburg
 Друга страна в производството: LAKI D.O.O.E.L.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли член 558, параграф 1, във връзка член 555, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година (наричан по-нататък ZK-DVO) (1), изменен с Регламент (ЕО) No 993/2001 на Комисията от 4 май 2001 година да се тълкува в смисъл, че при натоварването и началото на превоз е налице недопустимо използване на превозно средство във вътрешния транспорт, когато за използвано за промишлени цели превозно средство е издадено разрешение за вътрешен превоз между две държави членки, натоварването се е състояло в едната от двете държави, но местоназначението (планираното място на разтоварване) е в трета държава членка, в която няма издадено разрешение?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, може ли член 204, параграф 1, буква а), във връзка с член 215 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година (Митнически кодекс) (2) да се тълкува в смисъл, че митническото задължение е възникнало в държавата членка на натоварването и тази държава членка е компетентна да събере вносните мита, макар едва при разтоварването да се установява, че превозът е предназначен за държава членка, в която не е издадено разрешение за вътрешен превоз?
 3)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли член 61 от Директива 2006/112/ЕИО на Съвета от 28 ноември 2006 година (3) относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че при това положение вносът е извършен в държавата членка на натоварването и тази държава членка е компетентна да събере данъка върху добавената стойност за вноса, макар едва при разтоварването да се установява, че превозът е предназначен за държава членка, в която не е издадено разрешение за вътрешен превоз?
 (1) ОВ L 253, 1993 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3.
 (2) ОВ L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.
 (3) ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/3
 Решение на Съда (втори състав) от 29 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Baris Unal/Staatssecretaris van Justitie
 (Дело C-187/10) (1)
 (Споразумение за асоцииране ЕИО-Турция - Решение No 1/80 на Съвета за асоцииране - Член 6, параграф 1, първо тире - Турски гражданин - Разрешение за пребиваване - Събиране на семейството - Раздяла на партньорите - Отнемане на разрешението за пребиваване - Обратно действие)
 2011/C 340/05
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Baris Unal
 Ответник: Staatssecretaris van Justitie
 Предмет
 Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на член 6, параграф 1, първо тире от Решение No 1/80 от 19 септември 1980 година относно развиване на асоциирането, прието от Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция — Право на пребиваване на турските граждани — Разрешение за пребиваване, издадено на турски гражданин, за да му се позволи да живее с партньорката си — Раздяла на партньорите, за която не са уведомени компетентните органи — Отнемане на разрешението за пребиваване
 Диспозитив
 Член 6, параграф 1, първо тире от Решение No 1/80 от 19 септември 1980 година относно развиване на асоциирането, прието от Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска компетентните национални органи да отнемат разрешението за пребиваване на турски работник с обратно действие от датата, от която е отпаднало основанието, на което то му е издадено съгласно националното право, след като не е налице каквото и да било виновно поведение с цел измама от страна на този работник и към момента на отнемането периодът от една година легална заетост, предвиден в посочения член 6, параграф 1, първо тире, е изтекъл.
 (1) ОВ C 195, 17.7.2010 г.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/5
 Решение на Съда (втори състав) от 29 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Freistaat Bayern/Verlag Esterbauer GmbH
 (Дело C-490/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Правна закрила на базите данни - Директива 96/9/ЕО - Член 1, параграф 2 - Обхват - Бази данни - Топографски карти - Самостоятелност на материалите, от които е съставена базата данни - Възможност за отделяне на тези материали, без да се засегне стойността на тяхното информационно съдържание - Вземане предвид на предназначението на топографската карта за потребителя))
 (2015/C 429/06)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Freistaat Bayern
 Ответник: Verlag Esterbauer GmbH
 Диспозитив
 Член 1, параграф 2 от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни, трябва да се тълкува в смисъл, че географските данни, които трето лице извлича от топографска карта, за да изработи и пусне на пазара друга карта, след извличането им запазват достатъчна информационна стойност, за да могат да се квалифицират като „самостоятелни материали“ от „база данни“ по смисъла на посочената разпоредба.
 (1) ОВ C 34, 2.2.2015 г.


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/36
 Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — Капелла/СХВП — Oribay Mirror Buttons (ORIBAY)
 (Дело T-307/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Общността „ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Yndustry“ - Допустимост на искането за отмяна))
 (2015/C 034/42)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Капелла ЕООД (София, България) (представители: първоначално M. Holtorf, впоследствие A. Theis и накрая F. Henkel, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: първоначално G. Schneider, впоследствие J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Oribay Mirror Buttons, SL (Сан Себастиан, Испания) (представител: A. Velázquez Ibáñez, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 22 март 2013 г. (преписка R 164/2012-4), постановено в производство по отмяна със страни Капелла ЕООД и Oribay Mirror Buttons, SL.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 22 март 2013 г. (преписка R 164/2012-4).
 2)
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Капелла ЕООД.
 3)
 Oribay Mirror Buttons, SL понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/14
 Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 20 октомври 2014 г. — Dimos Kropias Attikis/Министерство на околната среда, енергетиката и климатичните промени
 (Дело C-473/14)
 (2015/C 007/19)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Dimos Kropias Attikis
 Ответник: Министерство на околната среда, енергетиката и климатичните промени
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли да се приеме, че устройствен план на градска агломерация, който предвижда основно общи цели, ръководни насоки и програми за териториалното и градоустройствено планиране на територия, по-обширна от агломерацията, и който включва сред конкретните си цели опазването на намиращите се около този район планински масиви, както и ограничаването на безконтролното застрояване, е план, който разрешава на компетентния административен орган да не приложи процедурата на стратегическа екологична оценка, предвидена в член 3 от Директива 2001/42/ЕО (1) (ОВ L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135) в тълкуването, дадено на тази разпоредба с Решение на Съда на Европейския съюз C 567/10 от 22 март 2012 г., Inter Environnement Bruxelles и др., по отношение на план, приет впоследствие въз основа на законоустановено разрешение с декрет, който допълва посочения общ устройствен план и с който се определят защитени зони по отношение на един от посочените по-горе планински масиви, както и разрешените видове ползване и дейности на неговата територия с цел конкретизиране и привеждане в изпълнение на задачите за опазване на планинските масиви и за възпрепятстване на разрастването на градовете.
 2)
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос запитващата юрисдикция иска да установи дали в случай, че към момента на приемането на уточняващия план в рамките на йерархия от градоустройствени актове предвидената в Директива 2001/42/ЕО, посочена в първия въпрос, стратегическа екологична оценка, не е извършена, е необходимо или не тази оценка да бъде извършена при приемането, което попада в приложното поле във времето на директивата, на уточняващ акт на посочения план.
 3)
 При отрицателен отговор на втория въпрос се иска да се установи дали декрет — който съдържа разпоредби, отнасящи се до мерки за опазване, разрешени дейности и начини на ползване на територия, включена в националния компонент на мрежата НАТУРА като ЗЗО (зона от значение за Общността), СЗЗ (специална защитена зона) и СКЗ (специална консервационна зона), и макар и с такива разпоредби да се въвежда режим на абсолютна защита на природата, който допуска само изграждане на противопожарни съоръжения, управление на горите и екскурзионни пътеки, от подготвителните актове на подобни разпоредби не произтича обаче, че са взети под внимание целите за опазване на съответните зони, и по-конкретно специфичните екологични характеристики, въз основа на които те са избрани да бъдат част от мрежата НАТУРА; в случай, че въз основа на едни и същи разпоредби в разглежданата зона продължават да съществуват дейности, които вече не позволени единствено поради обстоятелството, че са били съвместими с предходния режим на опазване на околната среда — може ли или не може да бъде разглеждан като план за управление по смисъла на член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО (2) (ОВ L 206), преди приемането на който не е съществувало задължение за извършване на стратегическа екологична оценка съгласно разпоредбата на посочения член във връзка с член 3, параграф 2, буква б) от посочената по-горе Директива 2001/42/ЕО?
 4)
 При утвърдителен отговор на третия въпрос запитващата юрисдикция иска накрая да се установи дали ако бъде приет териториално-устройствен план за по-обширен единен географски район, който по принцип, съгласно член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42/ЕО във връзка с разпоредбата на член 6, параграф 3 от Директива (92/43/ЕИО), изисква извършването на стратегическа екологична оценка на околната среда, каквато не е била направена, и се установи, освен че предварителна екологична оценка се изисква единствено за някои зони от тази територия — поради новоприети норми относно разрешените видове ползване и дейности, които са не само планове за управление — но не и за голямата част от тях, тъй като приетият акт в частта си относно тези последни райони съставлява план за управление, за който, в съответствие с член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42/ЕО във връзка с член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО не се налага извършването на такава оценка, възможно ли е или не по смисъла на Директива 2001/42/ЕО обявяването на частична невалидност на всички разглеждани разпоредби и последващата отмяна на акта само в частта му относно зоните, за които се налага извършването на предварителна екологична оценка — в съответствие с новоприетите норми в тази област — с произтичащата от частичната им отмяна последица, че стратегическата екологична оценка трябва да се прилага единствено по отношение на съответните зони, а не на цялата територия.
 (1) Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).
 (2) Директива 92/43/ЕИО от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


text:
 8.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/20
 Решение на Общия съд от 28 юни 2016 г. — Peri/EUIPO (Форма на блокиращ елемент за кофражи)
 (Дело T-656/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за триизмерна марка на Европейския съюз - Форма на блокиращ елемент за кофражи - Абсолютно основание за отказ - Знак, състоящ се изключително от формата на стоката, необходима за получаването на технически резултат - Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 287/24)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peri GmbH (Вайсенхорн, Германия) (представители: A. Bognár и M. Eck, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 26 юни 2014 г. (преписка R 1178/2013-1) относно заявка за регистрация на триизмерен знак, състоящ се от формата на блокиращ елемент за кофражи, като марка на Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Peri GmbH да понесе съдебните разноски.
 (1) ОВ C 388, 3.11.2014 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/39
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 7 юни 2011 г. — Larue и Seigneur/ЕЦБ
 (Дело F-84/09) (1)
 (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Възнаграждение - Обща корекция на заплатите - Неспазване на метода за изчисление)
 2011/C 232/67
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Emmanuel Larue и Olivier Seigne (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: L. Levi, avocat)
 Ответник: Европейска централна банка (представители: G. Nuvoli и N. Urban, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на фишовете за заплата за месец януари 2009 г.
 Диспозитив
 1.
 Отменя фишовете за заплата на г-н Larue и г-н Seigneur за месец януари 2009 г.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Осъжда Европейската централна банка да понесе всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 312, 19.12.2009 г., стр. 44.


text:
 27.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 291/15
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 14 декември 2011 година
 по дело E-3/11
 Pálmi Sigmarsson/Централна банка на Исландия
 (Свободно движение на капитали — Член 43 от Споразумението за ЕИП — Национални ограничения на движението на капитали — Компетентност — Пропорционалност — Правна сигурност)
 2012/C 291/06
 По дело E-3/11 Pálmi Sigmarsson/Централна банка на Исландия — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Рейкявик), относно тълкуването на член 43 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Benedikt Bogason (ad hoc), съдии, постанови решение на 14 декември 2011 г., чийто диспозитив гласи:
 Национална мярка, която препятства входящ банков превод в Исландия на исландски крони, закупени на офшорния пазар, е съвместима с член 43, параграфи 2 и 4 от Споразумението за ЕИП при фактически обстоятелства, като тези по делото пред препращащия съд.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/34
 Преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen (Швеция) на 19 юни 2008 г. — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/Stockholms kommun genom dess marknämnd
 (Дело C-263/08)
 (2008/C 209/51)
 Език на производството: шведски
 Препращаща юрисдикция
 Högsta domstolen.
 Страни в главното производство
 Ищец: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening
 Ответник: Stockholms kommun genom dess marknämnd
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли точка 10 от приложение II към Директива 85/337/ЕИО на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че тази точка се отнася до проект за отвеждане на просмукващи се подпочвени води в тунел, в който са прекарани електрически кабели, и за вливане на вода в почвата или в скалите (напояване), за да се компенсира евентуалното спадане на нивото на подпочвените води, както и за изграждане или поддръжка на съоръжения за отвеждане и за напояване?
 2)
 Ако първият въпрос изисква утвърдителен отговор: разпоредбата на член 10а от Директива 85/337 — според която при определени условия членовете на заинтересованата общественост трябва да имат достъп до процедура за преразглеждане пред съд или друг независим и безпристрастен орган, установен по закон, за да оспорват материалната или процесуалната законосъобразност на дадено решение — предполага ли също така правото на членовете на заинтересованата общественост да искат преразглеждане на решение, с което определен съд се е произнесъл по молба за издаване на разрешение, въпреки че са имали възможност да участват в разглеждането на молбата пред посочения съд и да изразят своето мнение?
 3)
 Ако първият и вторият въпрос изискват утвърдителен отговор: член 1, параграф 2, член 6, параграф 4 и член 10а от Директива 85/337 трябва ли да се тълкуват в смисъл, че държавите-членки могат да приемат разпоредби относно заинтересованата общественост съгласно член 6, параграф 4, от една страна, и съгласно член 10а, от друга страна, по силата на които малките местни сдружения за защита на околната среда имат право да участват в процеса по вземане на решения съгласно член 6, параграф 4, що се отнася до проектите, които могат да окажат значително въздействие върху околната среда в зоните, в които тези сдружения осъществяват дейността си, но не разполагат с правото да искат преразглеждане на основание член 10а?
 (1) Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/16
 Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Krzysztof Marek Poltorak
 (Дело C-452/16 PPU) (1)
 ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 1, параграф 1 - Понятие „съдебно решение“ - Член 6, параграф 1 - Понятие „издаващ съдебен орган“ - Европейска заповед за арест, издадена от Rikspolisstyrelsen (Главна дирекция на националната полиция, Швеция) за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода))
 (2017/C 014/20)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Krzysztof Marek Poltorak
 Диспозитив
 Понятието „съдебен орган“ по член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., е самостоятелно понятие на правото на Съюза и член 6, параграф 1 трябва да се тълкува в смисъл, че полицейска служба като Rikspolisstyrelsen (Главна дирекция на националната полиция, Швеция) не попада в обхвата на понятието „издаващ съдебен орган“ по смисъла на тази разпоредба, така че издадената от нея европейска заповед за арест за целите на изпълнението на присъда, с която се определя наказание лишаване от свобода, не може да се смята за „съдебно решение“ по смисъла на член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299.
 (1) ОВ C 383, 17.10.2016 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/12
 Определение на Съда (четвърти състав) от 11 март 2010 г. (преюдициално запитване от Högsta domstolen, Швеция) — Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening/AB Fortum Värme samägt med Stockholms stad
 (Дело C-24/09) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Директива 85/337/ЕО - Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Директива 96/61 - Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването - Участие на обществеността в процеса на вземане на решения в областта на околна среда - Право на обжалване на разрешенията за осъществяване на проекти, които могат да имат значително въздействие върху околната среда)
 2010/C 134/18
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Högsta domstolen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening
 Ответник: AB Fortum Värme samägt med Stockholms stad
 Предмет
 Преюдициално запитване — Högsta domstolen — Тълкуване на член 1, параграф 2, член 6, параграф 4 и на член 10а от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174), изменена с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета — Декларация на Комисията (ОВ L 156, стр. 17) — Тълкуване на член 2, точка 14 и на член 15а от Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 257, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 183), изменена с Директива 2003/35 — Национално законодателство, което позволява на местни сдружения с нестопанска цел да участват в предварителната процедура за издаване на разрешение за опасни за околната среда дейности, но обвързва правото на такива сдружения да обжалват разрешенията с условията опазването на околната среда да е вписано като цел в устава им, да са упражнявали дейност най-малко в продължение на три години и да имат най-малко 2 000 члена
 Диспозитив
 1.
 Членовете на заинтересованата общественост по смисъла на член 1, параграф 2 и на член 10а от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година, както и по смисъла на член 2, точка 14 и на член 15а от Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, изменена с Директива 2003/35, като последните разпоредби са възпроизведени в член 2, точка 15 и член 16 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, трябва да имат възможност да обжалват решението, с което инстанция, принадлежаща към съдебната система на дадена държава членка, се е произнесла по молба за разрешение за осъществяване на проект, независимо от ролята, която същите са могли да играят при разглеждането на споменатата молба, участвайки в производството пред споменатата инстанция и излагайки по този повод позицията си.
 2.
 Член 10а от Директива 85/337, изменена с Директива 2003/35, и член 15а от Директива 96/61, изменена с Директива 2003/35, като последната разпоредба е възпроизведена в член 16 от Директива 2008/1, не допускат разпоредба от национално законодателство, която предоставя правото на обжалване на решение, свързано с дейност, попадаща в приложното поле съответно на Директива 85/337, изменена с Директива 2003/35, и на Директива 96/61, изменена с Директива 2003/35, само на сдруженията за опазване на околната среда, които наброяват най-малко 2 000 членове.
 (1) ОВ C 69, 21.3.2009 г.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/36
 Иск, предявен на 25 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург
 (Дело C-273/08)
 (2008/C 209/55)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Rozet и A. Alcover San Pedro)
 Ответник: Велико херцогство Люксембург
 Искания на ищеца
 —
 да се приеме за установено, че като не е съобщило на Комисията на Европейските общности нито програмите си за намаляванe на националните емисии на серен двуоксид (SO2), на азотни окиси (NOx), на летливи органични съединения (ЛОС) и на амоняк (NH3), нито инвентаризациитe на националните си емисии на SO2, на NOx, на ЛОС и на NH3, нито годишните си предвиждания за SO2, за NOx, за ЛОС и за NH3 за 2010 година, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията, които има по силата на член 6, параграфи 1, 2 и 3, член 7, параграфи 1 и 2 и член 8, параграфи 1 и 2 от Директива 2001/81/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители (1);
 —
 да бъде осъдено Великото Херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията изтъква, че Великото херцогство Люксембург не е предало, в определените в Директива 2001/81/EО срокове, три вида документи относно установяването на национални тавани за емисии на серен двуоксид (SO2), на азотен окис (NOx), на летливи органични съединения (ЛОС) и на амоняк (NH3).
 На първо място, ответната страна не била изпълнила задължението, предвидено в член 6, параграфи 1, 2 и 3 от директивата, да изработи програми за постепенно намаляване на националните емисии на посочените по-горе замърсители.
 На второ и трето място, тя не била спазила, по отношение на същите замърсители, разпоредбите на член 7, параграфи 1 и 2, във връзка с изготвянето и ежегодното актуализиране на инвентаризациите на националните емисии и на предвижданията за националните емисии за 2010 година.
 И на последно място, тя не била изпълнила задължението си да предаде тези три вида документи на Комисията, в предвидени в член 8, параграфи 1 и 2 от директивата срокове.
 (1) OВ L 309, стp. 22, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 231.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 8 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Белгия) — Q-Beef NV (C-89/10), Frans Bosschaert (C-96/10)/Belgische Staat (C-89/10), Belgische Staat, Vleesgroothandel Georges Goossens en Zonen NV, Slachthuizen Goossens NV (C-96/10)
 (Съединени дела C-89/10 и C-96/10) (1)
 (Национални такси, несъвместими с правото на Съюза - Такси, платени съгласно система на финансови помощи и удръжки, която е обявена за противоречаща на правото на Съюза - Система, заменена с нова система, която е приета за съвместима - Възстановяване на недължимо събрани такси - Принципи на равностойност и ефективност - Продължителност на давностния срок - Dies a quo - Подлежащи на събиране вземания към държавата и към частни лица - Различни срокове)
 2011/C 311/11
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Страни в главното производство
 Ищци: Q-Beef NV (C-89/10), Frans Bosschaert (C-96/10)
 Ответници: Belgische Staat (C-89/10), Belgische Staat, Vleesgroothandel Georges Goossens en Zonen NV, Slachthuizen Goossens NV (C-96/10)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Тълкувано на общностното право относно принципите на равностойност и ефективност — Национални такси, несъвместими с общностното право — Такси, платени съгласно система на финансови помощи и удръжки, която е обявена за противоречаща на общностното право — Система, заменена с нова система, която е приета за съвместима — Възстановяване на недължимо събрани такси — Давностен срок.
 Диспозитив
 1.
 При обстоятелства като тези в главното производство правото на Съюза допуска прилагането на петгодишния давностен срок, предвиден във вътрешния правен ред за вземанията към държавата по искове за връщане на такси, внесени без основание, в нарушение на посоченото право, въз основа на „смесена система на помощи и такси“.
 2.
 При обстоятелства като тези в главното производство правото на Съюза допуска национална правна уредба, която предоставя на частноправния субект по-дълъг срок, за да получи възстановяване на такси от друг частноправен субект, действал в качеството си на посредник, на когото той ги е внесъл недължимо и който ги е платил на държавата за сметка на първия, докато, ако беше внесъл тези такси пряко на държавата, искът за възстановяване на сумата на този частноправен субект би бил погасен в по-кратък срок, който отменя общия режим за възстановяване на платено без основание, щом като частноправните субекти, които са действали като посредници, могат ефективно да поискат от държавата така възстановените на други частноправни субекти суми.
 3.
 При обстоятелства като тези в главното производство установяването от Съда на несъвместимост на обратното действие на разглежданата национална правна уредба с правото на Съюза в решение, постановено в отговор на преюдициално запитване, не оказва влияние върху началния момент на давностния срок, предвиден във вътрешния правен ред по отношение на исковете за вземания срещу държавата.
 (1) ОВ C 113, от 1.5.2010 г.


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/16
 Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 30 май 2014 г. — Județul Bacău/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
 (Дело C-261/14)
 2014/C 292/20
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Bacău
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Județul Bacău
 Ответник: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 98, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО) No 1083/2006 (1) да бъде тълкуван в смисъл, че финансовите корекции от страна на държавите членки, в случая, в който те се прилагат във връзка с разходите, съфинансирани от структурните фондове при неспазване на нормите в областта на обществените поръчки, съставляват административни мерки по смисъла на член 4 от Регламент (ЕО) No 2988/1995 (2), или те са административни санкции по смисъла на член 5, буква в) от същия регламент;
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е в смисъл, че финансовите корекции на държавите членки съставляват административни санкции, относим ли е принципът за прилагането с обратно действие на по-благоприятната разпоредба, предвиден в член 2, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО) No 2988/1995;
 3)
 При положение, при което финансовите корекции са приложени по отношение на разходи, съфинансирани от структурните фондове, поради неспазване на нормите в областта на обществените поръчки, допуска ли член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2988/1995 във връзка с член 98, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕО) No 1083/2006 с оглед и на принципите на правната сигурност и на оправданите правни очаквания държава членка да прилага финансови корекции, уредени с вътрешен нормативен акт, влязъл в сила след твърдения момент на извършване на нарушението на нормите в областта на обществените поръчки?
 (1) Регламент (EO) No 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) No 1260/1999 (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


text:
 23.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/18
 Решение на Общия съд от 10 февруари 2015 г. — IOIP Holdings/СХВП (GLISTEN)
 (Дело T-648/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „GLISTEN“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 096/22)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: IOIP Holdings LLC (Форт Уейн, Съединени американски щати) (представители: H. Dhondt и S. Kinart, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 11 септември 2013 г. (преписка R 1028/2013-2) относно заявка за регистрация на словния знак „GLISTEN“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда IOIP Holdings LLC да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 61, 1.3.2014 г.


text:
 25.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/5
 Решение на Съда (първи състав) от 18 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Cartagena — Испания) — Finanmadrid EFC SA/Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino
 (Дело C-49/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи - Заповедно производство - Производство по принудително изпълнение - Компетентност на националния съд по изпълнението да разгледа служебно нищожността на неравноправна клауза - Принцип на сила на пресъдено нещо - Принцип на ефективност - Харта на основните права на Европейския съюз - Съдебна защита))
 (2016/C 145/04)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia de Cartagena
 Страни в главното производство
 Взискател: Finanmadrid EFC SA
 Ответници: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino
 Диспозитив
 Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която не позволява на сезирания съд да провери служебно в производството по изпълнение на заповед за плащане неравноправния характер на клауза, съдържаща се в договор, сключен между търговец или доставчик и потребител, когато сезираният със заявлението за издаване на заповед за плащане орган не е компетентен да извърши такава преценка.
 (1) ОВ C 135, 5.5.2014 г.


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/23
 Жалба, подадена на 3 декември 2012 г. — Recaro/СХВП — Certino Mode (RECARO)
 (Дело T-524/12)
 2013/C 32/37
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Recaro Beteiligungs-GmbH (Кайзерслаутерн, Германия) (представител: J. Weiser, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Certino Mode, SL (Elche, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да измени оспорваното решение, така че да отхвърли жалбата, подадена от встъпилата страна, и да отмени в нейната цялост марка на Общността No 734343 „RECARO“,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, модели и дизайни) от 6 септември 2012 г. по преписка R 1761/2011-1 и
 —
 да осъди СХВП и, евентуално, встъпилата страна, да заплатят разноските по настоящото производство, както и тези, свързани с производството по обжалване пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: Словна марка „RECARO“ за стоки от класове 10 и 25 — Марка на Общността, регистрирана под No 734343
 Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска отмяна на марката на Общността: Жалбоподателят
 Решение на отдела по отмяна: Отменя марката на Общността
 Решение на апелативния състав: Отменя отчасти оспорваното решение
 Изложени правни основания:
 —
 Нарушение на член 51, параграф 1, буква а) във връзка с член 15 от Регламент No 207/2009 на Съвета,
 —
 Нарушение на член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009 на Съвета във връзка с правило 50, параграф 1 от Регламент No 2868/95 на Комисията и
 —
 Нарушение на член 75, параграф 1 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/12
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Белгия) на 22 декември 2010 г. — Rémi Paquot/État belge — SPF Finances
 (Дело C-622/10)
 2011/C 80/24
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Namur
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Rémi Paquot
 Ответник: État belge — SPF Finances
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допускат ли член 6 от дял първи „Общи разпоредби“ от Договора от Лисабон от 13 декември 2007 г. за изменение на Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., в сила от 1 декември 2009 г. (който до голяма степен възпроизвежда разпоредбите, съдържащи се в член 6 от дял първи на Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., влязъл в сила на 1 ноември 1993 г.), както и член 234 (предишен член 177) от Договора за създаване на Европейската общност (Договора за ЕО) от 25 март 1957 г., от една страна, и/или член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г., от друга страна, възможността национални законови разпоредби, в случая разпоредбите на член 9, параграф 2 от белгийския Закон от 6 януари 1989 г. за Арбитражния съд (понастоящем наречен Конституционен съд), да изискват от националните съдилища да прилагат съдебната практика, произтичаща от решенията, постановени от висшестояща национална юрисдикция (в случая горепосочения Конституционен съд) по исканията за отмяна на разпоредби на вътрешното право, с които е сезирана, когато тези искания се основават на нарушение на разпоредби на правото на Европейския съюз, които се прилагат пряко и с предимство във вътрешния правов ред?
 2.
 Допускат ли член 6 от дял първи „Общи разпоредби“ от Договора от Лисабон от 13 декември 2007 г. за изменение на Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., в сила от 1 декември 2009 г. (който до голяма степен възпроизвежда разпоредбите, съдържащи се в член 6 от дял първи на Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 г., влязъл в сила на 1 ноември 1993 г.), както и член 234 (предишен член 177) от Договора за създаване на Европейската общност (Договора за ЕО) от 25 март 1957 г., от една страна, и/или член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г., от друга страна, възможността национални законови разпоредби, в случая разпоредбите на член 26, параграф 4 от белгийския Закон от 6 януари 1989 г. за Арбитражния съд (понастоящем наречен Конституционен съд), изменен със Закона от 12 юли 2009 г., разглеждани поотделно или във връзка с разпоредбите на член 9, параграф 2 от посочения Специален закон от 6 януари 1989 г., да изискват от националните съдилища да поставят на висшестояща национална юрисдикция (в случая горепосочения Конституционен съд) всеки преюдициален въпрос, свързан с тълкуването на разпоредби на правото на Европейския съюз, които се прилагат пряко и с предимство във вътрешния правов ред, когато тези разпоредби са възпроизведени и в националната Конституция и посочените съдилища предполагат, че в рамките на споровете, с които са сезирани, тези разпоредби са нарушени, като в резултат от всичко това посочените съдилища се оказват лишени от възможността да прилагат непосредствено правото на Европейския съюз, най-малкото в хипотезата, при която горепосочената висшестояща юрисдикция вече се е произнесла по идентичен въпрос?


text:
 10.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/25
 Определение на председателя на Съда от 11 януари 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd/Euroview Sport Ltd
 (Дело C-228/10) (1)
 2012/C 73/43
 Език на производството: английски
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 209, 31.7.2010 г.


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/18
 Решение на Общия съд от 25 април 2012 г. — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Съвет
 (Дело T-509/10) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран за предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Допустимост - Компетентност на Съвета - Злоупотреба с власт - Влизане в сила - Забрана за прилагане с обратна сила - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Грешка при прилагане на правото - Понятие за подкрепа при разпространението на ядрено оръжие - Грешка в преценката)
 2012/C 165/31
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбодател: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Техеран, Иран) (представители: F. Esclatine и S. Perrotet, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis и É. Cujo)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стp. 39), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, стp. 25), както и на Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, стp. 81) и на Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, стp. 1) в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Общият съд не разполага с компетентност да се произнесе по втората част на първото правно основание.
 2.
 Отменя следните актове в частите, в които се отнасят до Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran:
 —
 Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС,
 —
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран,
 —
 Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413,
 —
 Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент No 423/2007.
 3.
 Запазва действието на Решение 2010/413, изменено с Решение 2010/644 по отношение на Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, от влизането му в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз до момента, в който отмяната на Регламент No 961/2010 породи действие.
 4.
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran.
 5.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 346, 18.12.2010 г.


text:
 1.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 31/4
 Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander (Испания) на 25 ноември 2013 г. — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A./Fernando Quintano Ujeta y María Isabel Sánchez García
 (Дело C-602/13)
 2014/C 31/06
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander
 Страни в главното производство
 Молител: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
 Ответници: Fernando Quintano Ujeta и María Isabel Sánchez García
 Преюдициални въпроси
 1.
 При установяване на неравноправност на клауза за мораторна лихва в съответствие с Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета относно неравноправните клаузи в потребителските договори и по-специално — с член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от нея, трябва ли националният съд, за да гарантира защитата на потребителите и ползвателите при спазване на принципите на еквивалентност и ефективност, да приеме за нищожна всяка мораторна лихва, включително определената при субсидиарно прилагане на национална разпоредба като член 1108 от Гражданския кодекс, преходна разпоредба 2 от Закон 1/2013 във връзка с член 114 от Закона за ипотеките или член 4 от Кралски декрет-закон 6/2012, и да не се счита обвързан от преизчисляването, евентуално извършено от търговеца или доставчика на основание преходна разпоредба 2 от Закон 1/2013?
 2.
 Трябва ли преходна разпоредба 2 от Закон 1/2013 да се тълкува в смисъл, че не препятства защитата на потребителя?
 3.
 При установяване на неравноправност на клауза за предсрочна изискуемост в съответствие с Директива 93/13/ЕИО на Съвета относно неравноправните клаузи в потребителските договори и по-специално — с член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от нея, трябва ли националният съд, за да гарантира защитата на потребителите при спазване на принципите на еквивалентност и ефективност, да приеме тази клауза за несъществуваща с произтичащите от това последици, дори когато продавачът или доставчикът е изчакал да изтече минималният срок, предвиден от националната правна уредба?
 (1) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/9
 Решение на Съда (голям състав) от 6 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV
 (Дело C-133/08) (1)
 (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения - Приложимо право при липса на избор - Договор за чартиране - Критерии за привързване - Обособяване)
 2009/C 282/15
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Intercontainer Interfrigo SC (ICF)
 Ответник: Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на чл. 4 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година — Понятие за договор за превоз на стоки — Елементи — Чартиране при превоз — Приложимо право при липса на избор — Критерии за привързване
 Диспозитив
 1.
 Член 4, параграф 4, последно изречение от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденият в посочения член 4, параграф 4, второ изречение критерий за привързване се прилага към договор за чартиране, различен от договора за еднократен превоз, само когато основният предмет на договора не е просто предоставянето на разположение на превозно средство, а е самият превоз на товари.
 2.
 Член 4, параграф 1, второ изречение от Конвенцията трябва да се тълкува в смисъл, че част от договора може да се урежда от право, различно от прилаганото по отношение на останалата част от договора единствено когато нейният предмет се явява самостоятелен.
 Когато прилаганият към договор за чартиране критерий за привързване е предвиденият в член 4, параграф 4 от Конвенцията, този критерий трябва да се прилага към целия договор, освен ако частта от договора, свързана с превоза се явява самостоятелна спрямо останалата част от договора.
 3.
 Член 4, параграф 5 от същата конвенция трябва да се тълкува в смисъл, че когато от всички обстоятелства е видно ясно, че договорът е в по-тясна връзка с друга държава, различна от тази, която е определена въз основа на един от критериите, предвидени в посочения член 4, параграфи 2—4, съдът следва да не взема предвид тези критерии, а да приложи правото на държавата, с която посоченият договор е в най-тясна връзка.
 (1) ОВ C 158, 21.06.2008 г.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/1
 (2008/C 79/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 64, 8.3.2008 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 51, 23.2.2008 г.
 ОВ C 37, 9.2.2008 г.
 ОВ C 22, 26.1.2008 г.
 ОВ C 8, 12.1.2008 г.
 ОВ C 315, 22.12.2007 г.
 ОВ C 297, 8.12.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/58
 Иск, предявен на 5 март 2007 г. — Kerelov/Комисия
 (Дело F-19/07)
 (2007/C 95/117)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Georgi Kerelov (Пазарджик, България) [представител: Angel Kerelov, адвокат]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението от 6 декември 2006 г., с което комисията по конкурс EPSO/AD/43/06-CJ отказва да впише ищеца в списъка с резерви от този конкурс;
 —
 да се обяви за недействително, евентуално да се отмени като незаконосъобразно решението от 2 февруари 2007 г., с което комисията по конкурс EPSO/AD/43/06-CJ изключва ищеца от посочения конкурс;
 —
 да се осъди ответникът да заплати на ищеца обезщетение, определено ex aequo et bono като обща сума в размер на 120 491,28 еуро (представляваща възнаграждение за период от 2 години) заедно със законната лихва, считано от предявяването на иска за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, претърпени от ищеца в резултат от незаконосъобразните решения на конкурсната комисия;
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 По отношение на първото от оспорваните решения, ищецът изтъква 10 основания:
 1)
 обикновените членове на конкурсната комисия не могли свободно да оценят кандидатите, тъй като председателят и заместник-председателят били техни ръководители;
 2)
 членовете на конкурсната комисия не владеели основния език на конкурса (български), противно на изискванията, произтичащи от установената съдебна практика;
 3)
 кандидатите трябвало да преведат текстове, чиито обем и сложност не били съпоставими на избраните изходни езици;
 4)
 оценяването на писмения изпит било произволно, тъй като конкурсната комисия не владеела български език;
 5)
 продължителността на устния изпит се различавала съществено според кандидатите;
 6), 7) и 8)
 от една страна, критериите, използвани от конкурсната комисия за оценка на устния изпит не отговаряли на целите на този изпит, и от друга, поставените оценки на редица кандидати били произволни;
 9)
 кандидатите били лишени от правото им на преразглеждане по същество на положените от тях изпити, тъй като списъкът с резервите бил окончателно изготвен и оповестен преди изтичането на предвидения в обявлението за конкурса срок от 20 дни за упражняване на това право;
 10)
 конкурсната комисия оценила неправилно положените от ищеца изпити и по-специално устния, като обосновала оценките с непоследователни, несъстоятелни и неотносими мотиви.
 По отношение на второто оспорвано решение, ищецът изтъква 3 основания:
 1)
 оспорва съществуването на фактите, на които конкурсната комисия е основала това решение, а именно фактът, че направил опит да установи контакт с членовете на конкурсната комисия;
 2)
 оспорва правото на конкурсната комисия да изключи кандидат от конкурса въз основа на подобни съображения, доколкото, според него, такова правомощие притежава единствено EPSO;
 3)
 поддържа, че дори да се допусне, че конкурсната комисия разполага с такова право, тя не би могла да го упражни след изготвянето на списъка с резерви.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/25
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Brussel (Белгия) на 24 септември 2007 г. — Belgische Staat/KBC-bank NV
 (Дело C-439/07)
 (2007/C 315/44)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hof van beroep te Brussel
 Страни в главното производство
 Ищец: Belgische Staat
 Ответник: KBC-bank NV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Директива 90/435/ЕИО (1) на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки, и по-специално член 4, параграф 1, първо тире от нея, да се тълкува като недопускаща положение, при което държава-членка прилага освобождаване, свързано с разпределени печалби, получавани от страна на дружество на тази държава от нейно дъщерно дружество в друга държава-членка, освен при ликвидация на дъщерното дружество, като първо включва в облагаемата основа изцяло разпределените печалби и после приспада от облагаемата основа 95 % от тези печалби, като обаче ограничава приспадането до размера на печалбите, реализирани през периода на облагане, през който се е състояло разпределението на печалбите (след приспадане на някои законово определени суми) (член 205, параграф 2 от WIB/92, във връзка с член 77 от KB/WIB.92), с оглед на факта, че такова ограничаване на приспадането на разпределени печалби има за последица това, че ако дружеството майка не е имало или е имало недостатъчно облагаеми печалби през периода на облагане, когато са били получавани разпределените печалби, през последващ период на облагане разпределените печалби, които то е получило биха били обложени с данък, или че поне загубите от този период на облагане биха били прихванати от разпределените печалби, 95 % от които трябва да останат необложени с данък съгласно член 4, параграф 1, първо тире, във връзка с член 4, параграф 2 от Директива 90/435 и че по-късно тези загуби, в размер на получените разпределени печалби, няма да могат да бъдат пренасяни повече в последващ период на облагане?
 2)
 Ако посочената по-горе Директива 90/435/EИО следва да се тълкува в смисъл, че белгийската разпоредба е в противоречие с член 4, параграф 1, първо тире от Директивата по отношение на разпределените печалби, получени от страна на белгийско дружество майка от дъщерно дружество, установено в ЕС, трябва ли тогава да се заключи, че тази разпоредба от директивата е също несъвместима с прилагането на белгийската разпоредба за разпределените печалби, получени от белгийско дружество майка от страна на белгийско дъщерно дружество, когато, както в настоящия случай, белгийският законодател, при транспониране на директивата в белгийското право, е избрал да приложи същото третиране за чисто вътрешни положения и за положенията, уредени от директивата и поради това е сближил белгийското законодателство с директивата също по отношение на чисто вътрешни положения?
 3)
 Ако Директива 90/435/EИО следва да се тълкува в смисъл, че белгийската разпоредба е в противоречие с член 4, параграф 1, първо тире от Директивата по отношение на разпределените печалби, получени от белгийско дружество майка от страна на дъщерно дружество, установено в ЕС и че Решението по дело Leur-Bloem на Съда на Европейските общности (дело C-281/95) се разпростира и за разпределените печалби, получени от дъщерно дружество, установено в Белгия, в противоречие ли е тогава с член 56, параграф 1 EО фактът, че Белгия продължава да прилага непроменена въпросната законова разпоредба за дивиденти, произхождащи от дъщерни дружества, установени в държави, които не са членки, на основание на това, че в този случай последните дивиденти се третират по-неблагоприятно от дивидентите с вътрешен произход или от дивидентите, произхождащи от ЕС?
 4)
 Изключва ли член 43 EО прилагането на законова разпоредба на държава-членка, според която, за целите на определянето на корпоративния данък, освобождаването на разпределените печалби, получени през определен период на облагане от дадено дружество от страна на негово дъщерно дружество, установено в друга държава-членка, е ограничено в първата държава-членка до размера на печалбата, реализирана през периода на облагане, през който са били разпределени печалбите (след приспадане на някои законово определени суми), в случай че би било възможно пълно освобождаване на разпределените печалби, ако това дружество е било създало постоянен обект в друга държава-членка?
 (1) ОВ L 225, стр. 6.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/44
 Решение на Общия съд от 11 декември 2012 г. — Fomanu/СХВП (Qualität hat Zukunft)
 (Дело T-22/12) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Qualität hat Zukunft“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 26/84
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Fomanu AG (Нойщат ан дер Валднаб, Германия) (представител: T. Raible, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: K. Klüpfel)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 27 октомври 2011 г. (по дело R 1518/2011-1) относно заявка за регистрацията на словния знак „Qualität hat Zukunft“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Fomanu AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 80, 17.3.2012 г.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/8
 Решение на Съда (четвърти състав) от 16 юли 2009 г. (преюдициално запитване, отправено от Tallinna Halduskohus — Република Естония) — Pärlitigu OÜ/Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
 (Affaire C-56/08) (1)
 (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - КН подпозиция 05119110 - КН подпозиция 03032200 - Замразени гръбначни кости на отглеждана в рибовъдни стопанства атлантическа сьомга - Регламент (ЕО) No 85/2006 - Антидъмпингови мита)
 2009/C 220/12
 Език на производството: естонски
 Запитваща юрисдикция
 Tallinna Halduskohus
 Страни в главното производство
 Ищец: Pärlitigu OÜ
 Ответник: Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tallinna Halduskohus — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), в редакцията, приложима към обстоятелствата по спора в главното производство — Валидност на член 1, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 85/2006 на Съвета от 17 януари 2006 година за налагане на окончателни антидъмпингови мита и окончателното събиране на временни мита, наложени върху вноса на отгледана в рибовъдни стопанства сьомга с произход от Норвегия (ОВ L 15, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 99) — Класиране в позиция 0303220015 (замразена сьомга, отглеждана в рибовъдни стопанства, други) или 0511911000 (отпадъци от риба), с цел събиране на антидъмпингови мита — Замразени гръбначни кости на отглеждана в рибовъдни стопанства атлантическа сьомга, получени след обезкостяване на рибата
 Диспозитив
 Комбинираната номенклатура, представляваща приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменена с Регламент (ЕО) No 1719/2005 на Комисията от 27 октомври 2005 година, трябва да се тълкува в смисъл, че замразените гръбначни кости на отглеждана в рибовъдни стопанства атлантическа сьомга (Salmo salar), получени след обезкостяване на рибата, трябва да бъдат класирани в код 0303 22 00 от КН, при условие че към момента на митническото оформяне стоката е годна за консумация от човека, което националната юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 92 от 12.04.2008 г.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/7
 Решение на Съда (първи състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Michal Zeman/Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline
 (Дело C-543/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 91/477/ЕИО - Издаване на европейски паспорт за огнестрелно оръжие - Национална правна уредба, която предвижда такъв паспорт единствено за притежателите на огнестрелни оръжия, предназначени за лов или спортна стрелба))
 (2014/C 395/08)
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Michal Zeman
 Ответник: Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline
 Диспозитив
 Директива 91/477/ЕИО на Съвета от 18 юни 1991 година относно контрола на придобиването и притежаването на оръжие, изменена с Директива 2008/51/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която разрешава издаването на европейски паспорт за огнестрелно оръжие само на притежаващите оръжие, предназначено за лов или спортна стрелба.
 (1) ОВ C 63, 2.3.2013 г.


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/30
 Жалба, подадена на 22 юли 2011 г. — ZZ/Съд на Европейския съюз
 (Дело F-71/11)
 2011/C 355/52
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: J.-M. Bauler, avocat)
 Ответник: Съд на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Отмяна на атестационния доклад на жалбоподателя за периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2007 г. и осъждане на ответника да заплати обезщетение за неимуществени вреди
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени атестационният доклад за периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2007 г., а при условията на евентуалност да се отмени оценката от 9 септември 2009 г., определена след отмяната на предишния доклад за същия период,
 —
 да се отмени решението от 14 април 2011 г. за отхвърляне на подадената по административен ред жалба,
 —
 да се осъди ответникът да заплати обезщетение за неимуществени вреди в размер на 50 000 EUR,
 —
 да се осъди Съдът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/22
 Жалба, подадена на 2 декември 2015 г. от Toni Klement срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 24 септември 2015 г. по дело T-211/14, Toni Klement/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-642/15 P)
 (2016/C 068/30)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Toni Klement (представител: J. Weiser, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени обжалваното решение на Общия съд от 24 септември 2015 г. по дело T-211/14,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква три основания:
 1.
 Несъмнено спорната марка се използвала изключително с допълнителния словен елемент „Bullerjan“. Жалбоподателят се позовава на изопачаване на доказателствата при преценката на описателния характер на допълнителния словен елемент „Bullerjan“. Общият съд квалифицирал отличителния характер на добавения словен елемент (единствено) като нормален. Приемането (само) на нормален отличителен характер не се подкрепяло от представените доказателства, тъй като те не съдържали данни за обхвата, продължителността и интензитета на вписания като марка словен елемент „Bullerjan“.
 2.
 Като второ основание жалбоподателят посочва противоречивите мотиви на възприетия от Общия съд силен отличителен характер на спорната марка. В мотивите си Общият съд изхождал, от една страна, от това че спорната марка имала „необичайна форма“, но от друга страна потвърждавал, че други производители разпространяват фурни, които имат много подобна форма. Друго противоречие се състояло в това, че Общият съд приел, от една страна, че силният отличителен характер на спорната марка зависел от евентуалната ѝ функционалност, а от друга страна, че този силен отличителен характер не се поставял под въпрос от много подобната форма на други фурни, тъй като това можело да се дължи на старанието да се постигне определен технически резултат. По този начин мотивите на Общия съд били двойно противоречиви, а следователно и опорочени от грешка при прилагане на правото.
 3.
 Като трето основание жалбоподателят изтъква многократно допуснати грешки при прилагане на правото във връзка с тълкуването и прилагането на член 15, параграф 1, буква а) от Регламента относно марката на Общността (1). Всъщност при необходимата преценка на отличителния характер на спорната марка съгласно член 15, параграф 1, буква a) от Регламента относно марката на Общността Общият съд не спазил практиката на Съда във връзка с преценката на отличителния характер на триизмерните марки. Противно на практиката на Съда, Общият съд не направил необходимото сравнение между спорната марка и обичайните за бранша форми на фурна. Освен това Общият съд приел, че евентуалната функционалност на формата на спорната марка не била съществена за преценката на отличителния ѝ характер. По този начин Общият съд нарушил установения принцип за съобразяване на всички релевантни обстоятелства във всеки конкретния случай при преценката на отличителния характер. Накрая Общият съд не спазил практиката на Съда във връзка с правомерното използване на регистрирана марка като част от комбинирана марка. В това отношение Общият съд приел за достатъчно, че марка, използвана като част от комплексна марка, се признава освен това за указание за произход. Така Общият съд не спазил задължението, произтичащо от еднозначния текст на член 15, параграф 1, буква a) от Регламента относно марката на Общността и от практиката на Съда, че винаги трябва да се проверява дали е засегнат описателния характер на вписаната марка. Тази проверка не била направена от Общия съд.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, 2009 г., стр. 1).


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/22
 Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 4 август 2015 г. — Child and Family Agency (CAFA)/J. D.
 (Дело C-428/15)
 (2015/C 320/30)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Child and Family Agency (CAFA)
 Ответник: J. D.
 Друга страна: R.P.D
 Преюдициални въпроси
 1)
 Приложим ли е член 15 от Регламент 2201/2003 (1) по отношение на исканията за поставяне под публична грижа, направени от местен орган в държава членка, в случаите, когато приемането на компетентността от съд на друга държава членка ще направи необходимо образуването на отделно производство от различен орган, в съответствие с различен правен ред и вероятно свързано с различна фактическа обстановка?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е положителен, в каква степен и изобщо трябва ли съдът да вземе предвид възможните последици от уважаването на искането по член 15 по отношение на правото на свободно движение на засегнатите лица?
 3)
 Ако понятието „най-добър интерес за детето“ по смисъла на член 15, параграф 1 от Регламент 2201/2003 се отнася само до избора на съд, какви други фактори съдът може да вземе предвид в това отношение, които не са били вече взети предвид при преценката дали друг съд е „по-подходящ“?
 4)
 Може ли за целите на член 15 от Регламент 2201/2003 съдът да вземе предвид материалното право, процесуалните разпоредби или съдебната практика на съответната държава членка?
 5)
 В каква степен при разглеждането на член 15 от Регламент 2201/2003 националният съд следва да вземе предвид конкретните обстоятелства по делото, включително желанието на майката да се премести извън обсега на действие на социалните служби в нейната държава по произход, след което да роди детето си под юрисдикцията на друга държава, чиято социална система тя счита за по-благоприятна?
 6)
 Кои въпроси по-специално трябва да разгледа националният съд, когато определя кой съд е най-подходящ да разгледа делото?
 (1) Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000 (OВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183).


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/4
 Решение на Съда (шести състав) от 12 ноември 2009 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny, Република Полша) — Elektrownia Pątnów II sp. z o.o/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
 (Дело C-441/08) (1)
 (Косвени данъци върху набирането на капитал - Заеми, взети от капиталово дружество преди присъединяването на държавата членка към Европейския съюз - Облагане с данък върху вноската по силата на националното законодателство - Преобразуване на заемите в дружествени дялове след присъединяването на държавата членка към Европейския съюз - Данък върху вноската, с който се облага транзакцията по увеличаването на дружествения капитал - Незабавно прилагане на новата правна уредба)
 2010/C 11/06
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Elektrownia Pątnów II sp. z o.o
 Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
 Предмет
 Преюдициално запитване — Naczelny Sad Administracyjny (Полша) — Тълкуване на член 4, параграф 1, буква в), член 5, параграф 3, второ тире и член 10 от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху прираста на капитала (ОВ L 249, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9) — Взети от капиталово дружество заеми, които се облагат с данък върху вноската съгласно националното законодателство преди присъединяването на държавата членка към Европейския съюз — Облагане с данък върху вноската на увеличението на дружествения капитал, което е последица от преобразуването на заемите в дружествени дялове след присъединяването на държавата членка към Европейския съюз
 Диспозитив
 При определянето на данъчната основа на данъка върху вноската, с който се облага увеличаването на дружествения капитал, извършено след присъединяването на Република Полша към Европейския съюз чрез преобразуване в дружествени дялове на заеми, взети от същото това дружество преди присъединяването, член 5, параграф 3, второ тире от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал, изменена с Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз, изисква да се вземе предвид предишното данъчно облагане на тези заеми въз основа на тогава действащото национално законодателство.
 (1) ОВ C 327, 20.12.2008 г.


text:
 2.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 29/12
 Искане за консултативно становище на Съда на ЕАСТ от страна на Fürstliches Landgericht с дата 14 септември 2011 година по делото между Granville Establishment и Volker Anhalt, Melanie Anhalt и Jasmin Barbaro, по баща Anhalt
 (Дело E-13/11)
 2012/C 29/09
 С писмо от 15 септември 2011 г. от страна на Fürstliches Landgericht, Liechtenstein (Княжески съд, Лихтенщайн) беше отправено искане до Съда на ЕАСТ, което беше получено в деловодството на съда на 22 септември 2011 г., за консултативно становище по делото между Granville Establishment и Volker Anhalt, Melanie Anhalt и Jasmin Barbaro, по баща Anhalt, по следните въпроси:
 1.
 Може ли гражданин на държава от ЕИП да разчита на разпоредба като раздел 53а от Закона за юрисдикцията на Лихтенщайн, който осигурява правото на граждани на Лихтенщайн да не бъдат съдени в чужбина въз основа на споразумение за подсъдност, освен ако това споразумение за подсъдност е записано публично, и като оттам директно произтича също така правото да не бъде съден в Лихтенщайн (и по този начин от гледната точка на този гражданин — също така в чужбина) въз основа на споразумение за подсъдност, освен ако това споразумение е било записано публично?
 2.
 Ако отговорът на въпрос 1 е положителен. Може ли да се ползва това право в дело като посоченото, т.е. в производство от гражданското право, и по този начин пряко в спора между частни страни?


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/34
 Решение на Общия съд от 19 ноември 2014 г. — Out of the blue/СХВП — Dubois и др. (FUNNY BANDS)
 (Дело T-344/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „FUNNY BANDS“ - По-ранно национално търговско наименование „FUNNY BANDS“ - По-ранно национално наименование на интернет домейн „www.funny-bands.com“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Използване в процеса на търговията на знак с по-голямо значение от местното - Член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009 - Отхвърляне на възражението))
 (2015/C 007/37)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Out of the blue KG (Лилентал, Германия) (представители: G. Hasselblatt и D. Kipping, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Общия съд: Frédéric Dubois (Лазне, Белгия) и др.
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 4 април 2013 г. (преписка R 542/2012-2), постановено в производство по възражение между Out of the blue KG и M. Frédéric Dubois и др.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Out of the blue KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 260, 7.9.2013 г.


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/34
 Жалба, подадена на 15 юни 2011 г. — MasterCard и др/Комисия
 (Дело T-330/11)
 2011/C 238/59
 Език на производството: английски език
 Страни
 Жалбоподатели: MasterCard, Inc. (Wilmington, Съединени щати), MasterCard International, Inc. (Wilmington, Съединени щати) и MasterCard Europe SPRL (Waterloo, Белгия) (представители: B. Amory, V. Brophy и S. McInnes, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за допустима;
 —
 да отмени изцяло мълчаливия отказ на Комисията, основан на изключението по член 4, параграф 3, алинея 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76);
 —
 да обяви, че даденото от Комисията тълкуване на член 8 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 е необосновано от гледна точка на правото; и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по производството, както и съдебните разноски, направени от жалбоподателите.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на Комисията на член 4, параграф 3 и член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 доколкото:
 —
 Комисията не доказала, че условията на член 4, параграф 3, алинея 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 са изпълнени;
 —
 Фактите, на които Комисията се основава, са неточни, и
 —
 Съществува по-висш обществен интерес от оповестяването на документите, представени от EIM Business and Policy Research в рамките на проучването относно „Разходите и ползите за търговците от приемането на различни методи на плащане“ (COMP/2009/D1/020)
 2.
 Второто правно основание е изведено от това, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото като е нарушила член 8, параграфи 1 и 2) от Регламент (ЕО) No 1049/2001, както и член 2 от Приложението към Решението на Комисията за изменение на нейния процедурен правилник (ОВ L 55, 2010 г., стр. 60), доколкото:
 —
 Комисията незаконно подновила срока за приемане на своето решение, и
 —
 Комисията незаконно увеличила срока за приемане на своето решение с 15 работни дни.