text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/40
 Жалба, подадена на 9 октомври 2014 г. — NK Rosneft a.o./Съвет
 (Дело T-715/14)
 (2014/C 431/64)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: NK Rosneft OAO (Москва, Русия); RN-Shelf-Arctic OOO (Москва); RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Южносахалинск, Русия); RN-Exploration OOO (Москва); и Tagulskoe OOO (Красноярск, Русия) (представител: T. Beazley, QC)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени членове 1, параграф 2, букви б), в) и г) и параграф 3, и приложение III към Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 г. относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, изменено с Решение 2014/659/ОВППС на Съвета от 8 септември 2014 г.;
 —
 да отмени членове 3, 3a, 4, параграфи 3 и 4, приложение II, член 5, параграф 2, букви б), в), г) и параграф 3 и приложение VI, и член 11 oт Регламент на Съвета (ЕС) No 833/2014 от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, изменен с Регламент (EС) No 960/2014 на Съвета от 8 септември 2014 г.;
 —
 по-нататък или алтернативно, да отмени Регламент (EС) No 833/2014 на Съвета и Решение 2014/512/ОВППС на Съвета, доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателите;
 —
 да осъди Съвета да заплати разноските в производството.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат девет правни основания.
 1.
 Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е изложил достатъчни мотиви, даващи възможност за пълен съдебен контрол както по същество, така и от процесуална гледна точка, върху разпоредбите, които жалбоподателите искат да бъдат отменени (наричани по-нататък „приложимите мерки“), и е нарушил правото на защита и на ефективна съдебна защита на жалбоподателите по отношение на приложимите мерки.
 2.
 Второ правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е представил доказателства, които са могли или които обосновават наличието на оправдана или законна цел на приложимите мерки.
 3.
 Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че приложимите мерки са в нарушение на международноправните задължения на ЕС по Споразумението за партньорство и сътрудничество с Русия и/или ГАТТ.
 4.
 Четвърто правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е бил компетентен да приеме приложимите мерки или тези мерки са незаконосъобразни, тъй като няма явна или установима по пътя на логиката разумна връзка между посочената цел на Решение 2014/512/ОВППС на Съвета и избраните средства за постигането ѝ.
 5.
 Пето правно основание, състоящо се в твърдението, че Регламент (ЕС) No 833/2014 на Съвета не изпълнява адекватно разпоредбите на Решение 2014/512/ОВППС на Съвета, доколкото Съветът не е бил компетентен да приеме или, ако е бил компетентен, не е можел законосъобразно да приеме, член 3 от Регламент (ЕС) No 833/2014 на Съвета, доколкото той (най-малко) противоречи на разпоредбите на Решение 2014/512/ОВППС на Съвета, по-специално неговия член 4.
 6.
 Шесто правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е бил компетентен да приеме или не е можел законосъобразно да приеме приложимите мерки, тъй като те нарушават основния принцип на равно третиране и на липса на произвол.
 7.
 Седмо правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е бил компетентен да приеме или не е можел законосъобразно да приеме приложимите мерки, тъй като те са непропорционални или не е било установено, че са пропорционални, на преследваната от Решение 2014/512/ОВППС на Съвета цел. По-нататък, като последица от тяхната непропорционалност, разпоредбите (a) накърняват законодателната компетентност на Съюза съгласно ОТП и (б) представляват недопустима намеса в основното право на жалбоподателите на собственост и/или тяхната свобода на стопанска инициатива.
 8.
 Осмото правно основание, състоящо се в твърдението, че по-специално поради липсата на обяснение за приложимите мерки и тяхната природа, най-малкото частично обжалваната разпоредба е можела да послужи за различна от посочената цел, и по-нататък, отделно от това, че е налице злоупотреба с правомощията, предоставени с Решение 2014/512/ОВППС на Съвета.
 9.
 Девето правно основание, състоящо се в твърдение за нарушаване на конституционната гаранция за правна сигурност, включително поради липсата на яснота по отношение на ключови термини в приложимите мерки.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/6
 Решение на Съда (втори състав) от 25 януари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Carol Marilyn Robins, John Burnett/Secretary of State for Work and Pensions
 (Дело C-278/05) (1)
 (Закрила на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател - Директива 80/987/ЕИО - Транспониране - член 8 - Допълнителни пенсионни схеми, създадени от една компания или между компании - Обезщетения за старост - Закрила на придобити права - Обхват на закрилата - Отговорност на държава-членка за неправилно транспониране на директива - Условия)
 (2007/C 56/09)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Ищци: Carol Marilyn Robins, John Burnett
 Ответник: Secretary of State for Work and Pensions
 Предмет
 Искане за преюдициално заключение — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на член 8 от Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (ОВ L 283, стр. 23; Специално издание 2007 г., глава 05, том 01, стр. 197) — Съдържание на задължението за закрила на придобитите или евентуални права на работници и служители във връзка с обезщетенията за старост
 Диспозитив
 1.
 Член 8 от Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател трябва да бъде тълкуван в смисъл, че при неплатежоспособност на работодателя и недостиг на средствата от допълнителните пенсионни схеми, създадени от една компания или между компании, финансирането на придобитите права за обезщетения за старост не трябва задължително да бъде осигурено от самите държави-членки, нито трябва да бъде пълно.
 2.
 Система за закрила като тази, която е предмет на основния спор, е несъвместима с член 8 от Директива 80/987.
 3.
 В случай на неправилно транспониране на член 8 от Директива 80/987, отговорността на съответната държава-членка може да бъде търсена при условие, че бъде констатирано явно и тежко незачитане от тази държава на границите, които се налагат на нейното право на преценка.
 (1) ОВ C 243, 1.10.2005 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/18
 Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts Saarbrücken (Германия) на 26 юни 2012 г. — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.
 (Дело C-306/12)
 2012/C 287/34
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Saarbrücken
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Spedition Welter GmbH
 Ответник: Avanssur S.A.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 21, параграф 5 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (1) да се тълкува в смисъл, че правомощията на представителя за уреждане на претенции включват упълномощаване да се получават документи за сметка на застрахователното предприятие, така че в исковото производство на увреденото лице срещу застрахователното предприятие за обезщетяване на вредите от пътнотранспортно произшествие може да бъде извършено връчване с действие срещу застрахователното предприятие на посочения от него представител за уреждане на претенции?
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 2.
 Има ли член 21, параграф 5 от Директива 2009/103/ЕО непосредствено действие, така че увреденото лице да може да се позове на него пред националния съд, в резултат на което националният съд трябва да изходи от принципа, че връчването на представителя за уреждане на претенции в качеството му на „представител“ на застрахователното предприятие е било валидно, въпреки че представителят не е договорно упълномощен да получава документи и че националното право не предвижда задължително упълномощаване в този случай, като се има предвид, че в останалата си част връчването отговаря на установените в националното право предпоставки?
 (1) ОВ L 263, стр. 11.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/43
 Решение на Общия съд от 25 септември 2014 г. — Grazyte/Комисия
 (Дело T-86/13 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Условие, предвидено в член 4, параграф 1, буква б) от приложение VII към Правилника - Десетгодишен референтен период - Функции в международна организация))
 (2014/C 395/52)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Diana Grazyte (Utena, Литва) (представител: R. Guarino, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: първоначално V. Joris, впоследствие J. Currall и G. Gattinara, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу Решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 5 декември 2012 г. по дело F-76/11, Grazyte/Комисия (F-76/11, СбПС, EU:F:2012:173), с което се иска неговата отмяна
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-жа Diana Grazyte да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия в настоящото производство.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/3
 Решение на Съда (втори състав) от 19 ноември 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия
 (Дело C-118/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 307, втора алинея ЕО - Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата членка към Европейския съюз, и Договора за ЕО - Двустранни споразумения в областта на инвестициите, сключени от Република Финландия с Руската федерация, Република Беларус, Китайската народна република, Малайзия, Демократична социалистическа република Шри Ланка и Република Узбекистан)
 2010/C 24/03
 Език на производството: фински
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Huttunen, H. Støvlbæk и B. Martenczuk)
 Ответник: Република Финландия (представител: J. Heliskoski)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и C. Blaschke), Република Унгария (представител: J. Fazekas), Република Литва (представител: D. Kriaučiūnas), Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 307, втора алинея ЕО — Непредприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията с Договора на разпоредбите относно трансферите, които се съдържат в двустранните инвестиционни споразумения, сключени от Република Финландия съответно с Руската федерация, Беларус, Китай, Малайзия, Шри Ланка и Узбекистан
 Диспозитив
 1.
 Като не е предприела подходящите мерки, за да премахне несъответствията с Договора на разпоредбите в областта на трансфера на капитали, съдържащи се в двустранните инвестиционни споразумения за насърчаване и взаимна защита на инвестициите, сключени от Република Финландия съответно с бившия Съюз на съветските социалистически републики, чийто правоприемник е Руската федерация (споразумение, подписано на 8 февруари 1989 г.), Република Беларус (споразумение, подписано на 28 октомври 1992 г.), Китайската народна република (споразумение, подписано на 4 септември 1984 г.), Малайзия (споразумение, подписано на 15 април 1985 г.), Демократична социалистическа република Шри Ланка (споразумение, подписано на 27 април 1985 г.) и Република Узбекистан (споразумение, подписано на 1 октомври 1992 г.), Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 307, втора алинея ЕО.
 2.
 Осъжда Република Финландия да заплати съдебните разноски.
 3.
 Федерална република Германия, Република Литва, Република Унгария и Република Австрия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 18.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 309/20
 Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 23 май 2017 г. — Bashar Ibrahim/Федерална република Германия
 (Дело C-297/17)
 (2017/C 309/26)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bashar Ibrahim
 Ответник: Федерална република Германия
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допуска ли преходната разпоредба на член 52, първа алинея от Директива 2013/32/ЕС (1) прилагането на национална разпоредба, съгласно която в изпълнение на разширеното в сравнение с предходната разпоредба правомощие по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС молба за международна закрила е недопустима, ако на кандидата е предоставена субсидиарна закрила в друга държава членка, доколкото при липса на национални преходни разпоредби националната разпоредба следва да се прилага и за молби, подадени преди 20 юли 2015 г.?
 По-специално позволява ли преходната разпоредба на член 52, първа алинея от Директива 2013/32/ЕС държавите членки да прилагат с обратна сила разширеното правомощие по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС, в резултат на което са недопустими и молби за убежище, подадени преди транспонирането на национално равнище на това разширено правомощие, по които обаче не е взето окончателно решение към момента на транспонирането?
 2)
 Предоставя ли член 33 от Директива 2013/32/ЕС право на държавите членки да избират дали да отхвърлят като недопустима молба за убежище поради друга международна компетентност (Регламент „Дъблин“) или съгласно член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС?
 3)
 При утвърдителен отговор на втория въпрос: съдържа ли правото на Съюза пречка при изпълнение на правомощието по член 33, параграф 2 буква а) от Директива 2013/32/ЕС дадена държава членка да отхвърли молба за международна закрила като недопустима поради предоставянето на субсидиарна закрила в друга държава членка, ако:
 а)
 кандидатът се стреми към разширяване на предоставената му в друга държава членка субсидиарна закрила (признаване на статут на бежанец) и процедурата за предоставяне на убежище в другата държава членка е страдала и продължава да страда от системни недостатъци, или
 б)
 формите на международната закрила, по-конкретно условията на живот за лица, ползващи се от субсидиарна закрила, в другата държава членка, която вече е предоставила на кандидата субсидиарна закрила,
 —
 противоречат на член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, респективно на член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, или
 —
 не изпълняват изискванията на член 20 и сл. от Директива 2011/95/ЕС, без в същото време да нарушават член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, респективно член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи?
 4)
 При утвърдителен отговор на третия въпрос, буква б): това важи ли и в случаите, когато на лицата, ползващи се от субсидиарна закрила, се предоставя социална закрила, която не гарантира или в сравнение с други държави членки гарантира жизнения минимум в ограничена степен, без обаче те да са третирани по различен начин от гражданите на тази държава членка?
 5)
 При отрицателен отговор на втория въпрос:
 а)
 Прилага ли се Регламент „Дъблин III“ към процедурата за предоставяне на международна закрила, ако молбата за убежище е подадена преди 1 януари 2014 г., но искането за обратно приемане e подадено след 1 януари 2014 г. и кандидатът преди това (през февруари 2013 г.) вече е получил субсидиарна закрила в замолената държава членка?
 б)
 Може ли да се изведе от разпоредбите на Регламентите „Дъблин“, неписано, преминаване на компетентността към държавата членка, която е подала искането за обратно приемане на кандидата, ако замолената компетентна държава членка е отхвърлила подаденото в срок искане за обратно приемане съгласно разпоредбите на „Дъблин“ и вместо това се е позовала на междудържавно споразумение за обратно приемане?
 (1) Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, стр. 60).


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/45
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 25 февруари 2014 г. — García Domínguez/Комисия
 (Дело F-155/12) (1)
 ((Публична служба - Конкурс - Обявление за конкурс EPSO/AD/215/11 - Невключване в списъка с резерви - Мотивиране на решение за отхвърляне на кандидатура - Принцип на равно третиране - Конфликт на интереси))
 2014/C 102/66
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Luis García Domínguez (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues и A. Tymen, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: B. Eggers и G. Gattinara)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението жалбоподателят да не бъде включен в списъка с резерви на издържалите конкурс EPSO/AD/215/11.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.
 2)
 Осъжда г-н García Domínguez да заплати направените от Европейската комисия съдебни разноски и да понесе собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 63 от 2.3.2013 г., стр. 26.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/7
 Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság (Унгария) на 11 юли 2011 г. — Mostafa Abed El Karem El Kott и др./Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Върховен комисариат за бежанците при Организацията на обединените нации
 (Дело C-364/11)
 2011/C 347/10
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Kamel Ismail Hazem
 Ответници: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Върховен комисариат за бежанците при Организацията на обединените нации
 Преюдициални въпроси
 За целите на член 12, параграф 1, буква а) от Директива 2004/83 (1)
 1.
 възможността за възползване от режима на директивата предполага ли признаване на статута на бежанец или на която и да е от двете форми на защита, включени в приложното поле на директивата (статут на бежанец и признаване на субсидиарна закрила) в зависимост от избора на държавата членка, или не предполага автоматично никоя от тези форми, а означава единствено принадлежност към приложното поле на директивата спрямо лицата?
 2.
 прекратяването на закрилата или на помощта на организацията предполага ли наличие на някое от следните обстоятелства: пребиваване на лицето, което има право на подобна закрила или помощ, извън зоната на действие на организацията, прекратяване на дейността на организацията, невъзможност организацията вече да предоставя на съответното лице закрилата или помощта или евентуално независеща от волята на това лице пречка в следствие от легитимна и обективна причина, поради която то не може да получи закрилата или помощта?
 (1) Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/8
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 27 юни 2013 г. — Наказателно производство срещу Markus D.
 (Дело C-358/13)
 2013/C 325/13
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страна в главното производство
 Markus D.
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 1, точка 2, буква б) от Директива 2001/83/ЕО (1) от 6 ноември 2001 година, изменена с Директива 2004/27/ЕО (2) от 31 март 2004 година да се тълкува в смисъл, че вещества или комбинация от вещества по смисъла на тази разпоредба, които само променят физиологичните функции на човека, тоест без да ги възстановява или коригира, могат да се считат за лекарствен продукт само тогава, когато те имат терапевтична полза или при всички случаи предизвикват положителна промяна на физиологичните функции? Поради това вещества или комбинация от вещества, които се употребяват заради психоактивното въздействие в резултат от състоянието на интоксикация, и освен това при всички случаи са вредни за здравето, изключени ли са от понятието за лекарствен продукт по директивата?
 (1) Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).
 (2) Директива 2004/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/83/ЕО (ОВ L 136, стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 116).


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/4
 Решение на Съда (голям състав) от 10 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от House of Lords — Обединеното кралство) — Allianz SpA, по-рано Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA/West Tankers Inc.
 (Дело C-185/07) (1)
 (Признаване и изпълнение на чуждестранни арбитражни решения - Регламент (ЕО) No 44/2001 - Приложно поле - Компетентност на съд на държава-членка да издаде разпореждане, което забранява на дадена страна да започне или да продължи производство пред юрисдикция на друга държава-членка, по съображение че това производство противоречи на арбитражно съглашение - Нюйоркска конвенция)
 (2009/C 82/06)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 House of Lords
 Страни в главното производство
 Ищци: Allianz SpA, по-рано Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA
 Ответник: West Tankers Inc.
 Предмет
 Преюдициално запитване — House of Lords — Тълкуване на Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Правомощие на съд на държава-членка да разпореди на дадена страна да не започва или да спре производство пред юрисдикция на друга държава-членка, по съображение че това производство противоречи на арбитражно съглашение
 Диспозитив
 Издаването от юрисдикция на държава-членка на разпореждане, което има за цел да забрани на дадено лице да започне или да продължи производство пред юрисдикциите на друга държава-членка, по съображение че това производство противоречи на арбитражно съглашение, е несъвместимо с Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела.
 (1) ОВ C 155, 7.7.2007 г.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 26 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Verein für Konsumenteninformation/A1 Telekom Austria AG
 (Дело C-326/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2002/22/EО - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Права на потребителите - Право на абонатите да прекратят договора си, без да дължат неустойки - Изменение на тарифите, произтичащо от условията на договора - Увеличение на тарифите при увеличение на потребителските цени))
 (2016/C 038/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Verein für Konsumenteninformation
 Ответник: A1 Telekom Austria AG
 Диспозитив
 Член 20, параграф 2 от Директива 2002/22ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г., следва да се тълкува в смисъл, че изменения в тарифите за предоставянето на услуги, свързани с електронните съобщителни мрежи и услуги — когато тези изменения са въведени в изпълнение на клауза за актуализация на тарифите, съдържащи се в общите договорни условия, прилагани от предприятие, предоставящо тези услуги, при положение че посочената клауза предвижда, че тази актуализация е функция на обективен индекс на потребителските цени, определян от публична институция — не съставляват „изменения в договорните условия“ по смисъла на тази разпоредба, която предоставя на абоната правото да прекрати едностранно договора си без заплащането на неустойки.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/10
 Решение на Съда (десети състав) от 6 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl
 (Дело C-546/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) No 2658/87 - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Позиции 8471 и 8518 - Устройства за възпроизвеждане на звук чрез преобразуване на електромагнитен сигнал в звукови вълни, които могат да бъдат свързвани единствено към компютър и пускани на пазара отделно))
 (2015/C 007/13)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane
 Ответник: ADL American Dataline Srl
 Диспозитив
 Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа във версиите след приемането на съответно на Регламент (ЕО) No 2388/2000 на Комисията от 13 октомври 2000 г., Регламент (ЕО) No 2031/2001 на Комисията от 6 август 2001 г., Регламент (ЕО) No 1832/2002 на Комисията от 1 август 2002 г. и Регламент (ЕО) No 1789/2003 на Комисията от 11 септември 2003 г., следва да се тълкува в смисъл, че стоки като разглежданите в главното производство, които се свързват към компютър с операционна система „MAC OS 9“ или с по-развита система, трябва да бъдат класирани като високоговорители в подпозиция 8518 22 90 от тази номенклатура.
 (1) ОВ C 377, 21.12.2013 г.


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/21
 Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 31 юли 2015 г. — Nils-Johannes Kratzer/R+V Allgemeine Versicherung AG
 (Дело C-423/15)
 (2015/C 320/29)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesarbeitsgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Nils-Johannes Kratzer
 Ответник: R+V Allgemeine Versicherung AG
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 3, параграф 1, буква а) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) и член 14, параграф 1, буква а) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (2) да се тълкуват в смисъл, че „достъп до заетост или упражняване на занятие“ търси и лицето, от чиито документи за кандидатстване произтича, че целта е не наемането на работа и извършването на трудова дейност, а само придобиването на качеството на кандидат, за да могат да бъдат предявявани искове за обезщетение?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 Може ли положение, в което качеството на кандидат е придобито не с оглед на наемането на работа и извършването на трудова дейност, а с цел предявяването на искове за обезщетение, да се квалифицира съгласно правото на Съюза като съставляващо злоупотреба право?
 (1) ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.
 (2) ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/25
 Жалба, подадена на 28 септември 2012 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
 (Дело T-436/12)
 2012/C 379/43
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Германия) (представител: J. Krenzel, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ceramicas del Foix, SA (Барселона, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 юли 2012 г. по преписка R 495/2011-2; и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка „Rock & Rock“ за стоки от класове 2, 19 и 27 — регистрация като марка на Общността No 3468774.
 Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност се основава на относителни основания за отказ съгласно член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета. Жалбоподателят се позовава на следните по-ранни права: словната марка „Rock“, регистрирана в Германия под No 30229274 за стоки и услуги от класове 1, 6, 7, 8, 17, 19, 37 и 42; словната марка „MASTERROCK“, регистрирана в Германия под No 30212141 за стоки и услуги от класове 17, 19 и 37; словната марка „FIXROCK“, регистрирана в Германия под No 39920622 за стоки от класове 6, 17 и 19; словната мрака „FLEXIROCK“, регистрирана в Германия под No 2078534 за стоки от клас 19; словната марка „COVERROCK“, регистрирана в Германия под No 39732094 за стоки от класове 17 и 19; словната марка „CEILROCK“, регистрирана в Германия под No 30306452 за стоки от класове 6, 17 и 19.
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/9
 Определение на Съда (шести състав) от 28 януари 2015 г. (преюдициално запитване от Juzgado Mercantil de Barcelona — Испания) — производство, образувано по искане на Gimnasio Deportivo San Andrés SL, в несъстоятелност
 (Дело C-688/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Прехвърляне на предприятие - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Тълкуване на Директива 2001/23/ЕО - Прехвърлител, по отношение на когото е открито производство за установяване на неплатежоспособност - Гаранция, че приобретателят няма да поеме някои задължения на прехвърленото предприятие))
 (2015/C 146/14)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado Mercantil de Barcelona
 Страни в главното производство
 Gimnasio Deportivo San Andrés SL, в несъстоятелност
 С участието на: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Fondo de Garantía Salarial
 Диспозитив
 Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 когато в рамките на прехвърлянето на предприятие по отношение на прехвърлителя е открито производство за установяване на неплатежоспособност под надзора на компетентен публичен орган и съответната държава членка е избрала да използва член 5, параграф 2 от Директивата, последната допуска тази държава членка да предвиди или да разреши задълженията, произтичащи за прехвърлителя от трудови договори или правоотношения към датата на прехвърлянето или на откриването на производството за установяване на неплатежоспособност, включително задълженията, свързани със законоустановената социалноосигурителна схема, да не се прехвърлят на приобретателя, при условие че това производство осигурява защита на работниците и служителите, която е най-малкото равностойна на съдържащата се в Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка със закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, като обаче не съществува пречка посочената държава членка да предвиди, че такива задължения трябва да се понесат от приобретателя дори и в случай на неплатежоспособност на прехвърлителя;
 —
 освен съдържащите се в член 3, параграф 4, буква б) разпоредби посочената директива не предвижда задължения, що се отнася до задълженията на прехвърлителя, произтичащи от трудови договори или правоотношения, които са били прекратени преди датата на прехвърлянето, но не е пречка правната уредба на държавите членки да разреши прехвърлянето на такива задължения на приобретателя.
 (1) ОВ C 78, 15.3.2014 г.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/28
 Иск, предявен на 24 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-275/08)
 (2008/C 223/44)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Wilms и D. Kukovec)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че тъй като Datenzentrale Baden Württemberg е възложила обществена поръчка за доставката и поддръжката на софтуерно приложение, без да отправи европейска покана за представяне на оферти, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 6 във връзка с член 9 от Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година (1),
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Предмет на настоящия иск е сключването на договор между Datenzentrale Baden Württemberg и Anstalt für Kommunale Datenverarbeitung in Bayern (AKDB) за поръчка на софтуерно приложение, което да се използва за регистрацията на моторни превозни средства. Комисията смята, че спорното решение за възлагане е взето в процедура на договаряне без обявление за обществена поръчка, като са водени преговори изключително с AKDB.
 Според Комисията обстоятелството, че в Германия договорът вече е бил предмет на процедура за преразглеждане по смисъла на Директива 89/665/ЕИО, е без значение за установяването на неизпълнение на задължения от държавата-членка, тъй като между процедурата за преразглеждане от националните съдилища и производството за установяване на неизпълнение на задължения по член 226 от Договора за ЕО има съществени разлики както от гледна точка на целите им, така и от гледна точка на страните и развитието на производството.
 Спорният договор представлявал обществена поръчка за доставка по смисъла на член 1, буква а) от Директива 93/36/ЕИО. Според данните на Комисията стойността на поръчката възлиза на около един милион евро и следователно надвишава прага по директивата. Datenzentrale било субект на публичното право, учредено с особената цел от обществен интерес да координира и подпомага електронната обработка на данни в публичната администрация. Освен това провинция Baden Württemberg имала мажоритарно участие в него и определяла повече от половината от членовете на управителния съвет. Затова дружеството било възлагащ орган по смисъла на член 1, буква б) от Директива 93/36/ЕИО и било длъжно да спазва предвидената в директивата процедура при възлагането на обществени поръчки, попадащи в приложното поле на тази директива. Фактът, че както Datenzentrale, така и AKDB са субекти на публичното право, нямал значение за приложимостта на Директива 93/36/ЕИО.
 Според данните на Комисията не са налице обстоятелства, които да обосновават свободното възлагане на поръчката евентуално под формата на процедура на договаряне без предварително обявление за обществена поръчка. Комисията изтъква, че съгласно практиката на Съда процедурата на договаряне представлява изключение и следва да се прилага само в „конкретни, точно определени“ случаи. Според нея тежестта на доказване на особените обстоятелства пада върху държавата-членка, която се позовава на тях. Тъй като обаче в настоящия случай ответникът не представил такива доказателства, Комисията трябвало да приеме извода, че със сключването на спорния договор без провеждане на процедура по възлагане на обществена поръчка с европейска покана за представяне на оферти Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 6 във връзка с член 9 от Директива 93/36/ЕИО относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки.
 (1) ОВ L 199, стр. 1.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/7
 Решение на Съда (голям състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Català de Contractes del Sector Públic — Испания) — Consorci Sanitari del Maresme/Corporació de Salut del Maresme i la Selva
 (Дело C-203/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Компетентност на Съда - Качество на юрисдикция на запитващия орган - Независимост - Задължителна юрисдикция - Директива 89/665/ЕИО - Член 2 - Органи, отговорни за производствата по обжалване - Директива 2004/18/ЕО - Член 1, параграф 8 и член 52 - Процедури за възлагане на обществени поръчки - Понятие за публичноправно образувание - Публични административни органи - Включване))
 (2015/C 389/08)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Català de Contractes del Sector Públic
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Consorci Sanitari del Maresme
 Ответник: Corporació de Salut del Maresme i la Selva
 Диспозитив
 1)
 Член 1, параграф 8 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „икономически оператор“, съдържащо се във втора алинея от тази разпоредба, обхваща публичните административни органи, които следователно могат да участват в процедури за възлагане на обществени поръчки, ако и доколкото имат право да предлагат услуги на пазара срещу възнаграждение.
 2)
 Член 52 от Директива 2004/18 трябва да се тълкува в смисъл, че макар да съдържа някои изисквания, що се отнася до определянето на условията за вписване на икономическите оператори в официалните национални списъци и за сертифицирането, той не определя изчерпателно нито условията за вписване на тези икономически оператори в официалните национални списъци или условията за сертифицирането им, нито правата и задълженията на публичноправните образувания в това отношение. Във всички случаи Директива 2004/18 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, по силата на която, от една страна, националните публични административни органи, които имат разрешение да извършват строителните дейности, доставките или услугите, посочени в съответното обявление за обществена поръчка, не могат да бъдат вписани в тези списъци или не могат да се ползват от сертифицирането, докато, от друга страна, правото на участие в процедурата за възлагане на съответната обществена поръчка е запазено само за операторите, които са включени в посочените списъци или са съответно сертифицирани.
 (1) ОВ C 235, 21.7.2014 г.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/26
 Жалба, подадена на 24 февруари 2015 г. от Hansen & Rosenthal KG и der H & R Wax Company Vertrieb GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 12 декември 2014 г. по дело T-544/08, Hansen & Rosenthal KG и H & R Wax Company Vertrieb GmbH/Европейска комисия
 (Дело C-90/15 P)
 (2015/C 146/32)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Hansen & Rosenthal KG и H & R Wax Company Vertrieb GmbH (представители: J. L. Schulte, M. Dallmann и K. M. Künstner, адвокати)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени изцяло или частично решение на Общия съд от 12 декември 2014 г. по дело T- 544/08, Hansen & Rosenthal KG и H&R Wax Company Vertrieb GmbH срещу Европейската комисия,
 —
 да отмени членове 1 и 2 от решението на Европейската комисия от 1 октомври 2008 г. по преписка COMP/39181 — Восъци за свещи въз основа на наличните доказателства изцяло или в частта относно жалбоподателите,
 —
 да отмени или намали глобата съгласно член 261 ДФЕС,
 —
 да възложи на Комисията да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в производството пред Общия съд,
 —
 при условията на евентуалност да отмени решението на Общия съд и да върне делото на последния, за да се произнесе по него в светлината на разрешените от Съда правни въпроси, да отмени или намали глобата съгласно член 261 ДФЕС, да възложи на Комисията да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в производството пред Общия съд.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателите изтъкват общо пет основания:
 В първото основание жалбоподателите твърдят нарушение на принципа на презумпцията за невиновност и на принципа на справедлив съдебен процес. Поради това жалбоподателите протестират срещу подхода на Общия съд по начало да счита решението за налагане на глоба на Комисията за правилно и окончателно, така че единствено разколебаването на констатациите на Комисията чрез пълно доказване от страна на жалбоподателите би могло да доведе до извода, че решението на Комисията е опорочено. Според жалбоподателите това противоречи на член 48, параграф 1 от Хартата на основните права във връзка с член 52, параграф 2 от Хартата и член 6, точка 2 от ЕКПЧ, както и на член 47, параграф 2 от Хартата във връзка с член 52, параграф 3 от Хартата и член 6, точка 1 ЕКПЧ.
 Като второ основание жалбоподателите твърдят неправилно прилагане на член 81 ЕО (понастоящем: член 101 ДФЕС). В обжалваното решение Общият съд е подвел под забраната на споразумения, които ограничават конкуренцията, поведение, което не осъществява фактическия състав. Освен това, като неправилно не е зачел правилата за тежестта на доказване и преценка на доказателствата, Общият съд е приел, че твърдените нарушения на жалбоподателите попадат под хипотезата на член 81 ЕО (понастоящем: член 101 ДФЕС). Общият съд е допуснал няколко грешки при прилагане на правото, при което е направил погрешни по отношение на съдържанието констатации, изопачил е доказателствата, квалифицирал е неправилно от правна страна доказателствата и е нарушил презумпцията за невиновност и принципа на справедлив съдебен процес.
 Като трето основание жалбоподателите изтъкват, че Общият съд е нарушил принципите на законоустановеност на наказанията и на изключително право на законодателя. Тъй като Съдът и Общият съд продължават да приемат, че при 10 процентната граница по член 23, параграф 2, втора алинея от Регламент No 1/2003 (1) става въпрос за горна граница, а не за индикативен таван на глобите, в правото на Съюза липсва рамка за изчисляване на глобата за нарушения на член 81 ЕО (понастоящем: член 101 ДФЕС). Единствено законодателят обаче може да определи тези рамки на глобата въз основа на изключителното му право да приема закони и не може да бъде заместен от Комисията.
 Като четвърто основание жалбоподателите твърдят други нарушения на принципа на законоустановеност на наказанията и забраната за прилагане с обратно действие. Жалбоподателите твърдят, че без рамка на глобата и Общият съд не може да я определи правилно. Освен това жалбоподателите считат, че единствено проверката дали Комисията се е придържала към собствените си насоки, представлява неупражняване на правомощията за преценка и поради това нарушение на член 31 от Регламент No 1/2003. На последно място жалбоподателите твърдят нарушение на забраната за прилагане с обратно действие, тъй като Общият съд е потвърдил прилагането на Насоките за определяне на глобите от 2006 г. към фактически състав, който към 2005 г. вече е бил изцяло осъществен.
 Като пето и последно основание жалбоподателите твърдят нарушение на принципа на пропорционалност. От една страна, Общият съд е нарушил член 49, параграф 3 от Хартата, като е определил за жалбоподателите коефициент от 17 % за степента на вината, както и „входна такса“. От друга страна вследствие на правните грешки относно квалифицирането на поведението на жалбоподателите като нарушение на член 81, параграф 1 ЕО (понастоящем: член 101, параграф 1 ДФЕС) Общият съд е приел грешна продължителност на твърдяното нарушение на тази разпоредба от жалбоподателите.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/13
 Преюдициално запитване, отправено от Anotato Dikastirio (Кипър) на 22 декември 2008 г. — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias/Anatheoritiki Archi Prosforon
 (Дело C-570/08)
 (2009/C 55/20)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Anotato Dikastirio (Кипър)
 Страни в главното производство
 Ищец: Symvoulio Apochetefseon Lefkosias
 Ответник: Anatheoritiki Archi Prosforon
 Преюдициален въпрос
 „Признава ли член 2, параграф 8 от Директива 89/665/ЕО правото на възложителите на съдебно обжалване на решенията за отмяна, приети от органите, отговорни за производствата по обжалване, когато тези органи не са съдебни органи?“


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/2
 Решение на Съда (трети състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons — Белгия) — Ville de Mons/Base Company, по-рано KPN Group Belgium SA
 (Дело C-346/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/20/ЕО - Член 13 - Такси върху права за изграждане на инфраструктура - Приложно поле - Общинска наредба за налагане на такси на собствениците на предавателни стълбове и мачти, предназначени за предоставянето на услуги за мобилна телефония))
 (2015/C 398/02)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Mons
 Страни в главното производство
 Въззивник: Ville de Mons
 Въззиваем: Base Company, по-рано KPN Group Belgium SA
 Диспозитив
 Член 13 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за разрешение) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска налагането на такса като разглежданата в главното производство на собственика на самостоятелни обекти като стълбове или мачти, предназначени за монтиране на антените, необходими за функционирането на мрежата на мобилната телефония, които не могат да бъдат разположени върху вече съществуващ обект.
 (1) ОВ C 252, 31.8.2013 г.


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/44
 Жалба, подадена на 27 март 2017 г. — CeramTec/EUIPO — C5 Medical Werks (Нюанс на розово)
 (Дело T-195/17)
 (2017/C 151/57)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: CeramTec (Плохинген, Германия) (представител: A. Renck и E. Nicolás Gómez, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: C5 Medical Werks (Гранд Джънкшън, Колорадо, Съединени американски щати)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка в розово—марка на Европейския съюз No 10 214 195
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 февруари 2017 г. по преписка R 930/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO и другата страна в производството, в случай че встъпи, да заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на членове 59 и 83 от Регламент No 207/2009.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/3
 Решение на Съда (четвърти състав) от 24 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-404/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания - Дива флора и фауна - Открити рудници за добив на въглища - Територия „Alto Sil“ - Специална защитена зона - Територия от значение за Общността - Кафява мечка (Ursus arctos) - Глухар (Tetrao urogallus)
 (2012/C 25/05)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: D. Recchia, F. Castillo de la Torre и J.-B. Laignelot)
 Ответник: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 2 и 3 и на член 5, параграфи 1 и 3 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕИО (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174) и на член 6, параграфи 2, 3 и 4 във връзка с член 7 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109) — Открити минни работи — Специална защитена зона „Alto Sil“ (ES0000210) — Местообитание на кантабрийския глухар
 Диспозитив
 1.
 Като е разрешило откритите рудници „Nueva Julia“ и „Ladrones“, без съответните разрешения да са обусловени от оценка, позволяваща да се определят, опишат и оценят по подходящ начин преките, непреките и кумулативните въздействия на съществуващите проекти за открити рудници, освен, в случая с мина „Ladrones“, във връзка с кафявата мечка (Ursus arctos), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по членове 2 и 3 и член 5, параграфи 1 и 3 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 г.
 2.
 Считано от 2000 г., когато зоната „Alto Sil“ е определена като специална защитена зона съгласно Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици, изменена с Директива 97/49/ЕО на Комисията от 29 юли 1997 г.,
 —
 като е разрешило откритите рудници „Nueva Julia“ и „Ladrones“, без съответните разрешения да са обусловени от подходяща оценка на възможното въздействие на посочените проекти и при всички случаи, без да са спазени условията, позволяващи осъществяването на проект, въпреки опасността от споменатите проекти за глухара (Tetrao urogallus), който е една от природните дадености, станали причина за класифицирането на „Alto Sil“ като специална защитена зона, а именно липса на алтернативно решение, наличие на императивни съображения от значим обществен интерес и информиране на Европейската комисия за компенсаторните мерки, необходими, за да се осигури цялостната кохерентност на мрежата „Натура 2000“, и
 —
 като не е приело необходимите мерки, за да избегне причиненото от рудниците „Feixolín“, „Salguero-Prégame-Valdesegadas“, „Fonfría“, „Ampliación de Feixolín“ и „Nueva Julia“ влошаване на състоянието на местообитанията, включително тези на видовете, и значително обезпокояване на глухара, заради който територията „Alto Sil“ е определена като специална защитена зона,
 Кралство Испания не е изпълнило по отношение на специалната защитена зона „Alto Sil“ задълженията си по член 6, параграфи 2—4 във връзка с член 7 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна.
 3.
 Считано от декември 2004 г., като не е приело необходимите мерки, за да избегне причиненото от рудниците „Feixolín“, „Fonfría“ и „Ampliación de Feixolín“ влошаване на състоянието на местообитанията, включително тези на видовете, и обезпокояване на видовете, Кралство Испания не е изпълнило по отношение на територията от значение за Общността „Alto Sil“ задълженията си по член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО.
 4.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 5.
 Осъжда Кралство Испания да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и две трети от съдебните разноски на Европейската комисия. Осъжда Европейската комисия да понесе една трета от направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 11, 16.1.2010 г.


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/44
 Жалба, подадена на 23 февруари 2015 г. — Niagara Bottling/СХВП (NIAGARA)
 (Дело T-89/15)
 (2015/C 118/56)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Niagara Bottling LLC (Онтарио, Съединени американски щати) (представител: M. Edenborough, QC)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марка No 1 153 535 относно словната марка „NIAGARA“
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 12 декември 2014 г. по преписка R 784/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 5.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 72/2
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 23 ноември 2010 г. — Deutsches Weintor eG/Land Rheinland-Pfalz
 (Дело C-544/10)
 2011/C 72/03
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Deutsches Weintor eG
 Ответник: Land Rheinland-Pfalz
 Преюдициални въпроси
 1.
 За да се приеме, че конкретна претенция е здравна по смисъла на член 4, параграф 3, първа алинея, във връзка с член 2, параграф 2, точка 5 или по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (1), последно изменен с Регламент (ЕС) No 116/2010 на Комисията от 9 февруари 2010 година (2), необходимо ли е да е налице благоприятен хранителен или физиологичен ефект, който цели последващото устойчиво подобряване на физическото състояние или е достатъчен само временен ефект, ограничен до периода на приема и храносмилането на хранителния продукт?
 2.
 В случай, че твърдението за временен благоприятен ефект може да се определи като здравна претенция:
 за да може да се приеме, че този ефект е обоснован с липсата или намаленото съдържание на определено вещество по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) и съображение 15 от Регламента, достатъчно ли е в претенцията да се твърди само, че ефектът, който по принцип следва от храна от този вид, многократно установяван като неблагоприятен, в конкретния случай е с по-слабо проявление?
 3.
 При утвърдителен отговор на втория въпрос:
 налице ли е съответствие с член 6, параграф 1, първа алинея от Договора за Европейския съюз, в редакцията му от 13 декември 2007 г., във връзка с член 15, параграф 1 (свобода при избор на професия) и с член 16 (свобода на стопанската инициатива) от Хартата на основните права на Европейския съюз след в редакцията му от 12 декември 2007 г. (3), ако на производител или търговец на вино се забрани без изключение да предявява здравна претенция в реклама по описания по-горе начин, дори ако посочената претенция отговаря на истината?
 (1) ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244.
 (2) ОВ L 37, стр. 16.
 (3) ОВ C 303, стр. 1.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/57
 Жалба, подадена на 25 септември 2009 г. — Glenton España/СХВП — Polo/Lauren (POLO SANTA MARIA)
 (Дело T-376/09)
 2009/C 282/107
 Език, на който е подадена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Glenton España, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Armijo Chávarri и A. Castán Pérez-Gómez, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: The Polo/Lauren Company L.P. (Ню Йорк, Съединени американски щати)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се уважи жалбата;
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 юни 2009 г. по преписка R 594/2008 2;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка„POLO SANTA MARIA“ за стоки и услуги от класове 18, 25, 36, 41 и 43
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративната марка „схема на силует на играч на поло“, регистрирана в Бенелюкс за стоки от класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението за всички спорни стоки
 Решение на апелативния състав: отменя частично обжалваното решение
 Изложени правни основания: нарушение нна член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав бил приел погрешно, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/21
 Определение на Съда от 15 юни 2012 г. — Otis Luxembourg Sàrl, по-рано General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV, Otis Elevator Company/Европейска комисия
 (Дело C-494/11 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на услуги за монтаж и поддръжка на асансьори и ескалатори - Глоби - Дружество майка и дъщерни дружества - Вменяване на отговорност за неправомерните действия)
 2012/C 366/36
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Otis Luxembourg Sàrl, по-рано General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV, Otis Elevator Company (представители: A. Winckler и D. Gerard, avocats, J. Temple Lang и C. Cook, solicitor)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, R. Sauer и J. Bourke)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 13 юли 2011 г. по дело General Technic-Otis и др./Комисия (съединени дела T-141/07, T-142/07, T-145/07 и T-146/07), с което Общият съд отхвърля жалбата за частична отмяна на Решение C(2007) 512 окончателен на Комисията от 21 февруари 2007 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО (Дело COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators) във връзка с картел на пазара на монтаж и поддръжка на асансьори и ескалатори в Белгия, Германия, Люксембург и Нидерландия, който се отнася до манипулиране на процедури за възлагане на обществени поръчки, разпределяне на пазари, определяне на цени, предоставяне на проекти и на свързани с тях договори и обмен на информация, а при условията на евентуалност, отмяна или намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба — Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата в областта на конкуренцията, извършени от дъщерните му дружества
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Otis Luxembourg Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV и Otis Elevator Company да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 347, 26.11.2011 г.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/6
 Жалба, подадена на 28 декември 2016 г. от Meissen Keramik GmbH срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 18 октомври 2016 г. по дело T-776/15 — Meissen Keramik GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 (Дело C-686/16 P)
 (2017/C 161/07)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Meissen Keramik GmbH (представители: M. Vohwinkel и Dr. M. Bagh, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда да постанови следното:
 —
 да отмени решение на Общия съд на Европейския съюз от 18 октомври 2016 г. (T-776/15);
 —
 да отмени решение на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 28 октомври 2015 г. (преписка R 0531/2015-1);
 —
 да отмени решение на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 13 януари 2015 г.;
 —
 да осъди Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да заплати съдебните разноски, направени пред всички инстанции в производството по делото.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на погрешно тълкуване на член 7, параграф 1, буква в) от Регламента относно марката на Общността (1) и във връзка с това се твърди, че е нарушен член 135, параграф 4 от Процедурния правилник на Съда.
 Жалбоподателят упреква Общия съд, че нарушил Процедурния правилник, тъй като в постановеното решение не се основал на установеното в решението на апелативния състав тълкувание на словния елемент, а приложил свое собствено тълкуване на словния елемент, като по този начин променил предмета на спора.
 Оплакванията за погрешно тълкуване на член 7, параграф 1, буква в) от Регламента относно марката на Общността се основават на обстоятелството, че Общият съд приел, че указанието за произход на дадена стока, определена чрез основния материал, от който е изработена (майсенски порцелан), е описателно включтелно и за такива стоки, които съдържат някои (дори и незначителни) съставни части от този материал или които могат да бъдат свързани с други стоки от посочения вид.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността ОВ L 78, стр. 1.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/18
 Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Ballast Nedam/Комисия
 (Дело T-361/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Нидерландски пазар на битум за пътни настилки - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Вменяване на отговорност за неправомерно поведение - Право на защита - Действие на решение за отмяна по отношение на третите лица)
 2012/C 355/36
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Ballast Nedam NV (Nieuwegein, Нидерландия) (представители: първоначално A. Bosman и J. van de Hel, впоследствие A. Bosman и E. Oude Elferink, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, A. Nijenhuis и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани първоначално от F. Wijckmans, F. Tuytschaever и L. Gyselen, впоследствие от F. Wijckmans и F. Tuytschaever, avocats)
 Предмет
 Жалба с главно искане за отмяна на Решение C(2006) 4090, окончателен на Комисията от 13 септември 2006 година относно процедура по член 81 ЕО [Дело COMP/F/38.456 — Битум (Нидерландия)], доколкото засяга жалбоподателя, и при условията на евентуалност, от една страна, искане за частична отмяна на това решение, доколкото с него се определя продължителността на отнасящото се до жалбоподателя нарушение, и от друга страна, искане за намаляване размера на наложената му глоба
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Ballast Nedam NV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 20, 27.1.2007 г.


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/15
 Решение на Общия съд от 6 юли 2011 г. — i-content/СХВП (BETWIN)
 (Дело T-258/09) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „BETWIN“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Член 49 ЕО)
 2011/C 238/22
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Берлин, Германия) (представители: първоначално адв. A. Nordemann, а впоследствие адв. A. Nordemann и адв. T. Boddien, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Schäffner)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 4 май 2009 г. (преписка R 1528/2008-4), относно заявка за регистрация на словния знак „BETWIN“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 4 май 2009 г. (преписка R 1528/2008-4), що се отнася до услугите, различни от услугите по „създаване на концепция и разработване на спектакли, игри, лотарии, състезания, балове, томболи, конкурси; продуциране, организиране и провеждане на игри, лотарии, състезания, балове, томболи, конкурси от всякакъв вид; игрални зали; експлоатация на казина; услуги, свързани със заведения за спорт, игри, залагания и лотарии, включително по и чрез интернет; осигуряване на съоръжения за спорт, игри, залагания и лотарии, включително по и чрез интернет; експлоатация на игрални зали; осигуряване на интерактивни компютърни игри; поддръжка и организиране на казина, хазартни игри, игри на карти, залагания, спортни облози, игри на сръчност; игрални автомати; експлоатация на казина, експлоатация на игрални зали; експлоатация на центрове за залагания и лотарии от всякакъв вид“, спадащи към клас 41 от ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година, и услугите по „създаване на концепция и разработване в търговски, организационен и рекламен план на спектакли, игри, лотарии, състезания, балове, томболи, конкурси“, спадащи към клас 35 от посочената спогодба.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/37
 Решение на Първоинстанционния съд от 2 октомври 2009 г. — Естония/Комисия
 (Дело T-324/05) (1)
 (Земеделие - Обща организация на пазарите - Преходни мерки, които трябва да бъдат приети поради присъединяването на нови държави членки - Регламент (ЕО) No 832/2005, установяващ преходни мерки в сектора на захарта - Жалба за отмяна - Колегиалност - Понятие за „запас“ - Обстоятелства, при които са се образували запасите - Мотиви - Добра администрация - Добросъвестност - Недопускане на дискриминация - Право на собственост - Пропорционалност)
 2009/C 282/69
 Език на производството: естонски
 Страни
 Жалбоподател: Република Естония (представител: L. Uibo)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално L. Visaggio и E. Randvere, впоследствие T. van Rijn, H. Tserepa-Lacombe и E. Randvere)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Латвия (представители: първоначално E. Balode-Buraka, впоследствие L. Ostrovska и K. Drēviņa)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 832/2005 на Комисията от 31 май 2005 година относно определянето на излишъка в количествата захар, изоглюкоза и фруктоза за Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (ОВ L 138, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 64, стр. 3).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Република Естония да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на Комисията на Европейските общности.
 3.
 Република Латвия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 271, 29.10.2005 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/7
 Определение на Съда от 23 март 2011 г. — Република Естония/Европейска комисия, Република Латвия
 (Дело C-535/09 P) (1)
 (Обжалване - Захар - Определяне на излишъка в количествата захар, изоглюкоза и фруктоза за новите държави членки)
 2011/C 252/11
 Език на производството: естонски
 Страни
 Жалбоподател: Република Естония (представител: L. Uibo)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и E. Randvere), Република Латвия (представители: K. Drevina и K. Krasovska)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 2 октомври 2009 г. по дело Естония/Комисия (T-324/05), с което този съд отхвърля подадената от жалбоподателя жалба за отмяна на Регламент (ЕО) No 832/2005 на Комисията от 31 май 2005 година относно определянето на излишъка в количествата захар, изоглюкоза и фруктоза за Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (ОВ L 138, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 64, стр. 3)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Република Естония понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на Европейската комисия.
 3.
 Република Латвия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 63, 13.3.2010 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/44
 Решение на Общия съд от 28 ноември 2012 г. — Bauer/СХВП — BenQ Materials (Daxon)
 (Дело T-29/12) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Daxon“ - По-ранна словна марка на Общността „DALTON“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 26/85
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Erika Bauer (Schaufling, Германия) (представител: A. Merz, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: K. Klüpfel)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Тайван)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 9 ноември 2011 г. (преписка R 2191/2010-2), свързано с производство по възражение между г-жа Erika Bauer и BenQ Materials Corp.
 Диспозитив
 1.
 Допуска Alva Management GmbH да замести г-жа Erika Bauer в качеството на жалбоподател.
 2.
 Отхвърля жалбата.
 3.
 Осъжда Alva Management да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 80, 17.3.2012 г.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/31
 Решение на Общия съд от 2 октомври 2014 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-340/07 RENV) (1)
 ((Арбитражна клауза - Договор относно финансова помощ от Общността, предоставена по проект в рамките на Програма „eContent“ - Прекратяване на договора от Комисията - Възстановяване на допустимите разходи))
 (2014/C 395/35)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално E. Manhaeve и M. Wilderspin, впоследствие M. Wilderspin, S. Delaude и L. Cappeletti и накрая S. Delaude и L. Cappeletti, подпомагани от D. Philippe и M. Gouden, адвокати)
 Предмет
 Предявен на основание на арбитражна клауза иск за осъждане на Комисията да заплати, от една страна, сумите, за които се твърди, че се дължат на ищеца, и от друга страна, обезщетение за вреди вследствие на прекратяването на договор относно финансовата помощ от Общността, предоставена по проект „e-Content Exposure and Business Opportunities“ (договор No EDC-53007 EEBO/27873), сключен в рамките на многогодишната програма на Общността за стимулиране на развиването и използването на европейското цифрово съдържание в световните мрежи и за насърчаване на езиковото разнообразие в информационното общество
 Диспозитив
 1)
 Осъжда Европейската комисия да заплати на Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE сума в размер на 8 843,10 EUR.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Комисията понася 5 % от направените от нея съдебни разноски и от тези на Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis, а последното понася 95 % от направените от него съдебни разноски и от тези на Комисията.
 (1) ОВ C 269, 10.11.2007 г.


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/41
 Жалба, подадена на 19 декември 2016 г. — RE/Комисия
 (Дело T-903/16)
 (2017/C 053/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: RE (Абу Даби, Обединени арабски емирства) (представител: S. Pappas, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение SEC 10.20/06/15 на Европейската комисия от 12 октомври 2016 г. в частта относно Регламент No 45/2001 и да осъди ответника да плати на жалбоподателя десет хиляди евро (10 000 EUR) като справедливо обезщетение за неимуществените вреди, настъпили в резултат от неправомерния отказ за достъп до личните му данни,
 —
 да разпореди на ответника да представи документ относно назначаването на жалбоподателя съгласно член 91, буква в) от Процедурния правилник на Общия съд или, при условията на евентуалност, да предостави този документ на Общия съд съгласно член 104 от посочения по-горе правилник и да осъди ответника да плати на жалбоподателя тридесет хиляди евро (30 000 EUR) като обезщетение за неимуществените вреди, настъпили в резултат от неетичната и неправомерната обработка на личните му данни в хода на разследването,
 —
 да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски и разноските на жалбоподателя по настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си за отмяна жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено поради пълна липса на мотиви, що се отнася до данни, за които не е изтъкнато изключение, обосноваващо отказа на жалбоподателя да се предостави достъп до тези лични данни.
 Освен това жалбоподателят поддържа, че доколкото в обжалваното решение му се отказва достъп до неговите лични данни, като се изтъква свързано с гарантиране на разследването изключение по член 20, параграф 1, буква а) от Регламент No 45/2001 (1), това решение трябва да се приеме за незаконосъобразно, тъй като в него не се уточнява защо това изключение продължава да се прилага след прекратяване на разследването по отношение на жалбоподателя.
 Жалбоподателят твърди още, че даденият с обжалваното решение отказ да бъде уважена конкретната му молба за получаване на достъп до съдържащ заличени данни/преработен вариант, подадена за първи път с жалбата му от 21 септември 2016 г., трябва да бъде приет за незаконосъобразен, тъй като с този отказ не са изложени мотиви защо в този случай не е възможно разкриването на личните данни на жалбоподателя в съдържащ заличени данни вариант, по-специално след прекратяване на разследването.
 В подкрепа на исканията си за обезщетение жалбоподателят изтъква, че е понесъл неимуществени вреди в резултат от неправомерния отказ на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ да му предостави достъп до личните му данни, че е било съществено застрашено професионалното му израстване вследствие на неправомерната обработка на личните му данни от страна на посочената дирекция, и по-специално вследствие на неправомерното разпространение на информация относно разследването с цел да се навреди на кариерното му развитие, като тези вреди не могат да бъдат поправени само с отмяната на обжалваното решение. В този контекст жалбоподателят моли Общия съд да вземе предвид два документа, когато разглежда исканията му за обезщетение на неимуществените вреди, настъпили вследствие на поведението на администрацията, и да му присъди обезщетение за неимуществените вреди.
 (1) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


text:
 11.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 251/21
 Решение на Общия съд от 2 юни 2016 г. — Bank Mellat/Съвет
 (Дело T-160/13) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети срещу Иран - Ограничения по отношение на прехвърлянето на финансови средства, извършвани с участието на ирански финансови институции - Компетентност на Общия съд - Жалба за отмяна - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Пряко засягане - Правен интерес - Допустимост - Пропорционалност - Задължение за мотивиране - Правни гаранции по член 215, параграф 3 ДФЕС - Правна сигурност - Недопускане на произвол - Нарушение на основните права))
 (2016/C 251/22)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Mellat (Техеран, Иран) (представители: първоначално S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, A. Meskarian, solicitors, D. Wyatt, QC, R. Blakeley и G. Beck, barristers, впоследствие S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, A. Meskarian, D. Wyatt, R. Blakeley и G. Beck)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и I. Rodios)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: D. Gauci и M. Konstantinidis) и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer, L. Christie и C. Brodie, впоследствие C. Brodie и V. Kaye, подпомагани от S. Lee, barrister)
 Предмет
 Жалба за отмяна на член 1, точка 15 от Регламент (ЕС) No 1263/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година, изменящ Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 34), или за отмяна на посочената разпоредба, доколкото не предвижда приложимо за случая на жалбоподателя изключение, и искане за установяване на ненеприложимостта на член 1, точка 6 от Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 58).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Bank Mellat понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 147, 25.5.2013 г.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/16
 Жалба, подадена на 10 януари 2012 г. — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/СХВП — Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)
 (Дело T-19/12)
 2012/C 109/36
 Език на жалбата: полски
 Страни
 Жалбоподател: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik (Kraśnik, Полша) (представител: J. Sieklucki, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Impexmetal S.A. (Варшава, Полша)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 октомври 2011 г. (преписка R 2475/2010-1) относно отказа за регистрация на марката на Общността „KFŁT KRAŚNIK“ за стоки от клас 7 — машини и машинни инструменти; търкалящи лагери и части за тях (сачми и ролки); цилиндрично-ролкови лагери и лагери с големи размери;
 —
 да осъди ответника и Impexmetal S.A. да заплатят съдебните разноски, включително направените от жалбоподателя разноски в производството пред апелативния състав и пред отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели).
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „KFŁT KRAŚNIK“ за следните стоки от клас 7: машини и машинни инструменти; търкалящи лагери и части за тях (сачми и ролки); цилиндрично-ролкови лагери и лагери с големи размери.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: марки на Общността No CTM-3415437 и No CTM-3415379 за стоки от клас 7 и национални (полски) марки No PL-45550, No PL-45826 и No PL-112347 за стоки от клас 7.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, тъй като е констатирана сходност и вероятност от объркване между марките, както и нарушение на член 8, параграф 3 от Регламент No 207/2009 (1).
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 11.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/20
 Определяне на съдия, който да замества председателя на Съда на публичната служба като съдия по обезпечителното производство
 2009/C 270/08
 На 7 октомври 2009 г. в съответствие с член 103, параграф 2 от Процедурния правилник Съдът на публичната служба реши, че за периода от 1 октомври 2009 г. до 30 септември 2010 г. съдия S. GERVASONI, председател на 1-ви състав, ще замества председателя на Съда на публичната служба като съдия по обезпечителното производство в случаите, в които председателят отсъства или е възпрепятстван да изпълнява задълженията си.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/9
 Решение на Съда (втори състав) от 10 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-269/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на работници - Регламент (ЕИО) No 1612/68 - Пенсионноосигурителна добавка - Неограничено данъчно облагане)
 2009/C 267/16
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и W. Mölls)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: C. Blaschke и M. Lumma, както и W Wellisch, Rechtsanwalt)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 12, 18 и 39 ЕО, както и на член 7 от Регламент (ЕИО) No 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 г. относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стp. 2) — Национална правна уредба относно добавка за насърчаване на доброволното пенсионно осигуряване, предоставянето на която се поставя в зависимост от условието за неограничено облагане с данък в тази държава членка, като се предвижда възстановяването на добавката при преустановяване на неограничено облагане, и като не се позволява да се използва формирания по тази пенсионноосигурителна схема капитал за придобиване на жилище за задоволяване на нуждите на собственика, с изключение на случаите, когато това жилище се намира на националната територия
 Диспозитив
 1)
 Като е приела и е оставила в сила разпоредби относно допълнителното пенсионно осигуряване, съдържащи се в § 79—99 от Закона за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz), Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 39 ЕО и по член 7, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1612/68 на Съвета, както и по член 18 ЕО, доколкото тези разпоредби:
 —
 не допускат пограничните работници и техните съпрузи да получават пенсионноосигурителната добавка, когато не са неограничено данъчнозадължени в тази държава членка;
 —
 забраняват на пограничните работници да използват субсидирания капитал за придобиване или за строеж на жилище за задоволяване на лични жилищни нужди, когато посоченото жилище не се намира в Германия;
 —
 предвиждат възстановяване на посочената добавка в случай на преустановяване на неограниченото облагане в тази държава членка.
 2)
 Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 199, 25.8.2007 г.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/70
 Жалба, подадена на 24 ноември 2015 г. — BMB/СХВП — Ferrero (съд за бонбони, кутийка)
 (Дело T-695/15)
 (2016/C 038/94)
 Език на жалбата: полски
 Страни
 Жалбоподател: BMB sp. z o.o. (Груец, Полша) (представител: K. Czubkowski, radca prawny)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ferrero (Алба, Италия)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят
 Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността No 826 680-0001
 Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на СХВП от 8 септември 2015 г. по преписка R 1150/2012-3
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 61, параграфи 1 и 2 от Регламент No 6/2002,
 —
 нарушение на член 62 и член 63, параграф 1 от Регламент No 6/2002,
 —
 нарушение на член 25, параграф 1, буква д) от Регламент No 6/2002,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 24.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 128/18
 Иск, предявен на 11 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-47/08)
 (2008/C 128/30)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J.-P. Keppenne и H. Støvlbæk)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като предвижда условие за гражданство за достъп до професията нотариус и като не е транспонирало Директива 89/48/ЕИО (1) по отношение на професията нотариус, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по Договора за ЕО, по-специално по членове 43 и 45 ЕО, и по Директива 89/48/ЕИО относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години,
 —
 да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Със своя иск Комисията най-напред упреква ответника в това, че като предвижда условие за гражданство за достъп до професията нотариус и за нейното упражняване, засяга непропорционално свободата на установяване, предвидена в член 43 ЕО. Несъмнено член 45 ЕО изключва прилагането на главата относно правото на установяване дейностите, които участват по непосредствен и специфичен начин в упражняването на публичната власт. Според Комисията обаче задълженията, които белгийското право възлагало на нотариусите, били свързани в толкова малка степен с упражняването на публична власт, че не можели да попаднат в приложното поле на този член и да обосноват такова засягане на свободата на установяване. Всъщност тези задължения не предоставяли на нотариусите правомощия да упражняват принуда и националният законодател можел да наложи мерки, които са в по-малка степен ограничителни отколкото е условието за гражданство, като например подчиняване на съответните оператори на строги условия за достъп до професията, на особени професионални задължения и/или на специален контрол.
 С второто си твърдение за нарушение Комисията освен това упреква ответника, че не е изпълнил задълженията си, тъй като не е транспонирал Директива 89/48/ЕИО по отношение на професията нотариус. Всъщност, предвид че ставало въпрос за регламентирана професия, директивата намирала пълно приложение по отношение на тази професия, а високото ниво на квалификация, което се изисквало от нотариусите, лесно можело да се гарантира посредством изпит за правоспособност или стаж за приспособяване.
 (1) Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, 1989 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76).


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/49
 Решение на Общия съд от 2 декември 2015 г. — adp Gauselmann/СХВП (Multi Win)
 (Дело T-529/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Multi Win“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 027/61)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: adp Gauselmann GmbH (Люббеке, Германия) (представител: P. Koch Moreno, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: A. Pohlmann и S. Hanne)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 април 2014 г. (преписка R 1326/2013-1), постановено по заявка за регистрация на словния знак „Multi Win“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда adp Gauselmann GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 28.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/32
 Дело, заведено на 16 август 2013 г. от Konkurrenten.no AS срещу Надзорния орган на ЕАСТ
 (Дело E-19/13)
 2013/C 347/13
 На 16 август 2013 г. в Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от предприятието Konkurrenten.no AS, представлявано от Jon Midthjell, адвокат, Advokatfirmaet Midthjell AS, с адрес: Grev Wedels plass 5, 0151 Осло, Норвегия.
 Ищците искат от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да отмени Решение No 519/12/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 19 декември 2012 г. (AS Oslo Sporveier и AS Sporveisbussene) и да осъди ответника и всички други встъпили страни да заплатят разноските;
 2.
 Да отмени Решение No 181/13/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 8 май 2013 г. (Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS и Unibuss AS) и да осъди ответника и всички други встъпили страни да заплатят разноските;
 3.
 Да осъди Надзорния орган на ЕАСТ (и всички други встъпили страни) да заплатят разноските по делото.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Ищецът, Konkurrenten.no AS, е частен оператор на норвежкия пазар на експресни автобусни превози между централните и южните райони на Норвегия.
 —
 На 11 август 2006 г. ищецът внесе жалба, свързана с държавни помощи, пред Надзорния орган на ЕАСТ и на 8 септември 2011 г. втора жалба относно помощ, отпусната на AS Oslo Sporveier.
 —
 На 21 юни 2010 г. Надзорният орган на ЕАСТ прекрати делото по първата жалба, без да открива официална процедура по разследване. На 22 август 2011 г. Съдът на ЕАСТ отмени това решение във връзка с дело E-14/10 Konkurrenten.no AS срещу Надзорния орган на ЕАСТ [2011 г.] EFTA Ct. Rep. 266.
 —
 На 5 юли 2012 г. в Официален вестник на ЕС и в притурката за ЕИП към него беше публикувано решението на Надзорния орган на ЕАСТ от 28 март 2012 г. за откриване на официална процедура по разследване във връзка с възможна държавна помощ, отпусната на AS Oslo Sporveier и AS Sporveisbussene.
 —
 С решение от 19 декември 2012 г. Надзорният орган на ЕАСТ закри официалната процедура по разследване във връзка с възможна държавна помощ, отпусната на AS Oslo Sporveier и AS Sporveisbussene. На 8 май 2013 г. Надзорният орган на ЕАСТ взе решение относно предполагаема държавна помощ, отпусната на Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS и Unibuss AS. Тези решения все още не са публикувани в Официален вестник или в притурката за ЕИП.
 —
 С настоящия иск ищецът иска от Съда да отмени двете решения.
 Ищецът твърди, inter alia, че:
 Във връзка с първото решение (от 19 декември 2012 г.) Надзорният орган на ЕАСТ:
 —
 неправомерно е оценил капиталова инжекция като отчасти представляваща помощ и отчасти непредставляваща помощ и годишна компенсация под формата на фиксирана сума като представляваща помощ, и
 —
 е нарушил член 61 от Споразумението за ЕИП във връзка с използването на вътрешнокорпоративни трансфери с цел постигане на отрицателни данъчни позиции.
 Във връзка с второто решение (от 8 май 2013 г.) Надзорният орган на ЕАСТ:
 —
 не е спазил задължението си да открие официална процедура по разследване, оценявайки неправомерно трансакция като представляваща помощ, а краткосрочни кредити за осигуряване на ликвидност и поръчки, възложени без конкурс, като непредставляващи помощи, и
 —
 не е спазил задължението си да открие официална процедура по разследване относно гаранции, предоставени без начисляване на премии, и дългосрочни заеми за инфраструктура, отпуснати на AS Oslo Sporveier при същите условия като тези за общината, оценявайки неправомерно мерките като представляващи помощ.


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/25
 Решение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 23 октомври 2013 г. — Verstreken/Съвет
 (Дело F-98/12) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2008 г. - Процедура за повишаване за 2009 г. - Решение жалбоподателката да не бъде повишена - Мотивиране - Общи и стереотипни мотиви)
 2013/C 352/48
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Kathleen Verstreken (Брюксел, Белгия) (представители: D. Abreu Caldas, A. Coolen, S. Orlandi, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решенията жалбоподателката да не бъде повишена в степен AD12 в резултат от процедурите за повишаване за 2008 г. и 2009 г.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Съвета на Европейския съюз от 7 ноември 2011 г. да не повиши г-жа Verstreken в рамките на процедурите за повишаване за 2008 г. и 2009 г.
 2.
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и тези на г-жа Verstreken.
 (1) ОВ C 343, 10.11.2012 г., стр. 24.


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/14
 Жалба, подадена на 24 декември 2013 г. — TUI Deutschland/СХВП Infinity Real Estate & Project Development (Sensimar)
 (Дело T-706/13)
 2014/C 61/25
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: TUI Deutschland GmbH (Хановер, Германия) (представител: D. von Schultz, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Infinity Real Estate & Project Development GmbH (Рантум/Зилт, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 октомври 2013 г. по преписка R 1476/2012-1,
 —
 да отхвърли възражението срещу заявката на жалбоподателя за регистрация на марка на Общността No 7 212 889,
 —
 да осъди ответника да заплати разноските, свързани с производствата пред отдела по отмяна, апелативния състав и Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Sensimar“ за стоки и услуги от класове 16, 25, 35 и 44 — заявка за марка на Общността No 7 212 889.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Infinity Real Estate & Project Development GmbH.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „SANSIBAR“ за стоки и услуги от класове 16, 25, 35 и 44.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 2 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/6
 Решение на Съда (пети състав) от 7 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, по-рано GDF Suez
 (Дело C-121/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2009/73/ЕО - Енергопотребление - Сектор на природния газ - Определяне на цените за доставка на природен газ за крайните потребители - Регулирани тарифи - Пречка - Съвместимост - Критерии за преценка - Цели за сигурност на доставките и за териториално сближаване))
 (2016/C 402/07)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)
 Ответници: Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, по-рано GDF Suez
 Диспозитив
 1)
 Член 3, параграф 1 от Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че намесата на държава членка, изразяваща се в налагане на някои доставчици, сред които и традиционният доставчик, на задължение да предлагат на крайния потребител доставка на природен газ по регулирани тарифи, представлява по самото си естество пречка за предвиденото в тази разпоредба постигане на конкурентен пазар на природен газ, и тази пречка остава дори когато посочената намеса допуска предлагане на конкурентни оферти на по-ниски от тези тарифи цени от всички доставчици на пазара.
 2)
 Член 3, параграф 2 от Директива 2009/73, във връзка с членове 14 ДФЕС и 106 ДФЕС и с протокол No 26, относно услугите от общ интерес, приложен към Договора за ЕС в редакцията му след Договора от Лисабон и към Договора за функционирането на ЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите членки да преценяват дали в общ икономически интерес на предприятията в сектора на природния газ следва да се наложат задължения за обществена услуга във връзка с цената за доставка на природния газ, по-конкретно с цел да се гарантират сигурността на доставките и териториалното сближаване, при условие че, от една страна, всички посочени в член 3, параграф 2 от тази директива условия и особено това за недискриминационния характер на такива задължения, са изпълнени, и от друга страна, че налагането на тези задължения е съобразено с принципа на пропорционалност.
 Член 3, параграф 2 от Директива 2009/73 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска метод за определяне на цената, който се основава на отчитане на разходите, при условие че в резултат на прилагането на такъв метод държавната намеса не превишава това, което е необходимо за постигането на преследваните от нея цели от общ икономически интерес.
 (1) ОВ C 178, 1.6.2015 г.