text:
 28.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 441/31
 Жалба, подадена на 7 октомври 2016 г. — Pebagua/Комисия
 (Дело T-715/16)
 (2016/C 441/36)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Испания) (представител: A. J. Uceda Sosa, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени обжалвания регламент за изпълнение.
 —
 При условията на евентуалност, да отмени включването на вида Procambarus clarkii в списъка, одобрен с посочения регламент.
 —
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1141 на Комисията за приемане на списък на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, в съответствие с Регламент (ЕС) No 1143/2014 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 189, стр. 4).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че относно вида Procambarus clarkii не са изпълнени изискванията, предвидени в член 4 от Регламент 1143/2014, нито е била направена оценка на рисковете по смисъла на член 5, параграф 1 от посочения регламент.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/19
 Искане за преюдициално заключение, направено от House of Lords (Обединеното кралство) на 20 декември 2006 г. — Stringer и други/Her Majesty's Revenue and Customs
 (Дело C-520/06)
 (2007/C 56/33)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 House of Lords (Обединеното кралство)
 Страни в главното производство
 Ищци: Stringer и други
 Ответник: Her Majesty's Revenue and Customs
 Преюдициални въпроси
 1)
 Означава ли чл. 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО (1), че работник в отпуск по болест за неопределен срок има право а) да посочи бъдещ период от време, през който да ползва платен годишен отпуск и б) да ползва платен годишен отпуск, за период, който и в двата случая така или иначе се включва в рамките на отпуска по болест?
 2)
 Ако държава-членка упражни правото си съгласно чл. 7, параграф 2 от Директива 2003/88/ЕО да замени при прекратяване на трудовото правоотношение минималния срок на платения годишен отпуск с финансово обезщетение, когато работникът е отсъствал поради отпуск по болест през цялата или през част от годината, през която е прекратено трудовото му правоотношение, съдържа ли член 7, параграф 2 някакви изисквания или критерии, по които да се определи дали да се изплати такова обезщетение и как да се изчисли неговият размер?
 (1) ОВ L 299, стр. 9.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 10.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/27
 Решение на Общия съд от 31 януари 2012 г. — Spar/СХВП — Spa Group Europe (SPA GROUP)
 (Дело T-378/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността SPA GROUP - По-ранни национални фигуративни марки SPAR - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009)
 2012/C 73/53
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Spar Handelsgesellschaft mbH (Schenefeld, Германия) (представители: R. Kaase и J.-C. Plate, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Hanne)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Spa Group Europe Ltd & Co. KG (Нюрнберг, Германия)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 юли 2009 г. (преписка No R 123/2008-1), свързано с производство по възражение между Spar Handelsgesellschaft mbH и Spa Group Europe Ltd & Co. KG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Spar Handelsgesellschaft mbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 282, 21.11.2009 г.


text:
 25.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 25 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Elliniko Dimosio/Stefanos Stroumpoulis и др.
 (Дело C-292/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 80/987/ЕИО - Сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател - Приложно поле - Дължими вземания за възнаграждения на моряци, полагащи труд на борда на кораб, който плава под флага на трета държава - Работодател, чието седалище съгласно устройствения му акт е в тази трета държава - Трудов договор, за който се прилага правото на същата трета държава - Несъстоятелност на работодателя, обявена в държава членка, в която е действителното му седалище - Член 1, параграф 2 - Приложение, част II, А - Национално законодателство, предвиждащо гаранция за дължимите вземания за възнаграждения на моряци, приложима единствено в случай на изоставянето им в чужбина - Равнище на закрила, което не е равностойно на предвиденото в Директива 80/987))
 (2016/C 145/06)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Elliniko Dimosio
 Ответници: Stefanos Stroumpoulis, Nikolaos Koumpanos, Panagiotis Renieris, Charalampos Renieris, Ioannis Zacharias, Dimitrios Lazarou, Apostolos Chatzisotiriou
 Диспозитив
 1)
 Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател трябва да се тълкува в смисъл, че освен при евентуално прилагане на член 1, параграф 2 от тази директива пребиваващите в държава членка моряци, наети на работа в тази държава от дружество, чието седалище съгласно устройствения му акт е в трета държава, но действителното му седалище е в посочената държава членка, като работници на борда на кораб на същото дружество за туристически пътувания, който плава под флага на тази трета държава, въз основа на трудов договор, в който се посочва като приложимо правото на същата трета държава, трябва, след като това дружество е обявено в несъстоятелност от юрисдикция на съответната държава членка съобразно с нейното право, да могат да се ползват от предвидената в посочената директива закрила, що се отнася до дължимите вземания за възнаграждения, които те имат спрямо същото дружество.
 2)
 Член 1, параграф 2 от Директива 80/987, трябва да се тълкува в смисъл, че по отношение на работници, намиращи се в положение като това на ответниците по главното производство, закрила като предвидената в член 29 от Закон 1220/1981 за допълване и изменение на законодателството относно управителния орган на пристанище Пирея в случай на изоставяне на моряци в чужбина не представлява „закрила, равностойна на тази, която произтича от [същата] директива“, по смисъла на посочения член 1, параграф 2.
 (1) ОВ C 282, 25.8.2014 г.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/41
 Жалба, подадена на 7 юни 2017 г. — Aldo Supermarkets/EUIPO — Aldi Einkauf (ALDI)
 (Дело T-359/17)
 (2017/C 249/56)
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: Aldo Supermarkets (Варна, България) (представител: C. Saettel, avocate)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словната марка на ЕС „ALDI“ – Заявка за регистрация Noo12 749 586
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 29 март 2017 г. по преписка R 976/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на правило 19 от Регламент Noo2868/95;
 —
 Противоречие в мотивите, тъй като в точка 18 от обжалваното решение апелативният състав е приел, че формулярът за възражение съдържа цветно изображение на по-ранната марка и в точка 24 от обжалваното решение е приел, че жалбоподателят е представил файл от тип „pdf“, съдържащ цветното изображение на марката, докато тези твърдения не са в съответствие със съдържащата се в точки 22 — 25 от обжалваното решение констатация, че по същество жалбоподателят не е доказал съществуването на по-ранната си марка, тъй като не е представил цветно изображение на тази марка;
 —
 Нарушение на правото на защита и на принципа на състезателност, тъй като апелативният състав е изтъкнал служебно нарушението на правило 19 от регламента за изпълнение, без да изслуша страните относно това основание, докато принципът на състезателност изисква апелативните състави да изслушват страните относно всички основания, които възнамеряват да изтъкнат служебно;
 —
 Нарушение на член 42, параграф 2 от Регламент Noo207/2009 и на правило 22, параграфи 3 и 4 от регламента за изпълнение.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/10
 Решение на Общия съд от 23 септември 2014 г. — Nuna International/СХВП — Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuna)
 (Дело T-195/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „nuna“ - По-ранни словни марки на Общността „NANA“ и „NANU-NANA“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство на стоките - Член 8, параграф 1, буква б) от Правилника (ЕО) No 207/2009))
 2014/C 388/11
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nuna International BV (Erp, Нидерландия) (представител: A. Alpera Plazas, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brême, Германия) (представител: A. Nordemann, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2012 г. (преписка R 476/2011-1), постановено в производство по възражение със страни Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG и Nuna International BV
 Диспозитив
 1)
 Chaque partie supportera ses propres dépens.
 2)
 La décision de la première chambre de recours de l’Office de l’harmonisation dans le marché intérieur (marques, dessins et modèles) (OHMI) du 15 février 2012 (affaire R 476/2011-1), relative à une procédure d’opposition entre Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG et Nuna International BV, est annulée en ce qui concerne les „poussettes pour bébés; poussettes; sièges de sécurité pour enfant pour la voiture“ relevant de la classe 12 au sens de l’arrangement de Nice concernant la classification internationale des produits et des services aux fins de l’enregistrement des marques, du 15 juin 1957, tel que révisé et modifié, ainsi que les „supports roulants pour la marche des bébés » et les « sacs de couchage pour bébés et enfants“, relevant de la classe 20.
 3)
 Le recours est rejeté pour le surplus.
 (1) ОВ C 209, 14.7.2012 г.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/14
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 28 февруари 2013 г. — Guy Kleynen/Conseil des ministres
 (Дело C-99/13)
 2013/C 141/25
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Guy Kleynen
 Ответник: Conseil des ministres
 Преюдициален въпрос
 „Членове 56 и 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз и членове 36 и 41 от Споразумението за Европейското икономическо пространство трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат въвеждането и поддържането от държава членка на правен режим, който установява по-високо облагане на изплащаните от чуждестранните банки лихви чрез прилагането на данъчно освобождаване или на по-ниска облагаема ставка само по отношение на лихвите, изплащани от белгийските банки?“


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/13
 Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) на 4 март 2013 г. — AS „Olainfarm“/Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
 (Дело C-104/13)
 2013/C 123/20
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākās tiesas Senāts
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: AS „Olainfarm“
 Ответник: Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
 Встъпила страна: AS „Grindeks“
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 10 или всяка друга разпоредба от Директива 2001/83/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба да се тълкуват в смисъл, че производителят на референтен лекарствен продукт има субективното право да обжалва решение на компетентния орган за регистриране на генеричен лекарствен продукт на друг производител, при което като референтен лекарствен продукт се използва лекарствения продукт, регистриран от производителя на референтния лекарствен продукт? С други думи, дава ли тази директива на производителят на референтния лекарствен продукт право на съдебна защита с цел да провери дали производителят на генеричния лекарствен продукт се е позовал правомерно и основателно на лекарствения продукт, регистриран от производителя на референтния лекарствен продукт, в съответствие с посочените разпоредби на член 10 от Директивата?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли предвиденото в членове 10 и 10а от Директивата да се тълкува в смисъл, че лекарствен продукт, регистриран в съответствие с член 10а от посочената директива като утвърден лекарствен продукт, може да се използва като референтен лекарствен продукт по смисъла на член 10, параграф 2, буква a)?
 (1) ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3.


text:
 11.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 300/7
 Решение на Съда (осми състав) от 20 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Faro — Португалия) — Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Portimão Urbis, E.M., S.A. — в ликвидация, Município de Portimão, Emarp — Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, EM, SA
 (Дело C-416/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2001/23 - Член 1, параграф 1, буква б) - Член 2, параграф 1, буква г) - Прехвърляне на предприятия - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Приложно поле - Понятия „работник или служител“ и „прехвърляне на стопанска дейност))
 (2017/C 300/09)
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Judicial da Comarca de Faro
 Страни в главното производство
 Ищец: Luís Manuel Piscarreta Ricardo
 Ответници: Portimão Urbis, E.M., S.A. — в ликвидация, Município de Portimão, Emarp — Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, EM, SA
 Диспозитив
 1)
 Член 1, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности трябва да се тълкува в смисъл, че положение, в което общинско предприятие, в което единствен акционер е община, е прекратено с решение на изпълнителния орган на тази община и чиито дейности са прехвърлени отчасти на посочената община, за да бъдат извършвани пряко от последната, и отчасти на преобразувано за тази цел друго общинско предприятие, в което тази община също е единствен акционер, попада в приложното поле на посочената директива, при условие че идентичността на разглежданото предприятие бъде запазена след прехвърлянето, което запитващата юрисдикция има за задача да установи.
 2)
 Лице, като ищеца в главното производство, което поради временно преустановяване на изпълнението на неговия трудов договор реално не полага труд, попада в обхвата на понятието „работник или служител“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква г) от Директива 2001/23, доколкото то явно е защитено в качеството си на работник или служител от съответното национално законодателство, което обаче запитващата юрисдикция трябва да провери. Ако това се потвърди при проверката, при обстоятелства като тези по главното производство произтичащите от неговия трудов договор права и задължения трябва да се считат за прехвърлени на приобретателя в съответствие с член 3, параграф 1 от тази директива.
 3)
 Третият въпрос, поставен от Tribunal Judicial da Comarca de Faro (окръжен съд на Фаро, Португалия), е недопустим.
 (1) ОВ C 383, 17.10.2016 г.


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/19
 Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2009 г. — KG Holding и др./Комисия
 (Съединени дела T-81/07, T-82/07 и T-83/07) (1)
 (Държавни помощи - Помощ за преструктуриране, предоставена от нидерландските власти на KG Holding NV - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Жалба за отмяна - Частична недопустимост - Възстановяване на помощта от предприятията бенефициери, обявени в несъстоятелност - Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и за преструктуриране на предприятия в затруднение)
 2009/C 193/27
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател по дело T-81/07: Jan Rudolf Maas, в качеството на синдик на дружеството KG Holding NV (Ротердам, Нидерландия) (представители: G. van der Wal и T. Boesman, avocats)
 Жалбоподател по дело T-82/07: Jan Rudolf Maas и Cornelis van den Bergh, в качеството на синдици на дружество Kliq BV (Ротердам) (представители: G. van der Wal и T. Boesman, avocats)
 Жалбоподател по дело T-83/07: Jean Leon Marcel Groenewegen, в качеството на синдик на Kliq Reïntegratie (Utrecht, Нидерландия) (представители: G. van der Wal и T. Boesman, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: H. van Vliet)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2006/939/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г. относно схемата на помощ в полза на KG Holding NV, за която е постъпило уведомление от страна на Нидерландия (ОВ L 366, стр. 40).
 Диспозитив
 1)
 Отменя член 2 от Решение 2006/939/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г. относно схемата за помощ в полза на KG Holding NV, за която е постъпило уведомление от страна на Кралство Нидерландия.
 2)
 Отхвърля жалбите в останалите им части.
 3)
 Г-н Jan Rudolf Maas, в качеството на синдик по несъстоятелността на KG Holding NV, понася направените от него съдебни разноски по дело T-81/07.
 4)
 Г-н Jan Rudolf Maas и г н Cornelis van den Bergh, в качеството на синдици по несъстоятелността на Kliq BV, понасят направените от тях съдебни разноски по дело T-82/07.
 5)
 Г-н Jean Leon Marcel Groenewegen, в качеството на синдик по несъстоятелността на Kliq Reïntegratie, понася направените от него съдебни разноски по дело T-83/07, както и тези на Комисията по дело T-83/07.
 6)
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски по дела T-81/07 и T-82/07.
 (1) ОВ C 117, 29.5.2007 г.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/23
 Иск, предявен на 4 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-307/07)
 (2007/C 199/37)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и P. Andrade)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като отказва да признае дипломите, които дават достъп до професията фармацевт специалист по клиничен анализ, Португалската република не е изпълнила задълженията си по Директива 889/48/ЕИО (1),
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че професионалната дейност клиничен фармацевт представлява регламентирана професия, която попада в обхвата на Директива 889/48/ЕИО. Португалският закон за транспониране на директивата ограничава действието й само до определени професии, изброени в списък. Тъй като този списък не съдържа професията клиничен фармацевт, Португалската държава не се е съобразила изцяло с Директива 89/48.
 (1) Директива на Съвета от 21 декември 1988 г. относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ 1989 г. L 19, стр. 16; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 2, стр. 56).


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/38
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 юли 2016 г. — Stips/Комисия
 (Дело F-131/15) (1)
 ((Публична служба - Временно нает служител, чието заплащане е от бюджетни кредити за научни изследвания и инвестиции - Член 2, буква г) от УРДС - Договор за неопределено време - Прекласиране в по-горна степен - Процедура по прекласиране за 2013 г. - Приключване на процедурата след 1 януари 2014 г. - Влизане в сила на Регламент No 1023/2013 - Условия за придобиване на степен AD 13 - Прилагане по аналогия на член 45, параграф 1 от Правилника и на приложение I, раздел A, точка 1 от него - Отказ да се прекласира временно нает служител със степен AD 12 - Право на прекласиране - Принципи на правна сигурност и на недопускане на прилагане с обратна сила - Право на добра администрация))
 (2016/C 364/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Adolf Stips (Безоцо, Италия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и C. Berardis-Kayser)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решението на Комисията да не прекласира жалбоподателя в степен AD13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 21 януари 2015 г., с което Европейската комисия не прекласира г-н Adolf Stips в степен AD 13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.
 2)
 Европейската комисия понася освен направените от нея съдебни разноски и тези на г-н Stips.
 (1) ОВ C 414, 14.12.2015 г., стр. 45.


text:
 2.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/5
 Решение на Съда (трети състав) от 12 май 2011 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град, България) — „Енел Марица Изток 3“ АД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“, НАП
 (Дело C-107/10) (1)
 (Преюдициално запитване - ДДС - Директиви 77/388/ЕИО и 2006/112/ЕО - Възстановяване - Срок - Лихви - Прихващане - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност - Защита на оправданите правни очаквания)
 2011/C 194/06
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Енел Марица Изток 3“ АД
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“, НАП
 Предмет
 Преюдициалното запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), и на член 183, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Императивен срок за възстановяване на надвзетия ДДС, при изтичането на който се изчисляват лихвите, дължими на данъчнозадълженото лице — Промяна в националното законодателство в хода на такова изчисляване, съгласно която при данъчна ревизия изчисляването се прави от датата на акта за определяне на данъчно задължение, с който се слага край на данъчната ревизия — Разумен срок — Възможност за възстановяване на надвзетия ДДС чрез прихващане на подлежащата на възстановяване сума с фискални задължения на лицето — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност
 Диспозитив
 1.
 Член 183 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2006/138/ЕО на Съвета от 19 декември 2006 година, разгледан във връзка с принципа на защита на оправданите правни очаквания, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда с обратна сила да се продължи срокът за възстановяване на надвзет данък върху добавената стойност, доколкото тази правна уредба лишава данъчнозадълженото лице от правото, с което е разполагало преди влизането ѝ в сила, да получи лихва за забава върху сумата, която трябва да му се възстанови.
 2.
 Член 183 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2006/138, разгледан в съответствие с принципа на данъчен неутралитет, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която общият срок за възстановяване на надвзетия данък върху добавената стойност, след изтичането на който се дължи лихва за забава върху сумата, която трябва да се възстанови, се продължава при започване на данъчна ревизия, като в резултат от това продължаване лихвата се дължи едва от датата на приключване на това производство, при положение че надвзетият данък вече е бил прехвърлен през трите данъчни периода, следващи този, през който надвзетият данък е бил налице. За сметка на това обстоятелството, че този общ срок е определен с продължителност от 45 дни, не е в разрез със споменатата разпоредба.
 3.
 Член 183 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2006/138, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска надвзетият данък върху добавената стойност да се възстановява чрез прихващане.
 (1) ОВ C 134, 22.5.2010 г.


text:
 24.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/8
 Решение на Съда (шести състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca — Испания) — Barclays Bank SA/Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera
 (Дело C-280/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Тринадесето съображение - Член 1, параграф 2 - Потребителски договори - Договор за ипотечен кредит - Производство за изпълнение върху ипотекирани вещи - Национални законови и подзаконови разпоредби - Договорно равновесие))
 2014/C 194/09
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca
 Страни в главното производство
 Ищец: Barclays Bank SA
 Ответник: Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera
 Предмет
 Преюдициално запитване — Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca — Тълкуване на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Защита на потребителите в областта на ипотечните кредити — Договорно равновесие — Принцип за защита на потребителите — Национална правна уредба на гражданското производство, приложима към производството за принудително изпълнение върху недвижим имот
 Диспозитив
 Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и принципите на правото на Съюза за защита на потребителите и за договорно равновесие трябва да се тълкуват в смисъл, че от тяхното приложно поле се изключват законовите и подзаконовите разпоредби на държава членка като разглежданите в делото по главното производство, когато не съществува договорна клауза, която да изменя обхвата или приложното поле на тези разпоредби.
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/39
 Иск, предявен на 6 февруари 2007 г. — ThyssenKrupp Stainless/Комисия
 (Дело T-24/07)
 (2007/C 82/88)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: ThyssenKrupp Stainless AG (Duisburg, Германия) (представители: M. Klusmann и S.Thomas, адвокати)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени оспорваното решение,
 —
 евентуално, да се отмени разпоредбата на точка 2,
 —
 в допълнение, евентуално да се намали съответно размера на наложената на ищеца глоба,
 —
 да се осъди ответника да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът атакува Решение на Комисията K(2006) 6765 окончателно от 20 декември 2006 г. по дело COMP/39.234 — Добавка за легиране, ново решение. С оспорваното решение, което се отнася до възобновяване на производство IV/35.814 — Добавка за легиране, на ищеца е определена глоба поради нарушение на член 65, параграф 1 ВС от Thyssen Stahl GmbH (преди Thyssen Stahl AG) чрез съгласувано изменение на референтните стойности на формулата за изчисляване на добавката за легиране и чрез прилагане на това изменение.
 В подкрепа на иска си ищецът посочва десет правни основания:
 —
 Нарушаване на принципа nulla poena sine lege, тъй като поради липса на преходни разпоредби; Комисията не е била оправомощена да прилага с обратна сила ВС, чийто срок на действие е изтекъл през 2002 г.,
 —
 Неправилно прилагане от Комисията на Регламент (EО) No 1/2003 (1), тъй като той я оправомощава да прилага единствено членове 81 и 82 ЕО, но не и да прилага ВС,
 —
 Нарушаване на принципа res iudicata, тъй като по това дело Съдът на Европейските общности вече се е бил произнесъл с влязло в сила решение, от което следва че от материалноправна гледна точка ищецът не носи отговорност за нарушението, за което има повторно оплакване в решението на Комисията, и в което решение като извършител на нарушението се посочва Thyssen Stahl AG,
 —
 Изключване на отговорността на ищеца, която се основава на частно изявление за поемане на отговорност, тъй като според него то има само декларативно действие,
 —
 Нарушаване на принципа на определеност поради липса на определеност на правното основание за налагане на санкцията и на липса на определеност при вменяване на отговорността,
 —
 Нарушаване на принципа ne bis in idem, тъй като поради идентичен фактически състав в първото производство на ищеца вече е била наложена глоба, потвърдена с влязло в сила решение на Съда на Европейските общности,
 —
 Изтичане на погасителната давност относно нарушението,
 —
 Нарушаване на правото на достъп до преписката,
 —
 Нарушаване на правото на засегнатата страна да бъде изслушана поради непълнота на предявените възражения, както и
 —
 Неправилно изчисляване на глобата, като се има предвид Известието на Комисията от 1996 г. за сътрудничество (2).
 (1) Регламент (EG) No. 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 г. относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1).
 (2) Известие на Комисията от 18 юли 1996 г. относно неналагането глоби или намаляването на размера им в процедури относно картелни споразумения (ОВ C 207, стр. 4).


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/17
 Решение на Общия съд от 4 май 2016 г. — Bodegas Williams & Humbert/EUIPO — Central Hisumer (BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN)
 (Дело T-193/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „THE BOTANICALS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 222/19)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Bodegas Williams & Humbert, SA (Херес де ла Фронтера, Испания) (представител: A. Gómez López, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Central Hisumer, SL (Ориуела, Испания) (представител: D. Garrido Jiménez, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2015 г. (преписка R 594/2014-4), постановено в производство по възражение със страни Central Hisumer и Bodegas Williams & Humbert
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Bodegas Williams & Humbert, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 198, 15.6.2015 г.


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/34
 Жалба, подадена на 10 април 2012 г. — CHEMK и KF/Съвет
 (Дело T-169/12)
 2012/C 165/56
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Chelyabinsk, Русия); и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuznetsk, Русия) (представител: B. Evtimov, lawyer)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 60/2012 на Съвета от 16 януари 2012 година за прекратяване на частичното междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на феросилиций с произход, inter alia, от Русия (ОВ L 22, стр. 1), доколкото засяга жалбоподателите; и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от
 —
 обстоятелството, че институциите са нарушили член 11, параграф 9 във връзка с член 2, параграф 12 от „Основния регламент“ (1) като не са определили размера на дъмпинговия марж на жалбоподателите. Освен това, или при условията на евентуалност, институциите са допуснали грешка при прилагането на правото и са превишили пределите на правото си на преценка в рамките на компетентността си да извършват прогнозна оценка по силата на член 11, параграф 3 като са позволили изводите за трайна промяна на обстоятелствата да се отнесат към изводите за дъмпинга, опорочавайки изводите относно промяната на дъмпинговия марж при междинното преразглеждане и разширявайки обхвата на анализа за продължаването на дъмпинга, по такъв начин, че да се покрият/опорочат изводите относно дъмпинговия марж. Накрая институциите са нарушили правото на защита на жалбоподателите в областта на дъмпинга, тъй като не им са съобщили окончателното си изчисление за дъмпинга.
 2.
 Второто правно основание е изведено от
 —
 обстоятелството, че институциите са допуснали явна грешка в преценката като са приели, че трябва да се направи корекция за разходите за продажба, административните разноски и другите общи разходи и печалбата на RFAI по отношение на вносната цена на жалбоподателите, и като са приели във връзка с това, че жалбоподателите и RFAI не представляват единен стопански субект.
 3.
 Третото правно основание е изведено от
 —
 обстоятелството, че институциите са нарушили член 11, параграф 3, трета алинея и/или са допуснали явни грешки в преценката като са приели, че не е налице трайна промяна на обстоятелствата що се отнася до намаляването на дъмпинговия марж на жалбоподателите.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност („Основния регламент“) (ОВ L 343, стр. 51).


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/6
 Решение на Съда (трети състав) от 17 юли 2014 г. — Европейска комисия/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Република Гърция, Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A.)
 (Дело C-553/12 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Член 82 ЕО и член 86, параграф 1 ЕО - Запазване в сила на привилегировани права, предоставени от Република Гърция в полза на публично предприятие за проучване и експлоатация на находища на лигнитни въглища - Упражняване на тези права - Конкурентно предимство на пазарите за доставка на лигнитни въглища и на електроенергия на едро - Запазване, разширяване или засилване на господстващо положение))
 2014/C 315/08
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. Christoforou и A. Antoniadis, assistés de A. Oikonomou, dikigoros)
 Други страни в производството: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), (представител: P. Anestis, dikigoros), Република Гърция, (представители: M.-T. Marinos, P. Mylonopoulos и K. Boskovits), Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A.)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Mytilinaios AE, Protergia AE, Alouminion AE (представители: N. Korogiannakis, I. Zarzoura, D. Diakopoulos и E. Chrisafis, dikigoroi)
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз, DEI/Комисия (T-169/08, EU:T:2012:448).
 2)
 Връща делото на Общия съд на Европейския съюз, който да се произнесе по представените пред него основания, по които Съдът на Европейския съюз не се е произнесъл.
 3)
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 2.2.2013 г.


text:
 20.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 372/21
 Иск, предявен на 11 август 2014 г. — Cham и Bena Properties/Съвет
 (Дело T-597/14)
 2014/C 372/26
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищци: Cham Holding Co. SA и Bena Properties Co. SA (Дамас, Сирия) (представители: E. Ruchat и C. Cornet d’Elzius, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищците
 Ищците искат от Общия съд:
 —
 да приеме, че искът е допустим и основателен,
 —
 въз основа на това да осъди Европейския съюз да поправи претърпените от ищците вреди в размер на 4 3 0 00 000 EUR, свързани със спирането на проекта „Yasmeen Rotana“,
 —
 да разпореди назначаването на експерт, който да установи общия размер на претърпените от ищците вреди,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати разноските за производството пред тази инстанция.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищците посочват три правни основания, които са по същество идентични или сходни с изложените по дело T-592/14, Makhlouf/Съвет.


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/50
 Жалба, подадена на 24 май 2014 г. — Fih Holding и Fih Erhversbank/Комисия
 (Дело T-386/14)
 2014/C 253/66
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Fih Holding A/S (Копенхаген, Дания) и Fih Erhversbank A/S (Копенхаген) (представител: O. Koktvedgaard, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C(2014) 1280 окончателен на Комисията от 11 март 2014 г. относно държавна помощ SA.34445 (2012/c), предоставена от Дания под формата на прехвърляне на свързани с недвижимо имущество активи от FIH на FSC, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест правни основания.
 1.
 Съгласно първото правно основание обжалваното решение противоречи на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията е приела, „че никой оператор в условията на пазарна икономика не би желал да инвестира при условия като тези по договора за продажба на дялово участие [неофициален превод]“ (съображение 93), че „в резултат на това мерките не съответстват на принципа на оператор в условията на пазарна икономика [неофициален превод]“ (съображения 93 и 99) и в член 1, параграф 1, че прехвърлянето на активи представлява държавна помощ.
 2.
 Съгласно второто правно основание поради вече съществуващи задължения, тежащи върху FSC, същото следва да се сравнява не с частен инвеститор, воден от по-дългосрочните перспективи за рентабилност на инвестирания капитал, а с частен кредитор, търсещ да получи плащане на дължимите суми от длъжник, изпитващ финансови затруднения.
 3.
 Според третото правно основание обжалваното решение противоречи на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като в съображение 116 се приема, че брутният капиталоосвобождаващ ефект на мерките е в размер на 375 милиона датски крони, които трябва да бъдат възстановени, и че стойността на активите при прехвърлянето е с 254 милиона датски крони над действителната икономическа стойност, която сума трябва да бъде възстановена, и в параграф 2 на член 1, както и в договореност 6 от предварителните договорености, Комисията поставя одобрението си в зависимост от това.
 4.
 Съгласно четвъртото правно основание обжалваното решение противоречи на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията приема в съображение 103, буква а) „наличие на полза, свързана с формулата по договора за продажба на дялово участие (0,73 милиарда датски крони) [неофициален превод]“, и в съображение 103, буква б) „отказ от възнаграждение за дялово участие (1,33 милиарда датски крони) [неофициален превод]“. Поради това няма основание за възнаграждение за освобождаването на капитал, претендирано от Комисията в параграф 2 на член 1 и в договореност 6.
 5.
 Според петото правно основание Комисията не е разбрала правилно условията по договора, когато е заключила, че FIH следва да заплати 254 милиона датски крони на FSC (съображение 116), представляващи разликата между стойността при прехвърлянето и действителната икономическа стойност на активите.
 6.
 Съгласно шестото правно основание обжалваното решение противоречи на член 296 ДФЕС и на член 41, параграф 2, буква в) от Хартата, тъй като Комисията не е изпълнила основното си процесуално задължение да мотивира решението си.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/19
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 17 март 2010 г. — Greenstar-Kanzi Europe NV/Jean Hustin и Jo Goossens
 (Дело C-140/10)
 (2010/C 161/27)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Greenstar-Kanzi Europe NV
 Ответници: Jean Hustin, Jo Goossens
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 94 от Регламент (ЕО) No 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно правната закрила на Общността на сортовете растения (1), изменен с Регламент (ЕО) No 873/2004 на Съвета от 29 април 2004 г. (2), във връзка с член 11, параграф 1, член 13, параграфи 1—3 и членове 16, 27 и 104 от посочения Регламент No 2100/94, да се тълкува в смисъл, че титулярят или лицензополучателят има право на иск за преустановяване на нарушение срещу всяко лице, което извършва действия по отношение на материал, който лицензополучателят му е продал или прехвърлил, когато не са спазени ограниченията относно продажбата на този материал, предвидени в лицензионния договор между лицензополучателя и титуляря на закрила на Общността на сортовете растения?
 2.
 При утвърдителен отговор, има ли значение за преценката на нарушението дали лицето, което извършва посочените действия, е знаело или е трябвало да знае за съдържащите се в лицензионния договор ограничения?
 (1) ОВ L 227, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 15, стр. 197.
 (2) ОВ L 162, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 165.


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/20
 Жалба, подадена на 7 януари 2014 г. — Taetel/Комисия
 (Дело T-29/14)
 2014/C 61/37
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Taetel, SL (Мадрид, Испания) (представители: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero и G. Canalejo Lasarte, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на основание член 263 ДФЕС в частта, в която обявява съществуването на държавна помощ и разпорежда възстановяването ѝ от инвеститорите,
 —
 при условията на евентуалност да отмени членове 1, 2 и член 4, параграф 1 от решението, доколкото определят инвеститорите като бенефициери, които са длъжни да възстановяват предполагаемата помощ,
 —
 при условията на евентуалност да обезсили съдържащото се в член 4, параграф 1 в края разпореждане за възстановяване на помощта от инвеститорите поради нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, тъй като не може да бъде разпоредено възстановяване преди датата на публикуване на решението за започване на процедура,
 —
 при условията на евентуалност да отмени член 2 от решението и да обяви за незаконосъобразна методологията на определяне на предполагаемото предимство, което подлежи на възстановяване от инвеститорите,
 —
 да обяви нищожността или, алтернативно, частична недействителност на член 4, параграф 1 от решението относно забраната за „прехвърляне на задължението за събиране на други лица“, доколкото в него се съдържа преценка относно забраната или предполагаемата недействителност на договорните клаузи за събиране от трети лица на сумите, които инвеститорите трябва да възстановят на испанската държава, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното в настоящото производство решение е същото като по дело Bankia/Комисия, T-700/13, дело Lico Leasing y Pequeños y Medianos Astilleros de Reconversión/Комисия, T-719/13 и дело Anudal Industrial/Комисия, T-3/14.
 Правните основания и основните доводи са сходни с изтъкнатите вече по посочените дела.
 По-специално се твърди нарушение на член 107 ДФЕС затова, че обжалваното решение приема, че системата за данъчно облагане на автомобилите, приложима за някои споразумения за финансов лизинг за закупуване на нови плавателни съдове, представлява в своята съвкупност държавна помощ.
 Според жалбоподателя решението нарушава член 107 ДФЕС и като приема, че мерките, включени в посочената система на данъчно облагане, представляват „нова“ държавна помощ.
 При условията на евентуалност жалбоподателят твърди нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, както и нарушение на членове 107, 108 и 206 ДФЕС поради неправилна индивидуализация на бенефициерите и грешка при определянето на подлежащите на възстановяване суми, както и на член 108, параграф 3 ДФЕС, член 19 от Регламент No 659/1999, член 3, параграф 6 от Договора за Европейския съюз и членове 16 и 17 от Хартата на Европейския съюз на основните права, тъй като в член 4, параграф 1 от обжалваното решение се забраняват или обявяват за недействителни договорните клаузи, съгласно които инвеститорите могат да претендират от трети лица сумите, които са били задължени да възстановят на испанските органи.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/17
 Жалба, подадена на 16 септември 2013 г. от GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH срещу Решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 3 юли 2013 г. по дело T-206/12, GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-495/13 P)
 2013/C 325/29
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (представители: I. Memmler и S. Schulz, Rechtsanwältinnen)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Villiger Söhne GmbH
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени Решението на Общия съд от 3 юли 2013 г. по дело T-206/12, както и Решението на първия апелативен състав на ответника от 1 март 2012 г. по преписка R 0411/2011-1;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата в конкретния случай е насочена срещу Решението на Общия съд, с което той отхвърля подадената от жалбоподателя жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация на вътрешния пазар от 1 март 2012 г. относно производство по възражение между Villiger Söhne GmbH и GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH.
 Жалбоподателят изтъква като единствено основание в жалбата си неправилното тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1).
 В изложените мотиви жалбоподателят изтъква следното:
 Общият съд неправилно е тълкувал понятието „идентичност на стоките“, тъй като приравнява стоката „пури“ на родовото понятие „тютюнево изделие“. Вследствие на това Общият съд е разширил несъразмерно обхвата на закрилата на конфликтната марка.
 Общият съд тълкувал погрешно понятието „сходство на стоките“, тъй като и във връзка с преценката на сходството на стоките не е могъл да приеме, че отделната стока „пури“ е по принцип сходна с родовото понятие „артикули за пушачи“.
 При сравняването на знаците Общият съд не е приложил правилно учението за цялостната преценка, тъй като е разгледал общо и в тяхната взаимовръзка съставните елементи „LIBERTAD“ и „LIBERTE“, като при това не е откроил всички останали съставни елементи на марките.
 Ако е приложил правилно учението за цялостната преценка на обстоятелствата по случая, Общият съд е трябвало по-конкретно да отдаде по-голямо значение на някои други съставни елементи на конфликтните марки, наред с всичко останало и на цветовата комбинация на спорната марка и на марката, срещу която е подадено възражение, и на означението „LA“, използвано в марката, срещу която е подадено възражение.
 Според жалбоподателя Общият съд е приложил погрешно установените от Съда принципи за понятийно сходство, тъй като не е взел предвид в достатъчна степен обстоятелството, че марките са на различни езици.
 Жалбоподателят посочва, че в крайна сметка вследствие на това е погрешен резултатът, до който достига Общият съд.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/15
 Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 август 2015 г. — Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó — és Vámhivatal Kiemelt Adó — és Vám Főigazgatóság
 (Дело C-446/15)
 (2015/C 381/18)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Signum Alfa Sped Kft.
 Ответник: Nemzeti Adó — és Vámhivatal Kiemelt Adó — és Vám Főigazgatóság
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли разпоредбите на Директива 2006/112 (1), уреждащи приспадането на ДДС, да се тълкуват в смисъл, че за да не бъде съответната сделка квалифицирана като фиктивна, данъчната администрация по принцип има право да изисква от данъчнозадълженото лице, което иска да упражни правото си на приспадане на ДДС, било да се е уверило, че издателят на фактурата за услугите, за които се иска приспадането, разполага с необходимите за предоставянето им човешки и материални ресурси не само към момента на предоставянето на съответната услуга, но и към момента, в който данъчнозадълженото лице се уверява в наличността на такива ресурси, и е изпълнил задълженията си за деклариране и внасяне на ДДС, било да разполага, наред с фактурата, с други, редовни документи за сделката, и освен това допустимо ли е изискването издателят на фактурата да осъществява законосъобразно търговската си дейност не само към момента на правната сделка, от която произтича правото на приспадане на ДДС, но и към момента на данъчната проверка?
 2)
 В случай че с оглед на посочените в предходния въпрос обстоятелства данъчната администрация установи, че макар сделката да е сключена, посоченото във фактурата е недостоверно, тъй като сделката не е изпълнена от фигуриращите във фактурата страни, необходимо ли е — като се има предвид, че тежестта на доказване по принцип пада върху нея — данъчната администрация да установи също и кои лица в случая са изпълнили правната сделка и кой е издал фактурата или тя може да откаже да признае право на приспадане на желаещото да се ползва от него данъчнозадължено лице, без да разполага с убедителни доказателства за посочените обстоятелства, нито с данни или факти, от които да се установява кое е третото лице или каква роля е изпълнявало, а единствено въз основа на това, която самата тя е посочила по въпроса?
 3)
 Следва ли разпоредбите на Директива 2006/112, уреждащи приспадането на ДДС, да се тълкуват в смисъл, че дори когато не оспорва, че сделката, отразена във фактурата, е изпълнена, а фактурата от формална страна отговаря на законовите изисквания, данъчната администрация има право да откаже да признае право на приспадане на ДДС, без да провери дали е положена дължимата грижа — на практика, основавайки се на обективна отговорност — с довода, че тъй като сделката не е изпълнена от страните, фигуриращи във фактурата, недостоверността на посоченото в последната по дефиниция изключва необходимостта да се проверява дали е положена дължимата грижа, или при подобни обстоятелства данъчният орган, който отказва да признае право на приспадане на ДДС, е длъжен също така да установи, че данъчнозадълженото лице, което иска да упражни правото на приспадане, е знаело за неправомерните действия — евентуално целящи да се избегне облагане — на предприятието, с което е било в договорни отношения, или дори е участвало в тези неправомерни действия?
 4)
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос, съвместимо ли е с разпоредбите на Директива 2006/112, уреждащи приспадането на ДДС, и с принципите на данъчен неутралитет, на правна сигурност и на пропорционалност, установени с практиката на Съда на Европейския съюз, тълкуване, съгласно което положената от получателя по фактурата грижа подлежи на проверка само ако може да бъде установено извършването на престация между страните, тоест ако сделката е изпълнена от страните по начина, описан във фактурата, и са налице само други отклонения, като например формални нарушения, по-конкретно предвид обстоятелството, че националното данъчно законодателство съдържа разпоредби относно фактури, в които са допуснати формални нарушения, и относно такива, издадени без да съществува сделка?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/15
 Решение на Съда (десети състав) от 11 декември 2014 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-677/13) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 1999/31/ЕО - Членове 6, буква a), 8, 9, букви a)-в), 11, параграф 1, и 12 - Директива 2008/98/ЕО - Членове 13, 23 и 36, параграф 1 - Управление на отпадъците - Депониране на отпадъци - Липса на валидно издадено разрешение за депониране - Неправилна експлоатация на депото))
 (2015/C 046/20)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и E. Sanfrutos Cano)
 Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)
 Диспозитив
 1)
 Относно депото в Kiato:
 —
 като не е приела необходимите мерки за да гарантира, че управлението на отпадъците в съответното депо се извършва без да се застрашава човешкото здраве и без да се уврежда околната среда, и че са забранени изоставянето, изхвърлянето или неконтролираното управление на отпадъци в посоченото депо, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от членове 13 и 36, параграф 1, Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви;
 —
 като е допуснала функционирането на посоченото депо без издадено валидно разрешение, съобразено с предвидените изисквания и съдържание за издаването и необходимото съдържание на такова разрешение, и вследствие на това невъзможността за притежателя на отпадъците или управителят на депото да докажат преди или по време на доставката на съответните отпадъци, че тези отпадъци могат да бъдат приети в депото в съответствие с критериите, установени в разрешението, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от членове 8, 9, букви a)-в), и 11, параграф 1, буква a) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, както и член 23 от Директива 2008/98, и
 —
 като не е гарантирала, че в рамките на оперативната фаза управителят ще прилага процедурите за контрол и за надзор, предвидени в приложение III от Директива 1999/31, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 12, буква a) от тази директива.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 52, 22.2.2014 г.


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/12
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 30 август 2007 г. — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon/Condor Flugdienst
 (Дело C-402/07)
 (2007/C 283/21)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon
 Ответник: Condor Flugdienst GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 От решаващо значение ли е при тълкуването на понятието „отмяна“ на полет (с цел тълкуване на член 2, буква л) и член 5, параграф 1, буква в) от Регламент (EО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/ (1)), дали първоначалното разписание на полета не се спазва, имащо за последица това, че дадено забавяне, независимо от неговата продължителност, не съставлява отмяна на полет, ако въздушният превозвач не се отказва да изпълни планирания първоначален полет?
 2)
 При отрицателен отговор на въпрос 1: При какви обстоятелства дадено забавяне на полет не следва да се разглежда като закъснение, а като отмяна на полет? Зависи ли отговорът на този въпрос от продължителността на закъснението?
 (1) ОВ L 46, стр. 1.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/54
 Жалба, подадена на 30 март 2017 г. — Grendene/EUIPO — Hipanema (HIPANEMA)
 (Дело T-435/17)
 (2017/C 283/83)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Grendene, SA (Собрал, Бразилия) (представител: J. L. de Castro Hermida, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Hipanema (Париж, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка със словния елемент „HIPANEMA“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация No 1 154 586
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 20 януари 2017 г. по преписка R 629/2016-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и вместо него да постанови друго, с което да приеме за установено, че стоките, за които се иска регистрацията на спорната марка, и стоките, защитени от ползващите се с приоритет марки, на които се основава възражението, си приличат, така че могат да се приемат за сходни за целите на прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Европейския съюз,
 —
 след като приеме, че е налице такова сходство, Общият съд да сравни словните елементи на спорните знаци, което не е било направено нито на стадия на възражението, нито на този на обжалването по административен ред, да заключи, че е налице идентичност, както във фонетично, така и в семантично отношение в графичния аспект на знаците, както и че е невъзможно мирно съвместно съществуване на конфликтните марки, и в крайна сметка, че следва да се отхвърли искането за защита в Европейския съюз на международната марка No 1 154 586 „HIPANEMA“, клас 14, или, ако Общият съд реши, че не е компетентен, да върне преписката на апелативния състав със задължителния указания да приеме за установено наличието на сходство между конфликтните марки.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/6
 Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2013 г. — Deutsche Post AG/Европейска комисия, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG
 (Дело C-77/12 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Решение на Комисията за започване на процедурата по член 88, параграф 2 ЕО - Жалба за отмяна - Актове, срещу които може да се подава жалба за отмяна - Актове, с които се цели пораждане на задължителни правни последици - По-ранно решение за започване на процедурата относно същите мерки)
 2013/C 367/08
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Post AG (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: B. Martenczuk и T. Maxian Rusche), UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (представители: T. Ottervanger и E. Henny, advocaten)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 8 декември 2011 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-421/07), с което Общият съд отхвърля като недопустима жалбата на жалбоподателя за отмяна на решението на Комисията от 12 септември 2007 година за започване на процедурата по член 88, параграф 2 ЕО по отношение държавната помощ, предоставена от Федерална република Германия в полза на Deutsche Post AG (държавна помощ C 36/07 (ex NN 25/07) — Нарушение на член 263, четвърта алинея ДФЕС и на правото на ефективна правна защита — Погрешно тълкуване на правото на добра администрация, както и на принципите на оправданите правни очаквания и на правната сигурност — Непълни мотиви на решението на Общия съд
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 8 декември 2011 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-421/07).
 2.
 Връща делото за ново разглеждане пред Общия съд на Европейския съюз.
 3.
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 118, 21.4.2012 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/56
 Жалба, подадена на 4 януари 2008 г. — Nestlé/СХВП — Master Beverage Industries (Golden Eagle Deluxe)
 (Дело T-7/08)
 (2008/C 64/90)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Société des Produits Nestlé SA (Vervey, Швейцария) (представител: A. von Mühlendahl, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Master Beverage Industries Pte Ltd (Сингапур, Сингапур)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 1 октомври 2007 г. по Преписка R 1312/2006-2 (марка на Общността No 3 157 534),
 —
 да се постанови, че оспорваната заявка за марка на Общността No 3 157 534, която съдържа изображение на червена чаша с надпис „Golden Eagle Deluxe“, трябва да бъде отхвърлена,
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските във връзка с производството, включително тези, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав,
 —
 да се осъди Master Beverage, другата страна в производството пред апелативния състав, да заплати разноските във връзка с производството, включително тези, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав, в случай, че същото встъпи в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Master Beverage Industries Pte Ltd
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Golden Eagle Deluxe“ за стоки от клас 30 — заявка No 3 157 534
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка на Общността и международни и национални фигуративни марки и словни марки „Red Cup“, „Gold Blend“ и изображения на чаша, inter alia, за кафе
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като конфликните марки имат висока степен на визуално подобие поради идентично подреждане на девет елемента, които присъстват и в двете марки, за които е подадена заявката, и в повечето от по-ранните марки, които поначало са отличителни.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/14
 Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Велико херцогство Люксембург) на 5 март 2008 г. — Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer и Jean Petitdidier/Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ) — Встъпили страни: Dexia Luxpart SA и др.
 (Дело C-101/08)
 (2008/C 116/25)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer и Jean Petitdidier
 Ответници: Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Позоваванията на равното третиране на акционерите и по-конкретно, защитата на малцинствените акционери:
 а)
 във Втора Директива за дружествата 77/91/ЕИО от 13 декември 1976 година (1), в членове 20 и 42 от нея;
 б)
 в Препоръка на Комисията от 25 юли 1977 г. за създаване на европейски кодекс за поведение относно сделките с ценни книжа (2), в „Трети общ принцип“ и в „Седемнадесета допълнителна разпоредба“ от нея;
 в)
 в Директива 79/279/ЕИО на Съвета от 5 март 1979 година относно координирането на условията за допускане на ценни книжа до официална регистрация на фондова борса (3) в приложение — списък В, точка 2, буква а) към нея, възпроизведено в консолидираната директива от 28 май 2001 г.,
 г)
 в Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (4) в член 3, параграф 1, буква a) от нея, в светлината на нейното осмо съображение
 представляват ли израз на общ принцип на правото на Общността?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е положителен, трябва ли този общ принцип на общностното право да се прилага само в отношенията между дружеството и неговите акционери или напротив, той трябва също да се прилага в отношенията между мнозинството от акционерите, упражняващи или придобиващи контрол върху дружество и малцинствените акционери на това дружество, по-специално в случай на дружество, чиито акции са регистрирани на фондова борса?
 3)
 Ако отговорът на двата предходни въпроса е положителен, трябва ли този общ принцип на общностното право, предвид развитието във времето на позоваванията, посочени в първия въпрос, да се разглежда като съществуващ и приложим в отношенията между мнозинството от акционерите и малцинствените акционери по смисъла на втория въпрос, още преди влизане в сила на Директива 2004/25/ЕО, посочена по-горе, и в конкретния случай — още преди настъпването на спорните факти през първото шестмесечие на 2001 година?
 (1) Втора директива 77/91/ЕИО на Съвета от 13 декември 1976 година за съгласуване на гаранциите, които се изискват в държавите-членки за дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите както на съдружниците, така и на трети лица по отношение учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал (ОВ L 26, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 8).
 (2) ОВ L 212, стр. 37.
 (3) ОВ L 66, стр. 21.
 (4) ОВ L 142, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-507/04) (1)
 („Неизпълнение на задължения от държава-членка - Опазване на дивите птици - Директива 79/409/ЕИО - Мерки за транспониране“)
 (2007/C 211/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. van Beek, B. Schima и M. Lang, agents)
 Ответник: Република Австрия (представител: H. Dossi, agent)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Непълно и неточно транспониране на Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1)
 Диспозитив
 1)
 Като не е транспонирала точно
 —
 член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици в Бургенланд, Каринтия, Долна Австрия, Горна Австрия и Щирия,
 —
 член 5 от Директива 79/409 в Бургенланд, Каринтия, Долна Австрия, Горна Австрия и Щирия,
 —
 член 6, параграф 1 от Директива 79/409 в Горна Австрия,
 —
 член 7, параграф 1 от Директива 79/409 в Каринтия, Долна Австрия и Горна Австрия,
 —
 член 7, параграф 4 от Директива 79/409 в следните провинции и по отношение на следните видове:
 —
 в Каринтия — по отношение на глухара, тетрева, лиската, горския бекас, гривяка и гугутката,
 —
 в Долна Австрия — по отношение на гривяка, глухара, тетрева и горския бекас,
 —
 в Горна Австрия — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,
 —
 в провинция Залцбург — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,
 —
 в Щирия — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,
 —
 в Тирол — по отношение на глухара и тетрева,
 —
 във Форарлберг — по отношение на тетрева, и
 —
 в провинция Виена — по отношение на горския бекас;
 —
 член 8 от Директива 79/409 в Долна Австрия,
 —
 член 9, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409 в Бургенланд, Долна Австрия, по отношение на член 20, параграф 4 от закона на Долна Австрия за защита на природата (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz), Горна Австрия, провинция Залцбург, Тирол и Щирия,
 —
 член 11 от Директива 79/409 в Долна Австрия,
 Република Австрия не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея от членове 10 ЕО и 249 ЕО и член 18 от Директива 79/409.
 2)
 В останалата част искът се отхвърля.
 3)
 Република Австрия се осъжда да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 45, 19.2.2005 г.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/18
 Жалба, подадена на 6 ноември 2013 г. — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe/Комисия
 (Дело T-579/13)
 2013/C 377/42
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe SpA (Рим, Италия) (представители: D. Dodaro и S. Cianciullo, avvocati)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да постанови, че офертата на спечелилото обществената поръчка дружество Città di Roma Metronotte s.r.l. не е съобразена с lex specialis за тази поръчка, и по-специално с точка 5.2 от документацията за поръчката, съгласно която офертите трябва да бъдат изготвени в съответствие „с европейското и националното трудово право, приложимо при прехвърлянето на предприятия, и по-специално с Директива 2001/23/ЕО и националните разпоредби за нейното транспониране“, в частност с оглед на „разпоредбите относно запазването на правата на работниците при промяна на работодателя вследствие от уредено с договор прехвърляне на предприятие“,
 —
 да постанови, че представената от Città di Roma Metronotte s.r.l. оферта обективно нарушава принципа на равно третиране и на конкуренция, поради което противоречи на разпоредбите, съдържащи се в Делегиран регламент (ЕС) No 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, в съображение 41 от който се уточнява, че „[ц]елта на процедурите за възлагане на обществени поръчки е задоволяване на нуждите на институцията при възможно най-добрите условия, като същевременно се гарантира равният достъп до обществените поръчки и се съблюдават принципите на прозрачност и недопускане на дискриминация“,
 —
 поради това да отмени възложената на Città di Roma Metronotte s.r.l. обществена поръчка и евентуално подписания с това дружество договор,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски,
 —
 да осъди Европейската комисия да плати обезщетение за вреди.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е подадена срещу решението на Представителството на Европейската комисия в Италия с референтен номер ARES (2013) 2936015 от 27 август 2013 г. с предмет „PO/2013-11-SEC/ROM — Междуинституционална покана за представяне на оферти относно услуги по охрана и посрещане в Домовете на Европейския съюз в Рим и Милано, Италия — лот 1 RCE [Представителство на Европейската комисия] и UIPE [Информационно бюро на Европейския парламент] в Рим“, с което е отхвърлена офертата на жалбоподателя.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание — нарушение на lex specialis на поръчката и на принципа на равно третиране.
 —
 Твърди, че в това отношение lex specialis предвижда, че избраното за изпълнител на услугата дружество е трябвало да спази условията на поръчката, като наеме на работа професионалните охранители, назначени в същия обект от предишния изпълнител. Спечелилото поръчката дружество обаче не направило това, и че
 —
 потвърждавайки мълчаливо възлагането на поръчката ответникът нарушил принципа на равно третиране, който изисква да бъдат изготвени и безпристрастно прилагани ясни и еднакви за всички участници правила за поръчката.
 2.
 Второто правно основание — нарушение на Регламент (ЕС) No 1268/2012 на Европейската комисия.
 —
 Твърди, че в това отношение е налице нарушение както на залегналия в член 2 от Директива 2004/18/ЕО принцип на гарантиране на равното третиране на жалбоподателите, така и на принципите, които намират израз в посочения по-горе акт и които с трябва да се гарантира зачитането на прозрачността и на конкуренцията наред със спазването на приложимите норми относно закрилата на труда, и че
 —
 единствено нарушаването на правилата на lex specialis на поръчката, на колективното трудово договаряне и на общностните и националните принципи на закрила на работниците, с които останалите конкуренти се съобразили, позволило на спечелилото поръчката дружество да направи икономически изгодна оферта.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/66
 Жалба, подадена на 10 октомври 2013 г. — Verein Natura Havel und Vierhaus/Комисия
 (Дело T-538/13)
 2013/C 344/122
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Verein Natura Havel eV (Берлин, Германия); и H.-P. Vierhaus (Берлин) (представител: Rechtsanwalt O. Austilat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат
 —
 да се отменят решението от 24 юни 2013 г. на генерална дирекция „Околна среда“ на Европейската комисия и решението от 3 септември 2013 г. на генералния секретариат на Европейската комисия, с които е отказан достъп до писмото на Комисията за определяне на срок за започване на производство No 2013/4000 за неизпълнение на задължения по Договора срещу Федерална република Германия от 30 май 2013 г.,
 —
 да се осъди ответникът да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от жалбоподателите.
 Основания за обжалване и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания за обжалване.
 1.
 Първо основание за обжалване: нарушение на правото на жалбоподателите на достъп до информация
 На първо място жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение на Комисията нарушава правото им на информация по член 15, параграф 3 ДФЕС, член 42 от Хартата на основните права, член 10, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, както и член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1). Жалбоподателите изтъкват, че целта на посочените разпоредби е да се създаде възможно най-голяма прозрачност, както и че случаите на изключение трябва да се тълкуват стеснително. В допълнение, съдебната практика била поставила високи изисквания, що се отнася до доказването, че сериозно би се навредило на разследването. В обжалваното решение това не било спазено.
 2.
 Второ основание за обжалване: допусната грешка при прилагането на правото в рамките на проверката дали да се предостави частичен достъп
 Жалбоподателите също така твърдят, че при проверката, в резултат от която Комисията отказала дори частичен достъп, е допусната грешка при прилагането на правото. Съображенията, изложени в тази насока в решението, били неправилни и нарушавали принципа на пропорционалност.
 3.
 Трето основание за обжалване: неизпълнение на задължението за мотивиране
 На следващо място, обжалваното решение не отговаряло на предвидените изисквания за мотивиране.
 4.
 Четвърто основание за обжалване: нарушение на член 10, параграф 1, второ изречение от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи
 Освен това жалбоподателите твърдят, че е нарушено правото им да получават информация без намеса на държавните власти, което произтичало от член 10, параграф 1, второ изречение от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 21.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 106/42
 Жалба, подадена на 26 януари 2016 г. — Caffè Nero Group/СХВП (CAFFÈ NERO)
 (Дело T-37/16)
 (2016/C 106/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Caffè Nero Group Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: L. Cassidy, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „CAFFÈ NERO“ — заявка за регистрация No 13 436 175
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 6 ноември 2015 година по преписка R 954/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да уважи заявката за регистрация на марка на Общността No 13436175;
 —
 да отхвърли мотивите за отказа на заявката за регистрация на марката на Общността на основание член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) и на член 7, параграф 2;
 —
 да разреши приемането и публикуването на заявката за марка на Общността за всички посочени стоки и услуги;
 —
 да осъди СХВП да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски в настоящото производство.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г. — Ercros/СХВП — Degussa (TAI CROS)
 (Дело T-315/06) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността TAI CROS - По-ранни национални словни марки CROS CROS, SOCIEDAD ANÓNIMA CROS и ERCROS - По-ранни национални фигуративни марки CROS - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на прилика на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2009/C 6/46)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ercros, SA (Барселона, Испания) (представител: адв. R. Thierie)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: R. Pethke)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Degussa GmbH, по-рано Degussa AG (Дюселдорф, Германия) (представител: адв. S. Schäffler)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 септември 2006 година (по преписка R 29/2006-1) относно процедура по възражение между Ercros, SA и Degussa GmbH.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Ercros, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 326 от 30.12.2006 г.


text:
 19.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/26
 Решение на Общия съд от 3 септември 2015 г. — iNET24 Holding/СХВП (IDIRECT24)
 (Дело T-225/14) (1)
 ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка IDIRECT24 - Абсолютното основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 346/30)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: iNET24 Holding AG (Feusisberg, Швейцария) (представители: S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger и V. Dalichau, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann и S. Hanne)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 4 февруари 2014 г. (дело R 1867/2013-5) относно международна регистрация, посочваща Европейската общност, на словната марка IDIRECT24.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда iNET24 Holding AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 184, 16.6.2014 г.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/54
 Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — JP Divver Holding Company/СХВП (EQUIPMENT FOR LIFE)
 (Дело T-642/14) (1)
 ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „EQUIPMENT FOR LIFE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 398/68)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: JP Divver Holding Company Ltd (Нюри, Обединено кралство) (представители: A. Franke и E. Bertram, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 юни 2014 г. (преписка R 64/2014-2) относно посочващата Европейската общност международна регистрация на словната марка „EQUIPMENT FOR LIFE“
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда JP Divver Holding Company Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 431, 1.12.2014 г.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/9
 Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Rubinum/Комисия
 (Дело T-201/13) (1)
 ((Обществено здраве - Безопасност на храните - Фуражна добавка - Препарат от Bacillus cereus var. toyoi - Решение на Комисията да спре действието на разрешенията за този препарат - Риск за здравето - Грешка при прилагане на правото - Принцип на предпазните мерки))
 (2015/C 221/12)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Rubinum, SA (Руби, Испания) (представители: C. Bittner и P.-C. Scheel, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi, B. Schima и G. von Rintelen)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 288/2013 на Комисията от 25 март 2013 година относно спиране на действието на разрешенията за препарата от Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012), предоставени с регламенти (ЕО) No 256/2002, (ЕО) No 1453/2004, (ЕО) No 255/2005, (ЕО) No 1200/2005, (ЕО) No 166/2008 и (ЕО) No 378/2009 (ОВ L 86, стр. 15).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Rubinum, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 164, 8.6.2013 г.


text:
 19.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/4
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 13 юли 2015 г. — College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV
 (Дело C-360/15)
 (2015/C 346/04)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в касационното производство: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort
 Ответник: X BV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 2, параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (1) да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба се прилага по отношение на определянето на такси от орган на държава членка за обработката на молба за одобрение относно времето, мястото и начина на изпълнение на изкопни работи във връзка с прокарването на кабели за обществена електронна съобщителна мрежа?
 2)
 Трябва ли глава III от Директива 2006/123/ЕО да се тълкува в смисъл, че тази глава се прилага и по отношение на изцяло вътрешни положения?
 3)
 Трябва ли Директива 2006/123/ЕО, с оглед съображение 9 от нея, да се тълкува в смисъл, че тя не се прилага по отношение на национална уредба, която изисква общинският съвет да бъде уведомяван за планирани изкопни работи във връзка с прокарването, поддържането и премахването на кабели за обществена електронна съобщителна мрежа, когато общинският съвет не е компетентен да забранява дейностите, за които е уведомен, но има право да налага условия относно мястото, времето и начина на изпълнението им, както и във връзка с насърчаването на общото използване на съоръженията и съгласуването на дейностите с операторите на други подземни строителни обекти?
 4)
 Трябва ли член 4, точка 6 от Директива 2006/123/ЕО да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба се прилага относно одобрението на мястото, времето и начина на изпълнение на изкопни работи във връзка с прокарването на кабели за обществена електронна съобщителна мрежа, без съответният орган на държавата членка да е компетентен да забранява самите работи?
 5)
 а)
 Ако от отговорите на горепосочените въпроси се установи, че член 13, параграф 2 от Директива 2006/123/ЕО се прилага в настоящия случай, тази разпоредба има ли директен ефект?
 б)
 При утвърдителен отговор на пети въпрос, буква а), могат ли в настоящия случай подлежащите на начисляване разходи по силата на член 13, параграф 2 от Директива 2006/123/ЕО да се изчисляват въз основа на прогнозните приходи за всички производства по молби или въз основа на разходите във връзка с всички молби, които са сходни с молбата в настоящия случай, или пък въз основа на разходите по отделни молби?
 в)
 При утвърдителен отговор на пети въпрос, буква а), по какви критерии, съгласно член 13, параграф 2 от Директива 2006/123/ЕО, трябва непреките и фиксираните разходи да бъдат отнасяни към конкретни молби за одобрение?
 (1) ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/7
 Решение на Съда (трети състав) от 15 ноември 2012 г. — Stichting Al-Aqsa/Съвет на Европейския съюз (C-539/10 P), Кралство Нидерландия/Stichting Al-Aqsa, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (C-550/10 P)
 (Съединени дела C-539/10 Р и С-550/10 P) (1)
 (Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност - Борба с тероризма - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания - Замразяване на средства - Обща позиция 2001/931/ОВППС - Член 1, параграфи 4 и 6 - Регламент (ЕО) No 2580/2001 - Член 2, параграф 3 - Включване и оставяне на организация в списъка на лицата, групите и образуванията, участващи в терористични действия - Условия - Решение, взето от компетентен орган - Отмяна на национална мярка - Жалба за отмяна - Допустимост на жалбата - Право на зачитане на собствеността - Принцип на пропорционалност - Член 253 ЕО - Задължение за мотивиране)
 2013/C 9/09
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 (C-539/10 P)
 Жалбоподател: Stichting Al-Aqsa (представители: M.J.G. Uiterwaal и A..M. van Eik advocaten)
 Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Finnegan, B. Driessen и R. Szostak)
 Встъпила страна в подкрепа на Съвета на Европейския съюз: Кралство Нидерландия (представители: C. M. Wissels и M. Bulterman), Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. P. van Nuffel)
 (C-550/10 P)
 Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: C. M. Wissels и M. Noort)
 Други страни в производството: Stichting Al-Aqsa (представител: A. M. van Eik, advocaat), Съвет на Европейския съюз (представители: E. Finnegan, B. Driessen и R. Szostak), Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. P. van Nuffel)
 Предмет
 Жалби срещу Решение на Общия съд (седми състав) от 9 септември 2010 г. по дело Al Aqsa/Съвет (T-348/07), с което Общият съд отменя Решение 2007/445/ЕО на Съвета от 28 юни 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на решения 2006/379/ЕО и 2006/1008/ЕО, Решение 2007/868/ЕО на Съвета от 20 декември 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 и за отмяна на Решение 2007/445/ЕО, Решение 2008/583/ЕО на Съвета от 15 юли 2008 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 и за отмяна на Решение 2007/868/ЕО, Решение 2009/62/ЕО на Съвета от 26 януари 2009 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 и за отмяна на Решение 2008/583/ЕО и Регламент (ЕО) No 501/2009 на Съвета от 15 юни 2009 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 и за отмяна на Решение 2009/62/ЕО, доколкото тези актове се отнасят до Stichting Al Aqsa
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 9 септември 2010 г. по дело Al Aqsa/Съвет (T-348/07).
 2.
 Отхвърля жалбата на Stichting Al Aqsa в първоинстанционното производство и настоящата жалба на същото лице.
 3.
 Осъжда Stichting Al Aqsa да заплати, освен понесените от него разноски, и разноските, направени от Кралство Нидерландия и от Съвета на Европейския съюз по повод настоящите жалби, както и разноските, направени от Съвета в първоинстанционното производство.
 4.
 Европейската комисия, като встъпила страна както пред Общия съд на Европейския съюз, така и пред Съда на Европейския съюз, и Кралство Нидерландия, като встъпила страна пред Общия съд, понасят направените от тях разноски в съответните две производства.
 (1) ОВ C 46, 12.2.2011 г.


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/2
 Решение на Съда (трети състав) от 31 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Dublin Metropolitan District Court — Ирландия) — Denise McDonagh/Ryanair Ltd
 (Дело C-12/11) (1)
 (Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) No 261/2004 - Понятие за извънредни обстоятелства - Задължение за оказване на помощ на пътниците при отмяна на полет поради „извънредни обстоятелства“ - Изригване на вулкан, довело до затварянето на въздушното пространство - Изригване на вулкана Ейяфятлайокутл в Исландия)
 2013/C 86/02
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Dublin Metropolitan District Court
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Denise McDonagh
 Ответник: Ryanair Ltd
 Предмет
 Преюдициално запитване — Dublin Metropolitan District Court — Тълкуване и валидност на членове 5 и 9 от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91(ОВ L 46, стp. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218) — Понятие за „извънредни обстоятелства“ по смисъла на регламента — Обхват — Отмяна на полет поради затварянето на европейското въздушно пространство, предизвикано от изригването на исландския вулкан Ейяфятлайокутл
 Диспозитив
 1.
 Член 5 от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелства като затварянето на европейското въздушно пространство поради изригването на вулкана Ейяфятлайокутл представляват „извънредни обстоятелства“ по смисъла на този регламент, които не освобождават въздушните превозвачи от тяхното задължение за полагане на грижа, предвидено в член 5, параграф 1, буква б) и член 9 от Регламент No 261/2004.
 2.
 Член 5, параграф 1, буква б) и член 9 от Регламент No 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че при отмяна на полет поради „извънредни обстоятелства“ с продължителност, подобна на разглежданата в делото по главното производство, предвиденото в тези разпоредби задължение за полагане на грижа за пътниците, ползващи въздушен транспорт, трябва да се изпълни, без това да засяга валидността на посочените разпоредби.
 При все това пътник, ползващ въздушен транспорт, може да получи като обезщетение за неизпълнението от страна въздушния превозвач на неговото задължение за полагане на грижа, посочено в член 5, параграф 1, буква б) и член 9 от Регламент No 261/044, единствено възстановяване на сумите, които с оглед на конкретните обстоятелства във всеки отделен случай се оказват необходими, подходящи и разумни за запълването на пропуска на въздушния превозвач при полагането на грижа за посочения пътник, което националният съд има задачата да прецени.
 (1) ОВ C 80, 12.3.2011 г.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/61
 Жалба, подадена на 19 февруари 2010 г. — Lucchini/Комисия
 (Дело T-91/10)
 2010/C 113/93
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Lucchini SpA (Милано, Италия) (представители: M. Delfino, avvocato, J.-P. Gunther, avocat, E. Bigi, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Като главно искане, да се отмени Решение на Комисията по преписка COMP/37.956 — Бетонова арматура, повторно приемане — C(2009) 7492 окончателен, изменено с Решение C(2009) 9912 окончателен.
 —
 При условията на евентуалност, да се отмени член 2 от Решение от 30 септември 2009 година, в частта в която жалбоподателят се осъжда да заплати сумата от 14,35 милиона EUR солидарно с дружеството S.P. S.p.A..
 —
 При условията на евентуалност спрямо предходното, да се намали размера на наложената глоба.
 —
 При всички положения да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решение от 30 септември 2009 година, изменено с Решение от 8 декември 2009 година, с което Комисията санкционира нарушение на член 65 ЕОВС въз основа на Регламент (ЕО) No 1/2003 (1).
 Правните основания и основните доводи са сходни на изтъкнатите в другите жалби, предявени срещу посоченото решение.
 Жалбоподателят изтъква по-специално следните правни основания:
 —
 Непълнота и липса на решение, съществени процесуални нарушения, доколкото решението е било нотифицирано без приложенията му, а така също е било прието от колегиума в непълна форма, както и впоследствие нотифицирано повторно в непълна форма, при липса на основния текст.
 —
 Липса на компетентност на Комисията да оспорва нарушение на член 65 от Договора за ЕОВС след изтичането на срока на посочения договор и следователно погрешно посочване на правното основание по същество.
 —
 Нарушение на правото на защита и неправилно прилагане на правото, доколкото Комисията не открила повторно административната процедура и си е присвоила правото да разгледа на-благоприятния закон, приложим в случая, без да даде възможност на жалбоподателя да представи позицията си относно действителността и релевантността на изтъкнатите факти и обстоятелства.
 При условията на евентуалност жалбоподателят иска отмяна на решението поради липса на доказателства и неправилно тълкуване на материалното право, доколкото Комисията възлага отговорността за нарушението през целия период между 6 декември 1989 г. и 27 юни 2000 г. на дружеството Lucchini, посредством единното предприятие Lucchini/Siderpotenza. Жалбоподателят набляга върху автономията във вземането на решения и в управлението на Siderpotenza и върху факта, че Комисията не е била в състояние да представи убедителни доказателства, че от гледна точка на човешките и материални ресурси Lucchini носи отговорност за управлението на Siderpotenza;
 При условията на евентуалност спрямо предходното жалбоподателят отбелязва, че Комисията е приложила погрешно правилата за изчисляване на глобите и по-специално Насоките от 1998 година.
 (1) Регламент (CE) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 9.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/6
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 20 януари 2011 г. — Marianne Scheunemann/Finanzamt Bremerhaven
 (Дело C-31/11)
 2011/C 113/10
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец: Marianne Scheunemann
 Ответник: Finanzamt Bremerhaven
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 56, параграф 1 от Договора за създаване на Европейската общност във връзка с член 58 от Договора за създаване на Европейската общност да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която при изчисляване на данъка върху наследствата представляващото лично имущество дялово участие като едноличен съдружник в капиталово дружество със седалище и място на стопанска дейност в Канада се отчита в пълната му стойност, докато във връзка с придобиването на такъв дял в капиталово дружество със седалище и място на стопанска дейност в Германия е предвидена необлагаема част от стойността на имуществото и се вземат предвид само 65 % от остатъчната стойност?