text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/9
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 26 юли 2013 г. — Ministero dell’Economia e delle Finanze и AAMS/Yesmoke Tobacco
 (Дело C-428/13)
 2013/C 313/16
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)
 Ответник: Yesmoke Tobacco SpA
 Преюдициален въпрос
 Съвместима ли е с разпоредбите на член 8, параграф 2 от Директива 95/59/ЕО (1) от 27 декември 1995 година и член 7, параграф 2 от Директива 2011/64/ЕС (2) от 21 юни 2011 г., които предвиждат съответно, че пропорционалната ставка и ставката ad valorem, както и размера на специфичния акциз ... „трябва да бъдат еднакви за всички цигари“, национална правна уредба като член 39 octies, четвърта алинея от Законодателен декрет No 504 от 26 октомври 1995 г., (изменен с член 55, алинея 2-bis, буква. [c)] от Законодателен декрет No 78 от 31 май 2010 г., преобразуван с изменения в Закон No 122 от 30 юли 2010 г.), който предвижда, че дължимият акциз за цигарите с продажна цена за потребителите по-ниска от тази на цигарите от най-търсената ценова категория е в размер на 115 % от основния размер, определяйки по този начин акциз с твърдо определена специфична минимална ставка за цигарите с по-ниска продажна цена, а не минимален размер на акциза за цигарите от всички ценови категории, както допускат член 16, параграф 7 от посочената Директива 95/59/ЕО и член 14, параграф 2 от посочената Директива 2011/64/ЕС?
 (1) Директива 95/59/ЕО на Съвета от 27 ноември 1995 година относно данъците, различни от данъка върху оборота, които оказват влияние върху потреблението на тютюневи изделия (ОВ L 291, стр. 40, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 5).
 (2) Директива 2011/64/ЕС на Съвета от 21 юни 2011 година относно структурата и ставките на акциза върху обработен тютюн (ОВ L 176, стр. 24).


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/56
 Жалба, подадена на 16 април 2009 г. — Martinet/Комисия
 (Дело T-163/09)
 2009/C 141/113
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Yvon Martinet (Париж, Франция) (представител: J.-L. Fourgoux, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението за отхвърляне на кандидатурата на адв. Martinet за поста на заместник-член на Апелативния съвет на Европейската агенция по химикалите,
 —
 Да се осъди Европейската комисия — Генерална дирекция „Предприятия и промишленост“, Комисия за предварителен подбор на Апелативния съвет на Европейската агенция по химикалите, да разгледа действително и по същество кандидатурата на адв. Martinet като обезщетяване в натура на вредите, претърпени поради загубата на възможност,
 —
 При всички положения, да се осъди Европейската комисия — Генерална дирекция „Предприятия и промишленост“, Комисия за предварителен подбор на Апелативния съвет на Европейската агенция за химикалите да понесе всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията за отхвърляне на кандидатурата му за пост на заместник-член на Апелативния съвет на Европейската агенция за химикалите (ЕАХ) на основанието, че кандидатурата му не е била взета предвид, доколкото не е била получена от службата, отговаряща за процеса на подбор, тъй като е била изпратена на заместник-председателя на Комисията г-н G. Verheugen на адрес, различен от точния адрес, посочен в поканата за изразяване на интерес, публикувана в
 Официален вестник на Европейския съюз, C 2008, 41 A, стр. 8.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква по отношение на искането за отмяна, че:
 —
 обжалваното решение не отговаряло на задължението за мотивиране —съществена формалност, която трябва да се спазва,
 —
 обжалваното решение се основавало на материална фактическа неточност, тъй като кандидатурата била изпратена на посочения в поканата адрес,
 —
 принципите на добра администрация и на равни възможности били нарушени, доколкото кандидатурата на жалбоподателя не е била разгледана.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/31
 Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-297/12) (1)
 ((Извъндоговорна отговорност - Обществени поръчки за услуги - Оповестяване от Комисията на трети лица на информация, за която се твърди, че засяга репутацията на ищеца - Неимуществена вреда - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти))
 2014/C 421/42
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: V. Christianos и S. Paliou, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: S. Lejeune и S. Delaude, подпомагани от E. Petritsi, адвокат)
 Предмет
 Искане за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на оповестяването от Комисията на трети лица, в писмото ѝ от 3 юли 2007 г., на информация относно, от една страна, административно разследване на Комисията, засягащо жалбоподателя и, от друга страна, политиката на последната относно наемането на персонала.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 273, 8.9.2012 г.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/17
 Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Interkobo/СХВП — XXXLutz Marken (my baby)
 (Дело T-523/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „my baby“ - По-ранни национална и международна словни марки „MYBABY“ и по-ранна национална фигуративна марка „mybaby“ - Относително основание за отказ - Непредставяне на доказателства на езика на производството по възражение - Оправдани правни очаквания - Правило 19, параграф 3, правило 20, параграф 1 и правило 98, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2012/C 243/33
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Interkobo sp. z o.o. (Łódź, Полша) (представители: адв. R. Skubisz и адв. K. Ziemski)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Австрия) (представител: адв. H. Pannen)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2010 г. (преписка No R 88/2009-4) относно производство по възражение между Interkobo sp. z o.o. и XXXLutz Marken GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Interkobo sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 13, 15.1.2011 г.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/33
 Жалба, подадена на 31 януари 2008 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-53/08)
 (2008/C 79/64)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представител: S. Fiorentino, Avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение С(2007) 5400 окончателен на Комисията от 20 ноември 2007 г., нотифицирано на 21 ноември 2007 г., относно държавна помощ No С 36/А/2006 (ex NN 38/2006), предоставена от Италия в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche.
 Правни основания и основни доводи
 С обжалваното решение са обявени за несъвместими с общия пазар държавната помощ, предоставена от Италия в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche, както и тази, която е отпусната, но все още непредоставена в полза на същите получатели, под формата на преференциални тарифни условия за доставката на електроенергия.
 В подкрепа на своите искания жалбоподателят изтъква следните правни основания:
 1)
 Нарушение на член 87, параграф 1 ЕО и член 88, параграф 3 ЕО и погрешна реконструкция на фактите. В своето решение Комисията не е взела предвид, че приетата от италианската държава оспорвана мярка не е съставлявала държавна помощ, тъй като не е предоставяла икономическо предимство. Всъщност мярката, с която се продължава действието на специалните тарифи за електроенергия, намиращи приложение към заинтересованите от производството дружества, които са правоприемници на Terni S.p.A., представлява дължима добавка към предоставеното преди това на Terni S.p.A. обезщетение за отчуждаване, вследствие на факта, че приети впоследствие правни разпоредби са предвиждали по-дълъг срок на отчуждената концесия за производство на електроенергия.
 2)
 Нарушение на член 87, параграф 1 ЕО и член 88, параграф 3 ЕО и погрешна реконструкция на фактите. В своето решение Комисията не е взела предвид, че приетата от италианската държава оспорвана мярка не е съставлявала държавна помощ, тъй като помощта не е била предоставена с държавни средства. Всъщност цената на мярката се понася от другите ползватели на услугата за доставка на електроенергия.
 3)
 Нарушение на съществени процесуални изисквания във връзка с липсата на предварителни проучвания и нарушение на правото на защита. В своето решение Комисията е определила като ирелевантни резултатите от икономическо проучване, целящо да оцени всички наложени на дружеството Terni загуби вследствие на отчуждаването и всички ползи, получени от това дружество като обезщетение, тъй като доколко е подходящ механизмът за обезщетяване може да се оцени единствено ex ante, тоест към момента на отчуждаването. Изследването е било осъществено в съответствие с предишно указание на Комисията. Като възприема гледището, че само по себе си едно поискано преди това от нея изследване е ирелевантно, Комисията е трябвало да задълбочи предварителните проучвания, като отново започне дискусията относно методите за осъществяване на изследването.


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/25
 Жалба, подадена на 25 април 2012 г. — Tomana и други/Съвет и Комисия
 (Дело T-190/12)
 2012/C 194/42
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Johannes Tomana (Хараре, Зимбабве); Titus Mehliswa Johna Abu Basutu (Хараре); Happyton Mabhuya Bonyongwe (Хараре); Flora Buka (Хараре); Wayne Bvudzijena (Хараре); David Chapfika (Хараре); George Charamba (Хараре); Faber Edmund Chidarikire (Хараре); Tinaye Chigudu (Хараре); Aeneas Soko Chigwedere (Хараре); Phineas Chihota (Хараре); Augustine Chihuri (Хараре); Patrick Anthony Chinamasa (Хараре); Edward Takaruza Chindori-Chininga (Хараре); Joseph Chinotimba (Хараре); Tongesai Shadreck Chipanga (Хараре); Augustine Chipwere (Хараре); Constantine Chiwenga (Хараре); Ignatius Morgan Chiminya Chombo (Хараре); Martin Dinha (Хараре); Nicholas Tasunungurwa Goche (Хараре); Gideon Gono (Хараре); Cephas T. Gurira (Хараре); Stephen Gwekwerere (Хараре); Newton Kachepa (Хараре); Mike Tichafa Karakadzai (Хараре); Saviour Kasukuwere (Хараре); Jawet Kazangarare (Хараре); Sibangumuzi Khumalo (Хараре); Nolbert Kunonga (Хараре); Martin Kwainona (Хараре); R. Kwenda (Хараре); Andrew Langa (Хараре); Musarashana Mabunda (Хараре); Jason Max Kokerai Machaya (Хараре); Joseph Mtakwese Made (Хараре); Edna Madzongwe (Хараре); Shuvai Ben Mahofa (Хараре); Titus Maluleke (Хараре); Paul Munyaradzi Mangwana (Хараре); Reuben Marumahoko (Хараре); G. Mashava (Хараре); Angeline Masuku (Хараре); Cain Ginyilitshe Ndabazekhaya Mathema (Хараре); Thokozile Mathuthu (Хараре); Innocent Tonderai Matibiri (Хараре); Joel Biggie Matiza (Хараре); Brighton Matonga (Хараре); Cairo Mhandu (Хараре); Fidellis Mhonda (Хараре); Amos Bernard Midzi (Хараре); Emmerson Dambudzo Mnangagwa (Хараре); Kembo Campbell Dugishi Mohadi (Хараре); Gilbert Moyo (Хараре); Jonathan Nathaniel Moyo (Хараре); Sibusio Bussie Moyo (Хараре); Simon Khaya Moyo (Хараре); S. Mpabanga (Хараре); Obert Moses Mpofu (Хараре); Cephas George Msipa (Хараре); Henry Muchena (Хараре); Olivia Nyembesi Muchena (Хараре); Oppah Chamu Zvipange Muchinguri (Хараре); C. Muchono (Хараре); Tobaiwa Mudede (Хараре); Isack Stanislaus Gorerazvo Mudenge (Хараре); Columbus Mudonhi (Хараре); Bothwell Mugariri (Хараре); Joyce Teurai Ropa Mujuru (Хараре); Isaac Mumba (Хараре); Simbarashe Simbanenduku Mumbengegwi (Хараре); Herbert Muchemwa Murerwa (Хараре); Munyaradzi Musariri (Хараре); Christopher Chindoti Mushohwe (Хараре); Didymus Noel Edwin Mutasa (Хараре); Munacho Thomas Alvar Mutezo (Хараре); Ambros Mutinhiri (Хараре); S. Mutsvunguma (Хараре); Walter Mzembi (Хараре); Morgan S. Mzilikazi (Хараре); Sylvester Nguni (Хараре); Francis Chenayimoyo Dunstan Nhema (Хараре); John Landa Nkomo (Хараре); Michael Reuben Nyambuya (Хараре); Magadzire Hubert Nyanhongo (Хараре); Douglas Nyikayaramba (Хараре); Sithembiso Gile Glad Nyoni (Хараре); David Pagwese Parirenyatwa (Хараре); Dani Rangwani (Хараре); Engelbert Abel Rugeje (Хараре); Victor Tapiwe Chashe Rungani (Хараре); Richard Ruwodo (Хараре); Stanley Urayayi Sakupwanya (Хараре); Tendai Savanhu (Хараре); Sydney Tigere Sekeramayi (Хараре); Lovemore Sekeremayi (Хараре); Webster Kotiwani Shamu (Хараре); Nathan Marwirakuwa Shamuyarira (Хараре); Perence Samson Chikerema Shiri (Хараре); Etherton Shungu (Хараре); Chris Sibanda (Хараре); Jabulani Sibanda (Хараре); Misheck Julius Mpande Sibanda (Хараре); Phillip Valerio Sibanda (Хараре); David Sigauke (Хараре); Absolom Sikosana (Хараре); Nathaniel Charles Tarumbwa (Хараре); Edmore Veterai (Хараре); Patrick Zhuwao (Хараре); Paradzai Willings Zimondi (Хараре); Cold Comfort Farm Cooperative Trust (Хараре); Comoil (Private) Ltd (Хараре); Divine Homes (Private) Ltd (Хараре); Famba Safaris (Private) Ltd (Хараре); Jongwe Printing and Publishing Company (Private) Ltd (Хараре); M & S Syndicate (Private) Ltd (Хараре); Osleg (Private) Ltd (Хараре); Swift Investments (Private) Ltd (Хараре); Zidco Holdings (Private) Ltd (Хараре); Zimbabwe Defence Industries (Private) Ltd (Хараре); Zimbabwe Mining Development Corp. (Хараре) (представители: D. Vaughan, QC (Queen’s Counsel), M. Lester и R. Lööf, Barristers, и M. O’Kane, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2012/97/ОВППС на Съветa от 17 февруари 2012 година за изменение на Решение 2011/101/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Зимбабве (ОВ L 47, стр. 50) в частта относно жалбоподателите,
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 151/2012 на Комисията от 21 февруари 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) No 314/2004 на Съвета относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве (ОВ L 49, стр. 2) в частта относно жалбоподателите,
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2012/124/ОВППС на Съвета от 27 февруари 2012 година за изпълнение на Решение 2011/101/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Зимбабве (ОВ L 54, стр. 20) в частта относно жалбоподателите и
 —
 да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски на жалбоподателите.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат пет правни основания.
 1.
 С първото правно основание се твърди, че ответниците са включили лицата и образувания, без да имат правно основание за това. Нито Съветът, нито Комисията са оправомощени да налагат ограничителни мерки на несвързани с държавата лица в Зимбабве единствено на основание недоказани твърдения за извършени в Зимбабве престъпления. Посочено е, че в редица случаи недоказаните твърдения са били отправени още преди формиране на правителството на националното единство. Институциите предприели действия, излизащи извън ограничената им компетентност в областта на наказателното право, като въпросните мерки са неподходящи и непропорционални спрямо целите на общата външна политика и политика на сигурност.
 2.
 С второто правно основание се твърди, че ответниците са допуснали явна грешка, като се приели, че съдържащите се в обжалваните актове критерии за включване в списъка, са изпълнени, тъй като:
 —
 ответниците нямали законно право да включват жалбоподателите въз основа единствено на твърдения, че като част от правителството на Зимбабве са членували в ЗАНУ-ПФ или са били свързани с такова лице и
 —
 ответниците нямали законно право да включват жалбоподателите въз основа на неясните и неподкрепени с доказателства твърдения за нарушения, които били извършени в миналато, в редица случаи преди формирането на правителството на националното единство.
 3.
 С третото правно основание се твърди, че ответниците не са посочили адекватни или достатъчни основания за включването на лицата и образуванията в обжалваните актове.
 4.
 С четвъртото правно основание се твърди, че ответниците не са гарантирали правото на защита на жалбоподателите и правото им на ефективен съдебен контрол, тъй като:
 —
 ответниците не са представили никакви конкретни данни или доказателства в подкрепа на неясните си твърдения за сериозни нарушения и
 —
 ответниците не са дали възможност на жалбоподателите да вземат отношение по случая и във връзка с доказателствата срещу тях.
 5.
 С петото правно основание се твърди, че ответниците са нарушили без основание и несъразмерно основните права на жалбоподателите, включително правото им на собственост, стопанска инициатива, добро име и личен и семеен живот.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/2
 Решение на Съда (първи състав) от 28 юни 2007 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Baden-Baden — Германия) — Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH/Land Baden-Württemberg
 (Дело C-466/03) (1)
 (Директива 69/335/ЕИО - Косвени данъци върху прираста на капитала - Национална правна уредба, предвиждаща събиране на нотариални такси за удостоверяване на прехвърлянето на дружествени дялове в дружества с ограничена отговорност - Решение за данъчно облагане - Квалифициране като „данък, сходен с налога върху вноските“ - Изискване, което има характер на задължителна предпоставка - Такси върху прехвърлянето на ценни книжа - Налози, имащи характер на възнаграждение)
 (2007/C 199/02)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Landgericht Baden-Baden
 Страни в главното производство
 Ищец: Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH
 Ответник: Land Baden-Württemberg
 Предмет
 Преюдициално запитване — Landgericht Baden-Baden — Тълкуване на член 10, буква в) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 г. относно косвените данъци върху прираста на капитала (ОВ L 249, стр. 25), изменена с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 г. (ОВ L 156, стр. 23) — Увеличаване на капитала на дружество с ограничена отговорност чрез вноска на дружествени дялове, притежавани в друго дружество — Такси, дължими при съставяне на нотариалния акт за прехвърлянето на дружествените дялове
 Диспозитив
 Член 10, буква в) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 г. относно косвените данъци върху прираста на капитала, изменена с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 г., не допуска събирането на нотариални такси за удостоверяване на прехвърлянето на дружествени дялове в дружество, когато то се осъществява под формата на вноска при увеличаване на дружествения капитал на капиталово дружество в рамките на система, която се характеризира с обстоятелството, че нотариусите са държавни служители и поне една част от таксите се изплаща на държавата за покриване на публичните разходи.
 (1) ОВ C 21, 24.1.2004 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/18
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 17 февруари 2010 г. — Finanzamt Essen-NordOst/GFKL Financial Services AG
 (Дело C-93/10)
 2010/C 134/27
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finanzamt Essen-NordOst
 Ответник: GFKL Financial Services AG
 Преюдициални въпроси
 1.
 С оглед на тълкуването на член 2, точка 1 и член 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота (1), доколкото при продажба (покупка) на вземания по необслужвани заеми купувачът поема кредитния риск и задължение за събиране на вземанията, представлява ли тази сделка възмездна доставка и икономическа дейност дори когато покупната цена:
 —
 не се изчислява по номиналната стойност на вземанията, намалена с фиксирана сума за поемането на кредитния риск и на задължение за събиране на вземанията,
 —
 а се определя в зависимост от оценката на кредитния риск за съответното вземане, като задължението за събиране на вземането има само второстепенно значение спрямо намалението за кредитния риск?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, с оглед на тълкуването на член 13, Б, буква г), точки 2 и 3 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота:
 а)
 когато вземанията по необслужвани заеми се придобиват на цена, значително по-ниска от номиналната им стойност, освободена доставка ли е поемането на кредитния риск от купувача на вземането, доколкото представлява отпускане на други гаранции или обезпечения?
 б)
 Ако поемането на кредитния риск е освободена доставка, какъв е режимът за облагане на задължението за събиране на вземането: като част от единна доставка, като съпътстваща доставка или като самостоятелна доставка?
 3.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос и ако не е налице освободена доставка, с оглед на тълкуването на член 11, А, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота как се определя възнаграждението при облагаемата сделка: в зависимост от оценката на страните за разходите по събирането или в зависимост от действителните разходи по събирането?
 (1) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 7.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 3/4
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 19 юни 2015 година
 по дело E-19/14
 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия
 (Неизпълнение на решение на Съда, установяващо неспазване на задължения — член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд — Необходими мерки за изпълнение на решение на Съда)
 (2016/C 3/05)
 По дело E-19/14, Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия — ИСК за постановяване, че като не е приела в определения срок мерките, необходими за изпълнение на решението на Съда на ЕАСТ от 16 юли 2012 г. по дело E-9/11 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия, Кралство Норвегия не е изпълнило своите задължения в съответствие с член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, на 19 юни 2015 г. Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия докладчик, Per Christiansen — съдия, и Páll Hreinsson — съдия, излезе с решение, чийто диспозитив гласи следното:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, тъй като до датата на изтичане на срока, посочен в мотивираното становище, изпратено на Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ съгласно член 31, параграф 2 от това споразумение, Кралство Норвегия не е въвело необходимите мерки за изпълнение на Решението на Съда от 16 юли 2012 г. по дело Е-9/11 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия.
 2.
 Осъжда Кралство Норвегия да заплати съдебните разноски.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/23
 Решение на Общия съд от 12 януари 2012 г. — Storck/СХВП — RAI (Ragolizia)
 (Дело T-462/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Ragolizia“ - По-ранна словна марка на Общността „FAVOLIZIA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 49/40
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: August Storck KG (Берлин, Германия) (представители: I. Rohr, P. Goldenbaum и T. Melchert, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Рим, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2009 г. (преписка R 1779/2008-4), постановено в производство по възражение между Radiotelevisione italiana SpA (RAI) и August Storck KG.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда August Storck KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 11, 16.1.2010 г.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/29
 Жалба, подадена на 23 април 2015 г. — ZZ/СХВП
 (Дело F-65/15)
 (2015/C 221/40)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ответника от 4 юни 2014 г. за прекратяване на трудовия договор на жалбоподателя, извършено в съответствие с клауза от посочения договор.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени съобщеното с писмо на СХВП от 4 юни 2014 г. решение на СХВП, съгласно което договорът на жалбоподателя като срочно нает служител в СХВП се прекратява с 6-месечно предизвестие, срокът на което започва да тече след изтичане на валидността на списъка с резервите от конкурс EPSO СХВП/AST/02/13,
 —
 да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателя подходящо обезщетение по преценка на Съда на публичната служба за причинените му в резултат на посоченото решение на СХВП имуществени и неимуществени вреди,
 —
 в случай, че съдебното решение е постановено, респ. настоящото производство приключи окончателно след прекратяване на трудовото правоотношение от СХВП: да се осъди СХВП да възстанови жалбоподателя на работа, като съобрази изцяло напредъка в кариерата, който той би имал при непрекъсна трудова заетост, и да му плати обезщетение за всички претърпени от него имуществени вреди, в частност да му заплати всички дължими възнаграждения, както и всички други причинени на жалбоподателя от противоправното поведение на СХВП имуществени вреди (след приспадане на полученото обезщетение за безработица),
 —
 при условията на евентуалност, в случай че по съображения от правно или фактическо естество в разглежданата ситуация жалбоподателят не бъде възстановен на работа и/или той не продължи да работи при досегашните условия, да се осъди СХВП да му заплати обезщетение за възникналите поради незаконосъобразното прекратяване на дейността му имуществени вреди в размер на разликата между дохода, който жалбоподателят може действително да очаква, и дохода, който той е щял да получи, ако договорът бе продължил да действа, като се вземат предвид подлежащите на изплащане пенсионни и други права,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/1
 2009/C 312/01
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 297, 5.12.2009 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 282, 21.11.2009 г.
 ОВ C 267, 7.11.2009 г.
 ОВ C 256, 24.10.2009 г.
 ОВ C 244, 10.10.2009 г.
 ОВ C 233, 26.9.2009 г.
 ОВ C 220, 12.9.2009 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/7
 Решение на Съда (първи състав) от 18 юни 2009 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — The Queen, Generics (UK) Ltd/Licensing Authority (чрез Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
 (Дело C-527/07) (1)
 (Преюдициално запитване - Директива 2001/83/ЕО - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Разрешение за търговия - Основания за отказ - Генерични лекарствени продукти - Понятие за референтен лекарствен продукт)
 2009/C 180/11
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Ищци: The Queen, Generics (UK) Ltd
 Ответник: Licensing Authority (чрез Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
 В присъствието на: Shire Pharmaceuticals Ltd, Janssen-Cilag AB
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Тълкуване на член 10, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3) — Разрешение за търговия — Съкратена процедура — Заявление за издаване на разрешение за лекарствен продукт, генеричен на референтен лекарствен продукт — Понятие за референтен лекарствен продукт при разглеждане на заявлението
 Диспозитив
 Лекарствен продукт като Nivalin, разглеждан по главното производство, който не попада в обхвата на Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата и чието пускане на пазара в държава-членка не е разрешено съгласно приложимото общностно право, не може да бъде считан за референтен лекарствен продукт по смисъла на член 10, параграф 2, буква а) от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2004/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година.
 (1) ОВ C 22, 26.1.2008 г.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/47
 Жалба, подадена на 15 април 2017 г. — Mémora Servicios Funerarios/EUIPO — Chatenoud (MEMORAME)
 (Дело T-221/17)
 (2017/C 239/59)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Mémora Servicios Funerarios SLU (Сарагоса, Испания) (представители: C. Marí Aguilar и J. Gallego Jiménez, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Georges Chatenoud (Тивие, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MEMORAME“ — Заявка за регистрация No 12 929 071
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 10 февруари 2017 г. по преписка R 1308/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на EUIPO от 10 февруари 2017 г. по преписка R 1308/2016-4, с което частично се уважава искането за регистрация на марка на Европейския съюз No 12929071 „MEMORAME“, и съответно да отхвърли изцяло искането за регистрация на марка на Европейския съюз No 12929071 „MEMORAME“.
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в съответствие с член 87, параграфи 2 и 3 от Правилника.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.
 —
 Жалбоподателят твърди, че апелативният състав на ответника не е отчел надлежно високата степен на известност, с която се ползва противопоставената марка „MEMORA“ на територията на Европейския съюз.


text:
 18.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 167/5
 Иск, предявен на 13 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
 (Дело C-172/09)
 2009/C 167/09
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и K. Gawlik)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм (1), или като във всеки случай не е уведомила Комисията за приемането им, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива и по Договора за ЕО;
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2005/60/ЕО е изтекъл на 15 декември 2007 г. Към деня на предявяване на иска ответникът все още не е приел всички разпоредби, необходими за транспониране на директивата, и във всеки случай не е уведомил Комисията за тях.
 (1) ОВ L 309, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 214.


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/11
 Решение на Общия съд от 17 декември 2010 г. — Комисия/Acentro Turismo
 (Дело T-460/08) (1)
 (Арбитражна клауза - Договор за предоставяне на услуги по организирането на пътувания за официални посещения - Неизпълнение на договора - Допустимост - Изплащане на главниците - Лихви за забава)
 2011/C 38/17
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Aresu и A. Caeiros)
 Ответник: Acentro Turismo SpA (Милано, Италия) (представители: A. Carta и G. Murdolo, avocats)
 Предмет
 Иск на Комисията по член 153 АЕ, който цели да се осъди ответникът да заплати претендираните като дължими суми, заедно с лихвите за забава, в изпълнение на договор за предоставяне на услуги No 349-90-04 TL ISP I по организирането на пътувания за официални посещения по искане на Съвместния изследователски център
 Диспозитив
 1.
 Acentro Turismo SpA се осъжда да заплати на Комисията сумата от 13 497,46 евро главница, сумата от 2 278,55 евро лихви за забава, начислени до датата на предявяване на иска, както и лихвите за забава върху тези суми, изчислени съгласно установения в сила лихвен процент, считано от 10 октомври 2008 г. до пълното изплащане на дължимата главница.
 2.
 Осъжда Acentro Turismo да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 313, 6.12.2008 г.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/21
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 28 септември 2015 г. — Aiudapds — Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
 (Дело C-520/15)
 (2015/C 398/26)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Aiudapds — Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale
 Ответници: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
 Други страни в производството: Roche SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche
 Преюдициален въпрос
 Допускат ли член 47, втора алинея от Хартата на основаните права на Европейския съюз (2000/C 364/01), който предвижда, че всеки има право неговото дело да бъде гледано справедливо и публично в разумен срок от независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон, и установява правото на справедлив съдебен процес и член 54, който забранява злоупотребата с право, както и член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., който предвижда, че всяко лица има право на справедливо и публично гледане на неговото дело в разумен срок от независим и безпристрастен съд, създаден в съответствие със закона, национална правна уредба, която по силата на член 10 от Декрет на президента на републиката No 1199 от 24 ноември 1971 г. и член 48 от Законодателен декрет No 104 от 2 юли 2010 г. дава право само на една от страните по извънредно едноинстанционно производство пред Consiglio di Stato да прехвърли производството на първа инстанция пред Tribunale Amministrativo Regionale, без съгласието или участието на жалбоподателя или която и да било друга страна по това производство?


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/8
 Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö/A Oy
 (Дело C-48/11) (1)
 (Пряко данъчно облагане - Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Споразумение за ЕИП - Членове 31 и 40 - Директива 2009/133/ЕО - Приложно поле - Замяна на акции между дружество, установено в държава членка, и дружество, установено в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП - Отказ да се предостави данъчно предимство - Спогодба за административната взаимопомощ в областта на данъчното облагане)
 2012/C 295/12
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 Ответник: A Oy
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Членове 31 и 40 от Споразумението от 2 май 1992 година за Европейското икономическо пространство (ОВ L 1, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 53, стр. 4) — Тълкуване на Директива 2009/133/ЕО на Съвета от 19 октомври 2009 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, отделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, както и при прехвърлянето на седалище на SE или SCE в друга държава членка (ОВ L 310, стр. 34) — Приложно поле на тази директива — Замяна на акции между дружество, установено в държава членка на Европейския съюз, и дружество, установено в друга държава, която е членка на ЕИП (Норвегия) — Допустимост в данъчноправно отношение тези сделки да се приравнят на замените на акции между местни дружества или между дружества със седалища в държавите членки
 Диспозитив
 Член 31 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година не допуска законодателство на държава членка да приравнява замяната на акции между дружество, установено на територията ѝ, и дружество, установено на територията на трета държава, страна по посоченото споразумение, на данъчно облагаемо прехвърляне на акции — при положение че замяната на акции между само местни дружества или дружества, установени в други държави членки, е данъчно необлагаема сделка, — ако между държавата членка и третата държава съществува спогодба за административна взаимопомощ в областта на данъчното облагане, предвиждаща също толкова ефикасен обмен на информация между националните органи като предвидения в разпоредбите на Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите членки в областта на прякото данъчно облагане, както и на Директива 2011/16/ЕС на Съвета от 15 февруари 2011 година относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане и за отмяна на Директива 77/799 — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 103, 2.4.2011 г.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/8
 Иск, предявен на 23 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-284/09)
 2009/C 256/15
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и B.-R. Killmann)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 56 ЕО, в случай че не е изпълнила изискването, предвидено съгласно Директива 90/435 (1), за минимално участие на дружеството майка в капитала на дъщерното дружество и — по отношение на Република Исландия и Кралство Норвегия — че не е изпълнила задълженията си по член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като облага с данък в по-висок размер дивидентите, платени на дружество със седалище в друга държава членка или в Европейското икономическо пространство, отколкото дивидентите, платени на дружество със седалище във Федерална република Германия.
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящият иск има за предмет германската правна уредба относно облагането на изплащането на дивиденти. Разпоредбите на германския закон в областта на данъка върху дохода предвиждат, че дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени в Германия могат да приспаднат данъка, удържан при източника в хода на процедура по установяване на данъчни задължения, от корпоративния данък, на който са лица платци. Така германските дружества майки били освободени финансово от облагане с данъка, удържан при източника. За дружествата майки, които не били неограничено данъчно задължени в Германия, напротив съществувала възможност за пълно освобождаване от данъка, удържан при източника само при съответното предвидено в Директива 90/435 минимално участие на въпросното дружество майка в капитала на дъщерното дружество. Под този минимален праг на участие съгласно германското право не се допуска никакво освобождаване за дружествата майки, които не са неограничено данъчно задължени сравнимо с това на дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени. Следователно въз основа на тази правна уредба изплащанията на дивиденти, направени в Германия на дружества майки от други държави членки били подложени на различна система на данъчно облагане от тази на дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени в Германия.
 Комисията счита, че това неравно третиране е несъвместимо с принципа на свободно движение на капитали, тъй като по този начин данъчно задължените лица със седалище в друга държава членка или в Европейското икономическо пространство можели да бъдат разубедени да инвестират в Германия.
 От свободата на движение на капитали, гарантирана с Договора за ЕО и със Споразумението за Европейското икономическо пространство следва, че когато държава членка предостави предимства в областта на облагането на дивиденти, тези предимства не могат да бъдат ограничени до облагането на националните получатели на дивиденти. Не се допуска неравно данъчно третиране между националните получатели на дивиденти и тези от други държави членки или от държави от ЕИП; предоставените в една държава данъчни предимства трябва да обхващат също акционерите от други държави членки или от държави от ЕИП. Дори когато, както е в настоящия случай, съответната държава членка е сключила с други държави членки спогодби за избягване на двойното данъчно облагане, посочената държава членка може да се позове на тези спогодби, само ако техните разпоредби, свързани с приспадането, водят до пълно компенсиране на евентуалното многократно финансово облагане на акционери от други държави членки или от държави от ЕИП, по същия начин, както това е гарантирано за националните акционери съгласно собствената им система на данъчно облагане.
 Такъв обаче не е случаят със съблюдаването на спогодбите, сключени от Германия с други държави членки; всъщност с цел избягване на двойното данъчно облагане тези спогодби предвиждат разпоредби в областта на приспадането на германския данък, удържан при източника от данъчната тежест, която се носи в тази държава членка от дружеството майка, като размерът, подлежащ на приспадане все пак не може да надвишава частта от данъка, с който се облагат получените в Германия доходи, изчислен преди приспадането. Следователно приспадането е ограничено, като в тази спогодба не се предвижда възстановяване на евентуални постъпления, произтичащи от разликата между данъчната тежест в съответната държава членка и германския данък, удържан при източника, и следователно то се изключва.
 По отношение на евентуалното опровергаване на противоправността на настоящото нарушение, следва да се отбележи, че по време на досъдебната фаза Германия не е изложила никакво императивно съображение от обществен интерес, което би могло да опровергае противоправността на оспорваната система за данъчно облагане.
 (1) Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стp. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97).


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/21
 Решение на Съда (четвърти състав) от 13 декември 2007 г. (преюдициално запитване от VAT and Duties Tribunal, Лондон — Обединеното Кралство) — Asda Stores Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 (Дело C-372/06) (1)
 (Митнически кодекс на Общността - Мерки за прилагане - Регламент (ЕИО) No 2454/93 - Приложение 11 - Непреференциален произход на стоките - Приемателни телевизионни апарати - Понятие за съществена обработка или преработка - Критерий на добавената стойност - Действителност и тълкуване - Споразумение за асоцииране ЕИО-Турция - Решение No 1/95 на Съвета по асоцииране - Непосредствено действие - Тълкуване)
 (2008/C 51/33)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 VAT and Duties Tribunal, Лондон
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Asda Stores Ltd
 Ответник: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 Предмет
 Преюдициално запитване — VAT and Duties Tribunal, Лондон — Действителност на приложение 11 към Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1) — Критерии за определяне на непреференциалния произход на стока — Произведени в Турция телевизионни приемници, в които са вложени катодни тръби с произход от Китай или Корея
 Диспозитив
 1.
 При разглеждането на първия поставен въпрос не е установен никакъв елемент, обуславящ недействителност на разпоредбите, посочени в графа 3 срещу позиция 8528 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение 11 към Регламент No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността.
 2.
 Разпоредбите, посочени в графа 3 срещу позиция 8528 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение 11 към Регламент No 2454/93, трябва да се тълкуват в смисъл, че за да се изчисли увеличението на стойността, получено от цветните приемателни телевизионни апарати при производството им при условия като тези в делото по главното производство, не трябва отделно да се определя непреференциалният произход на обособена част като шасито.
 3.
 Разпоредбите на член 44 от Решение No 1/95 на Съвета по асоцииране ЕИО-Турция от 22 декември 1995 година относно въвеждането на заключителния период на митническия съюз във връзка с разпоредбите на член 47, параграфи 1-3 от Допълнителния протокол, подписан в Брюксел на 23 ноември 1970 г. и сключен, одобрен и утвърден от името на Общността с Регламент (ЕИО) No 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 година, приложен към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, което е подписано в Анкара на 12 септември 1963 година от Република Турция, както и от държавите-членки на Европейската икономическа общност и от Общността, сключено, одобрено и утвърдено от името на Общността с Решение на Съвета от 23 декември 1963 година, и разпоредбите на членове 45 и 46 от Решение No 1/95 нямат непосредствено действие пред националните юрисдикции и следователно не дават право на отделните оператори да се позовават на нарушаването им, за да се противопоставят на плащането на иначе изискуеми антидъмпингови мита. Разпоредбите на член 47 от Решение No 1/95 имат непосредствено действие и лицата, към които те се прилагат, имат право да се позовават на тях пред юрисдикциите на държавите-членки.
 4.
 Разпоредбите на член 47 от Решение No 1/95 трябва да се тълкуват в смисъл, че не изискват от договарящите се страни, когато приемат антидъмпингови мерки, да съобщават и на операторите информацията, която са длъжни да предават на Смесения комитет на митническия съюз съгласно член 46 от Решение No 1/95 или на Съвета по асоцииране съгласно член 47, параграф 2 от Допълнителния протокол.
 (1) ОВ C 294, 2.12.2006 г.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/7
 Решение на Съда (четвърти състав) от 3 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — Quenon K. SPRL/Beobank SA, по-рано Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, по-рано Citilife SA
 (Дело C-338/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Самостоятелно заети търговски представители - Директива 86/653/ЕИО - Член 17, параграф 2 - Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала - Обезщетение на търговския представител - Забрана за кумулиране на системите на обезщетение за клиентела и на обезщетение за вреди - Право на търговския представител на допълнително обезщетение към обезщетението за клиентела - Условия))
 (2016/C 038/09)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Ищец: Quenon K. SPRL
 Ответници: Beobank SA, по-рано Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, по-рано Citilife SA
 Диспозитив
 1)
 Член 17, параграф 2 от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, предвиждаща, че при прекратяване на договора за търговско представителство търговският представител има право на обезщетение за клиентела с максимален размер до едногодишния размер на неговото възнаграждение, както и — ако това обезщетение не покрива изцяло действително претърпените вреди — на допълнително обезщетение за вреди, стига подобна правна уредба да не води до двойно обезщетяване на търговския представител за загубата на комисиони вследствие на прекратяването на посочения договор.
 2)
 Член 17, параграф 2, буква в) от Директива 86/653/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че не поставя отпускането на обезщетение за вреди в зависимост от доказването на наличието на вина на принципала, която да се намира в причинно-следствена връзка с твърдяната вреда, но изисква твърдяната вреда да е различна от вредата, поправена с обезщетението за клиентела.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 20.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/20
 Преюдициално запитване от Okrajno Sodišče Pliberk (Австрия), постъпило на 23 януари 2017 г. — Čepelnik d.o.o./Michael Vavti
 (Дело C-33/17)
 (2017/C 086/24)
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Okrajno Sodišče Pliberk
 Страни в главното производство
 Ищец: Čepelnik d.o.o.
 Ответник: Michael Vavti
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 56 ДФЕС и Директива 2014/67/ЕС от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) No 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава членка да постановява спрямо националния възложител спиране на плащанията и внасяне на гаранция в размер на дължимото възнаграждение, когато спирането на плащанията и внасянето на гаранцията служи единствено за обезпечаване на евентуална глоба, която следва да бъде наложена само в отделно производство срещу доставчик на услуги със седалище в друга държава членка?
 При отрицателен отговор на този въпрос:
 а.
 Трябва ли член 56 ДФЕС и Директива 2014/67/ЕС от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) No 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава членка да постановява спрямо националния възложител спиране на плащанията и внасяне на гаранция в размер на дължимото възнаграждение, когато в производството по определяне на гаранцията доставчикът на услуги със седалище в друга държава членка на ЕС, на когото трябва да бъде наложена санкцията, няма право да обжалва определянето на гаранцията, а жалбата на националния възложител срещу това решение не спира изпълнението?
 б.
 Трябва ли член 56 ДФЕС и Директива 2014/67/ЕС от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) No 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава членка да постановява спрямо националния възложител спиране на плащанията и внасяне на гаранция в размер на дължимото възнаграждение, само защото доставчикът на услуги е със седалище в друга държава членка на ЕС?
 в.
 Трябва ли член 56 ДФЕС и Директива 2014/67/ЕС от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) No 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава членка да постановява спрямо националния възложител спиране на плащанията и внасяне на гаранция в размер на дължимото възнаграждение, въпреки че то още не е станало изискуемо и размерът на окончателното възнаграждение все още не е установен поради насрещни вземания и права на задържане?


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/48
 Жалба, подадена на 23 ноември 2007 г. — Bodegas Montebello/СХВП — Montebello (MONTEBELLO RHUM AGRICOLE)
 (Дело T-430/07)
 (2008/C 22/91)
 Език, на който е изготвена жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Bodegas Montebello, S.A (Montilla, Испания) [представители: г-н T. Andrade Boué, abogado; г-жа M. I. Lehmann Novo, abogada, и г-н A. Hernández Lehmann, abogado]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Montebello (Société à responsabilité limitée) (Гваделупа, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени оспореното решение от 7 септември 2007 г., постановено от СХВП по дело R 223/2007-2.
 —
 Да се откаже регистрацията на марката на Общността No 2.666.386.
 —
 Да се осъдят СХВП и останалите встъпили страни да заплатят разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Montebello (Société à responsabilité limitée).
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „MONTEBELLO Rhum Agricole“ (заявка за регистрация No 2.266.386) за стоки от клас 33 (алкохолни напитки с изключение на бира).
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испанска словна марка „MONTEBELLO“ (No 1.148.196) за стоки от клас 33.
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: Уважава жалбата и отменя решението на отдела по споровете.
 Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 относно марката на Общността.


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/19
 Решение на Общия съд от 28 октомври 2016 г. — Unicorn/EUIPO — Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
 (Дело T-201/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюза „UNICORN“ - По-ранни национални словни и фигуративна марки „UNICORN“ - Член 53, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Репутация))
 (2016/C 462/23)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Unicorn a.s. (Прага, Чешка република) (представител: L. Lorenc, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Лимасол, Кипър)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 16 февруари 2015 г. (преписка R 1699/2014-5), постановено в производство за обявяване на недействителност между Unicorn и Mercilink Equipment Leasing.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Unicorn a.s. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 198, 15.6.2015 г.


text:
 5.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 72/17
 Жалба, подадена на 29 декември 2010 г. от Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 27 октомври 2010 г. по дело T-24/05, Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Co., Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Европейска комисия
 (Дело C-628/10 P)
 2011/C 72/29
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (представители: M. Odriozola Alén, abogado, A. João Vide, abogada)
 Други страни в производството: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Общия съд от 27 октомври 2010 г. по дело T-24/05 доколкото този съд отхвърля правните основания, изведени от явна грешка в преценката при прилагането на член 101, параграф 1 от ДФЕС и на член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003 (1), от липсата на мотиви и от нарушение на принципа на равно третиране, за да постанови, че Alliance One International, Inc., по-рано Standard Commercial Corp. и Standard Commercial Tobacco Co. са солидарно отговорни,
 —
 да се отмени Решение на Комисията от 20 октомври 2004 г. по дело COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн — Испания, в частта, която засяга жалбоподателите, и съответно да се намали глобата, наложена на жалбоподателите, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 На първо място, жалбоподателите твърдят, че Комисията и Общият съд са нарушили член 101, параграф 1 от ДФЕС и член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003 като са приели, че SCC и SCTC носят отговорност за извършеното от WWTE нарушение. По-специално жалбоподателите твърдят, че съвместния контрол не е достатъчен, за да докаже, че те са могли да упражняват решаващо влияние върху поведението на WWTE в периода преди май 1998 г. Във всеки случай, дори да бе възможно да се подвежда под отговорност по този начин, и двете дружества майки, упражняващи съвместен контрол, е трябвало да бъдат взети предвид за целите на определянето на един-единствен стопански субект. При условията на евентуалност, жалбоподателите твърдят, че като не изтъкват достатъчно мотиви, с които да обосноват ангажирането на тяхната отговорност, Комисията и след това Общият съд нарушават член 296 ДФЕС. Освен това за периода след май 1998 г. решението на Общия съд лишава жалбоподателите от техните права, произтичащи от общите принципи на правото на ЕС, от правата, съдържащи се в ЕКПЧ и в Хартата на основните права, която понастоящем е част от Договора от Лисабон и следователно има същата задължителна правна сила като първичното право.
 На второ място, жалбоподателите посочват, че Общият съд нарушава член 48, параграф 2 от своя процедурен правилник, правото на защита на жалбоподателите и член 296 от ДФЕС като разрешава на Комисията да въведе ново правно основание и да измени писменото си изложение в отговор на писмен въпрос. Жалбоподателите твърдят и че Общият съд не може да изяснява в съдебното решение (и следователно ex post facto) обосновката, приета в решението на Комисията.
 На последно място, жалбоподателите изтъкват, че като третира други предприятия по-благоприятно, Общият съд нарушава принципа на равно третиране, установен в член 20 от Хартата на основните права. От една страна, жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуска грешка при прилагане на правото като определя метода за подвеждане под отговорност, по-специално като приема метод, основан на двойна база, която е послужила за провеждане на дискриминация между дружествата според надеждността на доводите им при обжалването, без обаче да установи критерий. От друга страна, жалбоподателите изтъкват, че Общият съд прилага метода за подвеждане под отговорност по дискриминационен начин — или като пропуска да приложи основаната на двойна база проверка към Universal Corporation и Universal Leaf, или като пропуска да приложи към SCC и SCTC метода, приложен към Universal Corporation и Universal Leaf.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора
 ОВ L 1, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 8, стр. 167


text:
 16.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/26
 Жалба, подадена на 23 януари 2013 г. — ECC Couture/СХВП — Ball Wholesale (Culture)
 (Дело T-28/13)
 2013/C 79/45
 Език на жалбата: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: ECC Couture BV (Олдензал, Нидерландия) (представители: адв. M. A. S. M. van Leent и адв. I. de Jonge)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ball Wholesale ApS (Билунд, Дания)
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 октомври 2012 г. по преписка R 290/2012-1 в частта, в която апелативният състав не се е произнесъл в негова полза и съответно е възложил в негова тежест част от разноските,
 —
 да се установи, че регистрацията на фигуративната марка на Общността „Culture“, No 993 511, обхваща всички стоки и услуги, разглеждани в производството пред апелативния състав,
 —
 СХВП да бъде осъдена да заплати съдебните разноски на основание член 87, параграф 2 от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: международна регистрация, посочваща Европейския съюз, на фигуративната марка „Culture“ за стоки от класове 14, 18 и 25 — марка на Общността No 993 511
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Ball Wholesale ApS
 Основание на искането за обявяване на недействителност: национална словна марка „CULTURE“ за стоки от класове 14, 25 и 26
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането.
 Решение на апелативния състав: частично уважава жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 2, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/6
 Решение на Съда (седми състав) от 3 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-457/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2005/14/ЕО - Застраховка гражданска отговорност - Моторни превозни средства - Нетранспониране в определения срок)
 2009/C 256/10
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: N. Yerrell)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: L. Seeboruth)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година за изменение на Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 88/357/ЕИО и 90/232/ЕИО на Съвета и Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства (ОВ L 149, стp. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 212)
 Диспозитив
 1.
 Като не е приело в определения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година за изменение на Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО и 90/232/ЕИО на Съвета и Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията, които има по силата на тази Директива.
 2.
 Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 313, 06.12.2008 г.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/18
 Решение на Съда (девети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Dimos Kropias Attikis/Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis
 (Дело C-473/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2001/42/ЕО - Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда - Режим на защита на планинския масив Ymittos - Процедура за изменение - Приложимост на тази директива - Общ план и програма за защита на околната среда в област Атина))
 (2015/C 363/21)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Dimos Kropias Attikis
 Ответник: Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis
 Диспозитив
 Член 2, буква a) и член 3, параграф 2, буква a) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда трябва да се тълкуват в смисъл, че при приемането на акт, съдържащ план или програма за териториално устройство и за земеползване от обхвата на Директива 2001/42, който изменя съществуващ преди това план или програма, задължението за извършване на екологична оценка съгласно тази директива не може да отпадне, с мотива че този акт има за цел само да уточни и приведе в изпълнение общ план, въведен с акт от по-висока степен, когато за самия последен акт не е била извършена такава екологична оценка.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г.


text:
 6.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/12
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 29 юли 2016 година
 по дело E-25/15
 Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
 (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Държавна помощ — Член 14, параграф 3 от част II на протокол 3 към Споразумението за надзорен орган и съд — Несъбиране на неправомерно предоставена помощ)
 (2017/C 108/10)
 По дело E-25/15, Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че като не е предприела в предвидения срок всички необходими мерки за събиране от получателите на държавната помощ, обявена за несъвместима с функционирането на Споразумението за Европейското икономическо пространство съгласно членове 2, 3, 4 и 5 от Решение No 404/14/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 8 октомври 2014 г.относно схемата за стимули на инвестициите в Исландия; като не е отменила в предвидения срок всички неизвършени плащания, посочени в член 7, трето изречение от това решение; и като не е предоставила на Надзорния орган на ЕАСТ в предвидения срок информацията, посочена в член 8 от това решение, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 14, параграф 3 от част II на Протокол 3 към Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд и по членове 6, 7 и 8 от Решение No 404/14/COL на Надзорния орган на ЕАСТ, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 29 юли 2016 г., чийто диспозитив гласи:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 14, параграф 3 от част II на Протокол 3 към Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд и по членове 6, 7 и 8 от Решение No 404/14/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 8 октомври 2014 г. относно схемата за стимули на инвестициите в Исландия, като не е предприела в предписания срок всички необходими мерки за събиране от получателите на държавната помощ, обявена за несъвместима с функционирането на Споразумението за Европейското икономическо пространство съгласно членове 3, 4 и 5 от това решение, за отмяна на всички неизвършени плащания, посочени в член 7, трето изречение от това решение, и за предоставяне на Надзорния орган на ЕАСТ на информацията, посочена в член 8 от това решение.
 2.
 Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/20
 Жалба, подадена на 27 април 2015 г. — Morton’s of Chicago/СХВП — Mortons the Restaurant (MORTON’S)
 (Дело T-223/15)
 (2015/C 228/25)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Morton’s of Chicago, Inc. (Чикаго, Съединени американски щати) (представител: J. Moss, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Mortons the Restaurant Ltd (Лондон, Обединено кралство)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „MORTON’S“— марка на Общността No 3 951 291
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 12 февруари 2015 г. по преписка R 46/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника да заплати направените от притежателя на марката съдебни разноски
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 52, член 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/3
 Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано от Insinööritoimisto InsTiimi Oy
 (Дело C-615/10) (1)
 (Директива 2004/18/ЕО - Обществени поръчки в областта на отбраната - Член 10 - Член 296, параграф 1, буква б) ЕО - Защита на основните интереси на сигурността на държава членка - Търговия с оръжие, муниции и военни материали - Продукт, който възлагащият орган придобива за строго военни цели - Наличие по отношение на този продукт на възможност за до голяма степен сходно гражданско приложение - Въртяща се платформа („tiltable turntable“) за електромагнитни измервания - Непровеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка в съответствие с Директива 2004/18)
 2012/C 217/04
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Ищец: Insinööritoimisto InsTiimi Oy
 в присъствието на: Puolustusvoimat
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Преюдициално запитване — Тълкуване на член 10 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116) и на член 346 ДФЕС — Списък на оръжията, мунициите и военните материали, приет с Решение No 255/58 на Съвета на 15 април 1958 г. — Приложно поле на Директивата — Материали, предназначени за строго военни цели — Система на въртяща се платформа за извършване на електромагнитни измервания
 Диспозитив
 Член 10 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки, във връзка с член 296, параграф 1, буква б) ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че позволява държава членка да не приложи предвидените в посочената директива процедури по отношение на обществена поръчка, която възлагащ орган възлага в областта на отбраната, за придобиване на материал, който макар да е предназначен за строго военни цели, предоставя възможности за по същество сходно гражданско приложение, само ако с оглед на самите си характеристики този материал може да се счита за специално проектиран и разработен, включително след съществени изменения, за такива цели — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г.


text:
 7.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/13
 Решение на Общия съд от 22 май 2012 г. — Nordmilch/СХВП — Lactimilk (MILRAM)
 (Дело T-546/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „MILRAM“ - По-ранни национална словна и фигуративна марка „RAM“ - Относително основание за отказ - Сходство на стоките и на знаците - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 200/25
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Nordmilch AG (Бремен, Германия) (представител: R. Schneider, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: K. Klüpfel)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Lactimilk, SA (Мадрид, Испания) (представител: P. Casamitjana Lleonart, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 септември 2010 г. (съединени преписки No R 1041/2009-4 и No R 1053/2009-4), постановено в производство по възражение между Lactimilk SA и Nordmilch AG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Nordmilch AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/45
 Жалба, подадена на 6 април 2010 г. — Schneider España de Informática/Комисия
 (Дело T-153/10)
 2010/C 148/74
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Schneider España de Informática, SA (Мадрид, Испания) (представители: P. De Baere и P. Muñiz, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение C(2010) 22 окончателен на Комисията от 18 януари 2010 г., с което се установява, че извършването на последващо вземане под отчет на вносни мита е обосновано, а опрощаването на тези мита не е обосновано в даден конкретен случай (REM 02/08);
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска в съответствие с член 263 ДФЕС отмяна на Решение на Комисията от 18 януари 2010 г., в което ответникът приема, че съответните вносни мита за цветни телевизори трябва да бъдат взети под отчет, тъй като условията за прилагане на член 220, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс на Общността (1) не са били изпълнени. В обжалваното решение се приема също че опрощаването на съответните вносни мита не е обосновано в съответствие с член 239 от Митническия кодекс на Общността.
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква следните правни основания:
 На първо място, жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил неговото право на защита, тъй като е приел решение, което се основава само на документите, представени от жалбоподателя.
 На второ място, ответникът е нарушил член 220, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс на Общността, във връзка с член 236 от Митническия кодекс на Общността, доколкото:
 —
 ответникът неправилно е счел, че приетите срещу вноса от трети страни антидъмпингови мерки са автоматично приложими към стоки в свободно обращение в митническия съюз между ЕС и Турция,
 —
 ответникът не е уведомил операторите, че и Регламент (ЕО) No 2584/98 на Съвета (2) се прилага за токи в свободно обращение в митническия съюз между ЕС и Турция,
 —
 при условията на евентуалност, ответникът неправилно е счел, че не е била допусната грешка от компетентните органи, щом като турските органи погрешно са потвърдили, че антидъмпинговите мита върху стоки от трети страни не са били приложими към стоки в свободно обращение в митническия съюз между ЕС и Турция,
 —
 ответникът неправилно е счел, че не е била допусната грешка от компетентните органи, щом като испанските митнически органи погрешно са приели, че стоките, придружени от сертификат за произход не могат да бъдат предмет на допълнителни мита или мерки на търговска защита, и следователно не са информирали икономическите оператори, че техният внос от Турция може да бъде обект на такива мерки, дори ако тези стоки бяха в свободно обращение.
 Жалбоподателят освен това изтъква, че допуснатата от компетентните митнически органи грешка не е можела да бъде разумно открита от длъжника, който е действал добросъвестно и е спазил всички разпоредби на действащото законодателство по отношение на митническото деклариране.
 На последно място, жалбоподателят изтъква, че се намира в особено положение по смисъла на член 239 от Митническия кодекс на Общността и че не може да му се вмени недобросъвестно поведение или груба небрежност на основание на тази разпоредба.
 (1) Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).
 (2) Регламент (ЕО) No 2584/98 на Съвета от 27 ноември 1998 година за изменение на Регламент (ЕО) No 710/95 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд и за окончателно събиране на временното мито (ОВ L 324, стр. 1).


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/8
 Решение на Съда (голям състав) от 9 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-121/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2001/18/ЕО - Съзнателно освобождаване в околната среда и пускане на пазара на ГМО - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължение - Неизпълнение - Член 228 ЕО - Изпълнение в хода на производството - Имуществени санкции)
 (2009/C 44/12)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и C. Zadra)
 Ответник: Френска република (представители: E. Belliard, S. Gasri и G. de Bergues)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: първоначално T. Boček, впоследствие M. Smolek)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неизпълнение на Решение на Съда от 15 юли 2004 година по дело Комисия/Франция (C-419/03) относно липсата на транспониране във вътрешното си право на разпоредбите на Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО [на Съвета от 23 април 1990 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда] (ОВ L 106, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75), които се различават или имат по-голям обхват от разпоредбите на тази последна директива — Искане за налагане на периодична имуществена санкция и на фиксирана сума
 Диспозитив
 1)
 Като не е взела към датата, на която е изтекъл определеният в мотивираното становище срок, всички мерки по изпълнението на Решение от 15 юли 2004 г. по дело Комисия/Франция (C 419/03) относно липсата на транспониране във вътрешното й право на разпоредбите на Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета, които разпоредби се различават или имат по-голям обхват от тези на Директива 90/220/ЕИО на Съвета от 23 април 1990 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО.
 2)
 Осъжда Френската република да заплати на Комисията на Европейските общности по сметка „Собствени средства на Европейската общност“ фиксирана сума в размер на 10 милиона евро.
 3)
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 4)
 Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/41
 Жалба, подадена на 6 март 2015 г. — Словения/Комисия
 (Дело T-118/15)
 (2015/C 146/55)
 Език на производството: словенски
 Страни
 Жалбоподател: Република Словения (представител: L. Bembič, državni pravobranilec (държавен процесуален агент)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2014/950/ЕС на Комисията от 19 декември 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер C(2014) 10135) (ОВ L 369, 24.12.2014 г., стр. 71), в частта му, отнасяща се до Република Словения, по-специално що се отнася до финансовата корекция от 8 7 00 815,25 EUR, приета вследствие нередност относно 2009 финансова година във връзка с мярката Фонд за преструктуриране на захарната промишленост,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство.
 При условията на евентуалност, в случай че Общият съд не уважи горепосоченото искане на Република Словения, последната моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2014/950/ЕС на Комисията от 19 декември 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер C(2014) 10135) (ОВ L 369, 24.12.2014 г., стр. 71), в частта му, отнасяща се до Република Словения, по-специално що се отнася до финансовата корекция от 8 7 00 815,25 EUR, приета вследствие нередност относно 2009 финансова година във връзка с мярката Фонд за преструктуриране на захарната промишленост, за сумата, превишаваща 4 3 50 407,62 EUR,
 —
 да постанови, че всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: неправилно прилагане на ДЕФС или на правна норма, свързана с неговото прилагане, явна грешка в преценката, липса на мотиви на решението и нарушение на принципа на състезателност
 В това отношение, според жалбоподателя е неправилна констатацията на Комисията, че силозите са неразделна част от производствените съоръжения и че поради това жалбоподателят е трябвало да ги разруши въз основа на общия план за преструктуриране.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципите на законосъобразност, на лоялно сътрудничество, на защита на оправданите правни очаквания и на принципа patere legem quam ipse fecisti
 В това отношение жалбоподателят твърди, че ако Комисията бе отговорила преди 8 август 2008 г. — датата, на която жалбоподателят одобрява изменение на плана за преструктуриране във връзка със запазването на силозите — на писмения му въпрос относно запазването на определени постройки, ако посочената институция бе изменила и допълнила Регламент (ЕО) No 968/2006 (1), ако след получаването на известието относно изменението на плана за преструктуриране бе информирала жалбоподателя за твърдяната нередност относно запазването на силозите или ако бе информирала писмено всички държави членки за тълкуването, което следва да получат неясните разпоредби на въпросната правна уредба, не би се стигнало до спорната финансова корекция и до делото относно обжалваното решение.
 (1) Регламент (ЕО) No 968/2006 на Комисията от 27 юни 2006 година относно формулиране на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 320/2006 на Съвета за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността (ОВ L 176, стр. 32; Специално издание на български, език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 52).


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/41
 Жалба, подадена на 26 февруари 2016 г. — Opko Ireland Global Holdings/EUIPO — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
 (Дело T-88/16)
 (2016/C 136/57)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: S. Malynicz, Barrister, A. Smith и D. Meale, Solicitors)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Йерусалим, Израел)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Съюза „ALPHAREN“ — заявка за регистрация No 4 320 297
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 16 декември 2015 г. по преписка R 2387/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати наред с направените от нея съдебни разноски и тези на жалбоподателя.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 1г, параграф 2 от Регламент No 216/96, доколкото двама членове на състава, взел първоначалното решение на апелативния състав от 2014 г. (и отменителното решение на апелативния състав от юни 2015 г.), били членове и на състава, постановил обжалваното решение,
 —
 нарушение на член 50 от Регламента за изпълнение, доколкото апелативният състав се основал на нови доказателства, които не са били представени пред EUIPO при първоначалното разглеждане на възражението,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, доколкото в производството по възражение тежестта да се докаже сходството на разглежданите стоки не била възложена на подалото възражение лице,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, доколкото апелативният състав неправилно определил съответните потребители и като цяло погрешно преценил вероятността от объркване.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/5
 Решение на Съда (втори състав) от 5 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-255/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда - Оползотворяване на отпадъци - Изпълнение на „трета линия“ инсинератор на отпадъци на Brescia - Разгласяване на молбата за издаване на разрешение - Директиви 75/442/ЕИО, 85/337/ЕИО и 2000/76/ЕО)
 (2007/C 199/07)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis, F. Louis и A. Capobianco, avocats)
 Ответник: Италианска република (представители: I. M. Braguglia, M. Fiorilli, avocat)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 2, параграф 1 и на член 4, параграф 1 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стp. 40), изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година (ОВ L 73, стp. 5) — Нарушение на член 12, параграф 1 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъците (ОВ L 332, стp. 91) — Разрешение, предоставено без оценка и без разгласяване на предварителната молба за издаване на разрешение — Изпълнение на „трета линия“ инсинератор на отпадъци на ASM Brescia SpA
 Диспозитив
 1)
 Като не е подложила преди предоставянето на разрешение за изграждане проекта за изпълнение на „трета линия“ инсинератор, собственост на дружеството ASM Brescia SpA, на процедурата за оценка на въздействието върху околната среда по членове 5 - 10 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1 и по член 4, параграф 1 от посочената директива.
 2)
 Като не е предоставила достъп до съобщението за начало на дейността на „третата линия“ на посочения инсинератор на едно или повече обществени места за достатъчен период от време, за да може обществеността да представи своите бележки, преди компетентният орган да вземе решение, и като не е предоставила на разположение на обществеността свързаните с това съобщение решения, придружени от копие от разрешението, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 12, параграф 1 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъците.
 3)
 Италианската република се осъжда да заплати съдебните разноски.
 4)
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия поема собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 20.8.2005 г.


text:
 11.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 261/3
 Определение на Съда (шести състав) от 8 май 2014 г. — Greinwald GmbH/Nicolas Wessang, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-608/12 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Член 169, параграф 2 от същия правилник - Необходимо съдържание на жалбата))
 2014/C 261/03
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Greinwald GmbH (представител: C. Onken, Rechtsanwältin)
 Ответници: Nicolas Wessang (представител: A. Grolée, avocate), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля главната жалба и насрещната жалба.
 2)
 Осъжда Greinwald GmbH да заплати съдебните разноски, направени във връзка с главната жалба.
 3)
 Осъжда Nicolas Wessang да заплати съдебните разноски, направени във връзка с насрещната жалба.
 (1) ОВ C 63, 2.3.2013 г.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/19
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Португалия) на 21 юли 2010 г. — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA
 (Дело C-363/10)
 ()
 (2010/C 288/31)
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso
 Страни в главното производство
 Ищец: Maria de Jesus Barbosa Rodrigues
 Ответник: Companhia de Seguros Zurich SA
 Преюдициален въпрос
 Когато при сблъсък между моторни превозни средства отговорност за произшествието, в резултат на което е причинена смъртта на един от водачите, не носи нито един от тях поради липса на виновно поведение, противоречи ли на общностното право и по-конкретно на член 3, параграф 1 от Първа директива (72/166/ЕИО) (1), на член 2, параграф 1 от Втора директива (84/5/ЕИО) (2) и на член 1 от Трета директива (90/232/ЕИО) (3) в съответствие с даденото им тълкуване от Съда, възможността за разпределяне на отговорността за риска (член 506, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс), пряко отразяващо се върху размера на обезщетението, което трябва да се предостави на правоимащите лица — родителите на жертвата — доколкото това разпределяне води до пропорционално намаляване на размера на обезщетението?
 (1) Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).
 (2) Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).
 (3) Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).


text:
 22.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 360/6
 Дело, заведено на 19 юни 2012 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
 (Дело E-6/12)
 2012/C 360/05
 На 19 юни 2012 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Fiona M. Cloarec, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:
 1.
 като поддържа в сила административната практика да не се оценява дали едно дете, което живее с другия родител извън Норвегия, е главно на издръжка на родителя, който живее в Норвегия и който е разделен с другия родител, Кралство Норвегия е в нарушение на член 1, буква е), подточка i), второ изречение, във връзка с член 76 от акта, посочен в точка 1 от приложение VI към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, както е изменен), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него.
 2.
 Кралство Норвегия поема разноските по съдебното производство.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:
 —
 В глава 7 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 се урежда координацията на отпускането на семейни обезщетения в трансгранични случаи.
 —
 В член 1, буква е), подточка i) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 се дава определение на понятието „член на семейството“ като „всяко лице, което е определено или признато за член на семейството, или е определено като член на домакинството от законодателството, съгласно което се предоставят обезщетенията (...); въпреки това, когато съгласно посочените законодателства за член на семейството или за член на домакинството се счита само лице, което живее под един и същи покрив със заето лице, самостоятелно заето лице или студент, това условие се счита за изпълнено, ако въпросното лице е главно на издръжка на това лице. (...)“.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че в съответствие с член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 семейните обезщетения са обезщетения, които са предназначени да позволят на единия от родителите да се посвети на отглеждането на малко дете и са предназначени да възнаградят усилията за отглеждане на дете, да покрият другите разходи, свързани с грижите и отглеждането на дете, и, в зависимост от случая, да намалят финансовата неизгода, която произтича от отказа от доходи от професионална дейност.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че предназначението на членове 73 и 74 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 е да се гарантира на членовете на семействата на работници, които пребивават в друга държава от ЕИП, отпускането на семейните обезщетения, предвидени от приложимото законодателство на държавата, в чиято схема за социално осигуряване е включен работникът.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че административната практика, според която при трансгранични случаи норвежките органи (а именно норвежката служба за заетост и благосъстояние — NAV) проверяват дали родителят, който работи в Норвегия, пребивава постоянно със семейството си в другата държава от ЕИП през периодите, когато не работи в Норвегия, и без да оценяват дали детето „е главно на издръжка“ на родителя, който живее в Норвегия, е в нарушение на член 1, буква е), подточка i), второ изречение, във връзка с член 76 от Регламент (ЕИО) No 1408/71.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/11
 Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Yvon Welte/Finanzamt Velbert
 (Дело C-181/12) (1)
 (Свободно движение на капитали - Членове 56—58 ЕО - Данъци върху наследствата - Наследодател и наследник с местопребиваване в трета страна - Наследствена маса - Недвижим имот, намиращ се в държава членка - Право на данъчно облекчение върху облагаемата основа - Различно третиране на местните и на чуждестранните лица)
 2013/C 367/18
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Yvon Welte
 Ответник: Finanzamt Velbert
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Правна уредба на държава членка относно данъка върху наследствата, съгласно която необлагаемата част от стойността на имота е 2 000 EUR, когато наследникът и наследодателят са чуждестранни лица, а същевременно когато или наследодателят, или наследникът има местопребиваване в страната, тази необлагаема част е 500 000 EUR.
 Диспозитив
 Членове 56 ЕО и 58 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка относно изчисляването на данъка върху наследството, съгласно която при наследяване на недвижим имот, намиращ се на територията на тази държава, данъчното облекчение върху облагаемата основа е по-малко, когато — както в случая в главното производство — към момента на смъртта наследодателят и наследникът са имали местопребиваване в трета страна като Конфедерация Швейцария, отколкото когато към същия момент поне единият от тях е имал местопребиваване в тази държава членка.
 (1) ОВ C 174, 16.6.2012 г.