text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/36
 Иск, предявен на 7 юни 2007 г. — Eurallumina/Комисия
 (Дело T-207/07)
 (2007/C 183/71)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Eurallumina SpA (Portoscuso, Италия) (представители: L. Martin Alegi, R. Denton и E. Cormack, Solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Или:
 —
 да се отмени изцяло оспорваното решение; или
 —
 да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или
 —
 да се отмени изцяло оспорваното решение и да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или
 —
 да се обяви, че следва да се възстанови максимална сума от 3 EUR на тон.
 —
 Или:
 —
 да се отменят членове 1, 4, 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina; или
 —
 да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или
 —
 да се отменят членове 1, 4, 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina, и да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или
 —
 да се обяви, че следва да се възстанови максимална сума от 3 EUR на тон.
 —
 При условия на евентуалност, да се изменят членове 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina, така че вследствие на настоящото освобождаване до 31 декември 2006 г. да не следва да се възстановяват никакви суми, от които италианската държава се е отказала; и
 —
 да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска отмяната на Решение C(2007) 286 окончателен на Комисията от 7 февруари 2007 г., което обявява, че прилаганите от Франция, Ирландия и Италия освобождавания от акциз на използваните в алуминиевото производство тежки горива от 1 януари 2004 г. представляват държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО и че определена част от тези помощи са несъвместими с общия пазар.
 В подкрепа на своя иск ищецът изтъква, че не представлява държавна помощ продължаването на освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво в алуминиевото производство в Сардиния, дори и след влизането в сила на Директива 2003/96/ЕО (1) на Съвета, тъй като член 18, параграф 1 от директивата и нейното приложение II изрично посочват, че това освобождаване, одобрено с Решение 2001/224/ЕО (2) на Съвета, продължава до 31 декември 2006 г. Според ищеца по този начин Директива 2003/96/ЕО изрично узаконява отново специфичното освобождаване от акциз, предоставено на ищеца до 31 декември 2006 г.
 Освен това ищецът твърди, че макар и одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване на пръв поглед да е селективна мярка, тя е оправдана от „цялостната природа и логика“ както на общностното право, така и на италианската данъчна система, като поради това не е държавна помощ.
 Освен това ищецът поддържа, че дори и одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване да следва да се счита за държавна помощ, то може да се ползва от освобождаване от въведената с член 87, параграф 1 ЕО забрана съобразно правилата, регулиращи помощите за защита на околната среда (3).
 В заключение ищецът твърди, че Комисията нарушава принципите на оправданите правни очаквания, на правната сигурност, на презумпцията за валидност, на lex specialis, на effet utile и на добро управление, като счита, че прилагането на освобождаването от акциз върху минералните масла, използвани в алуминиевото производство, между другото в Сардиния, е държавна помощ, подлежаща на възстановяване, считано от 1 януари 2004 г., тъй като ищецът е в правото си да очаква, че одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване до 31 декември 2006 г. е юридически валиден акт на Общността и че никоя мярка, приета от италианските власти и от ищеца на основание на това решение и за неговото прилагане, не би могла до доведе до противозаконен резултат.
 (1) Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия (ОВ 2003 L 283, стр. 51).
 (2) Решение 2001/224/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно намалени ставки на акцизите и освобождаване от акцизи на определени минерални масла на определени минерални масла при използването им за специални цели (ОВ 2001 L 84, стр. 23).
 (3) Насоки на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда (ОВ 2001 C 37, стр. 3), по-специално параграф 51, първа алинея, букви а) и б).


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/43
 Жалба, подадена на 29 октомври 2010 г. — Couyoufa/Комисия
 (Дело F-110/10)
 ()
 2011/C 13/87
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Denise Couyoufa (Атина, Гърция) (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ответника за отхвърляне на искането на жалбоподателя да бъде освободена от задължителната ротация
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се установи, че решението от 31 юли 2008 г. е опорочено от незакосъобразност,
 —
 да се отмени решението от 26 февруари 2010 г. за отхвърляне на искането на г-жа Couyoufa,
 —
 да се отмени решението за отхвърляне на административната ѝ жалба срещу това решение,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 19/37
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 2 декември 2008 г. — Baniel-Kubinova/Европейски парламент
 (Дело F-131/07) (1)
 (Публична служба - Срочно наети служители и служители със спомагателни функции, назначени като длъжностни лица със срок за изпитване - Член 10 от Приложение VII към Правилника - Право на дневна надбавка след получаване на част от надбавката за настаняване)
 (2009/C 19/72)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Barbora Baniel-Kubinova (Alzingen Люксембург) и тринадесет други длъжностни лица на Европейския парламент (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейски парламент (представители: R. Ignătescu и S. Seyr)
 Предмет
 Отмяна на няколко решения на органа по назначаването на Парламента за отказ да се предостави на жалбоподателите дневната надбавка, посочена в член 10 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 183, 19.7.2008 г., стр. 32.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/11
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 19 юли 2010 г. — Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)/Белгийска държава
 (Дело C-361/10)
 ()
 2010/C 274/15
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Ищец: Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)
 Ответник: Белгийска държава
 Преюдициални въпроси
 1)
 Национални норми като членове 8—13 от обжалвания Кралски указ от 2 юни 2008 г. относно минималните изисквания за безопасност на някои стари електрически инсталации на работното място, които с цел защита на работниците съдържат изисквания във връзка с изграждането на електрически инсталации, във връзка с електрическото оборудване и във връзка със защитните устройства, прикрепени към това оборудване, представляват ли технически правила по смисъла на 1, точка 11 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (1) и правила относно услугите на информационното общество, проектите за които се предоставят по силата на член 8, параграф 1, първа алинея 1 от същата директива?
 2)
 Национални норми като членове 8—13 от посочения по-горе Кралски указ от 2 юни 2008 г. представляват ли мерки по смисъла на член 1, последна алинея от упоменатата по-горе Директива 98/34/ЕО, които държавите членки считат за необходими за защитата на лицата, и по-специално на работниците, при използването на продукти и които не оказват влияние върху продуктите?
 (1) ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/9
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 9 май 2008 г. — Dr. Susanne Gassmayr/Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung
 (Дело C-194/08)
 (2008/C 197/13)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Dr. Susanne Gassmayr
 Ответник: Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung
 Преюдициални въпроси
 1)
 1.
 Има ли пряко действие член 11, точки 1, 2 и 3 от Директива 92/85/EИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (1)?
 2.
 При утвърдителен отговор, трябва ли посочените разпоредби да се разбират като създаващи през периода на забрана за полагане на труд, засягащ бременните работнички и/или по време на отпуската им по майчинство право на запазване на заплащането на „обезщетение за принудителна парична мярка на работното място“?
 3.
 Важи ли това, когато държавата-членка е решила да създаде система за запазване на „възнаграждение“, което включва по принцип съвкупността от трудовия доход, с изключение все пак на това, което се нарича (според § 15 от [австрийския] Закон за заплатите от 1956 г.) допълнителни възнаграждения, които се дължат за предоставени услуги (свързани с изпълнените задачи), каквото е спорното обезщетение за принудителна парична мярка на работното място?
 2)
 В противен случай, трябва ли посочените разпоредби, ако нямат пряко действие да се транспонират от държавите-членки така, че на работничка, която през време на забраната за полагана на труд, засягаща бременните жени и/или по време на отпуска по майчинство, не предоставя повече услуги на принудителна парична мярка, би трябвало да се признае правото на запазване на заплащане на обезщетението, което съответства на такива услуги?
 (1) ОВ L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/29
 Определение на Общия съд от 25 септември 2015 г. — Коларова/REA
 (Дело T-533/14 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Договорно нает служител - REA - Правомощия на органа, оправомощен да сключва трудови договори - Делегиране на службата „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) - Жалба, насочена срещу делегиращата институция - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба))
 (2015/C 381/31)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Десислава Коларова (Брюксел, Белгия) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Друга страна в производството: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA) (представители: S. Payan-Lagrou, подпомагана от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 30 април 2014 година, Коларова/REA (F-88/13, СбПС, EU:F:2014:58), с която се иска отмяна на посоченото определение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-жа Десислава Коларова понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Изпълнителната агенция за научни изследвания (REA), направени в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/36
 Жалба, подадена на 29 януари 2013 г. — Club Hotel Loutraki и др./Комисия
 (Дело T-58/13)
 2013/C 114/58
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Club Hotel Loutraki (Лутраки, Гърция), Vivere Entertainment AE (Атина, Гърция), Theros International Gaming, Inc. (Патра, Гърция), Elliniko Casino Kerkyras (Атина), Casino Rodos (Родос, Гърция), Porto Carras AE (Алимос, Гърция) и Kazino Aigaiou AE (Сирос, Гърция) (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Комисията C(2012) 6777, окончателен от 3 октомври 2012 г. по преписка за държавна помощ SA 33988 (2011/N),
 —
 да осъди Комисията да понесе съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателите излагат четири основания в подкрепа на жалбата си.
 С първото основание се твърди нарушение на установеното в член 108, параграф 2 ДФЕС право на жалбоподателите да бъдат изслушани, което Комисията допуснала, като не открила официалната процедура по разследване съгласно член 4, параграф 4, член 6 и член 20 от Регламент No 659/1999 и което представлявало злоупотреба с власт.
 —
 Комисията нарушила член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4 и сл. от Регламента, доколкото фактически провела официална процедура по разследване, без да спази формалните изисквания във връзка с това и по този начин лишила жалбоподателите, както и останалите заинтересовани лица от правото да бъдат изслушани.
 С второто основание се твърди нарушение на задължението за мотивиране и на правото на жалбоподателите на добра администрация, установени съответно с член 296 ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 Тъй като всички икономически данни и таблици, които са от съществено значение, не били включени в обжалваното решение, то не излагало по ясен и недвусмислен начин съображенията на Комисията, така че да даде възможност на жалбоподателите да се запознаят с причините за извода, че разглежданите мерки не представляват държавна помощ. Тези недостатъци не можели да се обосноват със задължението за спазване на търговска тайна.
 —
 Жалбоподателите оспорват и поверителния характер на съществените икономически показатели.
 С третото основание се твърди нарушение на правото на жалбоподателите на ефективна съдебна защита, установено в член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ) и в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 По съображенията, изложени във връзка с второто основание, било нарушено правото на жалбоподателите на ефективна съдебна защита. Жалбоподателите се затруднявали да оспорят пряко съдържанието на обжалваното решение, тъй като по никакъв начин не били в състояние да се запознаят със съображенията за приемането му, което се дължало на обстоятелството, че решението се основава единствено на останали неоповестени икономически данни.
 С четвъртото основание се твърди, че при преценката на съответствието на споразумението за ТВЛ и анекса и при извода, че те не предоставят икономическо предимство на OPAP, е допусната очевидна грешка при прилагане на правото.
 —
 Предоставянето на икономическо предимство, което е формално изискване за наличието на държавна помощ, трябвало да бъде преценено в рамките на отделен пазар и не общо с предимството от други подобни мерки, предоставено на същия получател, но на друг пазар, независимо от това дали пазарите са съпоставими. В противен случай защитата на конкуренцията щяла да бъде в голяма степен непълна.
 —
 При всяко положение подобна обща преценка не можела да бъде извършена по отношение на мерки, които трябва да се прилагат през различни периоди.


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/5
 Жалба, подадена на 3 юни 2011 г. от Viega GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по дело T-375/06, Viega GmbH & Co. KG/Европейска комисия
 (Дело C-276/11 P)
 2011/C 238/10
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Viega GmbH & Co. KG (представители: J. Burrichter, T. Mäger и M. Röhrig, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда,
 —
 да отмени обжалваното решение в частта му, която засяга жалбоподателя,
 —
 да отмени Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 г. относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги), доколкото то засяга жалбоподателя,
 при условията на евентуалност
 , да отмени или да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба по силата на член 2, буква й) от това решение,
 —
 при условията на евентуалност
 по отношение на исканията, съдържащи се в точки 1 и 2, да препрати делото пред Съда за постановяване на решение,
 —
 да осъди ответника по главното производство да заплати съдебните разноски, произтичащи от цялостното решаване на спора.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решението на Общия съд, с което той отхвърля подадената от жалбоподателя жалба срещу Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 г. относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги).
 Жалбата почива на следните правни основания:
 Общият съд нарушил правото на изслушване на жалбоподателя, принципите относно събирането на доказателства и задължението за мотивиране на постановеното решение. С цел излагане на доказателства в подкрепа на участието на жалбоподателя в картела обжалваното решение се основавало главно на писмените бележки на един единствен свидетел и на заявление за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер, без да се споменава каквото и да е относно доводите на жалбоподателя във връзка с тези документи. Жалбоподателят изрично оспорил вярното съдържание на тези документи (свидетелят не участвал в германските събрания и не владеел немски език).
 Общият съд трябвало да събере доказателства относно инстинността на писмените бележки на свидетеля и на заявлението за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер. Използвайки тези писмени бележки и заявлението за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер като доказателства, без да провери тяхната истинност, Общият съд нарушил принципите относно събирането на доказателства.
 Обжалваното решение нарушавало член 81, параграф 1 ЕО, доколкото Общият съд заключил, че на 30 април 1999 г. жалбоподателят взел участие в събрание с „антиконкурентен характер“. Освен това обжалваното решение нарушавало член 23, параграф 1 от Регламент No 1/2003, тъй като участието в тази среща било взето предвид при определянето на размера на глобата. Що се отнася до това събрание, Общият съд заключил просто, че доказателствата са „по-скоро“ в подкрепа на цел, която противоречи на конкуренцията, отколкото на такава, която съответства на конкурентните условия. Така Общият съд нарушавал установения от самия него критерий за преценка на доказателствата, който предполагал нарушението да бъде доказано по сигурен и безспорен начин.
 Заключението относно антиконкурентния характер на събранието от 30 април 1999 г. се отразявало върху размера на наложената глоба. Вземането предвид на това събрание служело като доказателство за участието на жалбоподателя в картел в сектора на пресфитингите. Поради това оборотът, реализиран от жалбоподателя в сектора на пресфитингите при определянето на началния размер за изчисляване на глобата, бил определен в единадесет пъти по-висок размер.
 Що се отнася до вземането предвид на оборота относно пресфитингите, от решението било видно, че липсват изложени мотиви и че то противоречи на законите на логиката. Налагането на глоба в размер, надвишаващ 50 милиона евро, в крайна сметка се основавало, съгласно точка 85 от обжалваното решение, единствено на две събрания, чиято връзка с пресфитингите била разгледана в две части от изречения и била констатирана независимо от каквато и да е преценка на доказателствата. От друга страна, Общият съд предположил, че жалбоподателят е участвал в споразумения с антиконкурентен характер, засягащи пресфитингите, по време на събранието от 30 април 1999 г., въпреки че същевременно Общият съд заключил, че до юли 2000 г. сред конкурентите му бил обсъждан въпросът дали пресфитингите (по отношение на които жалбоподателят разполагал с монопол) изобщо трябва да бъдат предмет на картел.
 Накрая обжалваното решение нарушавало принципа на пропорционалност. Комисията — с одобрението на Съда — прилага по следния начин Насоките за изчисляване на глобите: първо бил определен начален размер, отчитайки оборота от пресфитинги, докато според заключенията на самия Общ съд пресфитингите можели да бъдат предмет на споразумения в нарушение на конкуренцията едва през 2000 г. и 2001 г. По-нататък въз основа на общата твърдяна продължителност на участие на жалбоподателя в картела (девет години и три месеца) началният размер бил увеличен с 90 %. Тъй като по този начин оборотът от пресфитинги бил взет предвид по отношение на целия период, а не само по отношение на последната една година и три месеца, която била от значение, определянето на размера на глобата нарушавало принципа на пропорционалност.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/26
 Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 22 юни 2017 г. — Minister for Justice and Equality, Commissioner of the Garda Síochána/Workplace Relations Commission
 (Дело C-378/17)
 (2017/C 283/36)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Minister for Justice and Equality, Commissioner of the Garda Síochána
 Ответник: Workplace Relations Commission
 Преюдициален въпрос
 Когато
 a)
 със закон е създаден национален орган, на който е предоставена обща компетентност в частност да осигури прилагането на правото на Съюза в определена област; и
 б)
 съгласно националното право този орган не може да има компетентност в малката категория от случаи, в които осигуряването на ефективна защита предполага на основание на националното или европейското право да бъдат оставени без приложение определени национални разпоредби; и
 в)
 компетентните национални съдилища са оправомощени при необходимост да оставят без приложение националните разпоредби, за да гарантират съответствие с въпросния акт на европейското право, да разглеждат делата, по които е необходима такава защита, да постановяват по тези дела всякакви мерки за защита, изисквани от правото на Съюза, като в съответствие с практиката на Съда е преценено, че осигуряваната от съдилищата защита е съобразена с принципите на равностойност и ефективност,
 трябва ли да се приеме, че създаденият със закон орган все пак е компетентен да разгледа жалба, в която се твърди, че националната разпоредба е несъвместима с релевантния акт на Съюза, и ако уважи жалбата — да остави без приложение тази разпоредба, макар националното право да предвижда, че всички дела, по които се оспорва действителността на нормативни актове, независимо от основанието за това, или по които се иска такива актове да бъдат оставени без приложение, са подведомствени на създаден по силата на конституцията съд, а не на въпросния орган?


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/29
 Определение на Съда (шести състав) от 19 юни 2014 г. — Donaldson Filtration Deutschland GmbH/ultra air GmbH, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-450/13 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Общността - Словна марка „ultrafilter international“ - Искане за обявяване на недействителност - Злоупотреба с право))
 2014/C 315/45
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (представители: N. Siebertz, M. Teworte-Vey и A. Renvert, Rechtsanwälte)
 Ответници: ultra air GmbH представител: C. König, Rechtsanwalt), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Donaldson Filtration Deutschland GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/2
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 2 май 2017 г. — Evonik Degussa GmbH/Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-229/17)
 (2017/C 256/02)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Evonik Degussa GmbH
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 Преюдициални въпроси
 1)
 Налице ли е „производство на водород“ по смисъла на точка 2 от приложение I към Решение 2011/278/ЕС (1) само когато от два водородни атома H чрез химичен синтез бъде произведена една водородна молекула H2, или понятието за производство обхваща и случаите, когато в газова смес, съдържаща водород, относителният дял на водород H2 в сместа се увеличава — без синтез — чрез отстраняване на останалите елементи на газа — било то по физичен или химичен път — с цел — както е посочено в точка 2 от приложение I към Решение 2011/278/ЕС — да бъде получен „продукт, изразен като нетна продукция за продан, при 100 % чистота на съответното вещество“?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е в смисъл, че понятието за производство не обхваща увеличаването на относителния дял на водород H2 в дадена газова смес, трябва да се постави и въпросът:
 Трябва ли формулировката „технологични елементи, пряко или косвено свързани с производството на водород и сепарацията на водорода и въглеродния оксид“ да се тълкува в смисъл, че описаните в точка 2 от приложение I към Решение на Комисията от 27 април 2011 г. (2011/278/ЕС) системни граници на продуктовия показател за водород обхващат само двата елемента заедно („и“), или технологичният елемент „сепарация на водорода и въглеродния оксид“ може да съществува изолирано като самостоятелен технологичен елемент в рамките на системните граници?
 3)
 Ако отговорът на втория въпрос е в смисъл, че технологичният елемент „сепарация на водорода и въглеродния оксид“ може да съществува изолирано като самостоятелен технологичен елемент в рамките на системните граници, трябва да се постави и следният въпрос:
 Налице ли е технологичен елемент „сепарация на водорода и въглеродния оксид“ само когато водород H2 се отделя изключително от въглеродния оксид CO, или технологичен елемент „сепарация на водорода и въглеродния оксид“ е налице и когато в този случай водородът се отделя не само от въглеродния оксид, а допълнително и от други вещества, например въглероден диоксид CO2 или CnHn?
 4)
 Ако на жалбоподателя по съдебен ред е признато право на по-голям дял при разпределянето на безплатните квоти за емисии, възниква въпросът дали точка 3 от диспозитива на решение на Съда на Европейския съюз от 28 април 2014 г. (Borealis Polyolefine, C-191/14, ECLI:EU:C:2016:311) трябва да се тълкува в смисъл, че:
 а)
 коефициентът за междусекторна корекция в член 4 и приложение II към Решение 2013/448/ЕС в първоначалната редакция се прилага за разпределяне на квоти за периода 2013—2020 г, които са определени от компетентния орган преди 1 март 2017 г.; и
 б)
 коефициентът за междусекторна корекция в член 4 и приложение II към Решение 2013/448/ЕС в първоначалната редакция следва да се прилага за признати по съдебен ред след 1 март 2017 г. по-големи дялове при разпределяне на квоти за периода 2013—2017 г.; и
 в)
 коефициентът за междусекторна корекция в член 4 и приложение II към Решение 2013/448/ЕС, изменено на 1 март 2017 г. с Решение 2017/126/ЕС, се прилага за признати по съдебен ред след 1 март 2017 г. по-големи дялове при разпределяне на квоти за периода 2018—2020 г.?
 (1) Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (нотифицирано под номер C(2011) 2772), ОВ L 130, стр. 1.


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/2
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Белгия) на 22 август 2011 г. — Cartiaux Service Plus SA/État belge
 (Дело C-432/11)
 2012/C 13/04
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Namur
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Cartiaux Service Plus SA
 Ответник: État belge
 С определение от 9 ноември 2011 г. председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра на Съда.


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/23
 Жалба, подадена на 19 март 2012 г. — ActionSportGames/СХВП
 (Дело T-122/12)
 2012/C 165/39
 Език на жалбата: датски
 Страни
 Жалбоподател: ActionSportGames A/S (Humlebæk, Дания) (представител: W. Rebernik, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: FN Herstal SA (Herstal, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 12 януари 2012 г. по преписка R 2096/2010-1;
 —
 да потвърди решението на отдела по споровете от 24 септември 2010 г. Uphold (преписка No B 1 344 904);
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: ActionSportGames A/S
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SCAR“ за стоки от клас 28 — заявка за регистрация на марка на Общността No 5 750 054.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: FN Herstal SA
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: нерегистрирана белгийска словна марка „SCAR“ за стоки от класове 13 и 28.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля решението на отдела по споровете и му връща преписката.
 Изложени правни основания: жалбоподателят посочва, че не е налице вероятност от объркване между конфликтните марки, тъй като разглежданите стоки са коренно различни, предвид обстоятелството че стоките на FN Herstal представляват истински оръжия за употреба с военни цели, докато стоките на жалбоподателя са реплика на оръжия и оръжия играчки, предназначени за спорт и игра.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/33
 Решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г. — Alfastar Benelux/Съвет
 (Дело T-394/12) (1)
 (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Техническа поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персоналните компютри, принтерите и периферните устройства на генералния секретариат на Съвета - Отхвърляне на офертата на един оферент и възлагане на поръчката на друг оферент - Решение, взето след отмяната на преходно решение от Общия съд - Искане за обезщетение)
 (2015/C 016/53)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Alfastar Benelux SA (Ixelles, Белгия) (представители: N. Keramidas и N. Korogiannakis, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Vitsentzatos, E. Chatziioakeimidou и M. Robert)
 Предмет
 От една страна, отмяна на решението на Съвета от 13 юни 2012 г. да не приеме офертата на жалбоподателя в рамките на процедурата за обществена поръчка UCA-218-07 за техническата поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персоналните компютри, принтерите и периферните устройства на генералния секретариат на Съвета, и да възложи поръчката на друг оферент, и от друга страна, искане да бъдат поправени вредите, които се твърди, че са претърпени поради възлагането на поръчката на друг оферент.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Alfastar Benelux SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 331 от 27.10.2012 г.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/17
 Решение на Съда (четвърти състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société ED et F Man Alcohols/Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor)
 (Дело C-669/11) (1)
 (Зашита на финансовите интереси на Съюза - Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 - Приложно поле ratione materae - Понятие за засягане на финансовите интереси на Съюза - Продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции - Износ на партиди алкохол извън територията на Съюза след изтичане на определения срок - Задържане на гаранцията за изпълнение - Административни мерки - Административни санкции - Регламент (ЕО) No 360/95 - Регламент (ЕО) No 1623/2000 - Прилагане със задна дата на по-леката санкция)
 2012/C 366/28
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Société ED et F Man Alcohols
 Ответник: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor) (национална междупрофесионална служба за плодовете, зеленчуците, вината и градинарството)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член. 5, параграф. 5 от Регламент (ЕО) No 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 година за откриване на продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции (ОВ L 41, стр. 14), на член 91, параграф 12 от Регламент (ЕО) No 1623/2000 на Комисията от 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми (ОВ L 194, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 34, стр. 120), на член 1 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166), както и на разпоредбите на Регламент (ЕИО) No 377/93 на Комисията от 12 февруари 1993 година за установяване на подробни правила относно пласирането на алкохолите, получени при дестилация по членове 35, 36 и 39 от Регламент (ЕИО) No 822/87 на Съвета, и съхранявани от интервенционните агенции (ОВ L 43, стр. 6) и на Регламент (ЕИО) No 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 година за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (ОВ L 205, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 5, стр. 24) — Продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции с цел изключително използване в сектора на горивата — Неспазване на срока за износ от спечелилия търга — Административни санкции или мерки от друго естество — Нарушение, което може да доведе до нанасянето на вреда на бюджета на Съюза
 Диспозитив
 1.
 Неспазването от страна на оператор на предвидения срок за износ на количествата алкохол, които са му възложени в рамките на тръжна процедура, организирана от Европейската комисия, като предвидената в Регламент (ЕО) No 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 година за откриване на продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции, представлява „нарушение“ по смисъла на член 1 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности.
 2.
 Задържане на пълния размер или на част от гаранция за изпълнение като предвидената в член 5, параграф 5 от Регламент No 360/95, или от гаранция, предназначена да гарантира износ в определения срок, като предвидената в член 91, параграф 12 от Регламент (ЕО) No 1623/2000 на Комисията от 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми се включва в понятието „административна санкция“ по смисъла на член 5 от Регламент No 2988/95.
 3.
 При обстоятелства като разглежданите по делото в главното производство член 5, параграф 5 от Регламент No 360/95 е правното основание, необходимо за налагане на санкция, състояща се в задържане на цялата гаранция за изпълнение или на част от нея.
 4.
 При обстоятелства като разглежданите по делото в главното производство член 2, параграф 2 от Регламент No 2988/95 трябва да се тълкува в смисъл че за санкциониране пропускането на срока, определен за осъществяване на износа в Бразилия на количеството алкохол възложено чрез тръжна процедура въз основа на разпоредбите на Регламент No 360/95, националните органи трябва да приложат предвидената в член 5, параграф 5 от този регламент санкция, а не тази, предвидена в член 91, параграф 12 от Регламент No 1623/2000.
 (1) ОВ C 89, 24.3.2012 г.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/17
 Решение на Общия съд от 7 февруари 2012 г. — Dosenbach-Ochsner/СХВП — Sisma (Изображение на правоъгълник със слонове)
 (Дело T-424/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността, изобразяваща правоъгълник със слонове - По-ранни международна и национална фигуративни марки, изобразяващи слон, и по-ранна национална словна марка „elefanten“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Отличителен характер на по-ранните марки)
 2012/C 80/28
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport (Dietikon, Швейцария) (представител: O. Rauscher, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Mannucci)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sisma SpA (Mantova, Италия) (представител: F. Caricato, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 юли 2010 г. (преписка R 1638/2008-4) относно производство за обявяване на недействителност между Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport и Sisma SpA
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 15 юли 2010 г. (преписка R 1638/2008-4).
 2.
 СХВП понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport.
 3.
 Sisma SpA понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 317, 20.11.2010 г.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/27
 Решение на Общия съд от 19 октомври 2011 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-139/06) (1)
 (Неизпълнение на решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения от държава членка - Периодична имуществена санкция - Приемане на някои мерки от държавата членка - Искане за плащане - Компетентност на Комисията - Компетентност на Общия съд)
 2011/C 347/39
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френска република (представители: първоначално E. Belliard, G. de Bergues и S. Gasri, впоследствие E. Belliard, G. de Bergues и B. Cabouat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. van Rijn, K. Banks и F. Clotuche-Duvieusart)
 Страна, встъпила в подкрепа на исканията на жалбоподателя: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi-Spencer, T. Harris и C. Murrell)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2006) 659 окончателен на Комисията от 1 март 2006 г. за изискване плащането на периодичната имуществена санкция, дължима в изпълнение на Решение на Съда от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция (C-304/02, Recueil, стр. I-6263)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Френската република понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 3.
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 165, 15.7.2006 г.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/44
 Жалба, подадена на 26 юни 2009 г. — Wilo/СХВП (Форма на кожух на мотор)
 (Дело T-253/09)
 2009/C 205/80
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Wilo SE (Дортмунд, Германия) (представител: адв. G. Braun, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 30 март 2009 г. по преписка R 1184/2008-1;
 —
 да осъди Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: триизмерна марка, изобразяваща кожух на мотор на отоплителна помпа за стоки от класове 7 и 11 (заявка за регистрация No 5 805 692)
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1)), тъй като заявената марка е притежавала минималния изискуем отличителен характер.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78 2009 г., стр. 1)


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/23
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — De Nicola/ЕИБ
 (Дело T-418/11 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Здравно осигуряване - Отказ да се поемат медицински разходи - Искане за определяне на независим лекар - Разумен срок - Отхвърляне на искане за образуване на помирително производство - Искане за отмяна - Искане за възстановяване на медицински разходи - Висящ процес)
 2013/C 313/45
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Carlo De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: L. Isola, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: първоначално T. Gilliams и F. Martin, впоследствие T. Gilliams и G. Nuvoli, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Жалба против Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 28 юни 2011 г. по дело De Nicola/ЕИБ (F-49/10, все още непубликувано в Сборника), с която е поискана отмяна на същото.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 28 юни 2011 г. по дело De Nicola/ЕИБ (F-49/10) в частта, с която се отхвърля искането на г-н Carlo De Nicola за отмяна на решението на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), с което се отхвърля искането му за определянето на трети лекар.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Отменя решението на ЕИБ, с което поради просрочие се отхвърля искането на г-н De Nicola за определянето на трети лекар.
 4.
 Г-н De Nicola и ЕИБ понасят направените от тях съдебни разноски в производството както пред Съда на публичната служба, така и в настоящото производство.
 (1) ОВ C 282, 24.9.2011 г.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/27
 Решение на Общия съд от 1 декември 2016 г. — Universidad Internacional de la Rioja/EUIPO — Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA uniR)
 (Дело T-561/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA uniR“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „UNIRIOJA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 022/35)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Universidad Internacional de la Rioja, SA (Logroño, Испания) (представители: C. Lema Devesa и A. Porras Fernandez-Toledano, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Universidad de la Rioja (Logroño, Испания) (представители: първоначално J. Diez-Hochleitner Rodríguez, D. Garayalde Niño и A. I. Alpera Plazas, avocats, впоследствие J Diez-Hochleitner Rodríguez и D Garayalde Niño)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 22 юни 2015 г. (преписка R 1914/2014-5) относно производство по възражение между Universidad de la Rioja и Universidad Internacional de la Rioja
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Universidad Internacional de la Rioja, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 389, 29.11.2015 г.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/17
 Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — Goutier/СХВП — Euro Data (ARANTAX)
 (Дело T-387/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на марка на Общността „ARANTAX“ - По-ранна национална словна марка „ANTAX“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1,буква б)от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 80/27
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Klaus Goutier (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: E. Happe, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: B. Schmidt)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst (Саарбрюкен, Германия) (представител: D. Wagner, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 юли 2010 г. (преписка R 126/2009-4) относно производство по възражение между Euro Data GmbH & Co. KG, Datenverarbeitungsdienst и г-н Klaus Goutier
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Klaus Goutier да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 301, 6.11.2010 г.


text:
 16.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 120/3
 Определение на Съда (шести състав) от 18 януари 2011 г. (преюдициално запитване от Dioikitiko Efeteio Thessalonikis, Гърция) — Souzana Berkizi-Nikolakaki/Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (A.S.E.P.), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis
 (Дело C-272/10) (1)
 (Член 104, параграф 3, от Процедурния правилник - Социална политика - Член 155, параграф 2, ДФЕС - Директива 1999/70/ЕО - Клауза 8 от Рамковото споразумение относно срочната работа - Срочни трудови договори в публичния сектор - Последователни договори - Злоупотреба - Санкции - Преобразуване в договори с неопределена продължителност - Условия и ред на процедурата - Преклузивен срок - Приципи на равностойност и на ефективност - Намаляване на общото равнище на закрила на работниците)
 2011/C 120/05
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Dioikitiko Efeteio Thessalonikis
 Страни в главното производство
 Ищец: Souzana Berkizi-Nikolakaki
 Ответници: Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (A.S.E.P.), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis
 Предмет
 Преюдициално запитване — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Тълкуване на точка 3 от клауза 8 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Национална правна уредба, определяща преклузивен срок за преобразуването на срочните трудови договори в безсрочни трудови договори
 Диспозитив
 1.
 Следва ли член 155, параграф 2 ДФЕС, както и Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се намира в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), да се тълкуват в смисъл, че те допускат национална правна уредба като съдържащата се в член 11, втора алинея от Президентски указ 164/2004 за разпоредбите относно работниците, наети въз основа на срочни договори в публичния сектор, съгласно които искането на работника за преобразуване в безсрочен трудов договор на последователни срочни трудови договори, които могат да съставляват злоупотреба, трябва да бъде подадено пред компетентния орган в преклузивния двумесечен срок от влизането в сила на този указ, извън случаите, в които този срок е по-неблагоприятен — което е задача на запитващата юрисдикция да провери — от сроковете, предвидени в националното трудово право за подобни искания, и не прави невъзможно или прекомерно трудно упражняването на правата, предоставени от правото на Съюза.
 2.
 Клауза 8, точка 3, от Рамковото споразумение за срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че тя допуска национална правна уредба като член 11, втора алинея от Президентски указ 164/2004, който предвижда, че искането на работника за преобразуване в безсрочен трудов договор на последователни срочни трудови договори, които могат да съставляват злоупотреба, трябва да бъде подадено пред компетентния орган в преклузивния двумесечен срок от влизането в сила на този указ, докато съответните срокове, предвидени от аналогичните национални правни уредби до тази дата, са могли да бъдат продължавани, след като тази правна уредба не засяга общото равнище на закрила на работниците, назначени по силата на временни трудови договори.
 (1) ОВ C 221, 14.8.2010 г.


text:
 22.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/34
 Жалба, подадена на 23 февруари 2016 г., от д-р Gerhard Spitzer срещу Надзорния орган на ЕАСТ
 (Дело E-2/16)
 (2016/C 347/06)
 На 23 февруари 2016 г. срещу Надзорния орган на ЕАСТ бе подадена жалба от д-р Gerhard Spitzer, представляван от Antonius Falkner, адвокат, Lettstrasse 18, FL-9490 Vaduz.
 Жалбоподателят иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да отмени Решение на Надзорния орган на ЕАСТ No 425/15/COL от 25 ноември 2015 г. и
 2.
 Да осъди Надзорния орган на ЕАСТ да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на жалбата:
 —
 Жалбоподателят, д-р Gerhard Spitzer, е австрийски гражданин, с местожителство в Южна Африка, който от началото на 90-те години е клиент на LLB AG, дружество, притежавано от Княжество Лихтенщайн чрез мажоритарна собственост.
 —
 Предмет на делото е искане за отмяна на решение на Надзорния орган на ЕАСТ за прекратяване на преписката по жалба срещу Княжество Лихтенщайн във връзка с неспазването и неправилното прилагане на Директива 2002/47/ЕО.
 —
 Жалбоподателят твърди, че Надзорният орган на ЕАСТ е бил длъжен да започне официална процедура по разследване във връзка с неспазването и неправилното прилагане на Директива 2002/47/ЕО от страна на Лихтенщайн и че, като не е сторил това, е нарушил правата на жалбоподателя.


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/2
 Определение на Съда от 13 декември 2012 г. — Transcatab SpA, в ликвидация/Европейска комисия
 (Дело C-654/11 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картели - Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Възможност за възлагане на отговорността за неправомерното поведение на дъщерното дружество на дружеството майка - Презумпция за невиновност - Право на защита - Задължение за мотивиране - Принцип на равно третиране)
 2013/C 55/03
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Transcatab SpA, в ликвидация (представител: G. Mastrantonio)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представител: L Malferrari)
 Предмет
 Жалба против Решение на Общия съд (трети състав) от 5 октомври 2011 г. по дело Transcatab/Комисия (Т-39/06), с което Общият съд отхвърля искането за частична отмяна на Решение С(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (Дело COMP/C.38.281/B.2 — Суров тютюн — Италия), искането за намаляване на размера на глобата, наложена на Transcatab с това решение, както и насрещното искане на Комисията за увеличаване на този размер — Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн — Възможност за възлагане на дружество майка на отговорността за нарушения на правилата на конкуренция, извършени от негови дъщерни дружества — Оборима презумпция, ако се притежава дял в размер на 100 % — Основни принципи при събиране на доказателствата — Задължение за мотивиране — Право на защита — Принцип на равно третиране
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Transcatab SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 49, 18.2.2012 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/70
 Жалба, подадена на 21 януари 2008 г. — Aayhan и др./Парламент
 (Дело F-10/08)
 (2008/C 64/116)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Laleh Aayhan (Страсбург, Франция) и други (представител: R. Blindauer, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на Решението на Европейския парламент от 25 октомври 2007 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателите на 21 юни 2007 г. жалба за признаване на всички договори с определен срок, които те са сключили с тази институция, за един общ договор за неопределено време
 Искания на жалбоподателите
 —
 Да се отмени изричното решение от 25 октомври 2007 г. на Генералния секретар на Европейския парламент, орган по назначаването (ОН), за отхвърляне на жалба, постъпила в Парламента на 27 юни 2007 г.;
 —
 всички договори с определен срок, сключени между жалбоподателите и Европейския парламент, да се считат за един общ договор за неопределено време, оставащ в сила след 1 януари 2007 г.;
 —
 всички подали жалба служители да се възстановят на договор за неопределено време към Европейския парламент;
 —
 на всеки подал жалба служител да се присъди обезщетение за целия период от постъпването му на служба, равняващо се на правото на платен годишен отпуск, придобито за времето на работа;
 —
 да се вземе предвид обстоятелството, че жалбоподателите считат Решението от 20 април 2007 г. за отхвърляне на жалбата и че вече са сезирали Съда на публичната служба.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/17
 Решение на Общия съд от 29 март 2012 г. — Kaltenbach & Voigt/СХВП
 (Дело T-242/11) (1)
 (Марка на Общността - Международна регистрация - Искане за териториално разширяване на защитата - Фигуративна марка „3D eXam“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер и липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 138/32
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kaltenbach & Voigt GmbH (Biberach an der Riß, Германия) (представител: M. Graf, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 1 март 2011 г. (преписка R 2361/2010-2) относно териториално разширяване в Европейския съюз на защитата на международната регистрация на фигуративната марка „3D eXam“
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Kaltenbach & Voigt GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 211, 16.7.2011 г.


text:
 6.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 101/2
 Определение на Съда (първи състав) от 22 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Erika Šujetová/Rapid life životná poisťovňa as
 (Дело C-252/11) (1)
 (Преюдициално запитване - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 101/02
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Krajský súd v Prešove
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Erika Šujetová
 Ответник: Rapid life životná poisťovňa as
 Предмет
 Преюдициално запитване — Krajský súd v Prešove (Словакия) — Тълкуване на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Национална разпоредба, която възлага изключителната компетентност за разглеждане на искане за отмяна на арбитражно решение на юрисдикцията, в чийто съдебен район е проведено арбитражното производство — Национална разпоредба, по смисъла на която тази юрисдикция, след евентуалната отмяна на арбитражното решение, трябва да продължи разглеждането на делото без да разглежда отново своята териториална компетентност — Арбитражно споразумение или арбитражна клауза, които представляват неравноправна клауза
 Диспозитив
 Липсва основание за произнасяне по преюдициалното запитване, отправено от Krajský súd v Prešove (Словакия) с акт от 7 април 2011 г. по дело C-252/11.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/3
 Решение на Съда (втори състав) от 10 май 2007 г. (искане за преюдициално заключение от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — Thames Water Utilities Ltd, Regina/South East London Division, Bromley Magistrates' Court
 (Дело C-252/05) (1)
 (Отпадъци - Директиви 75/442/ЕИО, 91/156/ЕИО и 91/271/ЕИО - Отпадъчни води, изпускани от канализационната мрежа - Квалификация - Приложно поле на Директиви 75/442/ЕИО и 91/271/ЕИО)
 (2007/C 140/04)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Ищец: Thames Water Utilities Ltd, Regina
 Ответник: South East London Division, Bromley Magistrates' Court
 В присъствието на: Environment Agency
 Предмет
 Искане за преюдициално заключение — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Тълкуване на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40) и на Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), съответно изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година (ОВ L 78, стр. 32), — Понятие за отпадъци — Емисия, причинена от течове в мрежа от канализационната система.
 Диспозитив
 1)
 Отпадъчните води, изпускани от пречиствателна мрежа за отпадъчни води, стопанисвана от държавно предприятие за пречистване на отпадъчни води в приложение на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води и на приетото законодателство за нейното транспониране, съставляват отпадъци по смисъла на Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, съответно изменена от Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година.
 2)
 Директива 91/271 не съставлява „друго законодателство“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от Директива 75/442, съответно изменена от Директива 91/156. Препращащата юрисдикция следва да провери, съгласно критериите, установени от настоящото решение, дали националното законодателство може да се разглежда като представляващо „друго законодателство“ по смисъла на посочената разпоредба. Това е така, ако националното законодателство съдържа точни разпоредби за организиране на управлението на разглежданите отпадъци и ако съобразно естеството си може да осигури защита на околната среда, равносилна на гарантираната от Директива 75/442, съответно изменена от Директива 91/156 и, по-специално, от членове 4, 8 и 15 от нея.
 3)
 Директива 91/271 не може да се приеме като lex specialis спрямо Директива 75/442, съответно изменена от Директива 91/156, що се отнася до управлението на отпадъчните води, изпускани от пречиствателна мрежа, поради което не би могла да се приложи по силата на член 2, параграф 2 от същата.
 (1) OВ C 205, 20.8.2005 г.


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/11
 Решение на Съда (осми състав) от 17 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio, Италия) — Angelo Rubino/Ministero dell'Università e della Ricerca
 (Дело C-586/08) (1)
 (Директива 2005/36/ЕО - Признаване на дипломи - Понятие „регламентирана професия“ - Подбор на предварително определен брой лица въз основа на сравнително оценяване, като се дава звание с ограничен във времето срок на валидност - Национална научна правоспособност - Университетски преподавател)
 2010/C 51/17
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Ищец: Angelo Rubino
 Ответник: Ministero dell'Università e della Ricerca
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Тълкуване на член 3, параграф 1, буква в) ЕО, на член 47, параграф 1 ЕО и на Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации — Национална правна уредба, която не позволява признаване на професионалната квалификация на университетски преподавател, придобита в друга държава членка
 Диспозитив
 Фактът, че достъпът до дадена професия е запазен за кандидатите, успешно преминали процедура, която има за цел подбора на предварително определен брой лица по-скоро въз основа на сравнително оценяване на кандидатите, отколкото чрез прилагане на абсолютни критерии и с която се дава звание, чиято валидност е стриктно ограничена във времето, няма за последица посочената професия да представлява регламентирана професия по смисъла на член 3, параграф 1, буква а) от Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации.
 Въпреки това членове 39 ЕО и 43 ЕО налагат квалификациите, придобити в други държави членки, да бъдат признати с тяхната реална стойност и надлежно взети предвид в рамките на подобна процедура.
 (1) ОВ C 55, 7.3.2009 г.


text:
 13.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/11
 Решение на Съда (втори състав) от 14 април 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Pologne) — Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Дело C-397/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/22/ЕО - Член 28 - Негеографски номера - Достъп на крайните потребители, пребиваващи в държавата членка на оператора на услугите при използване на негеографски номера - Директива 2002/19/ЕО - Членове 5, 8 и 13 - Правомощия и отговорности на националните регулаторни органи във връзка с достъпа и взаимосвързаността - Налагане, промяна или оттегляне на задължения - Налагане на задължения на предприятията, контролиращи достъпа на крайните потребители - Ценови контрол - Предприятие, което не притежава значителна пазарна сила - Директива 2002/21/ЕО - Решаване на спорове между предприятия - Решение на националния регулаторен орган, определящо условията на сътрудничество и тарифите за услугите между предприятия))
 (2016/C 211/12)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Najwyższy
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Polkomtel sp. z o.o.
 Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 в присъствието на: Orange Polska S.A., по-рано Telekomunikacja Polska S.A.
 Диспозитив
 1)
 Член 28 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка може да предвиди, че оператор на обществена електронна съобщителна мрежа трябва да гарантира достъпа до негеографските номера на всички крайни потребители от неговата мрежа в тази държава, а не само на тези от другите държави членки.
 2)
 Член 5, параграф 1 и член 8, параграф 3 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа), във връзка с член 28 от Директива 2002/22, трябва да се тълкуват в смисъл, че позволяват на национален регулаторен орган, при решаването на спор между двама оператори, да наложи на единия задължението да гарантира на крайните потребители достъпа до предоставяните в мрежата на другия оператор услуги при използване на негеографски номера и да фиксира на основание член 13 от Директива 2002/19 тарифите между посочените оператори за този достъп, подобно на разглежданите в делото по главното производство, стига тези задължения да са обективни, прозрачни, пропорционални, недискриминационни, основани на характера на възникналия проблем и обосновани с оглед на целите, посочени в член 8 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), и ако предвидените в членове 6 и 7 от тази последна директива процедури евентуално са били спазени, което националният съд трябва да провери.
 (1) ОВ C 431, 1.12.2014 г.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/42
 Определение на председателя на Общия съд от 5 юли 2013 г. — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Комисия
 (Дело T-309/12 R)
 (Обезпечително производство - Изплащане на вноски на публичноправно сдружение - Държавни помощи - Задължение за възстановяване - Молба за спиране на изпълнението - Неотложност)
 2013/C 260/74
 Език на производството: немски
 Страни
 Молител: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Германия) (представител: A. Kerkmann, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: R. Sauer и T. Maxian Rusche)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Saria Bio Industries AG & Co. KG (Selm, Германия); SecAnim GmbH (Lünen, Германия); и Knochen- und Fett-Union (KFU) GmbH (Selm) (представители: U. Karpenstein и C. Johann, avocats)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение (2012/485/ЕС) на Комисията от 25 април 2012 г. относно държавна помощ SA.25051 (C-19/2010) (ex NN 23/2010), която Република Германия е предоставила на Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (ОВ L 236, стp. 1)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за обезпечителна мярка.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/9
 Искане за преюдициално заключение, направено от Commissione tributaria provinciale di Latina (Италия) на 5 март 2007 г. — Giovanni Galeota/Agenzia Entrate Ufficio Latina
 (Дело C-129/07)
 (2007/C 117/14)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Commissione tributaria provinciale di Latina
 Страни в главното производство
 Ищец: Giovanni Galeota
 Ответник: Agenzia Entrate Ufficio Latina
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Решението по дело С-207/04 (1) да се тълкува в смисъл, че италианският законодател е следвало да разшири и по отношение на мъжете приложното поле на предвидената за жените благоприятна възрастова граница за пенсиониране?
 2)
 Трябва ли да се приеме в случая, предмет на проверката, че по отношение на сумите, изплащани на навършили на 50 годишна възраст мъже, с оглед насърчаване на прекратяването на трудовото правоотношение от страна на наетото лице, следва да се прилага ставка, равна на половината от предвидената за облагане на T.F.R. [trattamento fine rapporto, обезщетение при прекратяване на трудовото правоотношение]?
 3)
 Като се има предвид, че внесените от осигуряваното лице суми в полза на Ipref не представляват част от възнаграждението, тъй като не се плащат от работодателя въз основа на трудовото правоотношение, и като се има предвид, че изплатената от работодателя на наетото лице сума, с оглед създаването на благоприятни условия за насърчаването, няма характер на възнаграждение, в съответствие с общностното право ли е да се постанови, че разликата във възрастта — 50 години за жените и 55 години за мъжете, противоречи на общностното право, с оглед факта, че Директива 79/7 (2) позволява на държавите-членки да запазят различни възрастови граници за пенсиониране?
 4)
 Допуска или не тълкуването на общностното право (Директива 76/207/ЕИО (3) на Съвета от 9 февруари 1976 г., която забранява дискриминацията въз основа на пола) прилагането на национална разпоредба, породила внесения за разглеждане от Съда правен спор, като указва на националния съдия несъответствието или съответствието на вътрешноправната норма [с общностното право](член 17, нов член 19 алинея 4-bis от D.P.R. 917/86)?
 (1) Recueil de la jurisprudence 2005 г., стр. I-07453.
 (2) ОВ L 6, стр. 24.
 (3) ОВ L 39, стр. 40.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/33
 Определение на Общия съд от 29 януари 2014 г. — Sothys Auriac/СХВП — Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)
 (Дело T-470/12) (1)
 ((Марка на общността - Искане за обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 112/44
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Sothys Auriac (Auriac, Франция) (представители: A. Berthet, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, Сан Марино)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 12 юли 2012 г. (преписка R 1419/2011-1) във връзка с производство по обявяване на недействителност със страни Grand Hotel Primavera SA и Sothys Auriac.
 Диспозитив
 1
 Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.
 2
 Осъжда жалбоподателя да заплати направените от него разноски, както и разноските на ответника.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 27.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/21
 Жалба, подадена на 27 януари 2017 г. — Austrian Power Grid/ACER
 (Дело T-53/17)
 (2017/C 095/30)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Austrian Power Grid AG (Виена, Австрия) (представители: H. Kristoferitsch и S. Huber, адвокати)
 Ответник: Агенция за сътрудничество между енергийните регулатори (ACER)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени следните части от решение No 6/2016 на Агенцията за сътрудничество между енергийните регулатори от 17 ноември 2016 г. относно предложението на оператора на електропреносната мрежа за определяне на регионите за изчисляване на преносната способност:
 —
 член 1 от Решението във връзка с:
 —
 приложение I, член 1, параграф 1, буква в),
 —
 думата „също“ и текста „за целите на разпределението на преносната способност на границите на тръжните зони до изпълнението на предвидените в член 5, параграф 3 от този документ изисквания“ в приложение I, член 2, параграф 2, буква д),
 —
 приложение I, член 5, параграф 1, буква т),
 —
 приложение I, член 5, параграф 3,
 —
 приложение I, карта No 3,
 —
 член 2 от Решението,
 —
 приложение IV,
 —
 приложение V,
 —
 да осъди ACER да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание, в което се посочва, че ACER не е компетентна да въвежда нови граници на тръжни зони и разпределение на преносната способност.
 —
 Жалбоподателят твърди, че ACER не е компетентна да въвежда нови граници на тръжни зони или разпределение на преносната способност в производство за определяне на Региони за изчисляване на преносна способност (CCR), както е предвидено в член 15 от Регламента за разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (1), респективно в решение, основано на член 8, параграф 1 от Регламента за създаване на Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (2). Ето защо според жалбоподателя посочването в член 2 (който сам по себе си е незаконосъобразен и се обжалва), че оспорваното решение може да бъде ревизирано, не може да компенсира тази липса на компетентност.
 2.
 Второ основание, в което се посочва, че обжалваното решение нарушава Регламент (ЕО) No 714/2009 и Регламента за разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването в няколко отношения.
 —
 Жалбоподателят изтъква, че ACER е приложила погрешно правната дефиниция на претоварване и че междусистемният електропровод между Германия и Австрия не е претоварен, поради това не може да бъде обект на разпределение на преносната способност.
 —
 Освен това жалбоподателят посочва, че разделянето на общия пазар на електричество на Германия и Австрия е диаметрално противоположно на целите, преследвани с Регламент (ЕО) No 714/2009 (3) и нарушава принципа, че вътрешните претоварвания не могат да се прехвърлят на националните граници.
 —
 На последно място, жалбоподателят твърди, че Решението е фактически неправилно и прилага погрешно установените в правната уредба критерии за създаването на нова граница на тръжни зони, по-специално поради обстоятелствата, че границата между Германия и Австрия не е структурно претоварена, че ACER не отчита алтернативни граници на тръжни зони, че биха били налице по-малко инвазивни технически мерки, че обжалваното решение не взема предвид бъдещото развитие, че Решението нарушава спецификацията, че тръжните зони трябва да имат постоянен характер и че ACER погрешно преценява естеството на кръговите потоци.
 3.
 Трето основание, в което се посочва, че обжалваното решение нарушава първичното право на Европейския съюз.
 —
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност, тъй като не са разгледани и постановени по-малко инвазивни, но също толкова подходящи мерки.
 —
 На следващо място жалбоподателят посочва, че обжалваното решение нарушава основните свободи, тъй като изкуственото разделение на съвместния германо-австрийски пазар на електроенергията води до количествени ограничения на търговията с електроенергия между двете държави членки. В това отношение според жалбоподателя обжалваното решение нарушава свободното движение на стоки, предвидено в членове 34 и 35 ДФЕС. Освен това според него ограниченията на преносния капацитет в резултат на въвеждането на граница на тръжни зони и на механизъм за разпределение на преносния капацитет необосновано ограничава свободата на жалбоподателя да предоставя услуги (член 56 ДФЕС).
 —
 На последно място, жалбоподателят посочва, че обжалваното решение нарушава правото на ЕС в областта на конкуренцията, тъй като разделянето на съвместния германо-австрийски пазар на електроенергия чрез въвеждането на тръжна зона и на механизъм за разпределение на преносния капацитет (МРПК) е равнозначно на разделение на пазара, което е в нарушение на член 101 ДФЕС.
 4.
 Четвърто основание, в което се посочва, че при издаването на това решение ACER е нарушила няколко процесуални изисквания.
 —
 В този контекст жалбоподателят изтъква, че като погрешно е основала решението си на член 15 от Регламента за разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването, ACER последователно следва погрешното производство за създаването на нови граници на тръжни зони и за въвеждането на МРПК.
 —
 На следващо място, жалбоподателят посочва, че подадената от австрийския регулатор E-Control заявка, с която се иска изменение на проекта за всички ОПС CCR, не е била разгледана в съответствие с процедурата, предвидена в член 9, параграф 12 от Регламента за разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването.
 —
 Освен това според жалбоподателя ACER надхвърля своите правомощия, като обявява, че необвързващото Становище 9/2015 от септември 2015 г. има обвързващо действие. В допълнение според жалбоподателя, тъй като Становището, което е обявено за обвързващо, не е част от процедурата по консултиране, процесуалните права на председателя са основно и съществено нарушени.
 —
 На следващо място, жалбоподателят посочва, че в преписката на ACER за подготовката на обжалваното решение липсват технически изследвания, анализи и задълбочени оценки. Жалбоподателят твърди, че или Агенцията е предоставила на жалбоподателя много непълна информация и по този начин е нарушила неговото право на пълен достъп до преписката в съответствие с член 41 от Хартата на основните права, или тя изобщо не е изготвила и/или не е използвала техническа експертиза и анализи, за да снабди обжалваното решение със солидна фактическа основа (което също било равносилно на съществено процесуално нарушение).
 —
 На последно място, жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение се основава на факти, които не са били достатъчно изяснени, тъй като по-специално, но не само, Агенцията не е отбелязала къде съществува структурно претоварване на територията на съвместния германо-австрийски пазар и къде това би било управлявано най-ефективно; до каква степен възникват кръгови потоци и засягат германо-австрийската граница; какво действие имат настоящите и предстоящите мерки, свързани с разширяването на мрежата и подобряването на мрежовата сигурност; колко от стигащата до Австрия електроенергия през други държави членки след това продължава оттам до Германия.
 5.
 Пето основание, в което се изтъква липсата на мотиви.
 (1) Регламент (ЕС) 2015/1222 на Комисията от 24 юли 2015 година за установяване на насоки относно разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (ОВ L 197, стр. 24).
 (2) Регламент (ЕО) No 713/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (ОВ L 211, стр. 1).
 (3) Регламент (ЕО) No 714/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен на електроенергия и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1228/2003 (ОВ L 211, стр. 15).


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/17
 Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgerichts (Германия) на 9 март 2010 г. — Merck & Co Inc/Deutsches Patent-und Markenamt
 (Дело C-125/10)
 (2010/C 161/24)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundespatentgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Merck & Co Inc
 Ответник: Deutsches Patent- und Markenamt
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли да бъде издаден сертификат за допълнителна закрила на лекарствени продукти (1), ако периодът от датата на подаване на заявката за основен патент до датата на издаване на първото разрешение за пускане на пазара в Общността е по-малък от пет години?
 (1) Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (кодифицирана версия) (ОВ L 152, стр. 1).


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/7
 Решение на Съда (трети състав) от 23 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Nelsons GmbH/Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd
 (Дело C-177/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Информиране и защита на потребителите - Регламент (ЕО) No 1924/2006 - Хранителни и здравни претенции за храните - Преходни мерки - Член 28, параграф 2 - Продукти с търговски марки или търговско наименование, които съществуват преди 1 януари 2005 г. - Продукти „Цветя на д-р Бах“ - Марка на Европейския съюз „RESCUE“ - Продукти, които преди 1 януари 2005 г. са продавани като лекарства, а след тази дата, като храни))
 (2017/C 030/06)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Nelsons GmbH
 Ответници: Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd
 Диспозитив
 Член 28, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните, изменен с Регламент (ЕС) No 107/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага в хипотезата, при която храна с търговска марка или търговско наименование преди 1 януари 2005 г. се предлага на пазара като лекарство, а след тази дата при наличието на същите характеристики и под същата търговска марка или търговско наименование, като храна.
 (1) ОВ C 213, 29.6.2015 г.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/80
 Жалба, подадена на 9 октомври 2015 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA
 (Дело T-669/15)
 (2016/C 048/88)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Берлин, Германия), Ecolab Deutschland GmbH (Монхайм, Германия), Schülke & Mayr GmbH (Нордерщед, Германия), Diversey Europe Operations BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, lawyers, и P. Sellar, Solicitor)
 Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за допустима и основателна,
 —
 да отмени решението на Европейската агенция по химикали относно включването на дружеството BASF в списъка с активните вещества и доставчиците, съгласно член 95 от Регламент (ЕС) No 528/2012 (1), и
 —
 да осъди ECHA да заплати съдебните разноски по това производство.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателите твърдят, че като е позволила дадено дружество да бъде включено в списъка по член 95 от Регламент (ЕС) No 528/2012 за дадено вещество, ECHA не е действала законосъобразно. Нейните пропуски в това отношение са в основата на три основания за обжалване.
 1.
 С първото основание се твърди, че ECHA е приложила неправилно правилата относно изискването дружеството да подаде пълно досие съгласно член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 528/2012.
 2.
 С второто основание се твърди, че ECHA е третирала различно дружества, които са били в еднакво положение.
 3.
 С третото основание се твърди, че обратно на изискванията на Регламент (ЕС) No 528/2012, ECHA не е гарантирала, че има равноправни условия на пазара между дружествата, които са участвали в програмата за преразглеждане на дадено вещество, и тези, които не са допринесли за преразглеждането.
 (1) Регламент (ЕС) No 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (OВ L 167, стp. 1).


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/7
 Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Monika Kušionová/SMART Capital, a.s.
 (Дело C-34/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи - Договор за потребителски кредит - Член 1, параграф 2 - Клауза, отразяваща задължителна правна норма - Приложно поле на Директивата - Член 3, параграф 1, член 4, член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 - Обезпечаване на вземане с вещна тежест върху недвижим имот - Възможност за събиране на обезпеченото вземане чрез публична продан - Съдебен контрол))
 2014/C 409/09
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Krajský súd v Prešove
 Страни в главното производство
 Ищец: Monika Kušionová
 Ответник: SMART Capital, a.s.
 Диспозитив
 1)
 Разпоредбите на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която позволява основаващо се на евентуално неравноправни договорни клаузи вземане да бъде събрано чрез извънсъдебно изпълнение върху обременен с вещна тежест недвижим имот, даден от потребителя като обезпечение, доколкото тази правна уредба не прави практически невъзможна или изключително трудна защитата на правата, предоставени с тази директива на потребителя, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 2)
 Член 1, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че договорна клауза, съдържаща се в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, е изключена от приложното поле на тази директива само ако тази договорна клауза отразява съдържанието на задължителна законова или подзаконова разпоредба, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 141, 18.5.2013 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/36
 Жалба, подадена на 8 септември 2010 г. — Villeroy & Boch Austria/Комисия
 (Дело T-373/10)
 ()
 2010/C 301/61
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Австрия) (представители: Rechtsanwälte A. Reidlinger и S. Dethof)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение, в частта му, която се отнася до жалбоподателя;
 —
 при условията на евентуалност, да се намали по подходящ начин размера на наложената на жалбоподателя с обжалваното решение глоба;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят обжалва Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. по дело COMP/39.092 — Санитарни инсталации за бани. Съгласно обжалваното решение на жалбоподателя, както и на други предприятия, са наложени глоби за нарушаване на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП. Според Комисията жалбоподателят е участвал в Белгия, Германия, Франция, Италия, Нидерландия и Австрия в продължаващо споразумение или в съгласувана практика в сектора на санитарните инсталации за бани.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква седем правни основания.
 На първо място жалбоподателят оспорва твърдението за нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП в резултат на едно единствено сложно и продължаващо нарушение. Чрез тази недопустима цялостна преценка ответникът е нарушил задължението си за правна оценка на индивидуалното поведение на отделните адресати на решението и е приписал по незаконосъобразен начин действия, които не могат да бъдат приписани на трети лица.
 Като второ правно основание при условията на евентуалност жалбоподателят изтъква, че е налице нарушение на задължението за мотивиране въз основа на член 296, параграф 2 ДФЕС поради липсата на индивидуално мотивиране на решението.
 По-нататък като трето правно основание жалбоподателят подчертава, че обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като жалбоподателят не е участвал в твърдените нарушения на съответните продуктови и географски пазари, посочени в решението и не е доказано, че той е извършил нарушение в областта на картелното право.
 Като четвърто правно основание жалбоподателят изтъква, че на него и на дружеството му майка е била наложена незаконсъобразно солидарно глоба. Такава солидарно наложена санкция нарушавала принципа nulla poena sine lege съгласно член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и принципа на пропорционалността на глобите съгласно член 49, параграф 3 във връзка с член 48, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и член 23 от Регламент (ЕО) No 1/2003. (1)
 В рамките на петото правно основание жалбоподателят изтъква погрешното изчисляване на глобата. В този контекст той твърди, че при извършеното от него изчисляване ответникът включил обороти на жалбоподателя, които от самото начало не можели да имат връзка с повдигнатите твърдения за нарушения.
 С шестото си правно основание жалбоподателят изтъква прекалената продължителност на производството и невземането ѝ предвид при изчисляването на глобата като нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 Със седмото правно основание се изтъкват грешки в преценката при изчисляването на размера на глобата, когато е било преценявано твърдяното участие на жалбоподателя в деянията. В тази връзка жалбоподателят заключава, че дори да се приеме, че е налице нарушение на член 101 ДФЕС съгласно предположенията на ответника, глобата е в твърде висок размер и е непропорционална. Според жалбоподателя ответникът е нарушил принципа на пропорционалност на глобите, кодифициран в член 49, параграф 3 във връзка с член 48, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/20
 Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Savoia e Jolanda Srl срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия
 (Дело C-235/13 P)
 2013/C 207/33
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Savoia e Jolanda Srl (представители: A. Bianchini и F. Busetto, avvocati)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Comitato „Venezia vuole vivere“
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното определение на Общия съд,
 —
 да се уважат предявените в първоинстанционното производство искания и в резултат от това:
 —
 да се отмени, ако е необходимо и доколкото жалбоподателите имат интерес от това, Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощ в полза на предприятията на територията на Венеция и Киоджа, предвидени със Закон No 30/1997 и Закон No 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение, доколкото установява задължение за връщане на предоставените намаления, ведно с лихвите за посочените в решенето периоди,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и по двете съдебни производства.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата се изтъкват следните девет основания:
 Първо основание: определението е неправилно, тъй като не приема, че разглежданите мерки не предоставят никакво предимство на техните бенефициери, предвид компенсационния им характер.
 Второ основание: определението е неправилно, тъй като изключва или във всички случаи оценява способността на разглежданите мерки да засегнат конкуренцията и търговията между държавите членки.
 Трето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 2, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС) и по член 87, параграф 3, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС).
 Четвърто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 87, параграф 3, буква в) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС).
 Пето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 3, букви г) и д) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, букви г) и д) ДФЕС).
 Шесто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 86, параграф 2 ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 ДФЕС).
 Седмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва наличието на помощ и по този начин нарушава член 88, параграф 3 ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 ДФЕС) и член 15 от Регламент No 659/1999 (1).
 Осмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент No 659/1999 по отношение на разпореждането за връщане.
 Девето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент No 659/1999 по отношение на прилагането на лихви.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1 стр. 41).


text:
 24.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/28
 Жалба, подадена на 4 април 2014 г. — Volkswagen/СХВП (EXTRA)
 (Дело T-216/14)
 2014/C 194/36
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбург, Германия) (представител: U. Sander, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 февруари 2014 г. по преписка R 1788/2013-1,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „EXTRA“ за стоки и услуги от класове 12, 28, 35 и 37 — Заявка за регистрация на марка на Общността No 1 1 7 69 155
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката за регистрация
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/51
 Жалба, подадена на 26 юни 2014 г. — Espacio Activos Financieros/Комисия
 (Дело T-489/14)
 2014/C 282/66
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Espacio Activos Financieros, SL (Мадрид, Испания) (представител: A. De Zunzunegui Ruano, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, за които се твърди, че съставляват испанската система за финансов лизинг (ИСФЛ), като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси (ОИИ) като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи в явно нарушение на принципа на правна сигурност,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са сходни с вече изложените по дело T-700/13, Bankia/Комисия.
 По-специално се посочват грешка при квалифицирането на т. нар. испанска система за финансов лизинг (ИСФЛ) в нейната цялост, както и на индивидуалните мерки, като държавна помощ, грешка при определянето на бенефициера на мерките и нарушение на принципа на правна сигурност.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/43
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 юни 2013 г. — Goetz/Комитет на регионите
 (Дело F-89/11) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Извъндоговорна отговорност - Иск за обезщетение - Допустимост - Начален момент на срока за предявяване на иск - Разследване на ОЛАФ - Административно разследване - Дисциплинарно производство пред дисциплинарния съвет - Задължение на администрацията за полагане на грижа - Продължителност на дисциплинарно производство - Отговорност поради започването на дисциплинарно производство, приключило без налагане на санкция)
 2013/C 252/73
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Charles Dieter Goetz (Linkebeek, Белгия) (представители: адв. N. Lhoëst и адв. A.-A. Minet)
 Ответник: Комитет на регионите (представител: M. J. C. Cañoto Argüelles, подпомаган от адв. B. Cambier)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комитета на регионите за отхвърляне на направеното на основание член 90, параграф 1 от Правилника искане на жалбоподателя за обезщетение на имуществените и неимуществени вреди, които твърди, че е претърпял в рамките на административно и дисциплинарно производство
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Goetz понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Комитета на регионите на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 347, 26.11.2011 г., стр. 45.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/68
 Жалба, подадена на 3 януари 2008 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-3/08)
 (2008/C 64/112)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет и описание на спора
 Жалбата е подадена във връзка с решението, с което ответникът отхвърля молбата на ищеца да получи превода на италиански език на адресираната до него докладна записка съставена на английски език.
 Искания на жалбоподателя:
 —
 да се отмени докладна записка No prot. RELEX.K7/PL/dg D (2007)502497 от 15 февруари 2007 година,
 —
 да се отмени решението, независимо от неговата форма, с което ответникът отхвърля молбата на жалбоподателя от 27 януари 2007 г., подадена до органа по назначаването,
 —
 да се отмени, доколкото е необходимо и, независимо от неговата форма, решението, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя от 26 май 2007 г., подадена до органа по назначаването,
 —
 да се осъди ответникът да заплати на жалбоподателя обезщетение за вредата, произтичаща от актовете, чиято отмяна се иска, в размер на 1 000 EUR или съответната по-висока или по-ниска сума, определена от Съда на публичната служба по справедливост,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 22.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/9
 Иск, предявен на 3 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-370/07)
 (2007/C 223/11)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Valero Jordana и C. Zadra)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение на Съвета от 24 май 2007 г. за установяване на позицията, която ще бъде приета от името на Европейската общност във връзка с някои предложения, внесени пред 14-та среща на Конференцията на страните (СОР 14) по Конвенцията за международната търговия със застрашени видове от дивата фауна и флора, Хага, Нидерландия, 3-15 юни 2007 г.;
 —
 да се осъди Съвета на Европейския съюз да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията твърди, че фактът, че оспореното решение на Съвета не се позовава на конкретните разпоредби от Договора за ЕО, на които се основава, представлява нарушение на съществени процесуални изисквания, по-конкретно на задължението за посочване на мотиви, съдържащо се в член 253.