text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/32
 Преюдициално запитване, отправено от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва) на 25 октомври 2012 г. — Juvelta UAB/Lietuvos prabavimo rūmai
 (Дело C-481/12)
 2013/C 9/53
 Език на производството: литовски
 Запитваща юрисдикция
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Juvelta UAB
 Ответник: Lietuvos prabavimo rūmai
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 34 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска национални норми, съгласно които за да се продават на пазара на държава — членка на Европейския съюз, златни изделия, внесени от друга държава членка (на износ), в която са били разрешени за търговия, тези изделия трябва да са маркирани със знак на упълномощено от държава членка независимо ведомство, който удостоверява, че носещото го изделие е проверено от това ведомство и съдържа разбираема за потребителите в държавата членка на вноса информация за пробата на изделието, когато такава информация фигурира в отделен допълнителен знак, поставен върху същото златно изделие?
 2.
 Има ли значение за отговора на първия въпрос това, че както в настоящия случай, допълнителният знак с пробата върху златните изделия, който е разбираем за потребителите в държавата членка на вноса (например маркировка с три арабски цифри „585“), не е бил поставен от упълномощено от държава — членка на Европейския съюз, независимо ведомство по пробите и изпитванията, но съдържащата се в него информация съответства по смисъл на тази в знака, поставен върху същото изделие от упълномощено от държавата членка на износа независимо ведомство по пробите и изпитванията (например знак на държавата на износ, съдържащ арабската цифра „3“, обозначаваща съгласно законодателството на тази държава проба 585)?


text:
 8.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 190/30
 Жалба, подадена на 15 април 2015 г. — TMG Landelijk Media и Willems/Комисия
 (Дело T-189/15)
 (2015/C 190/34)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: TMG Landelijk Media BV (Амстердам, Нидерландия) и Menzo Willems (Ворбург, Нидерландия) (представители: R. Le Poole и L. Broers, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 17 февруари 2015 г.,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата е насочена срещу решението на Комисията, с което тя отхвърля искането да бъде предоставен достъп до кореспонденцията между Нидерландия и Комисията относно решението на Комисията за актуализация на вноската на Нидерландия към бюджета на Европейския съюз за 2014 г.
 Жалбоподателите посочват четири основания в подкрепа на жалбата.
 1.
 Нарушение на член 4, параграф 1, буква a) от Регламент No 1049/2001 (1): Комисията неоснователно не предоставила достъп до определени документи с мотива, че по този начин щяла да бъде засегната закрилата на обществения интерес относно финансовата, паричната или икономическата политика на Съюза.
 2.
 Нарушение на член 4, параграф 3 от Регламент No 1049/2001: Комисията не представила достатъчно доказателства за сериозно засягане на процеса по вземане на решения. Освен това неоснователно не подложила на проверка по-висшия обществен интерес относно разпространението на съответните документи.
 3.
 Нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001, тъй като е заличена самоличността на служители без ръководни функции. Вследствие на това жалбоподателите не можели да установят на какво равнище е водена кореспонденцията и дали в действителност ставало въпрос за служители без ръководни функции.
 4.
 Нарушение на член 4, параграф 5 от Регламент No 1049/2001: Комисията неоснователно уважила искането на Нидерландия да не предоставя достъп до определени, изхождащи от Нидерландия документи, на посочените в член 4, параграфи 1 и 3 от Регламент No 1049/2001 основания. В това отношение жалбоподателите препращат към изложените в жалбата съображения относно второто и третото основание.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007г., глава 1, том 3, стр. 76).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 9.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 204/16
 Жалба, подадена на 27 април 2011 г. от Union of European Football Associations (UEFA) срещу решение на Общия съд (седми състав) от 17 февруари 2011 г. по дело T-55/08, Union of European Football Associations (UEFA)/Европейска комисия
 (Дело C-201/11 P)
 2011/C 204/30
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Union of European Football Associations (UEFA) (представители: D. Anderson QC, D. Piccinin, Barrister, B. Keane, Solicitor, T. McQuail, Solicitor)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Белгия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено поради следните правни основания:
 а)
 Общият съд допуснал грешка при прилагането на Директива 89/552 (1), както с оглед на изискването за яснота и прозрачност, така и на квалифицирането на европейското първенство като събитие от голямо значение за обществото.
 б)
 Общият съд допуснал грешка при прилагането на разпоредбите на Договора относно конкуренцията.
 в)
 Общият съд допуснал грешка при прилагането на разпоредбите на Договора относно свободното предоставяне на услуги и пропорционалността.
 г)
 Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото на собственост на UEFA.
 д)
 Общият съд допуснал грешка като приел, че обжалваното решение съдържало достатъчно мотиви във връзка с (i) квалифицирането на европейското първенство като събитие от голямо значение за обществото, (ii) конкуренцията, (iii) свободното предоставяне на услуги и (iv) правото на собственост.
 (1) Директива 89/552/ЕИО от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/34
 Жалба, подадена на 19 март 2014 г. — Marzocchi Pompe/СХВП — Settima Flow Mechanisms (ELIKA)
 (Дело T-182/14)
 2014/C 159/47
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Marzocchi Pompe SpA (Казалекио ди Рено, Италия) (представител: M. Bovesi, avvocato)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Settima Flow Mechanisms (Гросоленго, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 декември 2013 г. (преписка R 428/2013-2) и да обяви за действителна марката ELIKA по отношение на всички стоки, за които е регистрирана;
 —
 да приеме всички мерки, които счита за необходими;
 —
 на основание член 87, параграф 2 във връзка с член 91, буква б) и член 132, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди СХВП да заплати разноските по настоящото производство и производството пред апелативния състав, включително разноските, направени от Marzocchi Pompe SpA.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: международна регистрация, обозначаваща Европейския съюз, на фигуративната марка със словен елемент „ELIKA“ за стоки от клас 7 — марка на Общността No 1 051 270.
 Притежател на марката на Общността: Marzocchi Pompe SpA.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Settima Flow Mechanisms.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: член 52, параграф 1, буква а) и член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) от Регламент No 207/2009.
 Решение на отдела по отмяна: обявява недействителност на марката.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/7
 Жалба, подадена на 26 февруари 2013 г. от Alfier Costruzioni Srl и др. срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 12 декември 2012 г. по дело T-261/00, Sacaim SpA и др./Европейска комисия
 (Дело C-95/13 P)
 2013/C 129/14
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Alfier Costruzioni Srl и др. (rпредставители: адв. A. Vianello, адв. A. Bortoluzzi и адв. A. Veronese)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Италианска република, Sacaim SpA и др.
 Искания на жалбоподателите
 —
 Да се отмени и/или измени обжалваното определение и да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват наличието на грешки при прилагане на принципите, изведени от Съда на Съюза в Решение по дело Comitato Venezia vuole vivere; от една страна, що се отнася до задължението за мотивиране на решенията на Комисията в областта на държавните помощи и, от друга страна, що се отнася до разпределянето на доказателствената тежест във връзка с предпоставките по член 107, параграф 1 ДФЕС.
 В обжалваното в настоящото производство определение Общият съд не се е съобразил с Решението на Съда от 9 юни 2011 г. по дело Comitato Venezia vuole vivere, в което е прието, че решението на Комисията „трябва да съдържа всички съществени данни, за да бъде приведено в действие от националните органи“. Така въпреки пропуснатите в решението съществени данни за неговото привеждане в изпълнение от страна националните органи Общият съд не е констатирал никакво нарушение на възприетия от Комисията метод в оспорваното решение, поради което е допуснал грешка при прилагане на правото.
 Съгласно принципите, изведени от Съда в Решение по дело Comitato Venezia vuole vivere, в рамките на възстановяването държавата членка, а не получателя на помощ, е тази, която има задачата да докаже във всеки конкретен случай наличието на предпоставките по член 107, параграф 1 ДФЕС. В дадения случай в оспорваното решение Комисията обаче е пропуснала да изясни какви са „условията за извършване“ на подобна проверка; вследствие на това без да разполага със съществените данни, за да докаже в рамките на възстановяването, че предоставените предимства представляват от гледна точка на получателите държавни помощи, Италианската република със Закон No 228 от 24 декември 2012 г. (член 1, параграфи 351 и сл.) решила да прехвърли onus probandi, в разрез с установеното в общностната съдебна практика. Според италианския законодател не държавата, а именно всяко предприятие — получател на помощи, отпуснати под формата на освобождаване от задължението за плащане на социалноосигурителни вноски, има задачата да докаже, че въпросните предимства не нарушават конкуренцията, нито засягат търговията в Общността, като в противен случай се презумира, че предоставеното предимство по естеството си води до нарушаване на конкуренцията и засяга търговията в Общността. Всичко това по очевиден начин противоречи на принципите, изведени от Съда в Решение по дело Comitato Venezia vuole vivere.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/11
 Определение на Съда (трети състав) от 3 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — Vivium SA/Belgische Staat
 (Дело C-250/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Фактически и нормативен контекст на главното производство - Липса на достатъчно пояснения - Явна недопустимост))
 (2015/C 381/13)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Vivium SA
 Ответник: Belgische Staat
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия) с акт от 13 май 2015 г. (дело C–250/15), е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 262, 10.8.2015 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/74
 Решение на Общия съд от 27 юни 2013 г. — Beifa Group/СХВП — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Инструменти за писане)
 (Дело T-608/11) (1)
 (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ инструмент за писане - По ранна национална фигуративна и триизмерна марка - Основание за недействителност - Използване в промишления дизайн на Общността на по-ранен знак, чийто притежател има право да забрани използването му - Член 25, параграф 1, буква д), от Регламент (ЕО) No 6/2002 - Решение, взето след отмяна на по-ранно решение от страна на Общия съд)
 2013/C 225/163
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Beifa Group Co. Ltd (Нинбо, Китай) (представители: R. Davis, barrister, N. Cordell, solicitor, и B. Longstaff, barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG (Херолдсберг, Германия) (представители: H. Gauß и U. Blumenröder, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решение на трети апелативен състав на СХВП от 9 август 2011 г. (преписка R 1838/2010-3), относно производство за обявяване на недействителност между Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG и Ningbo Beifa Group Co., Ltd.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Beifa Group Co. Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 4.2.2012 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/61
 Иск, предявен на 12 септемри 2007 г. — Al-Aqsa/Съвет
 (Дело T-348/07)
 (2007/C 269/111)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Stichting Al-Aqsa (Амстердам, Нидерландия) [представител: J. Pauw, advocaat]
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени Решение 2007/445/ЕО на Съвета, доколкото то се прилага по отношение на ищеца. Освен това се иска да се постанови, че Регламент 2580/2001 не се прилага по отношение на ищеца.
 —
 да се осъди Съветът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът твърди, че Решение 2007/445/ЕО на Съвета от 28 юни 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, е относително недействителен по отношение на него.
 В подкрепа на иска си ищецът твърди на първо място, че Общата позиция на Съвета от 27 декември 2001 г. за прилагане на специални мерки за борба с тероризма (ОВ L 344, стр. 93) не се прилага по отношение на него (1).
 На второ място ищецът поддържа, че по отношение на него не е взето решение от страна на компетентен орган по смисъла на член 1, параграф 4 от Общата позиция на Съвета от 27 декември 2001 г.
 На трето място ищецът изтъква, че у него не е налице намерение, вина или знание относно подпомагането на терористични дейности.
 На четвърто място ищецът смята, че нито от мотивите на оспорваното решение, нито от националното решение следва, че към настоящия момент може да се предположи, че той улеснява извършването на терористични действия.
 В заключение, ищецът изтъква нарушение на принципа на равенство и съществени нарушения на процедурата, тъй като Съветът не е преразгледал дали е уместно ищецът да продължава да бъде включен в списъка, както и нарушение на правото на необезпокоявано ползване на собствеността и на задължението за надлежно мотивиране на актовете.
 (1) 2001/931/ОВППС (OB L 344, стp. 93).


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/9
 Решение на Съда (втори състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Simon, Evers, & Co GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 (Дело C-21/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Търговска политика - Антидъмпингови мита - Регламент (EО) No 499/2009 - Валидност - Вносни стоки с произход от Китай - Внос на същите стоки, изпращани от Тайланд - Заобикаляне - Доказване - Отказ за сътрудничество))
 (2014/C 395/11)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Simon, Evers, & Co GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 Диспозитив
 След разглеждане на поставения от запитващата юрисдикция въпрос не се установяват никакви обстоятелства, от естество да засегнат валидността на Регламент (ЕО) No 499/2009 на Съвета от 11 юни 2009 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент (ЕО) No 1174/2005 върху вноса на ръчни колички за палети и основните им части с произход от Китайската народна република, върху вноса на същия продукт, изпращан от Тайланд, независимо дали е декларирано, че е с произход от Тайланд, или не.
 (1) ОВ C 114, 20.4.2013 г.


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/20
 Решение на Общия съд от 12 март 2014 г. — Borrajo Canelo/СХВП — Tecnoazúcar (PALMA MULATA)
 (Дело T-381/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по отмяна - Словна марка на Общността „PALMA MULATA“ - Реално използване - Член 15, параграф 1, буква a) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Форма, различаваща се по елементи, които не променят отличителния характер))
 2014/C 129/25
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Ana Borrajo Canelo (Мадрид, Испания), Carlos Borrajo Canelo (Мадрид) и Luis Borrajo Canelo (Мадрид) (представител: A. Gómez López, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Tecnoazúcar (Хавана, Куба) (представител: J. Carbonell Callicó, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 21 май 2012 г. (преписка R 2265/2010-2) относно производство по отмяна между Ana Borrajo Canelo, Carlos Borrajo Canelo и Luis Borrajo Canelo, от една страна, и Tecnoazúcar, от друга страна
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-жа Ana Borrajo Canelo, г-н Carlos Borrajo Canelo и г-н Luis Borrajo Canelo да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 343, 10.11.2012 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/10
 Решение на Съда (първи състав) от 30 май 2013 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam — Нидерландия) — Dirk Frederik Asbeek Brusse, Katarina de Man Garabito/Jahani BV
 (Дело C-488/11) (1)
 (Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Договор за наем на жилище, сключен между наемодател по занятие и наемател за лични нужди - Служебно разглеждане от националния съд на неравноправния характер на дадена клауза - Неустойка - Отмяна на клаузата)
 2013/C 225/15
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Gerechtshof te Amsterdam
 Страни в главното производство
 Ищци: Dirk Frederik Asbeek Brusse, Katarina de Man Garabito
 Ответник: Jahani BV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Gerechtshof te Amsterdam — Тълкуване на член 6 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Договор за наем, сключен между наемодател по занятие и наемател, който действа за задоволяване на личните си нужди — Квалифициране на наемодателя като продавач на стоки или доставчик на услуги — Императивни норми
 Диспозитив
 1.
 Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че при съобразяване на клаузите, отразяващи предвидените от националното право императивни законови или подзаконови разпоредби, националният съд е задължен да провери дали Директивата се прилага към договор за наем на жилище, сключен между наемодател, действащ в рамките на осъществяваната от него дейност по занятие, и наемател, действащ за задоволяване на нужди, които не попадат в рамките на осъществяваната от него дейност по занятие.
 2.
 Директива 93/13 следва да бъде тълкувана в смисъл, че:
 —
 след като съгласно вътрешните процесуални разпоредби националният съд, сезиран с иск относно изпълнението на договор, предявен от продавач или доставчик срещу потребител, има правомощие да провери служебно дали клаузата, върху която се основава искането, противоречи на националните императивни разпоредби; по същия начин, ако установи, че посочената клауза попада в приложното поле на тази директива, сезираният съд следва да прецени служебно евентуалния ѝ неравноправен характер с оглед на установените от посочената директива критерии;
 —
 след като съгласно вътрешните процесуални разпоредби националният съд има правомощието да отмени служебно клауза, противоречаща на обществения ред или на определена императивна норма, чийто обхват оправдава тази санкция, след като предостави на страните възможност да обсъдят този въпрос при условията на състезателност, сезираният съд трябва по принцип да отмени служебно договорна клауза, по отношение на която е констатирал, че е с неравноправен характер с оглед на установените в посочената директива критерии.
 3.
 Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 следва да се тълкува в смисъл, че не позволява на националния съд, след като той установи неравноправния характер на клауза от договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, да се ограничи в съответствие с предоставеното му от националното право правомощие да намали предвидения с тази клауза размер на неустойката в тежест на потребителя, а задължава сезирания съд единствено да откаже да приложи съответната клауза по отношение на потребителя.
 (1) ОВ C 13, 14.1.2012 г.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/10
 Решение на Съда (втори състав) от 22 април 2010 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf, Германия) — Vera Mattner/Finanzamt Velbert
 (Дело C-510/08) (1)
 (Свободно движение на капитали - Членове 56 ЕО и 58 ЕО - Данък върху даренията - Терен, върху който е построен недвижим имот - Право на данъчно облекчение, приложено към облагаемата основа - Различно третиране на местни и чуждестранни лица)
 (2010/C 161/12)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Vera Mattner
 Ответник: Finanzamt Velbert
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на член 39 ЕО и член 43 ЕО, както и на член 56 ЕО във връзка с член 58 ЕО — Национална правна уредба в областта на данъка при придобиване на недвижимо имущество по дарение, в която необлагаемата част от стойността на недвижимия имот се определя на 1 100 EUR в случай че дарителят и надареният пребивават в друга държава членка, при положение че тази необлагаема част е в размер на 205 000 EUR в случай че или дарителят, или надареният пребивават на национална територия
 Диспозитив
 Разпоредбата на член 56 ЕО във връзка с член 58 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата по главното производство, съгласно която при изчисляването на данъка върху даренията приложимото към облагаемата основа облекчение в случай на дарение на недвижим имот, разположен на територията на тази държава, е по-малко, когато към датата на извършване на дарението дарителят и надареният пребивават в друга държава членка, от облекчението, което би било приложимо, ако към същата дата поне един от тях пребиваваше в първата държава членка.
 (1) ОВ C 44, 21.02.2009 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/14
 Решение на Съда (десети състав) от 21 март 2013 г. — Европейска комисия/Френска република
 (Дело C-197/12) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 148 - Данъчно освобождаване на някои дейности, което е предвидено за плавателните съдове, осигуряващи превоз на пътници срещу заплащане или използвани за търговска дейност - Условие за наличие на предназначение за плаване в открито море)
 2013/C 156/22
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac и C. Soulay)
 Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues, J.-S. Pilczer и D. Colas)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 148, букви a), в) и г) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Данъчно освобождаване на някои дейности, което е предвидено за плавателните съдове, осигуряващи превоз на пътници срещу заплащане или използвани за търговска дейност — Условие за наличие на предназначение за плаване в открито море — Съвместимост на национална мярка, която разширява неоснователно предвидените в директивата данъчни освобождавания
 Диспозитив
 1.
 Като не е обвързала освобождаването от данък върху добавената стойност на дейностите, предвидени в член 262, II, точки 2, 3, 6 и 7 от Code général des impôts, с изискването за наличие на предназначение за плаване в открито море на плавателните съдове, осигуряващи превоз на пътници срещу заплащане или използвани за търговска дейност, Френската република не е изпълнила задълженията си по Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и в частност по член 148, букви a), в) и г) от нея.
 2.
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 217, 21.7.2012 г.


text:
 20.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/19
 Жалба, подадена на 20 август 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-88/12)
 2012/C 319/37
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis, адв. E. Marchal и адв. S. Orlandi)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което бонусът към пенсионните права, придобити преди постъпването на служба, е изчислен съгласно новите ОРИ
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 16 януари 2012 г., с което се изчислява бонусът към пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди постъпването му на служба в Комисията,
 —
 ако е необходимо, да се отмени решението за отхвърляне на подадената на 15 юни 2012 г. по административен ред жалба, с която жалбоподателят иска да се приложат ОРИ и актюерските ставки, действащи към момента, в който е подал заявление за прехвърляне на пенсионните му права,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 7.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 66/29
 Дело, заведено на 30 ноември 2012 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-12/12)
 2013/C 66/09
 На 30 ноември 2012 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider и Clémence Perrin в качеството им на представители, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приела или не е уведомила Надзорния орган в предписания срок за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 7з от приложение XIX към Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство (Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета), адаптиран спрямо Споразумението чрез Протокол 1 към същото, Исландия не е изпълнила задълженията си съгласно посочения акт и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП, и
 2.
 Да разпореди Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи в подкрепа на твърденията:
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че съгласно член 27 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. (наричана по-нататък „директивата“) и член 7 от Споразумението за ЕИП, Исландия е длъжна да предприеме мерки за изпълнение на директивата и да уведоми Надзорния орган на ЕАСТ за тях.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че не е получил подобна информация от исландското правителство и че не разполага с друга информация, въз основа на която да стигне до заключението, че мерките, необходими за прилагането на директивата, са били взети.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела или не е уведомила Надзорния орган в предписания срок за мерките, необходими за прилагането на директивата, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 27 от директивата и член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/28
 Жалба, подадена на 29 септември 2016 г. от Европейски парламент срещу решението, постановено на 19 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-147/15, Meyrl/Парламент
 (Дело T-699/16 P)
 (2016/C 454/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: V. Montebello-Demogeot и M. Dean)
 Друга страна в производството: Sonja Meyrl (Брюксел, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 вследствие на това да отхвърли жалбата в първоинстанционното производство;
 —
 да постанови, че всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски по настоящото производство;
 —
 да осъди г-жа Meyrl да заплати съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, от изопачаване на фактите и от липса на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба (СПС) е приел в точка 25 от обжалваното решение, че възможността за преместване на другата страна в производството на друго работно място е можела да позволи на последната да не бъде уволнена.
 2.
 Второто основание е изведено от грешка при прилагане на правото, от изопачаване на фактите и от липса на мотиви при извода, до който е достигнал СПС в точки 23 и 30 от обжалваното решение, че проблемите във взаимоотношенията са били допълнителна причина за уволнението на другата страна в производството.
 3.
 Третото основание е изведено от явна грешка в преценката, която произтича от извода на СПС, че ако другата страна в производството беше изслушана и относно проблемите във взаимоотношенията, това е можело действително да промени резултата от процеса по вземане на решение, довел до спорното решение, тоест уволнението на последната.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/33
 Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Република Полша) на 4 ноември 2011 г. — Maria Kozak/Dyrektorowi Izby Skarbowej w Lublinie
 (Дело C-557/11)
 (2012/C 25/63)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Maria Kozak
 Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
 Преюдициален въпрос
 Следва ли доставката на услуга за превоз, която туристически агент или туроператор предоставя от свое име и чиято стойност е включена в заплатената му от пътуващите лица пакетна цена, която услуга се облага с ДДС в съответствие със специалния режим за туристическите агенти и туроператорите по членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), да се облага със стандартната ставка на ДДС — като неразделна част от доставката на съответната туристическа услуга, или посочената услуга за превоз следва да се облага с намалената ставка на ДДС, приложима към услугите за превоз на пътници на основание на член 98 във връзка с точка 5 от приложение III към тази директива?
 (1) ОВ L 347, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/21
 Определение на председателя на Общия съд от 11 март 2013 г. — Elan/Комисия
 (Дело T-27/13 R)
 (Обезпечително производство - Държавни помощи - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда връщането ѝ от получателя - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
 2013/C 129/42
 Език на производството: словенски
 Страни
 Жалбоподател: Elan, proizvodnja športnih izdelkov, d.o.o. (Begunje na Gorenjskem, Словения) (представител: P. Pensa, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche и M. Kocjan)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение на Комисията C(2012) 6345 окончателен от 19 септември 2012 г. относно мерките, приети в полза на предприятието Elan d.o.o. [(SA.26379) (C 13/2010) (ex NN 17/2010)].
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/2
 Решение на Съда (трети състав) от 12 ноември 2014 г. — Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl/Европейска комисия
 (Дело C-580/12 P) (1)
 (Обжалване - Картели - Пазарът на плоско стъкло в европейското икономическо пространство (ЕИП) - Определяне на цените - Определяне на размера на глобата - Отчитане на вътрешните продажби на предприятията - Разумен срок - Допустимост на представените доказателства с оглед на съдебното заседание на Общия съд)
 (2015/C 016/02)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Guardian Industries Corp., Guardian Europe Sàrl (представители: H.-G. Kamann и S. Völcker, Rechtsanwälte, упълномощени от M. O’Daly, solicitor)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Dawes и R. Sauer)
 Диспозитив
 1)
 Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз Guardian Industries и Guardian Europe/Комисия (T-82/08, EU:T:2012:494) в частта му, в която с него се отхвърля основанието, изведено от нарушение на принципа за недопускане на дискриминация по отношение на изчисляването на размера на глобата, и в която Guardian е осъдено да заплати съдебните разноски.
 2)
 Член 2 от Решение C(2007) 5791 окончателен на Комисията от 28 ноември 2007 година във връзка с процедура по член [81 ЕО] и по член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39165 — Плоско стъкло) се отменя в частта му, в която определя размера на наложената при условията на солидарност глоба на Guardian Industries Corp. и на Guardian Europe Sàrl на 148 000 000 EUR.
 3)
 Размерът на наложената при условията на солидарност глоба на Guardian Industries Corp. и на Guardian Europe Sàrl за нарушението, установено в член 1 от посоченото решение, се определя на 103 600 000 EUR.
 4)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 5)
 Осъжда Европейската комисия да заплати, освен направените от нея съдебни разноски, свързани както с първоинстанционното производство, така и с производството по обжалване, и половината от направените от Guardian Industries Corp. и Guardian Europe Sàrl в рамките на тези две производства.
 6)
 Guardian Industries Corp. и Guardian Europe Sàrl понасят половината от собствените си съдебни разноски, свързани с посочените производства.
 (1) ОВ C 55, 23.2.2013 г.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/34
 Решение на Общия съд от 4 юни 2015 г. — Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein/ЕЦБ
 (Дело T-376/13) (1)
 ((Достъп до документи - Решение 2004/258/ЕО - Споразумение за замяна от 15 февруари 2012 година между Гърция и ЕЦБ и национални централни банки от Евросистемата - Приложения A и B - Частичен отказ на достъп - Обществен интерес - Парична политика на Съюза и на държава членка - Финансово положение на ЕЦБ и на националните централни банки от Евросистемата - Стабилност на финансовата система в Съюза))
 (2015/C 236/45)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein (Кил, Германия) (представители: O. Hoepner и D. Unrau, адвокати)
 Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: A. Sáinz de Vicuña Barroso, S. Lambrinoc и K. Laurinavičius, подпомагани от H.-G. Kamann и P. Gey, адвокати)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на ЕЦБ от 22 май 2013 г., съобщено на жалбоподателя с писмо на председателя на същата, с което се отхвърля частично заявление за достъп до приложения A и B от „Exchange agreement dated 15 February 2012 г. among the Hellenic Republic and the European Central Bank and the Eurosystem NCBs listed herein“ (Споразумение за замяна от 15 февруари 2012 г. между Република Гърция и Европейската централна банка и посочените в него национални централни банки от Евросистемата)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 260, 7.9.2013 г.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/19
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 юни 2007 г. — Budějovický Budvar/СХВП — Anheuser-Busch (BUDWEISER)
 (Съединени дела от T-53/04 до T-56/04, T-58/04 и T-59/04) (1)
 („Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността BUDWEISER - Наименования за произход, регистрирани въз основа на Лисабонската спогодба - Член 8, параграф 4 от Регламент (EО) No 40/94 - Отхвърляне на възражението“)
 (2007/C 170/34)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Чешка република) (представител: F. Fajgenbaum, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: A. Folliard-Monguiral и I. de Medrano Caballero)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Мисури, Съединени щати) (представители: първоначално V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlgart и B. Goebel, впоследствие V. von Bomhard, A. Renck, D. Ohlgart и B. Goebel, avocats)
 Предмет
 Иск за отмяна на шест решения на втори апелативен състав на СХВП от 3 декември 2003 година (дела R 820/2001-2, R 822/2001-2, R 823/2001-2, R 921/2001-2, R 29/2002-2 и R 32/2002-2), приети в процедури по възражение между Budějovický Budvar, národní podnik и Anheuser-Busch, Inc.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля исковете по съединените дела от T-53/04 до T-56/04, T-58/04 и T-59/04.
 2)
 Осъжда Budějovický Budvar, národní podnik да заплати разноските.
 (1) OВ C 94, 17.4.2004 г.


text:
 8.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/6
 Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2013 г. по дело T-214/11, ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)/Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)
 (Дело C-615/13 P)
 (2014/C 71/09)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: ClientEarth и Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (представител: P. Kirch, avocat)
 Други страни в производството: Европейски орган за безопасност на храните и Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 Да се отмени Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. по дело T-214/11,
 —
 ЕОБХ да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Основания и доводи
 Жалбоподателите сочат три основания за обжалване.
 1.
 Първо основание: неправилно прилагане на правното понятие „лични данни“, дефинирано в член 2 от Регламент No 45/2001 (1).
 Общият съд неправилно констатирал, че комбинацията от имена и становища съставлява лични данни. Понятието „лични данни“ не включвало становищата, дадени при участие в публичен комитет, в който поради доказаната им компетентност са поканени за участие експерти, чиито имена и друга лична информация са публично достъпни.
 2.
 Второ основание: неправилно прилагане на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 (2) и член 8, буква б) от Регламент No 45/2001, що се отнася до приложното поле на тези разпоредби, реда за прилагането им и материалноправното им съдържание, в частност доколкото не са взети предвид и не са претеглени всички интереси, защитавани с посочените мерки.
 Общият съд не съобразил напълно всички аспекти на приложимите разпоредби, а именно член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 и член 8, буква б) от Регламент No 45/2001. Той не взел предвид различните интереси, защитавани с двете мерки.
 3.
 Трето основание: нарушение на член 5 ДЕС поради това, че що се отнася до тежестта на доказване, спрямо жалбоподателите са приложени непропорционални изисквания, а именно да докажат необходимостта от предаване на информацията и обхвата на защитаваните законни интереси.
 (1) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).
 (2) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския Парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/26
 Жалба, подадена на 17 февруари 2012 г. — Zavvar/Съвет
 (Дело T-69/12)
 2012/C 109/55
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Seyed Hadi Zavvar (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy и F. Zaiwalla, Solicitors, D. Wyatt, QC (Queen’s Counsel), и R. Blakeley, Barrister)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени точка 22 от Таблица А, съдържаща се в Приложението към Решение 2011/783/ОВППС (1) в приложимите за жалбоподателя части,
 —
 да отмени точка 22 от Таблица А, съдържаща се в Приложението към Регламент No 1245/2011 (2) в приложимите за жалбоподателя части,
 —
 да обяви член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС, изменено с Решение 2011/783/ОВППС, за неприложим по отношение на жалбоподателя,
 —
 да обяви член 16, параграф 2 от Регламент No 961/2010 и правилата за неговото изпълнение съгласно Регламент 1245/2011, за неприложими по отношение на жалбоподателя, и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 С първото правно основание той твърди, че
 —
 критериите за посочване съгласно Решение 2010/413/ОВППС и Регламент 961/2010 не са изпълнени по отношение на жалбоподателя;
 2.
 С второто правно основание жалбоподателят твърди, че
 —
 налагането на ограничителни мерки на жалбоподателя е в явно нарушение на неговите права на човека и основни права и е в разрез с принципа на пропорционалност;
 3.
 С третото правно основание жалбоподателят твърди, че
 —
 ограничителните мерки са му наложени от Съвета в нарушение на процесуалните задължения на Съвета и правото на защита на жалбоподателя;
 4.
 С четвъртото правно основание жалбоподателят твърди, че
 —
 ако жалбите на включените в списъка банки за отмяна на съответното посочване бъдат уважени, трябва да се отмени посочването на самия жалбоподател.
 (1) Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 71).
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 11).


text:
 6.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/32
 Иск, предявен на/Жалба, подадена на 13 април 2016 г. — Panzeri/Парламент
 (Дело T-166/16)
 (2016/C 200/45)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Pier Antonio Panzeri (Калуско д'Ада, Италия) (представител: C. Cerami, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да уважи настоящата жалба и в резултат на това да отмени обжалваните актове като незаконосъобразни,
 —
 вследствие на това, да осъди Европейския парламент да възстанови сумата от 12 000 EUR, заедно с лихви и ревалоризация, или по-голяма сума, евентуално изплатена в хода на производството по силата на обжалваното разпореждане,
 —
 да осъди ответника да запрати съдебните разноски за настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу известие No D 302681 от 11 февруари 2016 г. на генералния секретар на Европейския парламент, в което са изложени мотивите на дебитно известие No 2016-207 от същата дата за възстановяване на суми, недължимо получени като надбавки за парламентарни сътрудници.
 Основанията и основните доводи са същите като посочените по дело T-677/15, Panzeri/Парламент и Комисия (ОВ C 27, 2016 г., стр. 74).


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/10
 Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Белгия) на 11 юли 2011 г. — Déborah Prete/Office national de l'emploi
 (Дело C-367/11)
 2011/C 282/19
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Déborah Prete
 Ответник: Office national de l'emploi
 Преюдициални въпроси
 1.
 Съвместима ли е с членове 12, 17, 18 и, доколкото е необходимо, с член 39 от Договора за създаване на Европейската общност, в консолидираната му в Амстердам на 2 октомври 1997 г. версия, разпоредба от националното право, която като член 36, § 1, 2°, j) от белгийския кралски указ от 25 ноември 1991 г. относно правната уредба на безработицата, поставя правото да се получава помощ за изчакване от младеж, гражданин на Европейския съюз, който не е работник по смисъла на член 39 от Договора, който е завършил средното си образование в Европейския съюз, но не в учебно заведение, организирано, субсидирано или признато от една от общностите в Белгия, и който е получил или документ, издаден една от тези общности, с който се установява съответствието на това обучение на свидетелството за завършено образование, издадено от компетентното жури на една от тези общности за образованието, получено в тези белгийски учебни заведения, или документ, даващ достъп до висше образование, в зависимост от условието този млад човек да се е обучавал преди това в продължение на шест години в учебно заведение, организирано, признато или субсидирано от една от общностите в Белгия, ако това условие е изключително и абсолютно?
 2.
 При утвърдителен отговор, трябва ли обстоятелствата, че описаният в първия въпрос млад човек, който не е учил в продължение на шест години в белгийско учебно заведение, пребивава постоянно в Белгия със своя белгийски съпруг и е регистриран като лице, търсещо работа в белгийска служба по заетостта, да бъдат взети предвид, за да се прецени връзката на младия човек с белгийския пазар на труда, от гледна точка на членове 12, 17, 18 и, ако са налице условията за това, на член 39 от Договора? В каква степен трябва да се вземе предвид продължителността на тези периоди на постоянно пребиваване, не брак и на регистрация като лице, търсещо работа?


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/32
 Решение на Общия съд от 9 юли 2010 г. — Exalation/СХВП (Vektor-Lycopin)
 (Дело T-85/08) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността - „Vektor-Lycopin“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 234/54
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Exalation Ltd (Ilford, Essex, Обединеното кралство) (представител: K. Zingsheim, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: S. Schäffner)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 17 декември 2007 г. (преписка R 1037/2007-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Vektor-Lycopin“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Exalation Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/18
 Жалба, подадена на 6 януари 2014 г. — Banco Mare Nostrum/Комисия
 (Дело T-16/14)
 2014/C 61/32
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Banco Mare Nostrum SA (Мадрид, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo и A. Biondi, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, които според посоченото в него съставляват т. нар. испанска система за финансов лизинг, като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 при условията на субсидиарност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване,
 —
 при условията на субсидиарност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи,
 —
 да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други организации, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като по дело T-700/13, Bankia/Комисия.


text:
 28.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 441/9
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Alicante (Испания), постъпило на 12 септември 2016 г. — Bankia S.A./Alfredo Sánchez Martínez y Sandra Sánchez Triviño
 (Дело C-486/16)
 (2016/C 441/12)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia de Alicante
 Страни в главното производство
 Молител: Bankia S.A.
 Ответник: Alfredo Sánchez Martínez y Sandra Sánchez Triviño
 Преюдициални въпроси
 1)
 Противоречи ли на член 4, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, при преценката на неравноправния характер на клауза за предсрочна изискуемост като съдържащата се в спорния договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, да се вземат предвид не само съществуващите към датата на сключване на договора обстоятелства, но и същественият характер на неизпълнението от страна на потребителя след сключването на договора?
 2)
 Противоречи ли на принципа на ефективност, установен в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, допускането на принудително изпълнение, основано на клауза за предсрочна изискуемост, която е обявена за неравноправна с окончателен съдебен акт, постановен в предходно производство за принудително изпълнение върху ипотекиран имот, проведено между същите страни и на основание същия договор за ипотечен кредит, дори когато този предходен съдебен акт не се ползва във вътрешния правов ред с позитивното действие на материалната сила на пресъдено нещо, но в споменатото вътрешно право е предвидена невъзможността да бъде образувано ново производство за принудително изпълнение въз основа на същото изпълнително основание?
 3)
 В контекста на производство за принудително изпълнение върху ипотекиран имот, в което първоинстанционният съд е отказал да допусне принудителното изпълнение, тъй като същото се основава на клауза за предсрочна изискуемост, обявена за неравноправна в друго, предходно производство за принудително изпълнение със същото изпълнително основание и проведено между същите страни, който отказ за допускане на принудителното изпълнение въззивната инстанция е отменила и е върнала делото на първата инстанция за допускане на принудително изпълнение, противоречи ли на принципа на ефективност, установен в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, обвързването на първоинстанционния съд с постановеното от въззивната инстанция или вътрешното право следва да се тълкува в смисъл, че първоинстанционният съд не е обвързан с постановеното от втората инстанция при условие, че вече съществува предходен окончателен съдебен акт, с който клаузата за предсрочна изискуемост, на която се основава производството за принудително изпълнение, е обявена за недействителна, поради което в случая искането за принудително изпълнение отново следва да бъде обявено за недопустимо?
 (1)
 ОВ L 95, 1993 г., стр. 29.


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/13
 Решение на Съда (четвърти състав) от 15 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-275/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 93/36/ЕИО - Обществени поръчки за доставки - Доставка компютърна програма за управление на регистрацията на превозни средства - Процедура на договаряне без предварително публикувано обявление за обществена поръчка)
 2009/C 297/13
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Wilms и D. Kukovec)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и N. Graf Vitzthum)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 6 във връзка с член 9 от Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки (ОВ L 199, стр. 1) — Договор за доставка на софтуерно приложение за управление на регистрацията на превозни средства, сключен без процедура по възлагане на обществена поръчка между два субекта на публичното право, извършващи услуги по обработка на данни за общините
 Диспозитив
 1.
 Тъй като Datenzentrale Baden-Württemberg е възложила поръчка за доставка на компютърна програма за управление на регистрацията на превозни средства чрез процедура на договаряне без публикуване на обявление за обществена поръчка, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията, които има по силата на Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки.
 2.
 Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 223, 30.08.2008 г.


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/40
 Жалба, подадена на 17 декември 2008 г. — M6/Комисия
 (Дело T-568/08)
 (2009/C 55/71)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Métropole Télévision SA (M6) (Neuilly-sur-Seine, Франция) (представители: O. Freget и N. Chahid-Nouraï, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Европейската комисия от 16 юли 2008 година по преписка No 279/2008-Франция (Предоставяне на капитал на France Télévisions),
 —
 да се задължи Комисията да започне предвидената в член 88, параграф 2, първа алинея ЕО официална процедура по разследване на помощта,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2008) 3506 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година, с което Комисията приема за съвместима с общия пазар помощ под формата на предоставяне на капитал в размер на 150 милиона EUR в полза на France Télévisions. В този контекст жалбоподателят иска започване на официалната процедура по разследване в съответствие с член 88, параграф 2 ЕО.
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания относно законосъобразността на обжалваното решение, изведени от:
 —
 нарушение на процесуалните права на жалбоподателя, доколкото съображенията, на които се основава Комисията, и по-специално съображението относно пряката причинно-следствена връзка между съобщението на президента на Френската република от 8 януари 2008 г. относно премахването на търговските реклами, излъчвани по каналите на групата France Télévisions, и понесената от тези канали загуба на приходи, създавали затруднения, които могат да обосноват започването на официалната процедура по разследване в съответствие с член 88, параграф 2 ЕО, за да могат конкурентите на групата France Télévisions да изложат своята позиция,
 —
 недостатъчност на информацията на Комисията относно причините за спада в постъпленията от реклами и относно предназначението на предоставения на France Télévisions капитал, доколкото Комисията не се е уверила, с необходимата неутралност, безпристрастност и задълбоченост, в истинността и достоверността на съобщената ѝ информация по отношение на действителните причини за загубите от реклами на France Télévisions и крайното предназначение на изплатените от Френската република на France Télévisions суми,
 —
 липса на мотиви, доколкото Комисията i) не е мотивирала в достатъчна степен значението, отдадено в спорното решение на действието на съобщението на президента от 8 януари 2008 г., с което се обявява премахването на рекламите по обществените телевизии ii) не е взела предвид въздействието, което „преориентирането“ на дейностите на France Télévisions към дейности с характер на обществени услуги оказва върху управлението на рекламата и iii) не е взела под внимание становищата на частните оператори, сред които е и жалбоподателят.


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/2
 Жалба, подадена на 31 май 2011 г. от Mariyus Noko Ngele срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 25 март 2011 г. по дело T-15/10, Mariyus Noko Ngele/Европейска комисия и др.
 (Дело C-272/11 P)
 2012/C 13/03
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Mariyus Noko Ngele (представители: F. Sabakunzi, avocat)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представител: A. Bordes), AT, AU, AV, AW
 С Определение от 4 октомври 2011 г. Съдът (осми състав) отхвърли жалбата и постанови, че г-н Noko Ngele трябва да понесе направените от него съдебни разноски.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/36
 Жалба, подадена на 27 септември 2012 г. — Skype/СХВП — British Sky Broadcasting и Sky IP International (skype)
 (Дело T-423/12)
 2012/C 355/75
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Skype (Дъблин, Ирландия) (представители: I. Fowler, Solicitor, J. Schmitt, lawyer и J. Mellor, QC)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Други страни в производството пред апелативния състав: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Обединено кралство) и Sky IP International Ltd (Isleworth)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 юли 2012 г. по преписка R 1561/2010-4, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „skype“ за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42 — заявка за марка на Общността No 4546248
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другите страни в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация като марка на Общността No 3203411 на словната марка „SKY“ по-специално за стоки и услуги от класове 9, 38, 41 и 42; регистрация No 2302176 E в Обединеното кралство на словната марка „SKY“ по-специално за стоки и услуги от класове 16, 35 и 38; регистрация No 2302176 B в Обединеното кралство на словната марка „SKY“ по-специално за стоки и услуги от класове 9, 41 и 42; регистрация като марка на Общността No 1178409 на фигуративната марка „sky“ по-специално за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42; регистрация като марка на Общността No 1178540 на фигуративната марка „sky“ по-специално за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42; регистрация като марка на Общността No 3166337 на фигуративната марка „sky“ по-специално за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42; регистрация като марка на Общността No 3203619 на фигуративната марка „sky“ по-специално за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42; регистрация в Обединеното кралство на марката „SKY“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 38, 41 и 42; по-ранна нерегистрирана марка, търговско наименование и наименование на дружество „SKY“, използвани в търговията в Обединеното кралство за стоки и услуги от класове 9, 16, 38, 41 и 42
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението за всички оспорени стоки и услуги.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/34
 Решение на Общия съд от 8 октомври 2014 г. — Bermejo Garde/ЕИСК
 (Дело T-529/12 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Обявяване на свободна длъжност - Назначаване на длъжност директор - Оттегляне на кандидатурата на жалбоподателя - Назначаване на друг кандидат - Жалби за отмяна - Отмяна в първоинстанционното производство на обжалваното обявление за свободна длъжност поради липса на компетентност на автора на акта - Липса на изричен отговор на всички изложени от страните правни основания и доводи - Принцип на добра администрация - Недопустимост на исканията за отмяна на решенията, приети въз основа на обжалваното обявление за свободна длъжност - Член 91, параграф 2 от Правилника - Искане за обезщетение - Право на ефективна съдебна защита - Задължение за мотивиране от Съда на публичната служба - Дело, по което може да се постанови окончателно решение - Отхвърляне на жалбата))
 2014/C 421/47
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Moises Bermejo Garde (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) (представители: M. Lernhart, подпомаган от B. Wägenbaur, адвокат)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 25 септември 2012 г. по дело Bermejo Garde/ЕИСК (F-51/10, все още непубликувано в Сборника)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 25 септември 2012 г. по дело Bermejo Garde/ЕИСК (F-51/10) в частта, в която искането за обезщетение на жалбоподателя се отхвърля.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Отхвърля искането за обезщетение, подадено от г-н Moises Bermejo Garde пред Съда на публичната служба.
 4)
 Г-н Bermejo Garde понася направените от него съдебни разноски в настоящото производство.
 5)
 Европейският икономически и социален комитет (ЕИСК) понася направените от него съдебни разноски в производството пред Съда на публичната служба и в настоящото производство, както и съдебните разноски, направени от г-н Bermejo Garde в първоинстанционното производство.
 (1) ОВ C 55, 23.2.2013 г.


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/11
 Преюдициално запитване, отправено от de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Нидерландия) на 9 януари 2008 г. — 1. T-Mobile Netherlands, 2. KPN Mobile N.V., 3. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit, 4. Orange Nederland N.V.; подпомагаща страна: Vodafone Libertel B.V.
 (Дело C-8/08)
 (2008/C 92/19)
 Език на производството: нидерландки
 Препращаща юрисдикция
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Страни в главното производство
 Ищци:
 1.
 T-Mobile Netherlands
 2.
 KPN Mobile N.V.
 3.
 Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
 4.
 Orange Nederland N.V.
 Подпомагаща страна: Vodafone Libertel B.V.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Какви критерии следва да се използват при прилагането на член 81, параграф 1 ЕО с оглед на преценката дали дадено съгласувано поведение има за цел предотвратяването, ограничаването или нарушаването на конкуренцията в рамките на общия пазар?
 2)
 Следва ли член 81 ЕО да се тълкува в смисъл, че при прилагането от страна на националния съд на тази разпоредба следва да се представи и подложи на преценка съгласно разпоредбите на националното право доказателство за причинно-следствената връзка между съгласуването и поведението на пазара, доколкото тези разпоредби не са по-неблагоприятни от разпоредбите, които се прилагат по отношение на същите изисквания по националното право и които не правят невъзможно или изключително трудно упражняването на правата, предоставени от общностното право?
 3)
 При прилагането на понятието за съгласувани практики в член 81 намира ли винаги приложение предположението за причинно-следствената връзка между съгласуването и поведението на пазара, дори когато съгласуването е единичен случай и участващото в него предприятие продължава да извършва дейност на пазара, или това предположение намира приложение само в случаи, в които съгласуването е осъществявано продължително време и редовно?


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/41
 Жалба, подадена на 22 юни 2015 г. — Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/СХВП — Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love)
 (Дело T-325/15)
 (2015/C 279/51)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Будапеща, Унгария) (представител: Á. László, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Будапеща, Унгария)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „Choco love“ — Заявка за марка на Общността No 11 496 916
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 26 март 2015 г. по преписка R 1369/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да уважи жалбата, да измени обжалваното решение, като уважи възражението, и да отхвърли заявката за марка на Общността „Choco love“; или при условията на евентуалност:
 —
 да отмени обжалваното решение и да върне делото на СХВП за ново разглеждане,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 18.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/3
 Решение на Съда (втори състав) от 14 април 2011 г. (преюдициални запитвания от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09)/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Съединени дела C-288/09 и C-289/09) (1)
 (Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Приемници и декодери за сателитна цифрова телевизия с функция за записване - Митнически кодекс на Общността - Член 12, параграф 5, буква а), подточка i) и параграф 6 - Срок на валидност на обвързваща тарифна информация)
 2011/C 179/03
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09)
 Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Предмет
 Преюдициално запитване — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Тълкуване на Комбинираната номенклатура — Позиция No 8528 71 13 (Микропроцесорни апарати, съдържащи модем за достъп до Интернет, осигуряващи интерактивен обмен на информация, с възможност за приемане на телевизионни сигнали („set-top модули с комуникационна функция“) и позиция No 8521 90 00 („Други“, които включват апаратите без екран, способни да приемат телевизионни сигнали, т. нар. „set-top модули“, които имат вградено устройство за записване или възпроизвеждане (например твърд диск или DVD устройство) — „Set-top модули“ („STBs“), предназначени да приемат и декодират сигнали на цифрова сателитна телевизия, с комуникационна функция и твърд диск
 Диспозитив
 1.
 Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменено с Регламент (ЕО) No 1549/2006 на Комисията от 17 октомври 2006 г. и Регламент (ЕО) No 1214/2007 на Комисията от 20 септември 2007 г., трябва да се тълкува в смисъл, че set-top модулите с комуникационна функция и твърд диск, като модула Sky+, модел DRX 280, попадат в обхвата на подпозиция 8528 71 13, независимо от Обяснителните бележки към Комбинираната номенклатура.
 2.
 Член 12, параграф 5, буква а) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 82/97 на Европейския парламент и на Съвета от 19 декември 1996 г., и член 12, параграф 1 и параграф 2, буква а), трето тире от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) No 12/97 на Комисията от 18 декември 1996 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че митническите органи са длъжни да издават обвързваща тарифна информация в съответствие с Обяснителните бележки към Комбинираната номенклатура. При спор между тези органи и икономическите оператори относно съответствието на бележките с Комбинираната номенклатура и класирането на стоките, последните трябва да подадат жалба до компетентния орган съгласно член 243 от Регламент No 2913/92 в редакцията му след съответните изменения. Сезираната юрисдикция се произнася по класирането на стоката, при необходимост след като е отправила преюдициален въпрос до Съда при предвидените в член 267 ДФЕС условия. Освен това държавата членка, на която са подчинени посочените органи, може да сезира комитета, предвиден в член 247 от Регламент No 2913/92, в редакцията му след съответните изменения, съгласно процедурата по член 8 от Регламент No 2658/87, изменен с Регламент (ЕО) No 254/2000 на Съвета от 31 януари 2000 г.
 3.
 Член 12, параграф 5, буква а), подточка i) от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 82/97, трябва да се тълкува в смисъл, че Регламент No 1549/2006 трябва да се разглежда като регламент по смисъла на тази разпоредба. Обвързваща тарифна информация, която вече не е в съответствие с Комбинираната номенклатура поради влизането в сила на Регламент No 1549/2006, престава да бъде валидна след датата на влизането му в сила.
 4.
 Член 12, параграф 6 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 82/97, трябва да се тълкува в смисъл, че когато съгласно член 12 от Регламент No 2658/87, изменен с Регламент No 254/2000, е приет регламент за изменение на Комбинираната номенклатура и той не предвижда срок, през който титулярът на обвързваща тарифна информация, която е престанала да бъде валидна, все пак може да продължи да я използва, титулярът вече няма право да използва тази обвързваща тарифна информация.
 (1) ОВ C 256, 24.10.2009 г.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/26
 Определение на Първоинстанционния съд от 4 септември 2009 г. — Inalca и Cremonini/Комисия
 (Дело T-174/06) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Разследвания от OLAF на нарушения при възстановяванията при износ на говеждо месо с местоназначение Йордания - Предоставяне на националните органи на информация относно деяния, за които може да бъде образувано наказателно производство - Национално решение за връщане на възстановяванията - Учредяване на гаранции - Иск за обезщетение - Давностен срок - Продължаващо увреждане - Частична недопустимост - Причинно-следствена връзка)
 2009/C 256/48
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищци: Inalca SpA — Industria Alimentari Carni (Castelvetro, Италия) и Cremonini SpA (Castelvetro) (представители: F. Sciandone и C. D'Andria, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: M. Nolin и V. Di Bucci)
 Предмет
 Иск за реализиране на извъндоговорна отговорност, целящ поправяне на вредата, която ищците твърдят, че са претърпели вследствие от предоставянето на италианските органи на уличаващи ищците заключения, изготвени в резултат от проведено от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) разследване за проверка на законосъобразността на някои възстановявания при износ на говеждо месо с местоназначение Йордания.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Inalca SpA — Industria Alimentari Carni и Cremonini SpA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 190, 12.8.2006 г.


text:
 24.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/7
 Искане за преюдициално заключение, представено от Bundesverwaltungsgericht на 22 януари 2007 г. — 01081 Telecom AG/Федерална република Германия
 (Дело C-15/07)
 (2007/C 69/13)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: 01081 Telecom AG
 Ответник: Федерална република Германия
 Преюдициален въпрос
 Съответства ли на член 27, изречение първо на Директива 2002/21/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) и на член 7 от Директива 2002/19/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа) временното запазване на съществуваща отпреди законова разпоредба в националното законодателство, според която цените на връзката се определят съобразно разходите за ефективното предоставяне на услуги, въпреки че това не се изисква от Общностното право?
 (1) ОВ L 108, стр. 33.
 (2) ОВ L 108, стр. 7.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/35
 Иск, предявен на 8 януари 2007 г. — FVB/СХВП — FVD(FVB)
 (Дело T-10/07)
 (2007/C 56/67)
 Език, на който е изготвен искът: немски
 Страни
 Ищец: FVB Gesellschaft für Finanz- und Versorgungsberatung mbH (Osnabrück, Германия) [представител: адвокат P. Koehler]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: FVD Gesellschaft für Finanzplanung und Vorsorgemanagement Deutschland mbH
 Искания на ищеца
 —
 да се измени решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) по обжалвано дело R 1343/2005-4 от 6 ноември 2006 година, като се отмени решението от 12 септември 2005 година по възражение No В 549 362 на Finanz- und Versorgungsdienstgesellschaft für Finanzberatung und Vorsorgemanagement mbH срещу заявка No 2 126 175 и възражението се остави без уважение;
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Ищецът.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка за услуги „FVB“ от класове 35 и 36 (Заявка No 2 126 175).
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: FVD Gesellschaft für Finanzplanung und Vorsorgemanagement Deutschland mbH.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: немска словна марка за услуги „FVB“ от клас 36, като възражението е срещу вписване в клас 36.
 Решение на отдела по споровете: уважаване на възражението, частично отхвърляне на заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата.
 Приведени правни основания: обжалваното решение е постановено в нарушение на член 8, параграф 1, буква б) на Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/31
 Жалба, подадена на 10 септември 2012 г. — Klingel/СХВП — Develey (JUNGBORN)
 (Дело T-401/12)
 (2012/C 331/60)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Robert Klingel OHG (Pforzheim, Германия) (представител: адв. T. Zeiher, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (Unterhaching, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 9 юли 2012 г. по дело R 936/2011-4;
 —
 да отхвърли възражението срещу предоставяне на защита на международната регистрация W 1 002 323 — JUNGBORN;
 —
 при условията на евентуалност, да препрати делото за решаване от апелативния състав;
 —
 да осъди загубилата делото страна да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „JUNGBORN“ за стоки от класове 29, 30, 32 и 33 — международна регистрация No W 1 002 323, в която се споменава Европейския съюз
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германската словна марка „BORN“ за стоки от класове 29, 30 и 32
 Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 41, параграф 1, буква a) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/10
 Иск, предявен на 6 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-442/08)
 (2009/C 6/17)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Caeiros и B. Kotschy)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по членове 2, 6, 9, 10 и 11 от Регламент (EИО, Eвратом) No 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО Eвратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (1) съответно на Регламент (EО, Евратом) No 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/EО Eвратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (2), като
 —
 въпреки получаването на известие за взаимна помощ е допуснала митнически вземания да се погасят по давност и със закъснение е превела по сметка съответните собствени ресурси,
 —
 е отказала да заплати натрупаните лихви за забава.
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 От 1994 г. насам в Германия са внесени моторни превозни средства от Унгария в рамките на установения с Европейското споразумение между ЕО и Унгария преференциален митнически режим. С известие за взаимна помощ от 26 юни 1998 г. Европейската служба за борба с измамите (наричана по-нататък „OLAF“) уведомява държавите-членки, че след извършения последващ контрол унгарските органи са обявили за невалидни декларациите за произход за 58 006 превозни средства (от които за Германия: 19 123 превозни срества). С писмо, английският текст на което германските органи получават на 13 юли 1998 г., а на 18 август 1998 г. превода му на немски език, OLAF изпраща свързаните с това известие за взаимна помощ документи и данни, между които и писмото от 26 май 1998 г., с което унгарските органи уведомяват OLAF относно резултатите от последващия контрол и посочват, че унгарският производител е подал жалба пред унгарски съд срещу решението на унгарските органи. С последващо известие за взаимна помощ от 27 октомври 1999 г. OLAF уведомява държавите-членки за резултата от това съдебно производство.Наложилата се съгласно съдебното решение като необходима нова преценка на декларациите за произход потвърждава обявяването за невалидни на декларациите за произход за 30 771 превозни средства.
 От резултатите от мисия на Комисията в Германия за контрол на собствените ресурси и от информацията на германските органи било видно, че последните допуснали да се погасят по давност вносни сборове в размер на 408 735,53 EUR във връзка с вноса на моторни превозни средства, обявяването за невалидни на декларациите за произход за които се потвърждавала и според новата преценка вследствие на решението на унгарски съд. Собствените ресурси, съответстващи на погасените по давност митнически вземания, действително били предоставени на разположение, след покана от страна на Комисията, на 31 октомври 2005 г., т.е. след изтичане на предвидения в Регламент No 1552/89 (съответно Регламент No 1150/200) срок, като след превода по сметка на собствените ресурси със закъснение органите обаче отказали да заплатят лихви за забава.
 В подкрепа на своя иск Комисията изтъква по същество две оплаквания, а именно, от една страна, извършеният със закъснение превод по сметка на собствените ресурси както и, от друга страна, отказът за заплащане на свързаните с това лихви за забава. Според Комисията всъщност всички държави-членки, считано най-късно от 18 август 1998 г. (моментът на предаване на последната езикова редакция на свързаните с известието за взаимна помощ от 26 юни 1998 г. документи и данни), са били в състояние да идентифицират длъжника за вносни сборове и дължимите суми, и поради това е трябвало най-късно от този момент да вземат необходимите мерки, за да съберат впоследствие въпросните вносни сборове и да установят и преведат по сметка съответните собствени ресурси. При спазване на подходящ срок от три месеца за въвеждането на тези мерки Комисията изхожда от това, че държавите-членки, които не са предприели мерки, трябва да носят отговорност за всички погасени по давност след 18 ноември 1998 г. вносни сборове.
 Що се отнася до първото правно основание на Комисията, т.е. извършването със закъснение на превод по сметка на собствените ресурси, от относимите разпоредби на Регламент No 1552/1989 (съответно Регламент No 1150/2000), както и от съдебната практика на Съда следва, че държавите-членки са длъжни да установяват собствените ресурси на Общностите и това задължение съществува независимо дали вносните сборове действително са били взети под отчет, съответно, дали размерът на вносния сбор е могъл да бъде събран впоследствие от длъжника за вносния сбор. По принцип вследствие на възникването на митническо задължение се поражда и право на Общностите върху свързаните с митническото задължение традиционни собствени ресурси, дори тогава, когато вземането под отчет на размера на вносния сбор или последващото му събиране от длъжника в конкретния случай не е било осъществено. Моментът, към който собствените ресурси следва да бъдат установени, се определя в зависимост от това, кога националните митнически органи са в състояние да изчислят произтичащия от дадено митническо задължение вносен сбор и да определят длъжника за вносния сбор.
 Поведението на митническите органи на държавите-членки при внос на стоки с декларации за произход, които вследствие на последващ контрол са били обявени за невалидни, не може да бъде определено въз основа на правото на съответната трета държава. Тъй като протокол No 4 към Споразумението за асоцииране между ЕО и Унгария също не съдържа разпоредба в този смисъл, би трябвало да бъдат изследвани други източници на общностното право относно това, което държавите-членки трябва да направят след като им бъдат съобщени резултатите от последващ контрол, който повдига съмнения относно произхода на стоките. В тази връзка член 78, параграф 3 от Регламент No 2913/92 предвижда, че митническите органи на държавите-членки вземат необходимите мерки, за да уредят ситуацията, като отчитат новите данни, с които разполагат. Този регламент задължава също така държавите-членки, след възникване на митническо задължение, в най-кратък срок да пристъпят към събирането му, като това важи както в първия етап на производството, който се състои във взимането под отчет на размера на вносния сбор, така и във втория етап — събирането му от длъжника.
 Освен това съгласно член 244 от Регламент No 2913/92 с подаването на жалба срещу прието от митнически органи на държавите-членки решение не се спира изпълнението на последното, освен в изключителни случаи. Евентуалното спиране на изпълнението по правило се поставя в зависимост от представянето на гаранция. Следователно в случаи, в които възникването на митническо задължение произтича от обявяването за невалидни на декларации за произход вследствие на последващ контрол, според Комисията висящо производство по обжалване не може да възпрепятства митническите органи на държавата по вноса да пристъпят към (последващо) събиране на вносните сборове. Тъй като стоките вече са внесени в Общността, а съдебното производство би могло да се проточи години наред, в случай на отхвърляне на жалбата подобно спиране би могло значително да затрудни събирането на митническото задължение.
 На последно място, що се отнася до второто правно основание на Комисията, т.е. отказът за плащане на лихви за забава, от член 11 от Регламент No 1552/1989, съответно от Регламент No 1150/2000, както и от съдебната практика на Съда следва, че държавите-членки са длъжни да заплатят лихви за забава дори и когато не са установили собствените ресурси. В настоящия случай спорният размер на собствените ресурси е трябвало да бъде преведен по сметка най-късно два месеца след 18 ноември 1998 г., в първия работен ден след 19-то число на текущия месец (т.е. на 20 януари 1999 г.) Тъй като обаче германските органи са направили това едва на 31 октомври 2005 г., Федерална република Германия е в забава и затова трябва да плати лихви за забава.
 (1) ОВ L 155, стр. 1.
 (2) ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/13
 Решение на Съда (седми състав) от 25 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
 (Дело C-87/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2006/73/ЕО - Прилагане на Директива 2004/39/ЕО - Организационни изисквания и условия за извършване на дейност от инвестиционните посредници - Липса на транспониране в определения срок)
 (2008/C 301/25)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: P. Dejmek)
 Ответник: Чешка република (представител: M. Smolek)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Не е транспонирана Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (ОВ L 241, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 10, стр. 135)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 53, параграф 1 от тази директива.
 2)
 Осъжда Чешката република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 92, 12.4.2008 г.


text:
 4.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 293/29
 Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — ADR Center/Комисия
 (Дело T-644/14) (1)
 ((Финансова помощ - Обща програма „Основни права и правосъдие“ за периода 2007 — 2013 г. - Специална програма „Гражданско правосъдие“ - Жалба за отмяна - Решение, което представлява изпълнително основание - Член 299 ДФЕС - Компетентност на органа, приел акта - Принцип на добра администрация - Искане да бъде разпоредено на Комисията да изплати остатъка от сумата, дължима по силата на споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства - Частично изменение на квалификацията на жалбата - Арбитражна клауза - Компетентност на Общия съд - Допустими разходи))
 (2017/C 293/32)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ADR Center SpA (Рим, Италия) (представители: първоначално L. Tantalo, впоследствие A. Guillerme, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Estrada de Solà и L. Cappelletti, впоследствие J. Estrada de Solà и S. Delaude)
 Предмет
 От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 4485 окончателен на Комисията от 27 юни 2014 г. относно възстановяването на част от финансовата помощ, изплатена на жалбоподателя в изпълнение на трите споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, сключени в рамките на специалната програма „Гражданско правосъдие“, и от друга страна, искане на основание член 272 ДФЕС да бъде осъдена Комисията да му изплати дължимия по силата на трите споразумения за отпускане на безвъзмездни средства остатък в размер на 49 172,52 EUR, както и обезщетение за вреди и пропуснати ползи
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 ADR Center SpA понася разноските, направени от Европейската комисия, включително разноските на тази институция, свързани с обезпечителното производство, и половината от собствените си разноски, включително и от разноските си, свързани с обезпечителното производство.
 3)
 Комисията понася половината от разноските, направени от ADR Center, включително половината от разноските му, свързани с обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 388, 3.11.2014 г.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/30
 Определение на Общия съд от 3 април 2014 г. — CFE-CGC France Télécom-Orange/Комисия
 (Дело T-2/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Държавни помощи - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при определени условия - Работнически синдикат - Липса на индивидуално засягане - Недопустимост))
 2014/C 184/51
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CFE-CGC France Télécom-Orange (Париж, Франция) (представители: A.-L. Lefort des Ylouses и A.-S. Gay, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, D. Grespan и B. Stromsky)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2012/540/ЕС на Комисията от 20 декември 2011 година относно Държавна помощ C 25/08 (ex NN 23/08) — Реформа на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, приведена в действие от Френската република в полза на France Télécom (ОВ L 279, стр. 1)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Липсва основание за произнасяне по искането за встъпване на Френската република.
 3)
 CFE-CGC France Télécom-Orange понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 4)
 Френската република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 79, 16.3.2013 г.


text:
 24.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/22
 Решение на Общия съд от 8 май 2014 г. — Simca Europe/СХВП — PSA Peugeot Citroën (Simca)
 (Дело T-327/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „Simca“ - Недобросъвестност - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 2014/C 194/28
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Simca Europe Ltd (Бирмингам, Обединено кралство) (представител: N. Haberkamm, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: GIE PSA Peugeot Citroën (Париж, Франция) (представител: P. Kotsch, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 12 април 2012 г. (преписка R 645/2011-1) относно производство между GIE PSA Peugeot Citroën и Simca Europe Ltd за обявяване на недействителност
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Simca Europe Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 287, 22.9.2012 г.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/31
 Решение на Общия съд от 21 март 2014 г. — Yusef/Комисия
 (Дело T-306/10) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните - Регламент (ЕО) No 881/2002 - Замразяване на средства и икономически ресурси на дадено лице поради включването му в списък, съставен от орган на Организацията на обединените нации - Комитет по санкциите - Последващо включване в приложение I към Регламент (ЕО) No 881/2002 - Отказ на Комисията да заличи това включване - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Основни права - Право на изслушване, право на ефективен съдебен контрол и право на неприкосновеност на собствеността))
 2014/C 142/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Hani El Sayyed Elsebai Yusef (Лондон, Обединено кралство) (представители: първоначално E. Grieves, barrister и H. Miller, solicitor, впоследствие E. Grieves, H. Miller, P. Moser, QC, и R. Graham, solicitor)
 Ответник: Европейска комисия (представители: E. Paasivirta, M. Konstantinidis и T. Scharf)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално E. Finnegan и R. Szostak, впоследствие E. Finnegan)
 Предмет
 Иск, с който се цели да се установи в съответствие с член 265 ДФЕС, че Комисията неправомерно не е оттеглила Регламент (ЕО) No 1629/2005 на Комисията от 5 октомври 2005 година за изменение за петдесет и четвърти път на Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните и за отмяна на Регламент (ЕО) No 467/2001 на Съвета (ОВ L 260, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 4, стр. 81, в частта му относно ищеца.
 Диспозитив
 1)
 Европейската комисия не е изпълнила задълженията си по Договора за функционирането на ЕС и по Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) No 467/2001 на Съвета, като не е отстранила материалните и процесуалните нарушения, които са опорочили замразяването на средствата на г н Hani El Sayyed Elsebai Yusef.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Комисията да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и разноските на г н Yusef, както и средствата, предварително отпуснати от касата на Общия съд като правна помощ.
 4)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 260, 25.9.2010 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/25
 Преюдициално запитване от tribunal d'instance de Limoges (France), постъпило на 6 февруари 2017 г. — Banque Solfea SA/Jean-François Veitl
 (Дело C-63/17)
 (2017/C 144/32)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal d’instance de Limoges
 Страни в главното производство
 Ищец: Banque Solfea SA
 Ответник: Jean-François Veitl
 Преюдициален въпрос
 Позволява ли правилото, изведено от Директива 98/7/ЕО (1) от 16 февруари 1998 г. и от Директива 2008/48/ЕО (2) от 23 април 2008 г., според което в текста на френски език: „[р]езултатът от изчислението се изразява с точност до поне един знак след десетичната запетая“ [и а]ко следващата цифра след десетичната запетая е по-голяма или равна на 5, предхождащата я цифра след десетичната запетая се увеличава с едно“, когато годишният процент на разходите по кредит е 6,75772 %, да се приеме, че е точно посочен годишен процент на разходите в размер на 6,75 %?
 (1) Директива 98/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година за изменение на Директива 87/102/ЕИО относно сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно потребителския кредит (ОВ L 101, стр. 17; Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 4, стр. 210).
 (2) Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66)