text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/54
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 декември 2007 г. — Basili/Комисия
 (Дело F-108/06) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Оценяване - Доклад за развитие на кариерата - Период на оценяване за 2004 г. - Жалба за отмяна - Представители на персонала - Становище на ad hoc група)
 (2008/C 22/103)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Tamara Diomede Basili (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално T. Bontinck и J. Feld, avocats, впоследствие T. Bontinck, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Martin и H. Kraemer)
 Предмет
 Отмяна на доклада за развитие на кариерата, за който жалбоподателят е уведомен на 10 ноември 2005 г., доколкото с него не се взима предвид становището на „ad hoc група за оценка и предложения за повишаване в длъжност на представителите на персонала“.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Всяко страна понася направените от нея разноски.
 (1) ОВ C 261, 28.10.2006 г., стр. 37.


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/23
 Иск, предявен на 19 април 2013 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-211/13)
 2013/C 171/45
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls и W. Roels, Bevollmächtigte)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Съда да постанови, че
 —
 Федерална република Германия е нарушила задълженията си по член 63 ДФЕС, като е приела и оставила в сила разпоредби, съгласно които при налагането на данъци върху наследствата и даренията по отношение на намиращ се в Германия недвижим имот се предоставят по-малки облекчения, когато дарителят или наследодателят и приобретателят към момента на наследяването или дарението са пребивавали на територията на друга държава членка, докато облекченията са значително по-големи, когато поне едно от двете лица към този момент е пребивавало в Германия,
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В германското право облагането на наследствата и даренията е смекчено чрез сравнително големи данъчни облекчения, особено в случаите на наследяване и дарения между съпрузи, между родители и деца, както и между някои роднини. Тези големи данъчни облекчения се прилагат обаче, когато Германия упражнява неограничено данъчните си правомощия, докато при ограничените данъчни правомощия важи общо по-малко данъчно облекчение. Съгласно критериите, които Съдът е изложил в Решение по дело Mattner (1), тази уредба не е в съответствие с член 63 ДФЕС.
 (1) Решение от 22 април 2010 г. по дело Mattner, C-510/08, Сборник, стр. I-3553.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/11
 Решение на Съда (трети състав) от 5 юли 2007 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria di secondo grado di Trento — Италия) — Fendt Italiana Srl/Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
 (Съединени дела C-145/06 и C-146/06) (1)
 (Директива 2003/96/ЕО - Правна рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия - Приложно поле на директивата - Минерални масла - Смазочни масла, предназначени за употреба, различна от тази на моторно гориво или на гориво за отопление. - Изключване - Отмяна на Директива 92/81/ЕИО - Национален режим на данъчно облагане)
 (2007/C 199/17)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Commissione tributaria di secondo grado di Trento
 Страни в главното производство
 Ищец: Fendt Italiana Srl
 Ответник: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
 Предмет
 Преюдициално запитване — Commissione tributaria di secondo grado di Trento — Тълкуване на Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия (ОВ L 283, стр. 51) — Съвместимост на национален закон, който предвижда данъчно облагане на смазочни масла, предназначени за употреба, различна от тази на моторно гориво или на гориво за отопление
 Диспозитив
 Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия, изменена с Директива 2004/75/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година трябва да се тълкува в смисъл, че не се противопоставя на национално законодателство като въпросното по главното производство, което предвижда събирането на данък върху смазочните масла, когато те са предназначени, пуснати в продажба или използвани по начин различен от този на моторно гориво или на гориво за отопление.
 (1) ОВ C 143, 17.6.2006 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/26
 Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 9 февруари 2017 г. — IR/JQ
 (Дело C-68/17)
 (2017/C 144/34)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesarbeitsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: IR
 Ответник: JQ
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Директива 2000/78/ЕО (1) на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите да се тълкува в смисъл, че що се отнася до насоченото към служители на ръководна длъжност изискване за добросъвестно и лоялно поведение, църквата може да вземе обвързващо за организация като ответника в настоящото дело решение да се прави разлика между служителите, които принадлежат към църквата, и такива, които принадлежат към друга, или не принадлежат към никоя църква?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос
 a)
 Трябва ли разпоредба от националното право като разпоредбата на член 9, параграф 2 от Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (Общ закон за равното третиране), според която такава разлика в третирането, основаваща се на религиозната принадлежност на работника или служителя, е оправдана в съответствие с разбирането на Църквата за собствената ѝ идентичност, да се остави без приложение?
 б)
 Какви условия се прилагат съгласно член 4, параграф 2, втора алинея от Директива 2000/78/ЕО по отношение на насочено към работниците и служителите на дадена църква или на една от посочените в Директивата други организации изискване за добросъвестно и лоялно поведение съобразно характера на организацията?
 (1) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/25
 Жалба, подадена на 24 ноември 2011 г. от A срещу решението, постановено на 14 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-12/09 — A/Комисия
 (Дело T-595/11 P)
 2012/C 49/46
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: A (Port-Vendres, Франция) (представители: B. Cambier, A. Paternostre и L. Levi, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 Да отмени решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 14 септември 2011 г. по дело F-12/09,
 —
 вследствие на това да уважи исканията му в първоинстанционното производство и поради това,
 —
 да отмени решенията, с които Европейската комисия отказва да изплати на жалбоподателя обезщетенията, дължими на основание член 73 от Правилника, и да осъди Европейската комисия незабавно да му изплати тези обезщетения, както и допълнително обезщетение по смисъла на общото право за разликата между размера на действително претърпените вреди и обезщетената част от тях на основание член 73 от Правилника,
 —
 да осъди Комисията да изплати на жалбоподателя лихви за забава, считано от месец декември 2004 г., дата, към която трябвало да бъдат признати професионалният произход на заболяването, размерът на претърпените вреди и стабилизираният характер на здравословното му състояние,
 —
 да осъди Европейската комисия да изплати на жалбоподателя всяка подходяща според Общия съд сума за обезщетяване на неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателя в резултат на множеството грешки и нарушения, допуснати от службите на Европейската комисия във връзка със засягащите го медицински процедури,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в двете съдебни производства.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на спазване на разумен срок, на принципа на полагане на грижа и на принципа на оправданите правни очаквания, както и от изопачаване на преписката.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на правото на пълно обезщетяване на претърпените вреди.
 3.
 Третото правно основание е изведено от една страна от нарушение на членове 73 и 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на принципите на добра администрация, на процесуална икономия, на забрана за прилагане с обратна сила, на йерархия на нормите и на понятието за консолидиране, и от друга страна — от изопачаване на фактите и на доводите на жалбоподателя.


text:
 20.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 372/13
 Решение на Общия съд от 9 септември 2014 г. — MasterCard и др./Комисия
 (Дело T-516/11) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи, изготвени в рамките на проучване относно разходите и ползите за търговците от приемането на различни методи на плащане - Документи, изхождащи от трето лице - Отказан достъп - Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решения - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице))
 2014/C 372/17
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: MasterCard, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени щати), MasterCard International, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) и MasterCard Europe (Ватерло, Белгия) (представители: първоначално B. Amory, V. Brophy и S. McInnes, впоследствие B. Amory и V. Brophy, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Clotuche-Duvieusart и V. Bottka)
 Предмет
 Отмяна на отказа на Комисията от 12 юли 2011 г. да предостави на жалбоподателите достъп до някои документи, изготвени от трето лице в рамките на проучване относно разходите и ползите за търговците от приемането на различни методи на плащане
 Диспозитив
 1)
 Отменя отказа на Европейската комисия от 12 юли 2011 г. да предостави на MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc. и MasterCard Europe достъп до някои документи, изготвени от трето лице в рамките на проучване относно разходите и ползите за търговците от приемането на различни методи на плащане, доколкото този отказ касае документите, свързани с:
 —
 разходите и ползите за търговците от приемането на различни методи на плащане (първоначален доклад от 2 юни 2009 г.),
 —
 разходите и ползите за търговците от приемането на различни методи на плащане — част 1 от методологичния доклад от 28 септември 2009 г. [ревизиран вариант, съдържащ коментари на заинтересованите страни и на Генерална дирекция (ГД) „Конкуренция“ на Комисията],
 —
 резултатите от задълбочените обсъждания във връзка с платежните разходи: анализите на задълбочените обсъждания, проведени в Унгария, Нидерландия и Обединеното кралство на 15 януари 2010 г. (вариант, представен на 9 март 2010 г.),
 —
 проект за електронен въпросник от 8 март 2010 г.,
 —
 резултатите и заключенията от теста за осъществимост в Интернет: проектодоклад от 24 май 2010 г.
 2)
 Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 347, 26.11.2011 г.


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/35
 Жалба, подадена на 19 януари 2015 г. — NICO/Съвет
 (Дело T-24/15)
 (2015/C 089/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Пули, Швейцария) (представители: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey и D. Rovetta, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2014/776/ОВППС на Съвета от 7 ноември 2014 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (1), и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1202/2014 на Съвета от 7 ноември 2012 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (2), доколкото тези актове включват жалбоподателя в категорията лица и образувания, спрямо които са наложени ограничителни мерки;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет правни основания: нарушаване на правото на изслушване, недостатъчно излагане на мотиви, нарушаване на правото на защита, явна грешка в преценката и нарушаване на основното право на собственост.
 Жалбоподателят твърди, че Съветът не го изслушал и че липсват данни в обратния смисъл, които биха могли да го оправдаят, по-специално във връзка с налагането на мерки, засягащи настоящите му договорни ангажименти. По-нататък, Съветът не е изложил мотиви в достатъчна степен. Чрез тези пропуски Съветът е нарушил правото на защита на жалбоподателя, включително правото на ефективна съдебна защита. Противно на твърдението на Съвета, жалбоподателят не е дъщерно дружество на NICO Ltd, както го определя Съветът, тъй като това дружество вече не съществува в Джърси, нито в Иран; и във всички случаи Съветът не е доказал, че дори той да е дъщерно дружество, това би донесло икономически ползи за иранската държава в противоречие с преследваните с обжалваните мерки цели. Най-сетне, налагайки мерки, засягащи правото на собственост и настоящите договорни ангажименти, управлявани от жалбоподателя, Съветът е нарушил основното право на собственост, като не е взел мерки, чиято пропорционалност не може да бъде потвърдена със сигурност.
 (1) ОВ L 325, стр. 19.
 (2) ОВ L 325, стр. 3.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/14
 Решение на Съда (седми състав) от 6 май 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-311/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Международен превоз на лица - Еднократно облагане с данък на превозвачите, имащи постоянно пребиваване извън националната територия)
 2010/C 179/22
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и K. Herrmann)
 Ответник: Република Полша (представители: M. Dowgielewicz и M. Szpunar)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 73, 168 и 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Международен превоз на лица по шосе — Национална правна уредба, съгласно която се изисква превозвачите с постоянно пребиваване в чужбина да заплащат ДДС по система на еднократно платими суми, основаваща се единствено на броя на превозваните на националната територия лица и не се позволява приспадане на наложения на предходния етап данък
 Диспозитив
 1.
 Като е наложила заплащане на данък върху добавената стойност по начина, предвиден в глава 13, параграф 35, точки 1, 3, 4 и 5 от Наредбата на министъра на финансите от 27 април 2004 г. за прилагането на някои разпоредби от Закона за данъчното облагане на стоките и услугите, Република Полша не е изпълнила задълженията си по членове 73, 168 и 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.
 2.
 Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 256, 24.10.2009 г.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/34
 Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — Latam Airlines Group и Lan Cargo/Комисия
 (Дело T-40/11) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на въздушен превоз на товари - Споразумения и съгласувани практики относно редица компоненти на цените на услугите по въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и допълнителни такси за безопасност, неплащане на комисиони върху допълнителните такси) - Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Общността и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт - Задължение за мотивиране))
 (2016/C 048/38)
 Език на производството:английски
 Страни
 Жалбоподатели: Latam Airlines Group SA, по-рано Lan Airlines SA (Сантяго, Чили) и Lan Cargo SA (Сантяго) (представители: B. Hartnett, barrister, и O. Geiss, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Noë, N. von Lingen и Г. Колева, впоследствие Г. Колева и A. Dawes, подпомагани от G. Peretz, barrister)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Florindo Gijón и M. Simm)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта му относно жалбоподателите и при условията на евентуалност искане за намаляване на размера на наложената на последните глоба
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта относно Latam Airlines Group SA, по-рано Lan Airlines SA, и Lan Cargo SA.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на Latam Airlines Group и Lan Cargo.
 3)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 80, 12.3.2011 г.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/24
 Решение на Съда (шести състав) от 14 септември 2016 г. — Trafilerie Meridionali SpA/Европейска комисия
 (Дело C-519/15 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на стоманата за предварително напрягане - Глоби - Изчисляване на размера на глобите - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Точка 35 - Правомощие за пълен съдебен контрол - Задължение за мотивиране - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективни правни средства за защита в разумен срок))
 (2016/C 419/31)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Trafilerie Meridionali SpA (представители: P. Ferrari и G. Lamicela, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Bottka, G. Conte и P. Rossi)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Trafilerie Meridionali SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 406, 7.12.2015 г.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/46
 Жалба, подадена на 21 май 2010 г. от Y срещу решение, постановено на 7 октомври 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-29/08, Y/Комисия
 (Дело T-493/09 P)
 ()
 2010/C 221/77
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Y (Брюксел, Белгия) (представител: J. Van Rossum, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Съда на публичната служба, постановено на 7 октомври 2009 г. (дело F-29/08, Y/Комисия) за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя,
 —
 да се отмени решението от 24 май 2007 г. за уволнение на жалбоподателя,
 —
 да се осъди Комисията да му заплати възнаграждението, което той щеше да продължава да получава, ако неговият договор не беше прекратен преждевременно, както и всички надбавки, за които може да претендира,
 —
 да се осъди Комисията да му заплати 500 000 EUR като обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 7 октомври 2009 г., постановено по дело Y/Комисия, F-29/08 за отхвърляне на жалбата, с която жалбоподателят иска, от една страна, отмяна на решението на Комисията относно уволнението на жалбоподателя и, от друга страна, обезщетение.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че СПС допуска грешки при прилагане на правото:
 —
 като приема, че Комисията не е имала задължение да се консултира с комитета по атестиране, докато Решение на Комисията от 7 април 2004 г. за приемане на общите разпоредби за изпълнение относно процедурите, уреждащи наемането на работа и заетостта на договорно наетите служители налагало такова консултиране,
 —
 като приема, че жалбоподателят е бил уволнен законосъобразно, при положение, че той не е могъл да изложи забележките си по становището на комитета по атестиране, което не му е било съобщено,
 —
 като постановява, че несъобщаването на становището на комитета по атестиране на жалбоподателя не нарушавало правото му на защита,
 —
 като приема, че решението за уволнение не се основава на становището на комитет по атестиране, въпреки че това становище било изрично посочено в мотивите на решението за уволнение,
 —
 като счита, че институцията се основава единствено на твърденията за нарушение и на фактическите обстоятелства, посочени в оценката от срока на изпитване на жалбоподателя, докато от текста на това решение било видно, че то се основава на аспекти във връзка с твърдения за пасивна корупция,
 —
 като счита, че решението за уволнение е надлежно обосновано, докато то се основавало на направени твърдения за нарушение и на настъпили фактически обстоятелства преди постъпването на служба на жалбоподателя като договорно нает служител, и
 —
 като приема, че решението за уволнение не е дисциплинарно наказание, при положение, че неизпълнението, в което е упрекван жалбоподателя, довежда до откриване на дисциплинарно производство, което обхваща същите фактически обстоятелства и същото поведение, върху които се основава решението за уволнение.


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/17
 Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. — COR Sitzmöbel Helmut Lübke/СХВП — El Corte Inglés (COR)
 (Дело T-214/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Искане за разширяване на обхвата на територията на защита на международна регистрация - Словна марка „COR“ - По-ранна словна марка на Общността „CADENACOR“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б), от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем, член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Сходство на знаците - Сходство на стоките)
 2011/C 355/28
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG (Rheda-Wiedenbrück, Германия) (представители: Y.-G. von Amsberg и A.-S. Loesenbeck, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: A. Folliard-Monguiral и G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: J.L. Rivas Zurdo, M. E. López Camba и E. Seijo Veiguela, avocats)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 4 март 2009 г. (преписка R 376/2008-2), относно производство по възражение между El Corte Inglés, SA и Cor Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 180, 1.8.2009 г.


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/31
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 януари 2010 г. — De Fays/Комисия
 (Дело T-355/08) (1)
 (Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Отпуски - Отпуск по болест - Неразрешено отсъствие, установено след медицински преглед - Приспадане от годишния отпуск - Загуба на право на заплата)
 2010/C 51/60
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Chantal De Fays (Bereldange, Люксембург) (представители: F. Moyse и A. Salerno, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Martin и K. Herrmann)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 17 юни 2008 г. по дело De Fays/Комисия (F-97/07, все още непубликувано в Сборника)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля главната жалба и насрещната жалба.
 2.
 Chantal De Fays понася съдебните разноски, свързани с производството по главната жалба.
 3.
 Европейската комисия понася съдебните разноски, свързани с производството по насрещната жалба.
 (1) ОВ C 285, 8.11.2008 г.


text:
 22.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/16
 Жалба, подадена на 7 май 2013 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-255/13)
 2013/C 178/27
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: M. Salvatorelli, avvocato dello Stato и G. Palmieri)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение C (2013) 981 на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) в частта, в която се отнася до фиксираните финансови корекции, направени във връзка с разследвания AC/2005/44, XC/2007/0107 и XC/2007/030 (фиксирана финансова корекция в областта на кръстосаното спазване за 2005 г., 2006 г. и 2007 г. на стойност от 8 095 235,86 EUR), разследвания FV/2007/315 и FV/2007/355 (фиксирана финансова корекция за преработването на цитрусови плодове за финансови 2005, 2006 и 2007 години на стойност от 17 913 976,32 EUR) и разследвания FA/2008/64, FA/2008/103, FA/2009/064 и FA/2009/104 (фиксирана финансова корекция в областта на критериите за акредитация за финансови 2007, 2008 и 2009 години на стойност от 6 354 112,39 EUR).
 —
 да осъди Комисията на Европейския съюз да заплати съдебните разноски по делото.
 Правни основания и основни доводи
 Твърди се, че решението е незаконосъобразно по няколко причини:
 1.
 Комисията е направила финансова корекция поради липсата на транспониране или неправилно транспониране на директиви, макар че в тези случаи евентуално може да се започне само производство за установяване на неизпълнение на задължения.
 2.
 Комисията е пренебрегнала без причина действията на италианските власти, като не е взела предвид (а) необходимостта от прилагане на последователен подход към система, която се характеризира с голяма степен на сложност, (б) значението на факта, че законодателството на ЕС препраща към възможностите, които да възприеме всяка държава членка и (в) относителната несигурност относно тълкуването на общностната правна уредба, което е довело до нарушаване на принципите на правна сигурност, на законност, на пропорционалност, на добросъвестност и на защита на оправданите правни очаквания.
 3.
 Комисията е пренебрегнала напълно обективното наличие на различия между контролните механизми, използвани от разплащателните агенции.
 4.
 Комисията е приложила висока корективна ставка от 10 %, която се прилага само при липсата на проверки или при спорадични проверки.
 5.
 Комисията е нарушила принципа за излагане на мотиви.
 6.
 Специфичните оплаквания, които Комисията прави в това решение, също се оспорват като се прави подробно фактическо разследване на разгледаните от Комисията документи.
 7.
 Що се отнася до фиксираните корекции за преработването на цитрусови плодове за 2005 г., 2006 г. и 2007 г., решението е незаконосъобразно и се обжалва, тъй като в него се приема, че отговорността за причинените в сектора вреди се дължи на липсата на адекватен контрол от страна на държавата членка. По-специално Комисията не била отчела факта, че италианската държава не може да бъде упрекната в пълно или частично бездействие, тъй като отговорността за измамната дейност се носи от длъжностните лица, които е трябвало да проверят, упражнявайки възложения им контрол, законосъобразността на действията и правото на вноските; следователно проверките не са могли да се извършат по никакъв друг начин, така че да се избегне измамата до разкриването на горепосоченото поведение с наказателен характер.
 8.
 Що се отнася до фиксираните корекции в областта на критериите за акредитация (ARBEA) за финансовите 2006, 2007 и 2008 години, които се били направени поради твърдяната липса на организация от страна на италианската държава, те се оспорват, тъй като в случая е била приложена правна уредба, която все още не е била в сила към момента на настъпване на фактите, и тъй като е бил пренебрегнат фактът, че италианската държава е приела своевременно необходимите корективни мерки.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/12
 Иск, предявен на 15 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-20/09)
 (2009/C 82/23)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и A. Caeiros)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като е предвидила преференциално данъчно третиране само за издадените от португалската държава облигации по публичен дълг във връзка с предвиденото със Закон No 39-A/2005 узаконяване на положението на данъкоплатците, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 56 ЕО и по член 40 от Споразумението за европейското икономическо пространство (ЕИП).
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 През септември 2005 г. Комисията получава оплакване относно несъвместимостта с общностната правна уредба и със Споразумението за европейското икономическо пространство (ЕИП) на определени разпоредби от „Regime Excepcional de Regularização Tributária de elementos patrimoniais que não se encontrem no território português em 31 de Dezembro de 2004“ (особен режим за узаконяване на положението на данъкоплатците по отношение на определени имуществени обекти, които към 31 декември 2004 г. не се намират на португалска територия), одобрен със Закон No 39-A/2005 от 29 юли 2005 г.
 От особения режим за узаконяване на положението на данъкоплатците следва, че във връзка с посоченото узаконяване данъкоплатците трябва да заплатят сума, получена при прилагане на ставка от 5 % върху стойността на имуществените обекти, посочени в декларацията за узаконяване на положението на данъкоплатците, и че в случай, че част от или всички тези обекти са издадени от португалската държава облигации, тази ставка се намалява наполовина по отношение на посочените облигации; това намаление се прилага и по отношение на останалите имуществени обекти, чиято стойност е реинвестирана в издадени от португалската държава облигации най-късно към датата на подаване на декларацията за узаконяване на положението на данъкоплатците.
 Комисията счита, че като взима предвид връщането в страната на имуществените обекти и реинвестирането в издадени от португалската държава облигации, особеният режим за узаконяване на положението на данъкоплатците предвижда предимство, изразяващо се в прилагане на намалена ставка по отношение на имуществените обекти, представляващи издадени от португалската държава облигации, или към реинвестираната в такива облигации стойност на имуществени обекти. На практика това разколебава лицата, които се възползват от този режим, да запазят узаконеното си имущество в инструменти, различни от издадени от португалската държава облигации.
 Съдът на Европейските общности вече е постановил, че национална данъчна разпоредба, която може да разколебае данъкоплатците да инвестират в други държави-членки, представлява ограничение на свободното движение на капитали по смисъла на член 56 ЕО.
 В настоящия случай, макар да не оспорва, че облигациите за публичен дълг могат да се ползват от по-благоприятно третиране, Комисията счита, че предвиждането на намалена данъчна ставка, която се прилага единствено към узаконените имуществени обекти, представляващи издадени от португалската държава облигации, е дискриминационно ограничение на движението на капитали, забранено от член 56 ЕО, което не може да се обоснове съгласно член 58, параграф 1 ЕО.
 По съществото си разпоредбите на Споразумението за европейското икономическо пространство са идентични с тези на Договора за ЕО. Поради това обстоятелството, че лицата, които могат да се възползват от особения режим за узаконяване на положението на данъкоплатците, са разколебани да запазят узаконените си имуществени обекти в Норвегия, представлява и ограничение на движението на капитали, забранено от член 40 от Споразумението за ЕИП.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/13
 Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona (Испания), постъпило на 23 май 2016 г. — Schweppes S.A./Exclusivas Ramírez S.L. и др.
 (Дело C-291/16)
 (2016/C 305/19)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona
 Страни в главното производство
 Ищец: Schweppes S.A.
 Ответници: Exclusivas Ramírez S.L., Red Paralela S.L., Carboniques Montaner S.L., Orangina Schweppes Holding BV и Schweppes International Ltd
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместимо ли е с член 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз (1), член 7, параграф 1 от Директива 2008/95/ЕО (2) и член 15, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/2436 (3) притежателят на марка в една или повече държави членки да възпрепятства паралелния внос или предлагането на пазара на продукти с идентична или на практика идентична марка, притежавана от трето лице, с произход от друга държава членка, когато този притежател е допринесъл за цялостния облик на марката, свързващ я с държавата членка, от която произхождат продуктите, чийто внос иска да възпрепятства?
 2)
 Съвместима ли е с член 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 7, параграф 1 от Директива 2008/95/ЕО и член 15, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/2436 продажба на продукт с марка, която се ползва с всеобща известност в ЕС, за която регистрираните притежатели поддържат цялостен облик на територията на ЕИП (Европейското икономическо пространство), създаващ погрешна представа у средния потребител относно търговския произход на продукта?
 3)
 Съвместимо ли е с член 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 7, параграф 1 от Директива 2008/95/ЕО и член 15, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/2436 притежателят на национални търговски марки, идентични или сходни [с регистрираните] в различни държави членки, да се противопостави на вноса в държава членка, за която е притежател на правата върху марката, на продукти, обозначени с идентична или сходна на неговата марка, с произход от държава членка, в която същият не е притежател на права, когато поне в една държава членка, в която е титуляр на марката, търпи — изрично или мълчаливо — вноса на същите продукти?
 4)
 Съвместимо ли е с член 7, параграф 1 от Директива 2008/95/ЕО, член 15, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/2436 и член 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз притежателят А на правата върху марка Х в дадена държава членка да се противопостави на вноса на продукти, обозначени с тази марка, ако тези продукти са с произход от друга държава членка, в която е регистрирана марка, идентична на Х (Y) от друг притежател B, който я предлага на пазара и:
 —
 двамата притежатели А и B подържат тесни търговски и икономически отношения, макар и не стриктно по отношение на съвместното ползване на марката Х;
 —
 двамата притежатели А и B поддържат координирана стратегия по отношение на марката, умишлено създавайки у съответните потребители впечатление за или облик на една-единствена и цялостна марка; или
 —
 двамата притежатели А и B подържат тесни търговски и икономически отношения, макар и не стриктно по отношение на съвместното ползване на марката Х, и освен това поддържат координирана стратегия по отношение на марката, умишлено създавайки у съответните потребители впечатление за или облик на една-единствена и цялостна марка?
 (1) ОВ C 202, 7.6.2016 г.
 (2) Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25).
 (3) Директива (ЕС) 2015/2436 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2015 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 336, стр. 1).


text:
 11.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 261/9
 Определение на Съда (шести състав) от 12 юни 2014 г. — Delphi Technologies, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СВХП)
 (Дело C-448/13 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 7, параграф 1, буква б) - Словна марка „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“ - Рекламен лозунг - Отказ да се регистрира марката - Липса на отличителен характер))
 2014/C 261/15
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Delphi Technologies, Inc. (представители: C. Albrecht и J Heumann, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СВХП) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Delphi Technologies, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/3
 Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 11 юли 2016 г. — Vion Livestock BV/Staatssecretaris van Economische Zaken
 (Дело C-383/16)
 (2016/C 371/03)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Vion Livestock BV
 Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken (Държавен секретар по икономическите въпроси)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 5, параграф 4 и член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2005 (1) на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции (наричан по-нататък „Регламент No 1/2005“) във връзка с разпоредбите на приложение II към този регламент относно дневника за пътуването да се тълкуват в смисъл, че съдържат задължение за организатора на пътуването и/или за притежателя на животните в случай на транспортиране на животни до трета страна да водят дневника за пътуването до местоназначението в тази трета страна?
 2)
 Трябва ли членове 5 и 7 от Регламент (ЕС) No 817/2010 (2) на Комисията от 16 септември 2010 година относно определяне на подробни правила по силата на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на изискванията за предоставяне на възстановявания при износ, свързани с хуманно отношение към живите животни от рода на едрия рогат добитък по време на транспорт [...] във връзка с член 4 от този регламент да се тълкуват в смисъл, че възстановяванията при износ подлежат на връщане, когато превозвачът в изпълнение на задължението си по силата на точка 7 от приложение II към Регламент No 1/2005 е предал дневника за пътуването на официалния ветеринарен лекар на изходната точка [от територията на Съюза], вследствие на което не е воден дневник за пътуването до местоназначението в третата страна?
 3)
 Трябва ли членове 5 и 7 от Регламент (ЕС) No 817/2010 във връзка с член 4 от този регламент да се тълкуват в смисъл, че възстановяванията при износ подлежат на връщане, когато превозвачът е предал дневника за пътуването на официалния ветеринарен лекар на изходната точка [от територията на Съюза], вследствие на което при извършване на необходимите проверки в третата страна съгласно член 3, първа алинея от Регламент No 817/2010 ветеринарният лекар не може да установи дали планът за маршрута (дневникът за пътуването) е задоволителен, тоест спазени ли са разпоредбите на Регламент No 1/2005 (а оттук и да удостовери, че резултатът от тези проверки е задоволителен), и съответно износителят не може да представи доказателства за спазването на разпоредбите на Регламент No 1/2005?
 (1) ОВ L 3, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 62, стр. 3.
 (2) ОВ L 245, 2010 г., стр. 16.


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/31
 Жалба, подадена на 7 февруари 2013 г. — Red Bull/СХВП — Sun Mark (BULLDOG)
 (Дело T-78/13)
 2013/C 108/79
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Австрия) (представители: A. Renck и I. Fowler, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sun Mark Ltd (Middlesex, Обединено кралство)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 ноември 2012 г. по преписка R 107/2012-2, и
 —
 да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав, ако тя встъпи по делото в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „BULLDOG“ за стоки от класове 32 и 33 — заявка за марка на Общността No 9 215 567.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национални и международни словни марки „BULL“ и „RED BULL“, регистрирани за стоки от класове 32 и 33.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 22.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/29
 Жалба, подадена на 3 ноември 2014 г. — Alpha Calcit/СХВП — Materis Paints Italia („CALCILITE“)
 (Дело T-742/14)
 (2014/C 462/42)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Кьолн, Германия) (представител: F. Hauck, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Materis Paints Italia SpA (Новате Миланезе, Италия)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността „CALCILITE“ — марка на Общността No 5 0 74 745
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 4 септември 2014 г. по преписка R 753/2013-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение по отношение на следните стоки: бои, лакове, политури, консерванти против ръжда и препарати за предотвратяване повреждането на дървото, оцветители, байцове, необработени естествени смоли (клас 2); декоративни мазилки (клас 19);
 —
 да осъди СХВП да заплати разноските в производството.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 53, параграф 1, буква а) и на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент No 207/2009.


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/7
 Определение на Съда от 22 март 2012 г. — Италианска република/Европейска комисия
 (Дело C-200/11 P) (1)
 (Обжалване - Член 119 от Процедурния правилник - Държавни помощи - Несъвместимост с общия пазар - Решение на Комисията - Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) No 659/1999 - Член 1, буква в) - Изменение на съществуваща помощ - Регламент (ЕО) No 794/2004 - Член 4, параграф 1 - Временния защитен механизъм за корабостроене)
 2012/C 194/11
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и C. Urraca Caviedes)
 Предмет
 Жалба срещу решение на Общия съд (осми състав) от 3 февруари 2011 г. по дело Т-3/09 (Италия/Комисия), с което Общият съд отхвърля искането за отмяна на Решение 2010/38/ЕО на Комисията от 21 октомври 2008 година относно държавна помощ C 20/08 (ex N 62/08), която Италия възнамерява да приведе в действие като изменение на схема N 59/04 относно временния защитен механизъм за корабостроене (ОВ L 17, 2010 г., стр. 50)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 204, 9.7.2011 г.


text:
20150731042616992015/C 270/443072015TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150605353621Дело T-307/15: Жалба, подадена на 5 юни 2015 г. — 1&1 Telecom/Комисия
 ---documentbreak--- C2702015BG3510120150605BG0044351362Жалба, подадена на 5 юни 2015 г. — 1&1 Telecom/Комисия
 (Дело T-307/15)2015/C 270/44Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: 1&1 Telecom GmbH (Монтабаур, Германия) (представители: J. Murach, J. Schmidt и R. Klotz, lawyers, и P. Alexiadis, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Европейската комисия C(2014) 4443, прието на 2 юли 2014 г. по дело COMP/M.7018 — Telefónica Deutschland/E-Plus (наричано по-нататък „Решението“), с което концентрацията между Telefónica Deutschland Holding AG и EPlus Mobilfunk GmbH & Co. KG е обявена за съвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за ЕИП, под условието за изпълнение от Telefónica на предвидените в приложенията към Решението задължения, и
 —
 да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че за да прецени дали концентрацията води до значително възпрепятстване на ефективната конкуренция, Комисията е извършила съществени процесуални нарушения, тъй като не е изложила мотиви, не е положила дължимата грижа и е допуснала явна грешка при прилагането на правната уредба на ЕС относно контрола върху сливанията във връзка с:
 —
 липсата на анализ на хоризонталните последици от концентрацията,
 —
 непълнотата на мотивите в подкрепа на извода, че може да се остави открит въпросът дали концентрацията води до значително възпрепятстване на ефективната конкуренция на пазара на едро за достъп до мрежата и за генериране на повиквания в Германия, и
 —
 непълнотата на мотивите относно изводите за координираните хоризонтални последици на пазара на едро за достъп до мрежата и за генериране на повиквания и на пазара на мобилни далекосъобщителни услуги в Германия.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че Комисията е допуснала сериозни грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката, като е:
 —
 приела предложените от Telefónica окончателни задължения,
 —
 направила извода, че с тези окончателни задължения изцяло би било предотвратено значителното възпрепятстване на ефективната конкуренция, и
 —
 разрешила концентрацията под условието за изпълнение от Telefónica на окончателните задължения.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че с приемането на Решението Комисията е злоупотребила с правомощията си, като е взела предвид политически съображения, които не са свързани с конкуренцията, вместо да следва целите на конкуренцията, предвидени в Договорите и в Регламента за сливанията на ЕС (
 1
 ).
 (
 1
 ) Регламент (EO) No 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (регламент за сливанията на ЕО) (ОВ L 24, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/84
 Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 15 септември 2009 г. — Hartwig/Комисия
 (Дело F-141/06) (1)
 (Назначаване - Срочно наети служители, назначени като длъжностни лица - Кандидати, вписани в списък с резерви от конкурс, публикуван преди влизането в сила на новия правилник - Класиране в степен съгласно по-неблагоприятните нови правила - Преходни мерки по приложение XIII към Правилника)
 2009/C 267/152
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Marc Hartwig (Брюксел, Белгия) (представител: T. Bontinck, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Krämer)
 Предмет на делото
 Отмяна на решенията на Комисията и на Парламента с действие от 16.04.2006 г., с които жалбоподателят — срочно нает служител, класиран в степен B*7 и успешно издържал външен конкурс PE/34/B, е назначен като длъжностно лице със степен B*3, стъпка 2 в приложение на разпоредбите на приложение XIII към Правилника.
 Диспозитив на определението
 1)
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалба F-141/06, Hartwig/Комисия.
 2)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 20, 27.1.2007 г., стр. 40.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/10
 Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Giudice di pace di Genova (Italia) на 8 декември 2006 г. — Corporación Dermoestética S.A./To Me Group Advertising Media
 (Дело C-500/06)
 (2007/C 42/17)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Giudice di pace di Genova
 Страни в главното производство
 Ищец: Corporación Dermoestética S.A.
 Ответник: To Me Group Advertising Media
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали чл. 49 от Договора за създаване на Европейската общност е съвместим с национална разпоредба като тази на чл. 4, 5 и 9 bis от L. 175 от 1992 г. и на D.M. 16 септември 1994 г. No 657 и/или с административни практики, които забраняват телевизионна реклама с национално разпространение за медико-хирургични способи на лечение, провеждани в надлежно оправомощени за това частни здравни структури, дори и когато същата реклама е разрешена по телевизионни мрежи с местно разпространение, и които същевременно налагат при разпространението на такива реклами ограничение за разходите в размер на пет процента от декларирания през предходната година доход;
 2)
 Дали чл. 43 от Договора за създаване на Европейската общност е съвместим с национална разпоредба като тази на чл. 4, 5 и 9 bis от L. 175 от 1992 г. и на D.M. No 657/1994 No 657 и/или с административни практики, които забраняват телевизионна реклама с национално разпространение за медико-хирургични способи на лечение, провеждани в надлежно оправомощени за това частни здравни структури, дори и когато посочената реклама е разрешена по телевизионни мрежи за местно разпространение, и които същевременно налагат за този вид разпространение предварително разрешение от страна на всяка отделна община, след като бъде изслушано съответното провинциално професионално сдружение, както и ограничение за разходите в размер на пет процента от декларирания през предходната година;
 3)
 Дали чл. 43 и/или чл. 49 от Договора за създаване на Европейската общност се противопоставят на това разпространението на информативна реклама относно медико-хирургични способи на лечение от естетично естество, провеждани в надлежно оправомощени за това частни здравни структури, да бъде подчинено на друго предварително разрешение от страна на местните административни органи и/или професионални сдружения;
 4)
 Дали Националната федерация на лекарските сдружения (FNOMCEO) /la Federazione nazionale degli ordini dei medici (FNOMCEO)/ и асоциираните лекарски сдружения, като са приели деонтологичен кодекс, който определя ограничения за рекламата на здравните професии, както и тълкувателна практика на действащите разпоредби в областта на медицинската реклама, ограничаваща в значителна степен правото на лекарите да рекламират собствената си дейност — и двете разпоредби явяващи се задължителни за всички лекари — са ограничили конкуренцията отвъд това, което е допустимо от делегиращата национална разпоредба и в нарушение на чл. 81, пар. 1 от Договора за създаване на Европейската общност;
 5)
 Дали във всички случаи възприетата от FNOMCEO тълкувателна практика се намира в противоречие с чл. 3, б. „g“, чл. 4, 98, 10, 81 и евентуално 86 от Договора за създаване на Европейската общност, доколкото такава практика е разрешена от национална разпоредба, която предоставя на компетентните провинциални сдружения проверката на прозрачността и достоверността на рекламните съобщения на лекарите, без да посочва критериите и условията за упражняване на такова правомощие.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/46
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 15 октомври 2014 г. — Moschonaki/Комисия
 (Дело F-55/10 RENV)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Връщане на делото на Съда на публичната служба след отмяна на решението му - Назначаване - Вътрешно обявление за свободна длъжност в институцията - Условия за допускане, съдържащи се в обявлението за свободна длъжност - Право на ОН на преценка))
 2014/C 421/63
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Chrysanthe Moschonaki (Брюксел, Белгия) (представител: N. Lhoëst, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)
 Предмет
 Връщане на делото за ново разглеждане след отмяна на постановеното решение — Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателката за длъжността помощник-библиотекар, и за осъждане на Комисията да заплати на жалбоподателката обезщетение за имуществените и неимуществените вреди
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 30 септември 2009 г., с което Европейската комисия отхвърля кандидатурата на г-жа Moschonaki за длъжността „[п]омощник-[б]иблиотекар/[д]окументалист“.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати на г-жа Moschonaki сума в размер на 5 000 EUR.
 3)
 Европейската комисия понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на г-жа Moschonaki по дела F-55/10, T-476/11 P и F-55/10 RENV.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/27
 Жалба, подадена на 18 март 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-44/15)
 (2015/C 221/36)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: G. Bellotti, avvocatto)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за назначаване на длъжността началник на отдел C4 („Legal Advice“) на лице, различно от жалбоподателя, който е изпълнявал длъжността началник на този отдел от момента на прекратяване на служебното правоотношение на предишния началник отдел, и който се е кандидатирал в рамките на обявата за свободно работно място за длъжността.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението с референтен номер Ares (2015)43686 от 7 януари 2015 г. за отхвърляне на жалбата, подадена по административен ред на 30 септември 2014 г. (No R/994/14) съгласно член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица,
 —
 да се отмени решението от 30 юни 2014 г., прието от Генералния директор на OLAF в качеството му на орган по назначаването, отнасящо се до назначаването на началник на отдел OLAF.C4 („Legal advice“),
 —
 да се обяви, че въз основа на отмяната на горепосочените две решения процедурата за подбор на началник на отдел OLAF.C4 („Legal advice“) е незаконосъобразна, считано от момента на констатирането на незаконосъобразността,
 —
 да се осъди Европейската комиcия да заплати обезщетение — ex aequo et bono — за вредата във връзка с пропусната възможност на жалбоподателя, в размер не по-малко от 10 000 EUR,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/19
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro (Италия) на 20 февруари 2008 г. — Raffaello Visciano/I.N.P.S.
 (Дело C-69/08)
 (2008/C 107/30)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro
 Страни в главното производство
 Ищец: Raffaello Visciano
 Ответник: I.N.P.S..
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали член 3 и член 4 от Директива 80/987 (1) от 20 октомври 1980 година в частта, уреждаща изплащането на дължимите вземания за възнаграждения на работници или служители, позволяват такива вземания — когато те бъдат предявени срещу гарантиращата институция — да бъдат лишени от първоначалното им естество на вземания за възнаграждения и да бъдат прекласифицирани като вземания по линия на социалното осигуряване просто защото изплащането им е било поверено от държавата-членка на социално-осигурителна институция, и следователно позволяват терминът „заплащане“ да се замени в националното право с термина „социално-осигурително обезщетение“?
 2)
 Дали с оглед социалната цел на директивата е достатъчно, че националното законодателство използва първоначалното вземане за възнаграждение на работника или служителя просто като база за сравнение, по отношение на която да се определя per relationem престацията, подлежаща на гарантиране посредством намесата на гарантиращата институция, или се изисква вземането на работника или служителя за възнаграждение срещу неплатежоспособния работодател да бъде защитено посредством намесата на гарантиращата институция, като се осигури, че неговият обхват, гаранции и срокове, както и процедурите за упражняването му, са същите като тези, които са налице за всяко друго вземане по трудово правоотношение в същата правна система?
 3)
 Дали извежданите от общностното законодателство принципи, и по-специално принципите за еквивалентност и ефективност, позволяват към дължимите вземания за възнаграждения на работници или служители да се прилага — за определения в съответствие с член 4 от Директива 80/987 период — давностен режим, който е по-малко благоприятен в сравнение с прилагания към вземания от подобно естество?
 (1) ОВ L 283, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 197.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/55
 Иск, предявен на 8 ноември 2012 г. — Planet/Комисия
 (Дело T-489/12)
 2013/C 26/111
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Атина, Гърция) (представител: адв. V. Christianos)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да обяви, че като е отхвърлила разходите за персонал за ръководителите на ищеца, Европейската комисия е нарушила договорите ONTOGOV, FIT и RACWeb, и че освен това разходите за персонал за ръководителите на ищеца, подчинени на Комисията по споменатите договори, в общ размер на 547 653,42 EUR, са допустими и не трябва да бъдат възстановявани от ищеца на Комисията; и
 —
 да осъди Комисията за заплати съдебните разноски на ищеца.
 Правни основания и основни доводи
 Горепосоченият иск се отнася до отговорността на Комисията, произтичаща от договори: а) No 507237 за изпълнение на проект „Ontology enabled E-Gov Service Configuration“ (ONTOGOV), б) No 027090 за изпълнение на проект „Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies“ (FIT) и в) No 045101 за изпълнение на проект „Risk Assessment for Customs in Western Balkans“ (RACWeb), по силата на член 272 и член 340, параграф 1 ДФЕС. Според ищеца в частност, въпреки че е изпълнила изцяло и точно, и много успешно своите договорни задължения, Комисията в нарушение на посочените по-горе договори и на разпоредбите относно процедурата по счетоводна проверка е отхвърлила разходите за персонал на ищеца, които се отнасят за неговите трима ръководители с най-висок ранг.
 По-конкретно, ищецът излага две правни основания в подкрепа на иска си:
 —
 Първото правно основание е изведено от довода, че ищецът въобще не е нарушил своите договорни задължения, що се отнася до разходите за персонал, тъй като: а) разходите за персонал за тримата ръководители с най-висок ранг на ищеца отговарят на всички условия за допустимост, в съответствие със споменатите договори и б) участието на ръководителите с най-висок ранг във финансираните проекти не е забранено от договорите.
 —
 Второто правно основание е изведено от довода, че в хода на процедурата по счетоводна проверка Комисията е нарушила своите договорни задължения, тъй като: а) счетоводната проверка на Комисията е проведена в нарушение на гръцките и международните одитни принципи, б) искането на Комисията да ѝ бъдат предоставени документи, които Planet изобщо няма задължение да съхранява, съставлява нарушение на въпросните договори и опит за изменение, едностранно и a posteriori, на договорните задължения на Planet, и в) резултатите от гореспоменатия одит противоречат на резултатите от одита на Planet, извършен по-рано от Комисията.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/43
 Жалба, предявена на 2 октомври 2007 г. — CNH Global/СХВП (Фигуративна марка, която представлява трактор в червено, черно и сиво)
 (Дело T-378/07)
 (2007/C 297/88)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CNH Global NV (Амстердам, Нидерландия) (представители: M. Edenborough, Barrister и R. Harrison, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решение No R 1642/2006-1 на първи апелативен състав в неговата цялост, и
 —
 да се осъди СХВП да заплати разноските, понесени от заявителя/жалбоподателя във връзка с тази жалба.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка, която представлява трактор в червено, черно и сиво за стоки в клас 12 — заявка No 3 944 139
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент на Съвета No 40/94, тъй като заявената фигуративна марка е придобила отличителен характер чрез използването й.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/21
 Иск, предявен на 12 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-6/07)
 (2007/C 56/38)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J. Enegren и R. Vidal Puig)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания
 —
 да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2002/74/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година за изменение на Директива 80/987/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, и във всеки случай, като не е уведомило Комисията за приемането им, Кралство Испания не е изпълнило задълженията, произтичащи от споменатата Директива,
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и главни доводи
 Срокът за привеждане на вътрешното право в съответствие с Директива 2002/74/ЕО е изтекъл на 8 октомври 2005 г.
 (1) ОВ L 270, стр. 10.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/66
 Жалба, подадена на 22 ноември 2012 г. — NCL/СХВП (NORWEGIAN BREAKAWAY)
 (Дело T-514/12)
 2013/C 26/130
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: NCL Corporation Ltd (Маями, Съединени американски щати) (представител: N. Grüger, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по дело R 1017/2012-4 от 12 септември 2012 г. и да препрати делото за ново разглеждане от апелативния състав;
 —
 при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение по отношение на услугите от клас 39: „Arranging of cruises (организиране на круизи), Cruise ship services (услуги, предоставяни с круизни кораби), Cruise arrangement (организиране на круизи)“ и да препрати делото за ново разглеждане от апелативния състав;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „NORWEGIAN BREAKAWAY“ за услуги от клас 39 — заявка за регистрация на марка на Общността No 10 281 905
 Решение на проверителя: отхвърляне на заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/61
 Жалба, подадена на 10 февруари 2017 г. — Le Pen/Парламент
 (Дело T-86/17)
 (2017/C 104/85)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Marine Le Pen (Saint-Cloud, Франция) (представители: M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, avocats)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателката иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент с дата 5 декември 2016 г., прието в приложение на Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и от 9 юли 2008 г.„за установяване на мерки по прилагане на устава на членовете на Европейския парламент“, изменено, с което се установява наличието на вземане спрямо жалбоподателката в размер на 298 497,87 EUR на основание недължимо платени суми като разходи за парламентарни сътрудници, с което се мотивира възстановяването на тази сума и се възлага на компетентния разпоредител с бюджетни средства в сътрудничество със счетоводството на институцията да я събере на основание член 68 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и на членове 66, 78, 79 и 80 от Финансовия регламент („ФР“),
 —
 да отмени дебитно известие No 2016-1560 с дата от 6 декември 2016 г., уведомяващо жалбоподателката, че спрямо нея е констатирано вземане в размер от 298 497,87 EUR съгласно решението на Генералния секретар от 5 декември 2016 г. за възстановяване на недължимо платени суми за парламентарни сътрудници, прилагане на член 68 от Мерките за прилагане на Устава и на членове 66, 78, 79 и 80 от ФР,
 —
 да осъди Европейския парламент да заплати пълния размер на съдебните разноски по настоящото производство;
 —
 да осъди Европейския парламент да плати на г-жа Le Pen сумата от 50 000 EUR на основание на подлежащи на възстановяване съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателката излага дванадесет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от липсата на компетентност на автора на акта. Жалбоподателката счита, че решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 5 декември 2016 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) е от компетентността на Бюрото на Европейския парламент и че е нямало никакво основание да се делегира приемането на решението.
 2.
 Второто основание е изведено от липсата на мотиви, от което е опорочено обжалваното решение, въпреки че това изискване е предвидено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушението на съществени процесуални правила, доколкото обжалваното решение визира доклада от разследването, проведено от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) и приключило на 26 юли 2016 г., който не е бил предаден на жалбоподателката. По този начин същата не е била изслушана и не е могла надлежно да използва средствата си за защита, тъй като Генералният секретар е отказал да ѝ съобщи доказателствата, на които се основава обжалваното решение.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от липсата на лично разглеждане на преписката от Генералния секретар на Европейския парламент. Според жалбоподателката последният се задоволил да приеме като свой доклада на OLAF и не е разгледал лично положението ѝ.
 5.
 Петото основание е изведено от липсата на факти в подкрепа на обжалваното решение, както и на свързаното с него дебитно известие (наричани по-нататък „обжалваните актове“), доколкото приетите за установени факти са неверни.
 6.
 Шестото основание е изведено от прехвърлянето на тежестта на доказване. В тази връзка жалбоподателката счита, че не е длъжна да представя доказателство за работата на своята парламентарна сътрудничка, а напротив, компетентните власти са длъжни да докажат противното.
 7.
 Седмото основание е изведено от нарушението на принципа на пропорционалност, доколкото поисканата от жалбоподателката сума не е мотивирана чрез раздробяване, нито е посочен методът на изчисляване, и предполага, че парламентарната сътрудничка никога не е работила за жалбоподателката.
 8.
 Осмото основание е изведено от злоупотреба с власт, доколкото обжалваните актове са приети с цел да лишат жалбоподателката, депутат в Европейския парламент, от средствата за изпълнение на нейния мандат.
 9.
 Деветото основание е изведено от заобикаляне на процедурата. Според жалбоподателката, за да не се окаже принуден да ѝ предаде доклада на OLAF, с който разполагал, Генералният секретар е прехвърлил на OLAF искането за предаване на този доклад, което последната не е направила.
 10.
 Десетото основание е изведено от дискриминационното третиране и от наличието на fumus persecutionis, доколкото действията, свързани с настоящия спор, са насочени изключително срещу жалбоподателката и нейната партия.
 11.
 Единадесетото основание е изведено от накърняването на независимостта на депутат и последиците от липсата на задължителни указания. Обжалваните актове несъмнено имат за цел да попречат на свободното упражняване на парламентарния мандат на жалбоподателката, като я лишат от финансовите средства, необходими за изпълнението на нейната задача. Освен това парламентарните членове не биха могли да получават инструкции от Генералния секретар относно начина, по който да изпълняват своя мандат, под страх от финансови санкции.
 12.
 Дванадесетото основание е изведено от липсата на независимост на OLAF, доколкото тази организация не представя никакви гаранции за безпристрастност и честност и е зависима от Европейската комисия.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/42
 Определение на Общия съд от 2 април 2014 г. — CNIPT/Комисия
 (Дело T-302/09) (1)
 ((Държавни помощи - Рамкова схема за дейности, провеждани от признатите във Франция селскостопански междуотраслови организации в полза на членовете на представените селскостопански отрасли - Финансиране чрез доброволни вноски, на които е придаден задължителен характер - Решение, с което схемата за помощи се обявява за съвместима с общия пазар - Оттегляне на решението - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 175/57
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Comité national interprofessionnel de la pomme de terre (CNIPT) (Париж, Франция) (представители: V. Ledoux и B. Néouze, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Stromsky и C. Urraca Caviedes, впоследствие B. Stromsky и S. Thomas и накрая M. Stromsky)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C (2008) 7846 окончателен на Комисията от 10 декември 2008 г. относно държавна помощ Noo561/2008, свързана с рамковата схема за дейности, провеждани от признатите във Франция селскостопански междуотраслови организации в полза на членовете на представените селскостопански отрасли
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 224, 10.10.2009 г.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/41
 Определение на Общия съд от 25 май 2016 г. — Syndial/Комисия
 (Дело T-581/15) (1)
 ((Жалба за отмяна - Достъп до документи - Регламент (EО) No 1049/2001 - Документи относно производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу Италия - Евентуално неспазване на Директиви 2011/92/ЕС и 1999/13/ЕО - Пречистване на бивш промишлен обект (Cengio-Saliceto) - Отказ за предоставяне на достъп - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
 (2016/C 260/51)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Syndial SpA – Attività Diversificate (San Donato Milanese, Италия) (представители: L. Acquarone и S. Grassi, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и D. Nardi)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 3 август 2015 г., с което на жалбоподателя е отказан достъп до документи относно производството за установяване на евентуално неизпълнение от Италианската република на задълженията ѝ, произтичащи от Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (OВ L 26, 2012 г., стp. 1), както и от Директива 1999/31/EО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (OВ L 182, 1999 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Syndial SpA – Attività Diversificate да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/22
 Иск, предявен на 6 август 2015 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-433/15)
 (2015/C 354/25)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Rossi, D. Nardi, J. Guillem Carrau)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 Европейската комисия иска от Съда:
 —
 а)
 да обяви, че като не е гарантирало, че допълнителната такса —дължима за надхвърлящото националната квота производство в Италия, считано от първата финансова година на действително облагане с допълнителната такса в Италия (1995 г./1996 г.) до последната финансова година на потвърдено свръхпроизводство в страната (2008 г./2009 г.) — действително се начислява на конкретните производители, допринесли за всяко превишаване на производството, и се изплаща в срок след уведомяване за дължимия размер от приобретателя или, при преките продажби, от производителя, или пък, при неплащане в срок, се регистрира и евентуално събира принудително от тези приобретатели или производители, италианското правителство не е изпълнило задълженията си по приложимите през съответните финансови години разпоредби от правото на Съюза и по-конкретно по членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 3950/92 (1), член 4 от Регламент (ЕО) No 1788/2003 (2), членове 79, 80 и 83 от Регламент (ЕО) No 1234/2007 (3), както и — по отношение на разпоредбите за изпълнение на Комисията — по член 7 от Регламент (ЕО) No 536/1993 (4), член 11, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1392/2001 (5), и накрая по членове 15 и 17 от Регламент (ЕО) No 595/2004 (6);
 —
 б)
 да осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на искането си Комисията твърди, че съгласно представените от италианските власти или поне получени в хода на досъдебното производство данни общият размер на все още дължимата допълнителна такса възлиза на 1 343 милиона евро. Общият размер на събраната допълнителна такса е около 282 милиона евро от начисления общо размер от около 2 305 милиона евро в периода от първата пазарна година, през която в Италия е въведена формално системата на облагане с допълнителната такса (1995 г./1996 г.), до последната година, през която е регистрирано свръхпроизводство (2008 г./2009 г.). След приспадане на сумите, които са покрити от схемите за разсрочено плащане (469 милиона евро) и на сумите, които са обявени за несъбираеми (211 милиона евро), съотношението между действително събраните суми и тези, които остава да бъдат събрани — без дължимите при разсрочено плащане и признатите за несъбираеми суми — възлиза на 21 %. По същество действително събраният размер възлиза на по-малко от 1/4 от подлежащите на събиране суми към датата, определена в мотивирано становище.
 Комисията счита, че процентът на действително събраните суми спрямо този на дължимите за всяка съответна пазарна година суми, без дължимите при разсрочено плащане и признатите за несъбираеми суми, показват неефективността на системата на облагане с допълнителната такса в разглежданите периоди, доколкото като цяло тези проценти са по-ниски от 21 %, независимо че в края на определения с мотивираното становище срок са изминали повече от 5 години от приключването на последната пазарна година, през която е било регистрирано свръхпроизводство в Италия.
 По отношение на обосновката на Италия, че ефективното събиране на дължимите с оглед на таксата суми било препятствано от множеството все още висящи жалби на длъжниците срещу облагателните актове, Комисията представя данните за действително събраните суми и тези, които следва да бъдат събрани и чието дължимо плащане не е било оспорено за всяка съответна пазарна година. Данните сочат, че от изискуемите около 1 068 милиона евро са били събрани само 241 милиона евро, съответстващи на 23 % от изискуемия размер, за което не е налице никакво оправдание.
 Като се има предвид, че функцията на допълнителната такса е да обезкуражи производството на мляко, което надхвърля националните референтни количества (НРК), продължаващото несъбиране на такива огромни суми 20 години след въвеждането на производствените квоти в Италия и шест години след последното регистрирано по отношение на Италия надхвърляне на НРК е лишило системата на допълнителната такса от ефективността, която законодателят е предвиждал, както е видно и от продължилото през финансовите 1995 г./1996 г. и 2008 г./2009 г. надхвърляне на НРК.
 Комисията счита, че несъбирането на суми от допълнителната такса в такива големи размери може да се дължи на допуснати от Италианската република специфични случаи на небрежност, което обяснява липсата на ефективност на облагателния режим за тази такса в Италия през разглеждания период.
 На първо място, нормативна обърканост, характеризираща италианските подзаконови норми, е довела до закъснение в прилагането на практика на системата на допълнителната такса в Италия и до неестествено нарастване на споровете, вследствие на което е било преклудирано събирането на таксата поради разпоредени от националните съдилища спирания на плащанията в качеството на обезпечения.
 На второ място, Италия не е използвала ефикасно всички достъпни административни механизми за ефективното събиране на дължимите под формата на такса суми, каквато е компенсацията. Възможността за компенсиране на подлежащата на събиране такса срещу помощ в рамките на Общата селскостопанска политика е била въведена по неефективен начин и със закъснение, при което все още са налице италиански закони, препятстващи нейното прилагане.
 На трето място, в по-голямата си част процедурите по събиране са били блокирани от момента на влизането в сила на Закон 33/2009 до днешна дата поради липсата на необходими за възобновяването на тези процедури подзаконови актове или договорни споразумения между властите и съответните субекти.
 На четвърто място, за Комисията е ясно, че вследствие от методологични грешки от страна на администрацията по приходите, изискуеми суми са били неправилно определени като несъбираеми, което е довело до последваща неефективност при събирането на допълнителната такса.
 (1) Регламент (ЕИО) No 3950/92 на Съвета от 28 декември 1992 г. за въвеждане на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 405, стр. 1).
 (2) Регламент (EO) No 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година за въвеждане на такса в сектора на млякото и млечните продукти, (OB L 270, стр. 123; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3 том 50 стр. 22).
 (3) Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП), (OB L 299, стр. 1).
 (4) Регламент (ЕИО) No 536/93 на Комисията от 9 март 1993 година за определяне на подробни правила за прилагането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 57, стр. 12).
 (5) Регламент (ЕО) No 1392/2001 на Комисията от 9 юли 2001 година относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) No 3950/92 на Съвета относно въвеждане на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 187, стр. 19).
 (6) Регламент (ЕО) No 595/2004 на Комисията от 30 март 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1788/2003 на Съвета относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти, (OB L 94, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 55 стр. 17).


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/34
 Решение на Общия съд от 7 юли 2015 г. — Axa Versicherung/Комисия
 (Дело T-677/13) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи във връзка с производство по прилагане на правилата на конкуренцията - Заявление, отнасящо се до съвкупност от документи - Отказ на достъп - Заявление, отнасящо се до един документ - Съдържание - Задължение за извършване на конкретна и индивидуална преценка - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице - Изключение, свързано със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - По-висш обществен интерес - Иск за обезщетение на вреди - Задължение за мотивиране))
 (2015/C 279/42)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Axa Versicherung AG (Кьолн, Германия) (представители: C. Bahr, S. Dethof и A. Malec, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Clotuche-Duvieusart и H. Krämer, подпомагани от R. Van der Hout и A. Köhler, avocats)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Ахен, Германия) (представители: B. Meyring и E. Venot, avocats)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение Gestdem 2012/817 и 2012/3021 на Комисията от 29 октомври 2013 г., отхвърлящо две искания за достъп до документите по преписка COMP/39.125 (Автомобилно стъкло)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение Gestdem 2012/817 и 2012/3021 на Комисията от 29 октомври 2013 г., отхвърлящо две заявления за достъп до документи по преписка COMP/39.125 (Автомобилно стъкло), доколкото с него се отказва достъп на Axa Versicherung AG до референциите на „документите за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер“, съдържащи се в съдържанието на преписката.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Axa Versicherung и Европейската комисия понасят направените от всеки от тях съдебни разноски
 4)
 Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 71, 8.3.2014 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/34
 Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — IR/EUIPO — Pirelli Tyre (popchrono)
 (Дело T-132/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „popchrono“ - Липса на реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 144/45)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: IR (представител: C. de Marguerye, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално S. Palmero Cabezas, впоследствие D. Gája)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Pirelli Tyre SpA (Милано, Италия) (представители: T. Malte Müller и F. Togo, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 13 февруари 2015 г. (преписка R 217/2014-5), постановено в производство по отмяна със страни Pirelli Tyre и г-н IR
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н IR да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 311, 21.9.2015 г.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/14
 Решение на Съда (втори състав) от 1 октомври 2014 г. — Съвет на Европейския съюз/Alumina d.o.o., Европейска комисия
 (Дело C-393/13 P) (1)
 ((Обжалване - Дъмпинг - Регламент за изпълнение (ЕС) No 464/2011 - Внос на зеолит А на прах с произход от Босна и Херцеговина - Регламент (ЕО) No 1225/2009 - Член 2 - Определяне на нормалната стойност - Понятие за обичайни търговски условия))
 2014/C 421/18
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган първоначално от G. Berrisch, впоследствие от D. Gerardin, avocats)
 Други страни в производството: Alumina d.o.o. (представители: J.-F. Bellis и B. Servais, avocats), Европейска комисия
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/23
 Определение на Съда (шести състав) от 6 март 2007 г. (Искане за преюдициално заключение от Tribunale di Lecce) — наказателно производство срещу Aniello GALLO, Gianluca Damonte
 (Дело C-191/06) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея, от Процедурния правилник - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Тълкуване на членове 43 ЕО и 49 ЕО - Хазартни игри - Събиране на залози за спортни събития - Изискване за концесия - Изключване на субекти, създадени под определени форми на капиталови дружества - Изискване на разрешение от полицията - Наказателни санкции)
 (2007/C 96/41)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale di Lecce
 Страни в главното наказателно производство
 Aniello GALLO, Gianluca Damonte.
 Предмет
 Искане за преюдициално заключение — Tribunale di Lecce — Тълкуване на членове 31, 43, 49 и 81-86 ЕО — Национален закон, подчиняващ дейността по събиране на залози, на издаването на разрешение
 Диспозитив
 1)
 Национална уредба, която забранява упражняването на дейности по събирането, приемането, вписването в регистрите и предаването на залагания, по-конкретно за спортни събития, без концесия или разрешение от полицията, издадени от заинтересованата държава-членка, представлява ограничение на свободата на установяване, както и на свободното предоставяне на услуги, предвидени съответно в членове 43 ЕО и 49 ЕО.
 2)
 Препращащата юрисдикция следва да извърши проверка дали националната уредба, доколкото ограничава броя на субектите в сектора на хазартните игри, отговаря действително на целта за предотвратяване на използването на дейностите в този сектор за престъпни или измамни цели.
 3)
 Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че те се противопоставят на национално законодателство като оспорваното по главното производство, което изключва и което продължава да изключва от сектора на хазартните игри субекти, създадени под формата на капиталови дружества, чиито акции се котират на лицензираните борси.
 4)
 Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че те се противопоставят на национална уредба, като оспорваната по главното производство, която налага наказателни санкции на лица като подсъдимите по главното производство за това, че са извършвали организирана дейност по събиране на залози без концесия или без разрешение от полицията, изисквани от националното законодателство, щом като тези лица не са могли да получат съответните концесии или разрешения поради отказа на тази държава-членка, в нарушение на общностното право, да им ги предостави.
 (1) ОВ C 165, 15.7.2006 г.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/22
 Жалба, подадена на 29 май 2008 г. от Massimo Giannini срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав) от 12 март 2008 г. по дело T-100/04 (Massimo Giannini/Комисия)
 (Дело C-231/08 P)
 (2008/C 223/34)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Massimo Giannini (представители: адв. L. Levi и адв. C. Ronzi, avocates)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 12 март 2008 г. по дело T-100/04,
 —
 вследствие на това, да се постанови решение, с което да бъдат уважени исканията на жалбоподателя пред първата инстанция, т.е. —
 —
 отмяната на решението на конкурсната комисия за конкурс COM/A/9/01 да не включи името на жалбоподателя в списъка с успешно издържалите този конкурс, решение, за което жалбоподателят е уведомен с писмо от 11 юни 2003 г., както и, доколкото е необходимо, отмяната на решението, с което се отхвърля направеното от жалбоподателя искане за преразглеждане,,решение, за което той е уведомен с писмо от 8 юли 2003 г., и отмяната на решението за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя, решение, за което той е уведомен с писмо от 2 декември 2003 г.,
 —
 присъждането на обезщетение за материалните вреди, чийто размер е определен, от една страна, на разликата между обезщетението за безработица, получено след края на договора като срочно нает служител и заплатата на длъжностно лице от кариерата A 7/4 и, от друга страна — след периода на безработица — на размера на възнаграждението на лице от степен A 7/5, и за претърпените нематериални вреди, които са оценени на 1 EUR,
 —
 да се осъди ответника да заплати всички съдебни разноски, направени пред първата инстанция и при обжалването.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква по същество три главни правни основания в подкрепа на жалбата си.
 С първото си правно основание жалбоподателят упреква най-напред Първоинстанционния съд, че е нарушил неговото право на справедлив съдебен процес и по-конкретно, правото на съдебен процес в разумен срок. Действително, от датата на завеждане на делото пред Първоинстанционния съд до постановяването на обжалваното съдебно решение са изтекли четири години. Според жалбоподателя обаче никакво изключително обстоятелство не оправдавало в дадения случай подобна продължителност. Преписката по това дело не било нито особено обемна, нито сложна от правна гледна точка, а производството било от голямо значение за жалбоподателя.
 С второто си правно основание жалбоподателят по-нататък изтъква, че Първоинстанционният съд е нарушил членове 4, 27 и 29 от Правилника за длъжностните лица и не е зачел както понятието за интерес на службата, така и задължението за полагане на дължимата грижа, което имат общностните институции по отношение на техните служители и длъжностни лица. Според жалбоподателя Първоинстанционният съд не разграничил в това отношение постъпването в общностната публична служба, чрез общ конкурс, с който се цели да се състави списък на успешно издържалите във връзка с бъдещи назначения, от продължаването на кариерата на лицата, които вече са назначени посредством предвидените в правилника механизми, премествания и повишения.
 С третото си правно основание жалбоподателят накрая се позовава на неспазване от Първоинстанционния съд на задължението за мотивиране на съдебните решения и на принципите на недопускане на дискриминация и за зачитане на правото на защита, както и изопачаване на доказателствата, представени на неговата преценка. Последното правно основание се подразделя на три части.
 С първата част от третото правно основание жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е нарушил както принципа на недопускане на дискриминация, така и задължението си за мотивиране и правилата за събиране на доказателства, като е приел, че това, че определени кандидати на конкурса са запознати с документа, върху който е основан писменият изпит, не довеждало до нарушение на принципа на недопускане на дискриминация и като не е изискал от ответника да представи конкретните доказателства за липсата на дискриминация, свързана с това обстоятелство.
 С втората част от същото правно основание жалбоподателят претендира, че има нарушение на принципа на недопускане на дискриминация и изопачаване на доказателствата, представени на преценката на Първоинстанционния съд, доколкото последният бил преценил, че съставът на конкурсната комисия е бил достатъчно стабилен, за да гарантира сравняването и обективното оценяване на кандидатите, докато съдържащите се в преписката документи показвали, обратно, липсата на достатъчна стабилност в съставянето на тази конкурсна комисия и че редица съществени фактически данни не били представени на Първоинстанционния съд от ответника.
 Накрая, с третата част от това правно основание жалбоподателят изтъква ново нарушение на принципа на недопускане на дискриминация и на правилата за събиране на доказателства, както и накърняване на правото на защита, свързани с направените от Първоинстанционния съд изводи относно безпристрастността на членовете на конкурсната комисия.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/6
 Решение на Съда (голям състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu — Румъния) — Dragoș Constantin Târșia/Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere si inmatriculare a autovehiculelor
 (Дело C-69/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Принципи на равностойност и ефективност - Сила на пресъдено нещо - Възстановяване на неоснователно платени суми - Възстановяване на таксите, събрани от държава членка в нарушение на правото на Съюза - Влязло в сила съдебно решение, налагащо плащане на такса, несъвместима с правото на Съюза - Искане за отмяна на такова решение - Национално законодателство, което допуска отмяна с оглед на последващи решения на Съда по преюдициални запитвания само на влезлите в сила съдебни решения по административни дела))
 (2015/C 389/06)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Sibiu
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Dragoș Constantin Târșia
 Ответници: Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere si inmatriculare a autovehiculelor
 Диспозитив
 Правото на Съюза, и по-специално принципите на равностойност и ефективност, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство то допуска да не е предвидена възможност за отмяна от националния съд на влязло в сила съдебно решение по гражданско дело, ако това решение се окаже несъвместимо с тълкуване на правото на Съюза, дадено от Съда след влизането му в сила, дори такава възможност да съществува за несъвместимите с правото на Съюза влезли в сила решения по административни дела.
 (1) ОВ C 142, 12.5.2014 г.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/42
 Определение на Първоинстанционния съд от 1 октомври 2007 г. — US Steel Košice/Комисия
 (Дело T-27/07) (1)
 („Иск за отмяна - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Национален план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове за Словакия за периода 2008-2012 г. - Решение на Комисията за отказ - Липса на пряко засягане - Недопустимост“)
 (2007/C 297/85)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Словакия) (представители: E. Vermulst, avocat, и C. Thomas, solicitor)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Lawunmi и Ü. Wölker)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията от 29 ноември 2006 г. относно националния план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове за периода 2008-2012 г., нотифициран от Словакия съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/EО на Съвета (OВ L 275, стр. 32).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска като недопустим.
 2)
 Осъжда US Steel Košice s.r.o. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 24.3.2007 г.


text:
 29.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 339/27
 Жалба, подадена на 29 юли 2014 г. — Inditex/СХВП — Ansell (ZARA)
 (Дело T-584/14)
 2014/C 339/32
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Испания) (представител: C. Duch, abogada)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Zainab Ansell и Roger Ansell (Moshi, Танзания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 май 2014 г. по преписка R 1118/2013-2, доколкото с него се потвърждава отмяната поради неизползване на марката на Общността „ZARA“ No 1 12 755 за следните услуги от клас 39: „транспорт, разнасяне на стоки, по-специално дрехи, обувки и аксесоари, парфюми и козметика“; на основание, че апелативният състав е нарушил член 51, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009, като е допуснал следните грешки:
 —
 грешка при прилагане на правото от апелативния състав, като е приел, че дружествата франчайзополучатели на Inditex са неразделна част от вътрешната организация на дружеството, докато в действителност става въпрос за правни образувания, които са независими от групата Inditex;
 —
 грешка при преценката на доказателствата, доколкото апелативният състав упреква жалбоподателя, че не е представил доказателства относно печалбите, генерирани от предлагането на транспортните услуги, с цел да докаже външното използване на марката, въпреки че тези доказателства са били представени в производството;
 —
 да осъди СХВП и евентуално другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: словната марка „ZARA“ за услуги от класове 39 и 42 — Марка на Общността No 1 12 755
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска отмяна на марката на Общността: Zainab Ansell и Roger Ansell
 Решение на отдела по отмяна: уважава искането за отмяна
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 51, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009