text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/8
 Жалба, подадена на 10 февруари 2012 г. от Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV и Quinn Plastics GmbH срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 30 ноември 2011 г. по дело T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV и Quinn Plastics GmbH/Европейска комисия
 (Дело C-70/12 P)
 2012/C 165/14
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH (представители: F. Wijckmans, advocaat, M. Visser, avocate)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Съда:
 —
 като главно искане, да отмени решението на Общия съд в частта, в която постановява, че жалбоподателите са нарушили член 101 ДФЕС и поради това не отменя член 1 от решението по отношение на жалбоподателите,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението на Общия съд в частта, в която, в рамките на своето правомощие за пълен съдебен контрол, той намалява само с 10 % началния размер на глобата и не отменя решението в частта, в която то включва в изчисляването на глобата увеличение с оглед на продължителността на нарушението,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението на Общия съд доколкото то не отменя решението в частта, в която с него се ограничава до 25 % намаляването на основния размер поради различно третиране, и в рамките на своето правомощие за пълен съдебен контрол да определи по-висок процент, който правилно да отразява липсата на отговорност на жалбоподателите за частите от картела, отнасящи се до формовъчните съединения от ПММК и до санитарните артикули от ПММК, като така гарантира съответствието на това по-голямо намаление с общия принцип на пропорционалност,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в съответствие с член 69, параграф 2 от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV и Quinn Plastics GmbH искат отмяната, в частта, посочена в жалбата им, на Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. по дело T-208/06, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV и Quinn Plastics GmbH/Европейска комисия. Решението на Общия съд се отнася до твърдян случай на картел, състоящ се от съвкупност от антиконкурентни споразумения и съгласувани практики в сектора на метакрилатите (Решение C(2006) 2098 окончателен на Комисията от 31 май 2006 година относно производство по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.645 — Метакрилати). В съдебното решение се констатира, че Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV и Quinn Plastics GmbH са нарушили член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП, като са участвали в съвкупност от споразумения и съгласувани практики, които са се отнасяли до масивните плочи от полиметилметакрилат, и се приема, че тези дружества носят отговорност за участието си в картела от април 1998 г. до края на октомври 1998 г. и от 24 февруари 2000 г. до 21 август 2000 г.
 В подкрепа на жалбата си Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV и Quinn Plastics GmbH излагат три правни основания.
 В първото правно основание, представено като главно, се твърди, че Общият съд е приложил неправилно правото на Европейския съюз, като е установил нарушение на член 101 ДФЕС и/или е допуснал грешка при прилагане на член 2 от Регламент No 1/2003 (1). И Комисията и Общият съд са възприели правното становище, че надлежно е доказано нарушение на член 101 ДФЕС чрез правен способ за преценка, състоящ се от: i) доказателство за присъствието на жалбоподателите на четири срещи и ii) липсата на доказателство за публично разграничаване на жалбоподателите от съдържанието на тези срещи. По този начин Комисията и Общият съд са пренебрегнали обективните и безспорни съображения, съгласно които посоченият правен способ за преценка е бил неподходящ и във всеки случай недостатъчен, за да позволи да се установи, че жалбоподателите са нарушили член 101 ДФЕС. Следователно, като са се основавали на този способ, Комисията и Общият съд не са спазили член 2 от Регламент No 1/2003 и не са доказали надлежно наличието на нарушение на член 101 ДФЕС.
 Второто правно основание се разделя на две части. В първата част на второто правно основание се твърди, при условията на евентуалност, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като не се е съобразил с общия принцип на презумпцията за невиновност, когато е коригирал оценката на Комисията за продължителността на твърдяното нарушение. Предвид общата презумпция за невиновност Общият съд не е можел да удължи продължителността на първия период на твърдяното участие след датата на втората среща. Във втората част на второто правно основание се твърди, при условията на евентуалност, че решението на Общия съд да увеличи началния размер с 10 % в рамките на правомощието за пълен съдебен контрол представлява грешка при прилагане на правото, тъй като това решение не е съобразено с общите принципи за защита на оправданите правни очаквания и на равно третиране. В контекста и на двете части на второто правно основание Общият съд е нарушил член 23, параграф 3 от Регламент No 1/2003.
 В третото правно основание се твърди, при условията на евентуалност, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е потвърдил намалението с 25 % спрямо началния размер и като не е предоставил допълнително намаление. По този начин Общият съд е нарушил член 23, параграф 3 от Регламент No 1/2003 и общия принцип на пропорционалност.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/40
 Преюдициално запитване от Landgericht Krefeld (Германия), постъпило на 4 юли 2014 г. — Jaouad El Majdoub/CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH
 (Дело C-322/14)
 2014/C 315/65
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Krefeld
 Страни в главното производство
 Ищец: Jaouad El Majdoub
 Ответник: CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH
 Преюдициален въпрос
 Отговаря ли т.нар. „съгласие чрез кликване“ („click-wrapping“) на изискванията при общуването по електронен път по смисъла на член 23, параграф 2 от [Регламент No 44/2001 (1)]?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/7
 Решение на Съда (втори състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Stanislav Gross/Hauptzollamt Braunschweig
 (Дело C-165/13) (1)
 ((Данъчни въпроси - Директива 92/12/ЕИО - Членове 7 — 9 - Общ режим на продуктите, подлежащи на облагане с акциз - Освободени за потребление в дадена държава членка продукти, държани с търговска цел в друга държава членка - Изискуемост на акциза от държателя на тези продукти, който ги е придобил в държавата членка по местоназначението им - Придобиване след края на действието по въвеждане))
 2014/C 292/09
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Stanislav Gross
 Ответник: Hauptzollamt Braunschweig
 Диспозитив
 Член 9, параграф 1 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, изменена с Директива 92/108/ЕИО на Съвета от 14 декември 1992 г., във връзка с член 7 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че разпоредбата позволява на държава членка да посочи като длъжник на акциза лицето, което държи с търговска цел на данъчната територия на тази държава подлежащи на облагане с акциз стоки, освободени за потребление в друга държава членка, при обстоятелства като тези в главното производство, при положение че това лице дори не е било първият държател на тези стоки в държавата членка по местоназначението им.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 29.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 111/28
 Жалба, подадена на 14 януари 2016 г. — GABO:mi/Комисия
 (Дело T-10/16)
 (2016/C 111/33)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Мюнхен, Германия) (представители: M. Ahlhaus и C. Mayer, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви обжалваните решения за недействителни, и
 —
 да осъди ответника да понесе всички съдебни разноски, включително тези на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяната на следните решения на ответника:
 —
 решение от 2 декември 2015 г. за споразуменията за отпускане на безвъзмездна финансова помощ по 7 РП (реф. No Ares (2015) 5513293) и писмо от 2 декември 2015 г. за споразумението за отпускане на безвъзмездна финансова помощ по 6 РП (реф. No Ares (2015) 5513293) във връзка с решението на ответника да пристъпи към събиране след одит (RAIA000024) относно приключилите споразумения за отпускане на безвъзмездна финансова помощ по 7 РП и одит (RAIA000027) относно договорите по 6 РП,
 —
 дебитно известие No 3241514917 (реф. No Ares (2015) 5513293), с което на жалбоподателя се разпорежда да плати общо 1 770 417,29 EUR до 15 януари 2016 г. по банковата сметка на ответника, и
 —
 писма от 16 декември 2015 г. (реф. No Ares (2015)5894346, реф. No Ares (2015)5898040, реф. No Ares (2015)5899627), 21 декември 2015 г. (BUDG/DGA/C4/DB — 025798.4) и 14 януари 2016 г. (BUDG/DGA/C4/DB — 025798.1) за прихващане на всяко съответно плащане срещу твърдения дълг на жалбоподателя, посочен в дебитно известие No 3241514917 (реф. No Ares (2015) 5513293).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 По първото основание се твърди, че обжалваните решения са незаконосъобразни, защото всички декларирани разходи отговарят на условието за отпускане на помощта, установено в член II.14.1 от Споразумението за отпускане на безвъзмездна финансова помощ.
 2.
 По второто основание се твърди, че обжалваните решения не отговарят на приложимите формални изисквания и процесуални правила и са опорочени от нарушение на принципите на добро управление.
 3.
 По третото основание се твърди, че обжалваните решения са опорочени от нарушения на принципа на пропорционалност.
 4.
 По четвъртото основание се твърди, че наложените неустойки в обжалваните решения също са незаконосъобразни, защото жалбоподателят не е получил неоправдани финансови вноски.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/25
 Преюдициално запитване от Landgerichts Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 14 юли 2016 г. — FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG
 (Дело C-394/16)
 (2016/C 419/34)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Frankfurt am Main
 Страни в главното производство
 Ищец: FMS Wertmanagement AöR
 Ответник: Heta Asset Resolution AG
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Директива 2014/59/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници, по-специално член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1, точки 2 и 23 от нея във връзка с член 4, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) No 575/2013 (2) на Европейския парламент и на Съвета относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници, да се тълкува в смисъл, че в приложното поле попада и структура за ликвидация (дружество за ликвидация), която към датата на влизане в сила на Директива 2014/59/ЕС на 2 юли 2014 г. все още е била кредитна институция съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) No 575/2013 (т.нар. „институция по смисъла на Регламента за капиталовите изисквания“ или „институция по РКИ“), но е загубила това качество преди изтичането на срока за транспониране на Директива 2014/59/ЕС в националното право на 31 декември 2014 г. и вече не притежава лиценз за извършване на банкова дейност, издаден в съответствие с банковото право, а само въз основа на упълномощаване с федерален закон може да извършва (банкова) дейност, насочена единствено към ликвидационното управление на портфейла?
 2)
 Трябва ли Директива 2014/59/ЕС, по-специално член 43, параграф 2, буква б) и член 37, параграф 6 от нея, да се тълкува в смисъл, че мярка, съответстваща на инструмента за споделяне на загуби, предвиден в член 43 от Директива 2014/59/ЕС, попада в нейното материално приложно поле и когато в резултат на национална разпоредба на държавата членка по произход тази мярка се прилага в случай, когато вече няма реална вероятност за възстановяване на жизнеспособността на структурата за ликвидация, която е продала продължаващите да извършват дейност нейни части още след влизането в сила на Директива 2014/59/ЕС на 2 юли 2014 г., но преди изтичането на срока за транспониране на 31 декември 2014 г., а и когато значими за системата услуги не се прехвърлят към мостова институция и освен това никакви други активи на институцията вече не се продават или прехвърлят, а тази структура за ликвидация служи единствено за управлението на активи, права и задължения с цел организирана, активна и възможно най-добра реализация на тези отделни активи, права и задължения (ликвидационно управление на портфейл)?
 3)
 Трябва ли член 3, параграф 2 от Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции (3) (в редакцията ѝ след приемането на член 117 от Директива 2014/59/ЕС) да се тълкува в смисъл, че разпоредено от административен орган на държавата членка по произход на структура за ликвидация намаляване на размера на задълженията на структурата за ликвидация, които се уреждат от националното право на друга държава, както и намаляването на лихвата по задължения и разсрочването на задължения произвеждат неограничено действие без допълнителни формалности в държавата членка, от чието право се уреждат задълженията и в която се намира главното управление на засегнатия кредитор, или това изисква структурата за ликвидация (дружество за ликвидация) да попада в персоналното приложно поле на Директива 2014/59/ЕС (по смисъла на първия преюдициален въпрос), а разпоредената мярка — в материалното приложно поле на Директива 2014/59/ЕС?
 Изразът „произвежда пълно действие без допълнителни формалности“ означава ли, че юрисдикцията на държава членка, която трябва да се произнесе в съответствие с приложимото по отношение на задълженията право относно признаването на мерките, разпоредени въз основа на правото на държавата членка по произход, няма правомощие да прецени съвместимостта на посочените по-горе мерки с Директива 2014/59/ЕС?
 (1) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) No 1093/2010 и (ЕС) No 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).
 (2) Регламент (ЕС) No 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) No 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1).
 (3) Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 година относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции (ОВ L 125, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 34).


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/34
 Преюдициално запитване от Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Германия), постъпило на 11 юли 2016 г. — Hornbach-Baumarkt-AG/Finanzamt Landau
 (Дело C-382/16)
 (2016/C 343/46)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Rheinland-Pfalz
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Hornbach-Baumarkt-AG
 Ответник: Finanzamt Landau
 Преюдициални въпроси
 Допуска ли член 49, във връзка с член 54 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (предишен член 43, във връзка с член 48 от Договора за създаване на Европейската общност (ДЕО) правна уредба на държава членка, която изисква размерът на доходите, които местно данъчнозадължено лице получава от търговските си отношения с установено в друга държава членка дружество, в което данъчнозадълженото лице притежава пряко или непряко дялово участие в размер на най-малко една четвърт от капитала му и с което това лице е договорило условия, които се различават от условията, които независими едно от друго трети лица биха договорили при същите или сходни обстоятелства, да се определя все едно че тези доходи са били получени при условията, договорени между независими трети лица, при положение че не се извършва такава корекция на доходите от търговски отношения с местно дружество и че правната уредба не предоставя на местното данъчнозадължено лице възможността да представи доказателства, че условията са били договорени поради търговски съображения, произтичащи от положението му на съдружник в установеното в другата държава членка дружество?


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/2
 Решение на Съда (втори състав) от 11 януари 2007 г. — Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Комисия на Европейските общности, Schott AG, предишно Schott Glas
 (Дело C-404/04 P) (1)
 (Обжалване - Държавна помощ - Член 87, параграф 1, ЕО - Договорно обещание за плащане - Отпадане на съществено условие на договора - Нови правни доводи и аргументи - Замяна на мотиви - Искане за изслушване на свидетели - Критерий за частен взискател - Мотиви към решението на Първоинстанционния съд - Определяне на размера на помощта - Член 87, параграф 3 в) ЕО - Право на изслушване - Нарушаване на правото на защита на засегнатата държава-членка)
 (2007/C 42/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (представители: C. Arhold и N. Wimmer, адвокати)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и V. Kreuschitz, агенти), Schott AG, предишно Schott Glas (представител: U. Soltész, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (пети разширен състав) от 8 юли 2004 г., Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Комисия (Т-198/01) за отхвърляне на иска за отмяна на решение 2002/185/ЕС на Комисията, от 12 юни 2001 г., относно държавна помощ, предоставена от Германия в полза на Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (Германия) (ОВ L 62, стр. 30).
 Диспозитив
 1)
 Жалбата се отхвърля.
 2)
 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH да понесе, освен направените от него съдебни разноски, също и всички разноски, направени от Комисията на Европейските общности в производството за допускане на обезпечение и пред настоящата съдебна инстанция.
 3)
 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH да заплати разноските, направени от Schott AG в обезпечителното производство.
 4)
 Schott AG да понесе направените от него съдебни разноски пред настоящата съдебна инстанция.
 (1) ОВ C 273 от 6.11.2004 г.


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/7
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 13 март 2009 г. — Федерална република Германия/D, участници: Vertreter des Bundesinteresses към Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten към Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
 (Дело C-101/09)
 2009/C 129/11
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Федерална република Германия
 Ответник: D
 Участници:Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht (представляващият интересите на федерацията към Федералния върховен административен съд)
 Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (Комисар към Федералната служба за миграция и бежанци по въпросите, свързани с политическото убежище)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Налице ли е тежко престъпление от общ характер или нарушение, противоречащи на целите и принципите на Обединените нации по смисъла на член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (1), когато като борец и деятел, отчасти също и като член на ръководния комитет, чужденецът е бил свързан дълги години с организация (в случая РКК), която при своята въоръжена борба срещу държавата (в случая Турция) постоянно е използвала терористични методи и е посочена в списъка на лицата, групите и образуванията в приложението към общата позиция на Съвета относно прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и с това чужденецът е подпомагал активно нейната въоръжена борба от висшестояща позиция?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: Изключването на признаването на статут на бежанец по член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО подчинено ли е на условието чужденецът да продължава да представлява източник на опасност?
 3)
 При отрицателен отговор на втория въпрос: Изключването на признаването на статут на бежанец по член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО подчинено ли е на извършването на проверка на пропорционалността, свързана с конкретния случай?
 4)
 При утвърдителен отговор на третия въпрос:
 а)
 Трябва ли при проверката на пропорционалността да се вземе предвид обстоятелството, че чужденецът се ползва от защита срещу експулсиране съгласно член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи от 4 ноември 1950 или съгласно националните разпоредби?
 б)
 Само в изключителни случаи, притежаващи особени характеристики, ли изключването е непропорционално?
 5)
 Съвместимо с директивата по смисъла на член 3 от Директива 2004/83/ЕО ли е положение, при което въпреки наличието на основание за изключване по член 12, параграф 2 от директивата и отнемането на статута на бежанец по член 14, параграф 3 от директивата, чужденецът продължава да бъде признат съгласно националното конституционно право за лице, което има право на убежище?
 (1) ОВ L 304, стр. 12.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/4
 Решение на Съда (втори състав) от 11 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-293/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 79/409/ЕИО и Директива 92/43/ЕИО - Опазване на дивите птици - Специални защитени зони - Недостатъчни мерки за защита)
 (2009/C 32/06)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis, D. Recchia и M. Patakia)
 Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77), във връзка с член 4, параграф 4 от директивата, изменена с член 6, параграфи 2-4 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109) — Липса на защита на специалните защитени зони (СЗЗ) — Съществуване на дейности, които могат да засегнат целостта на СЗЗ и да доведат до отрицателни последици спрямо целите на предпазването на СЗЗ и видовете, за които тези зони са определени
 Диспозитив
 1)
 Като не е предприела всички необходими мерки за въвеждане и прилагане на съгласуван, специфичен и пълен правен режим, който да може да осигури устойчивото управление и ефикасната защита на специалните защитени зони, определени с оглед на целите на опазване, предвидени в Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 4, параграфи 1 и 2 от тази директива, във връзка с член 4, параграф 4, първо изречение от нея в редакцията му съгласно член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна.
 2)
 Отхвърля иска в останалата част.
 3)
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 182, 4.8.2007 г.


text:
 26.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/31
 Определение на Общия съд от 10 ноември 2014 г. — Theophilou/Комисия и ЕЦБ
 (Дело T-293/13) (1)
 ((Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Програма за подкрепа за стабилност на Кипър - Меморандум за разбирателство относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Република Кипър и ЕМС - Компетентност на Общия съд - Причинно-следствена връзка - Жалба, която е отчасти недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание))
 (2015/C 026/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Christos Theophilou (Никозия, Кипър) и Eleni Theophilou (Никозия, Кипър) (представители: C. Paschalides, solicitor, и A. Paschalides, адвокат)
 Ответници: Европейска комисия (представители: B. Smulders и J.-P. Keppenne) и Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan et F. Athanasiou, подпомагани от W. Bussian, W. Devroe и D. Arts, адвокати)
 Предмет
 На първо място, искане за отмяна на точки 1.23 — 1.27 от меморандума за разбирателство относно специфичните условия на икономическата политика, сключен между Република Кипър и Европейския механизъм за стабилност (ЕМС) на 26 април 2013 г., и на второ място, искане за обезщетение за вредите, които се твърди, че жалбоподателите са претърпели поради включването в меморандума за разбирателство на точки 1.23 — 1.27 от същия и поради неизпълнение на задължението за контрол на Комисията
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Christos Theophilou и Eleni Theophilou да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят тези на Европейската комисия и на Европейската централна банка (ЕЦБ).
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/10
 Решение на Съда (четвърти състав) от 19 март 2009 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Австрия) — Dachsberger & Söhne GmbH/Zollamt Salzburg, Erstattungen
 (Дело C-77/08) (1)
 (Възстановявания при износ - Диференцирано възстановяване - Момент на подаване на заявлението - Декларация за износ - Липса на доказателство за изпълнението на формалностите за освобождаване за консумация в страната по местоназначение - Санкция)
 2009/C 113/19
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz
 Страни в главното производство
 Ищец: Dachsberger & Söhne GmbH
 Ответник: Zollamt Salzburg, Erstattungen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Тълкуване на член 11, параграф 1, втора алинея, второ изречение от Регламент (ЕИО) No 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти (ОВ L 351, стр. 1), изменен с Регламент (ЕО) No 2945/94 на Комисията от 2 декември 1994 година за изменение на Регламент (ЕИО) No 3665/87 за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти, що се отнася до връщането на недължимо изплатени суми и до санкциите (ОВ L 310, стр. 57) — Понятие за изискване на диференцираната част от възстановяването при износ — Налагане на санкция при наличие на неточни данни относно страната по местоназначение, посочена в декларацията за износ
 Диспозитив
 Член 11, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕО) No 495/97 на Комисията от 18 март 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че при диференцирано възстановяване диференцираната част от възстановяването се иска не към момента на подаване на заявлението, предвидено в член 47, параграф 1 от Регламент No 3665/87, или на документите за изплащане на възстановяването, предвидени от член 47, параграф 2 от този регламент, а към момента на подаване на документа, посочен в член 3, параграф 5 от въпросния регламент. Следователно включването в посочения документ на информация, която може да доведе до възстановяване с по-висок от приложимия размер и която се оказва погрешна, води извън предвидените в трета и седма алинея от член 11, параграф 1 от същия регламент случаи до прилагане на санкцията, предвидена в първа и втора алинея от посочения член 11, параграф 1.
 (1) ОВ C 128, 24.5.2008 г.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/15
 Решение на Съда (четвърти състав) от 21 май 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles — Белгия) — Charlotte Rosselle/Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM)
 (Дело C-65/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 92/85/ЕИО - Мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки - Член 11, точки 2 и 4 - Лице на държавна служба, взело неплатен отпуск по лични причини, за да започне работа като наето лице - Отказ за предоставяне на обезщетение за бременност и раждане с мотива, че в качеството си на наето лице работничката няма изисквания за предоставяне на право на някои социални обезщетения осигурителен период))
 (2015/C 236/20)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal du travail de Nivelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Charlotte Rosselle
 Ответници: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM)
 в присъствието на: Institut pour l’égalité des femmes et des hommes (IEFH),
 Диспозитив
 Член 11, точка 4, втора алинея от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка да откаже да предостави на работничка обезщетение за бременност и раждане, с мотива че в качеството си на лице на държавна служба, излязло в неплатен отпуск по лични причини, за да работи като наето лице, не е работила като такова за определения от националното право като условие за получаване на споменатото обезщетение осигурителен период, независимо че е работила повече от дванадесет месеца непосредствено преди предполагаемата дата на раждане.
 (1) ОВ C 129, 28.4.2014 г.


text:
 22.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 399/9
 Преюдициално запитване, отправено от Oberster Patent- und Markensenat (Австрия) на 6 септември 2012 г. — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH/Pfahnl Backmittel GmbH
 (Дело C-409/12)
 2012/C 399/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Patent- und Markensenat
 Страни в главното производство
 Ищец: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH
 Ответник: Pfahnl Backmittel GmbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 Превръща ли се дадена марка „в обичайно търговско наименование на стока или услуга“ по смисъла на член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95/ЕО (1) („Директивата за марките“), когато
 а)
 въпреки че търговците знаят, че тази марка представлява указание за произход, по правило не разгласяват това обстоятелство пред крайните потребители и
 б)
 (също) поради тази причина крайните потребители повече не възприемат марката като указание за произход, а като обичайно търговско наименование за стоките или услугите, за които е регистрирана марката?
 2.
 Налице ли е „бездействие“ по смисъла на член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95/ЕО, в случай че притежателят на марката остава пасивен, независимо че търговците не указват на клиентите си, че става въпрос за регистрирана марка?
 3.
 Следва ли марка, която вследствие на действията или бездействията на нейния притежател се е превърнала в обичайно търговско наименование за крайните потребители, но не и за търговците, да бъде отменена тогава и само тогава, когато на крайните потребители се налага да използват това наименование, тъй като не съществуват равностойни негови алтернативи?
 (1) Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (кодифицирана версия)
 (ОВ L 299, стр. 25).


text:
 7.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 139/18
 Жалба, подадена на 4 януари 2011 г. — Португалия/Комисия
 (Дело T-3/11)
 2011/C 139/36
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo и J. Saraiva de Almeida)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2010/668/ЕС на Комисията от 4 ноември 2010 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) [нотифицирано под номер C(2010) 7555] (ОВ L 288, стр. 24), в частта му, в която с мотив, че са налице „Слабости в СИЗП-ДСЕС, извършването на проверки на място и изчисляването на санкции“, се прилагат финансови корекции на различни мерки, като се изключва от финансиране от Европейския съюз сумата от 40 690 655,11 EUR във връзка с декларираните от жалбоподателя разходи за стопанските години 2005 г., 2006 г. и 2007 г.;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага десет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията, доколкото тя не взела предвид представените от португалските власти данни относно проверките, извършени в рамките на СИЗП-ДСЕС, въз основа на анализ на риска в съответствие с предвиденото в член 27 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията.
 2.
 Второто правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията, доколкото тя не взела предвид представените от португалските власти данни относно засилването на проверките, извършени в рамките на СИЗП-ДСЕС в съответствие с предвиденото в член 26 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията.
 3.
 Третото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията, доколкото тя не взела предвид представените от португалските власти данни относно проверките, извършени в рамките на СИЗП-ДСЕС в съответствие с правилото 75 %/90 %, на което се позовава член 24, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията, доколкото тя изразява сериозни и разумни съмнения относно наличието на неефикасни и/или непълни проверки, като се основава единствено на един особен случай на включване на магистрала в отговарящата на критериите площ.
 5.
 Петото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията при прилагането на Указания за изчисляване на финансовите последици при подготовка на решението за приключване на сметките на ФЕОГА, секция „Гарантиране“, посочени в Документ VI/5330/1997-PT, в резултат на което бил нарушен принципа на равенство на държавите членки.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията, тъй като тя приложила финансовите корекции в допълнение към разходите по схемата за единно плащане за стопанската 2006 г., като по този начин обхваща всички мерки от първи и втори стълб.
 7.
 Седмото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията, доколкото тя не взела предвид факторите във връзка с „Изчисляване на санкциите“ в светлината на представените от португалските власти данни, които показвали изпълнение на задълженията по член 49, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията, както и че няма риск за фонда, поради което в това отношение обжалваното решение също нарушава принципа на пропорционалност.
 8.
 Осмото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията, доколкото тя приема, че е налице умишлено неизпълнение на задълженията, в светлината на представените от португалските власти данни, които показват, че задълженията по член 53 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията са били напълно изпълнени.
 9.
 Деветото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията, доколкото тя не взела предвид представените от португалските власти данни, доказващи за 2004 г. съобразяване с предвиденото в член 21 от Регламент No 2237/2003, и с предвиденото в член 13, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията за 2005 г. във връзка с проверките на минималната гъстота на дърветата с черупкови плодове.
 10.
 Десетото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Комисията относно корекциите, приложени върху платените суми в рамките на мярката „Допълнителна помощ“ — премии за месо и средства по схемата за единно плащане, изплатени за специални права.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/47
 Жалба, подадена на 8 януари 2015 г. — Ice Mountain Ibiza/СХВП — Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
 (Дело T-5/15)
 (2015/C 073/58)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Испания) (представители: J. L. Gracia Albero и F. Miazzetto, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: Фигуративна марка на Общността със словните елементи „ocean beach club ibiza“ — заявка за регистрация No 10 610 491
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 8 октомври 2014 г. по преписка R 2292/2013-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 Да отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 8 октомври 2014 г. по преписка R 2292/2013-1, като по този начин отхвърли напълно възражението, направено от Marbella Atlantic Ocean Club, SL и уважи заявката за регистрация на марка на Общността No 10 610 491 „ocean beach club ibiza“ (смесена) в клас 41; и
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски по настоящото производство, включително тези, направени в производствата пред по-долните инстанции на СХВП, тоест пред отдела по споровете и първи апелативен състав, довели до настоящото обжалване.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/26
 Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. — KUKA Roboter/СХВП (Нюанс на оранжевия цвят)
 (Дело T-97/08) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за регистрация на марка на Общността, състояща се от нюанс на оранжевия цвят - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 301/41
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: KUKA Roboter GmbH (Augsbourg, Германия) (представители: A. Kohn и B. Hannemann, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Pethke)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 декември 2007 г. (преписка R 1572/2007-4) относно заявка за регистрация на нюанс на оранжевия цвят като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда KUKA Roboter GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/39
 Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol (Австрия) на 7 август 2013 г. — Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH/Bezirkshauptmannschaft Innsbruck
 (Дело C-443/13)
 2013/C 344/69
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Unabhängiger Verwaltungssenat in Tirol
 Страни в главното производство
 Ответник в първоинстанционното производство и жалбоподател във въззивното производство: Ute Reindl, MPREIS Warenvertriebs GmbH
 Ищец в първоинстанционното производство и ответник във въззивното производство: Bezirkshauptmannschaft Innsbruck
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 1 от Регламент (ЕО) No 1086/2011 (1) за изменение на Регламент (ЕО) No 2073/2005 да се тълкува в смисъл, че прясно месо от домашни птици трябва да отговаря на микробиологичния критерий, посочен в ред 1.28 от глава 1 на приложение I към Регламент (ЕО) No 2073/2005 (2), във всички фази на дистрибуция?
 2.
 Подлежат ли и стопанските субекти в хранителната промишленост, извършващи дейност на етапа на дистрибуцията на храни, изцяло на режима на Регламент (ЕО) No 2073/2005?
 3.
 Трябва ли микробиологичният критерий, посочен в ред 1.28 от глава 1 на приложение I към Регламент (ЕО) No 2073/2005, да се спазва и на всички етапи на дистрибуцията от предприятията за храни, които не участват в производството (а извършват дейност само на етапа на дистрибуция)?
 (1) Регламент (ЕС) No 1086/2011 на Комисията от 27 октомври 2011 година за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) No 2160/2003 на Европейския парламент и на Съвета и на приложение I към Регламент (ЕО) No 2073/2005 на Комисията по отношение на салмонела в прясно месо от домашни птици, ОВ L 281, стр. 7.
 (2) Регламент (ЕО) No 2073/2005 на Комисията от 15 ноември 2005 година относно микробиологични критерии за храните, ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 51, стр. 141.


text:
 1.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/29
 Жалба, подадена на 20 февруари 2009 г. — Dennekamp/Парламент
 (Дело T-82/09)
 2009/C 102/44
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: G. -J. Dennekamp (Giethoorn, Нидерландия) (представители: O. Brouwer и A. Stoffer, lawyers)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени обжалваното решение,
 —
 да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в съответствие с член 87 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, включително съдебните разноски на встъпилите страни, ако има такива, и съдебните разноски във връзка с искането за бързо производство.
 Правни основания и основни доводи
 На 20 октомври 2008 г. на основание на Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1) жалбоподателят иска от Европейския парламент да му осигури достъп до (i) всички документи, от които личи кои членове на Парламента (членове на ЕП) са включени в допълнителната пенсионна схема, (ii) списък с имената на членовете на ЕП, които са включени в допълнителната пенсионна схема към 1 септември 2005 г. и (iii) списък с имената на включените понастоящем в допълнителната пенсионна схема, за които Парламентът прави месечни вноски. Парламентът отказва да изпълни искането на жалбоподателя и с решение от 17 декември 2008 г. потвърждава своя отказ.
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решение А(2008)22050 на Европейския парламент от 17 декември 2008 г. относно отказа за достъп до документите, поискани от жалбоподателя на основание на Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 Жалбоподателят твърди, че отказът се основава на грешка в преценката и съставлява явно нарушение на правилата и принципите относно достъпа до документи, съдържащи се в Регламент (ЕО) No 1049/2001, и на правилата, установени в Регламент (ЕО) No 45/2001 (2). В резултат на това Парламентът нарушил правото на жалбоподателя на достъп до документите на институциите на Общността, установено в член 255 ЕО, в член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че решението е опорочено от следните грешки при прилагане на правото и в преценката.
 (а)
 Според жалбоподателя Парламентът нарушил член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 и неправилно основал отказа си на член 4, параграф 1, буква б) от споменатия регламент, тъй като оповестяването на поисканите документи не може да накърни личния живот на съответните членове на ЕП.
 (б)
 Освен това Парламентът приложил неправилно Регламент (ЕО) No 45/2001, тъй като неправилно установил, че искането на жалбоподателя следва да се прецени съгласно Регламент (ЕО) No 45/2001.
 (в)
 По-нататък жалбоподателят твърди, че Парламентът не установил равновесие между публичния интерес, обслужван от оповестяването, и частните интереси, за които се твърди, че са засегнати. Той не преценил и до каква степен твърдените частни интереси щели действително и конкретно да бъдат накърнени.
 (г)
 Според жалбоподателя Парламентът нарушил член 235 ЕО, тъй като не представил достатъчно мотиви за отказа си. Накрая се излага твърдението, че от решението не личи Парламентът да е направил конкретна преценка по отношение на отделните документи, упоменати в искането за достъп на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76)
 (2) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142)


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/17
 Определение на Съда (шести състав) от 19 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea — Румъния) — Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău/Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA и др.
 (Дело C-74/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Член 1, параграф 1 и член 2, буква б) - Неравноправни клаузи, съдържащи се в сключените с потребителите договори - Договор за поръчителство и договор за обезпечение върху недвижим имот, сключени с кредитна институция от физически лица, които действат за цели, излизащи от рамките на упражняваното от тях занятие, и които нямат функционална връзка с търговското дружество, на което стават поръчители))
 (2016/C 038/25)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Oradea
 Страни в главното производство
 Въззивници: Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău
 Ответници: Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA Arad, Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA — Sucursala Baia Mare, Cristian Tarcău, Corina Tarcău, SC Magenta, в ликвидация, SC Crisco SRL
 Диспозитив
 Член 1, параграф 1 и член 2, буква б) от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че тази директива може да се прилага към договор за обезпечение върху недвижим имот или за поръчителство, сключен между физическо лице и кредитна институция за гарантиране на задълженията, които има търговско дружество към тази институция по силата на договор за кредит, когато това физическо лице е действало за цели, които не попадат в рамките на упражняваната от него дейност по занятие, и то няма връзка от функционално естество с посоченото дружество.
 (1) ОВ C 171, 26.5.2015 г.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/52
 Жалба, подадена на 22 май 2013 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено на 11 март 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-131/12, Marcuccio/Комисия
 (Дело Т-283/13 P)
 2013/C 207/85
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени изцяло и без никакви изключения обжалваното определение,
 —
 да върне настоящото дело на Съда на публичната служба.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са същите като изтъкнатите по дело T-203/13 P, Marcuccio/Комисия.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/17
 Преюдициално запитване от Finanzgerichts Münster (Германия), постъпило на 17 май 2017 г. — Harry Mensing/Finanzamt Hamm
 (Дело C-264/17)
 (2017/C 283/24)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Münster
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Harry Mensing
 Ответник: Finanzamt Hamm
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 316, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (наричана по-нататък Директивата за ДДС) да се тълкува в смисъл, че данъчнозадължени дилъри могат да прилагат режима за облагане на маржа на печалбата и спрямо вътрешнообщностната доставка на произведения на изкуството, извършена от техния автор или неговия правоприемник, които не са лица по смисъла на член 314 от Директивата за ДДС?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е положителен: необходимо ли е съгласно член 322, буква б) от Директивата за ДДС данъчнозадълженият дилър да бъде лишен от правото да приспада данъка за вътрешнообщностното придобиване на произведения на изкуството, ако няма национална разпоредба, съдържаща съответно правило в този смисъл?
 (1) ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/3
 Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-132/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Регламент (ЕИО) No 2081/92 - Закрила на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни - Сирене „Parmigiano Reggiano“ - Използване на наименованието „parmesan“ - Задължение за държава-членка служебно да санкционира злоупотребата със защитено наименование за произход)
 (2008/C 92/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. de March, S. Grünheid и B. Martenczuk)
 Встъпили страни в подкрепа на ищеца: Чешка република (представител: T. Boček), Италианска република (представители: I. M. Braguglia и G. Aiello, avvocato dello Stato)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: M. Lumma, A. Dittrich и M. Loschelder, Rechtsanwalt)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представител: J. Molde), Република Австрия (представител: E. Riedl)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 13, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 година относно защитата на географските указания и наименованията за произход на земеделските и хранителни продукти (ОВ L 208, стр. 1) — Липса на мерки за забрана на използването на наименованието „parmesan“ за продуктите, които не съответстват на продуктовата спецификация на защитеното наименование за произход „Parmigiano Reggiano“
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 3)
 Чешката република, Кралство Дания, Италианската република, както и Република Австрия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 132, 28.5.2005 г.


text:
 26.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/43
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 декември 2014 г. — Cwik/Комисия
 (Дело F-4/13) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Атестационен доклад - Процедура по атестиране за 1995/1997 г. - Изпълнение на решение на Първоинстанционния съд - Искане за отмяна на атестационния доклад - Липса на сезиране на съвместния комитет по атестирането - Забавяне при приемането на атестационния доклад - Иск за обезщетение за вреди))
 (2015/C 026/55)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Michael Cwik (Tervuren, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се приема атестационния доклад на жалбоподателя за периода 1995 — 1997 г. и искане за обезщетение за вреди.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Европейската комисия от 12 март 2012 г. за окончателно приемане на новия атестационен доклад на г-н Cwik в процедурата по атестиране за 1995/1997 г.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Cwik сума в размер на 15 000 EUR, представляваща обезщетение за претърпените неимуществени вреди.
 3)
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 4)
 Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски на г-н Cwik.
 (1) ОВ C 108, стр. 38


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/55
 Жалба, подадена на 22 септември 2014 г. — Novomatic/СХВП — Simba Toys (African SIMBA)
 (Дело T-687/14)
 2014/C 409/75
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Австрия) (представител: W. Mosing, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 юли 2014 г. (преписка R 2098/2013-4), в резултат на което СХВП да отхвърли цялото възражение поради липса на сходство между стоките и/или знаците, съответно поради липса на вероятност от объркване, и да допусне до регистрация заявка No 009752271 за признаване на „African SIMBA“ като марка на Общността,
 —
 да осъди СХВП и в случай на писмено встъпване предявилата възражението страна да заплатят разноските, които жалбоподателят е понесъл в производството пред апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), както и разноските по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, която съдържа словните елементи „African SIMBA“, за стоки от клас 28 — заявка за марка на Общността No 9 752 271.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: други участници в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална фигуративна марка, която съдържа словния елемент „Simba“, както и международната регистрация на словната марка „SIMBA“ за стоки от клас 28.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 23.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/16
 Решение на Общия съд от 10 февруари 2015 г. — Boehringer Ingelheim International/СХВП — Lehning entreprise (ANGIPAX)
 (Дело T-368/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ANGIPAX“ - По-ранна словна марка на Общността „ANTISTAX“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 096/19)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ингелхайм на Рейн, Германия) (представители: първоначално V. von Bomhard и D. Slopek, avocats, а впоследствие V. von Bomhard)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: S. Pétrequin и J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Lehning entreprise SARL (Сент Барб, Франция) (представител: P. Demoly, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 29 април 2013 г. (преписка R 571/2012-5), постановено в производство по възражение със страни Boehringer Ingelheim International GmbH и Lehning entreprise SARL.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Boehringer Ingelheim International GmbH да заплати съдебните разноски, включително необходимите разходи, направени от Lehning entreprise SARL за целите на производството пред апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 260, 7.9.2013 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/18
 Решение на Общия съд от 4 декември 2013 г. — ETF/Schuerings
 (Дело T-107/11 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Договор за неопределено време - Решение за прекратяване - Компетентност на Съда на публичната служба - Членове 2 и 47 от Условията за работа на другите служители - Задължение за полагане на грижа - Понятие за интерес на службата - Забрана за произнасяне ultra petita - Право на защита)
 2014/C 24/31
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейската фондация за обучение (ETF) (представител: L. Levi, avocat)
 Друга страна в производството: Gisela Schuerings (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Европейска комисия, (представители: J. Currall и D. Martin), Европейска агенция по лекарствата (EMA), (представители: първоначално V. Salvatore, впоследствие T. Jabłoński), Европейска агенция за околна среда (ЕАОС), (представител: O. Cornu), Европейска агенция за авиационна безопасност (ЕААБ), (представител: P. Goudou), Агенция на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност (ENISA), (представител: E. Maurage), Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT), (представители: J. Rikkert и M. Garnier), Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC), (представител: M. Sprenger), Европейска агенция по химикалите (ECHA), (представител: M. Heikkilä, и Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ), (представител: D. Detken).
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 9 декември 2010 г. по дело Schuerings/ETF (F-87/08, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това решение.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 9 декември 2010 г. по дело Schuerings/ETF (F-87/08) в частта, в която отменя решение на Европейската фондация за образование (ETF) от 23 октомври 2007 г. за прекратяване на договора за неопределен срок като срочно нает служител на г-жа Gisela Schuerings и съответно искането ѝ за обезщетение за претърпените имуществени вреди е отхвърлено като преждевременно предявено.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 3.
 Връща делото за ново разглеждане на Съда на публичната служба.
 4.
 Общият съд не се произнася по въпроса за разноските.
 (1) ОВ C 139, 7.5.2011 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/56
 Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Nynäs Petroleum и Nynas Petróleo/Комисия
 (Дело T-482/07)
 (2008/C 51/101)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: AB Nynäs Petroleum (Стокхолм, Швеция) и Nynas Petróleo, SA (Мадрид, Испания) [представители: D. Beard, Barrister и M. Dean, Solicitor]
 Ответник: Комисия на европейските общности
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени член 1 от решението в частта му, която се отнася до Nynas за периода 1991—1996 г.;
 —
 да се отмени член 1 от решението в частта му, която се отнася до Nynas във връзка със съгласуването на цените;
 —
 да се отмени член 2 от решението в частта му, с която се налага глоба от 10 642 500 EUR на Nynas SA и от 10 395 000 EUR на AB Nynäs или, при условията на евентуалност, да се намали глобата до подходящ размер;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба на основание член 230 ЕО жалбоподателите искат частична отмяна на Решение C(2007)4441 окончателен на Комисията от 3 октомври 2007 година относно процедура по прилагане на член 81 ЕО (Преписка COMP/38.710 — Битум — Испания), с което Комисията е установила, че жалбоподателите, Nynäs Petroleum и Nynas Petróleo (наричани по-нататък заедно „Nynas“), съвместно с други предприятия, са участвали в споразумения и съгласувани практики на пазара на проникващ битум на територията на Испания, които се изразяват в споразумения за подялба на пазара и съгласуване на цените, или/както и намаляване на наложената на всеки от жалбоподателите глоба в съответствие с член 229 ЕО.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват следните правни основания:
 (i)
 Те изтъкват, че Комисията е допуснала грешка в преценката на продължителността на участието на Nynas в твърдяните споразумения за разпределяне на пазара, в частност като е приела, че Nynas е участвало в твърдяното нарушение между 1991 г. и 1996 г.
 (ii)
 Също така те поддържат, че Комисията погрешно е приела, че Nynas е участвало в твърдяните нарушения при определянето на цените.
 (iii)
 Накрая, жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала грешка в преценката на степента на участие на Nynas в нарушенията и грешка при определянето на подходящия размер на наложената на Nynas глоба.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/25
 Жалба, подадена на 10 февруари 2012 г. — Sina Bank/Съвет
 (Дело T-67/12)
 2012/C 109/53
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sina Bank (Техеран, Иран) (представители: B. Mettetal и C. Wucher-North, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени точка 8 от таблица Б от приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010, изменен както е посочено в приложението към Регламент за изпълнение No 1245/2011 на Съвета (1), доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да отмени точка 8 от таблица Б в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета, изменен както е посочено в приложението към Решение 783/2011/ОВППС на Съвета (2), доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да отмени член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 961/2010, изпълнен с Регламент No 1245/2011, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да отмени член 19, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС, изменено с Решение 783/2011/ОВППС, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да отмени решението на Съвета, което се съдържа в писмо от 5 декември 2011 г., и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че жалбоподателят не е свързан с интересите на „Daftar“ и не допринася за финансирането на т. нар. стратегически интереси на „режима“, нито на неговата твърдяна ядрена програма. Поради това материалноправните критерии за включване в списъците по Решение 2010/413/ОВППС, изменено с Решение 783/2011/ОВППС, с което Съветът оставя включено името на жалбоподателя в тези списъци, не са изпълнени по отношение на жалбоподателя, така че Съветът е допуснал явна грешка в преценката дали тези критерии са изпълнени. Освен това Съветът не е приложил правилно релевантния критерий.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че включването на жалбоподателя в списъка нарушава основния принцип на равно третиране.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че като е оставил включено в списъка името на жалбоподателя, Съветът е нарушил задължението да изложи надлежни мотиви в Решение 2010/413/ОВППС, изменено с Решение 2011/783/ОВППС и изпълнено с Регламент No 1245/2011, по силата на което жалбоподателят продължава да фигурира в списъка. Съветът е нарушил и правото на защита и правото на ефективна съдебна защита.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че включването на жалбоподателя в списъка нарушава неговото право на собственост и принципа на пропорционалност.
 (1) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2.12.2011 г., стр. 11)
 (2) Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2.12.2011 г., стр. 71)


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/58
 Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — ICT/Комисия
 (Дело T-243/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Ролки, тръби и цилиндрични вложки, около които се навиват гъвкави материали - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 2014/C 315/97
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) (Borgo a Mozzano, Италия) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10), доколкото Комисията е включила в списъка с примерните продукти за прилагане на критериите, уточняващи понятието за опаковка, ролките, тръбите и цилиндричните вложки, около които се навиват гъвкави материали, с изключение на тези, които са част от машини за производство и не се използват при представянето на продукта за продажба.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/59
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 28 октомври 2010 г. — Kay/Комисия
 (Дело F-113/05) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Длъжностни лица, преминаващи в по-висока функционална група чрез конкурс на общо основание - Кандидати, вписани в списък с резерви преди влизането в сила на новия Правилник - Преходни правила за класиране в степен при назначаването - Класиране в степен в приложение на новите по-неблагоприятни правила - Член 2, член 5, параграф 2 и член 12, параграф 3 от приложение XIII към Правилника)
 2010/C 346/118
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Roderick Neil Kay (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално T. Bontinck и J. Feld, avocats, впоследствие T. Bontinck и S. Woog, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и H. Krämer)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Arpio Santacruz и I. Šulce)
 Предмет на делото
 Отмяна на решението на Комисията за ново класиране в степен на жалбоподателя, вписан в списък с резерви от външен конкурс преди влизането в сила на новия Правилник, в приложение на новите по-неблагоприятни разпоредби на същия
 Диспозитив на решението
 1.
 Отхвърля жалбата на г-н Kay.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 48, 25.2.2006 г., стp. 36 (дело, заведено първоначално пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер T-421/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


text:
 10.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 362/13
 Жалба, подадена на 29 септември 2011 г. от Kone Oyj, Kone GmbH и Kone BV срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 13 юли 2011 г. по дело Kone Oyj, Kone GmbH и Kone BV/Европейска комисия (T-151/07)
 (Дело C-510/11 P)
 2011/C 362/20
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Kone Oyj, Kone GmbH и Kone BV (представители: T. Vinje, Solicitor, D. Paemen, Advocaat, A. Tomtsis, Dikigoros, A. Morfey, Solicitor)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд;
 —
 да отмени член 2, параграф 2 от обжалваното решение в частта, с която се налага глоба на Kone Oyj и Kone GmbH, като не налага глоба или наложи такава в по-нисък размер от определения в Решение от 21 февруари 2007 г. на Комисията относно производство по член 101 ДФЕС (преписка COMP/E-1/38.823 — Асансьори и ескалатори) (наричано по-нататък „Решението“);
 —
 да отмени член 2, параграф 4 от решението на Комисията в частта, с която се налага глоба на Kone Oyj и Kone BV, като определи глоба в по-нисък размер от определения в решението на Комисията; и
 —
 да осъди Комисията да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите твърдят, че оспореното съдебно решение трябва да се отмени на следните основания:
 По отношение на нарушението в Германия Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че в Решението Комисията не е превишила явно пределите на свободата на преценка относно съдействието на Kone за вземането на решение за провеждане на разследване и за установяване на нарушението. Допуснатата от Общия съд грешка при прилагане на правото означавала, че спрямо Kone неправилно не е приложено освобождаването от глоби съгласно Известието от 2002 г. на Комисията за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (наричано по-нататък „Известието от 2002 г.“).
 Също така Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че неспазването от страна на Комисията на Известието от 2002 г. не нарушава принципа на оправданите правни очаквания.
 По отношение на нарушението в Нидерландия Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като потвърдил отказа на Комисията да намали размера на глобата на Kone съгласно Известието от 2002 г., предвид направената от Kone преценка на предоставените с искането му за проява на снизхождение данни. Вследствие на това Общият съд потвърдил решението на Комисията за отказ да се намали отнасящата се до картела в Нидерландия глоба на Kone.
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и с извода, че Комисията не е нарушила принципа на равно третиране, тъй като предоставените от Kone сведения относно картела в Нидерландия не били сравними с предоставените от ThyssenKrupp сведения за картела в Белгия.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/8
 Решение на Съда (втори състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — M. G., N. R./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 (Дело C-383/13 PPU) (1)
 (Визи, убежище, имиграция и други политики, свързани със свободното движение на хора - Имиграционна политика - Незаконна имиграция и незаконно пребиваване - Репатриране на незаконно пребиваващи лица - Директива 2008/115/ЕО - Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Процедура по извеждане - Мярка за задържане - Продължаване на задържането - Член 15, параграфи 2 и 6 - Право на защита - Право на изслушване - Нарушаване - Последици)
 2013/C 325/11
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: M. G., N. R.
 Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Предмет
 Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 364, 2000 г., стр. 1; публикувана на български език в ОВ C 303, 2007 г., стр. 1) и на член 15, параграф 6 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98) — Мерки за задържане — Продължаване — Липса на съдействие от страна на съответните граждани на трети страни в процедурата по извеждането им — Нарушаване на правото на защита — Право на всяко лице да бъде изслушано, преди да му бъде наложена индивидуална мярка, която засяга неблагоприятно неговите интереси
 Диспозитив
 Правото на Съюза, и по-специално член 15, параграфи 2 и 6 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, трябва да се тълкува в смисъл, че когато при приемане на решението за продължаване на мярка за задържане в рамките на административна процедура е нарушено правото на изслушване, националният съд, компетентен да прецени законосъобразността на това решение, може да допусне отмяната на мярката за задържане само ако предвид съвкупността от фактическите и правните обстоятелства във всеки конкретен случай счете, че това нарушение действително е лишило лицето, което се позовава на него, от възможността да се защити по-добре до такава степен, че би могло резултатът от тази административна процедура да бъде различен.
 (1) ОВ C 260, 7.9.2013 г.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/48
 Жалба, подадена на 25 юни 2010 г. — Milux/СХВП (IMPLANTCONTROL)
 (Дело T-284/10)
 ()
 2010/C 234/86
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Milux Holding S.A. (Люксембург, Люксембург) (представител: J. Bojs, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 3 юни 2010 г. по преписка R 1438/2009-4
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „IMPLANTCONTROL“ за стоки и услуги от класове 9, 10 и 44
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е приложил неправилно принципа на недопускане на дискриминация в настоящия случай; при условията на евентуалност, нарушение на член 7, § 1, буква б) и член 7, § 1, буква в) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е приел, че заявената марка няма достатъчен вътрешноприсъщ отличителен характер.


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/12
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Haarlem (Нидерландия) на 16 май 2011 г. — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Дело C-227/11)
 2011/C 226/23
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Haarlem
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV
 Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Преюдициални въпроси
 1.
 В позиция 9030 40 по Комбинираната номенклатура („КН“) или в позиция 9031 80 по КН следва да се класират активните мрежови анализатори от вида J6801 B?
 2.
 Невалиден ли е Регламент (ЕО) No 129/2005 на Комисията от 20 януари 2005 година (1) поради обстоятелството, че Комисията неправилно класира посочените в точки 3 и 4 от този регламент мрежови анализатори, а именно в позиция 9031 80 39 по КН, вместо в позиция 9030 40 по КН?
 (1) Регламент (ЕО) No 129/2005 на Комисията от 20 януари 2005 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура и за изменение на Регламент (ЕО) No 955/98 (ОВ L 25, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 17, стр. 175).


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/28
 Жалба, подадена на 16 ноември 2016 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-386/14, Fih Holding и FIH Erhvervsbank/Комисия
 (Дело C-579/16 P)
 (2017/C 014/34)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Flynn, K. Blanck-Putz и A. Bouchagiar)
 Друга страна в производството: FIH Holding A/S и FIH Erhvervsbank A/S
 Искания
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд (шести състав) от 15 септември 2016 г., за което Комисията е уведомена на 16 септември 2016 г., по дело T-386/14, Fih Holding и FIH Erhvervsbank/Комисия;
 —
 да се произнесе по жалбата в първоинстанционното производство и я отхвърли като правно необоснована; и
 —
 да осъди ответниците, съответно жалбоподатели в първоинстанционното производство, да заплатят съдебните разноски.
 При условията на евентуалност, жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд (шести състав) от 15 септември 2016 г., за което Комисията е уведомена на 16 септември 2016 г., по дело T-386/14, Fih Holding и FIH Erhvervsbank/Комисия;
 —
 да върне делото на Общия съд, който да разгледа изтъкнатото второ основание в първоинстанционото производство; и
 —
 да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното производство и настоящото производство по обжалване.
 Основания и основни доводи
 Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, заключавайки, че за да се установи дали мерките от 2012 г. съдържат държавна помощ, Комисията трябвало да приложи критерия за кредитора в условията на пазарна икономика предвид разходите, които Дания би направила, ако не бе приела тези мерки. Това заключение на Общия съд представлява грешка при прилагане на правото, тъй като въпросните разходи са пряка последица от предходното предоставяне на държавна помощ от Дания в полза на FIH, а от постоянната практика на Съда ясно следва, че Комисията не може да отчита такива разходи, когато проверява дали държава членка е действала така, както би постъпил оператор в условията на пазарна икономика.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/18
 Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 19 октомври 2015 г. — Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 (Дело C-543/15)
 (2016/C 016/23)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)
 Ответник: Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли членове 34 и 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат в електроенергийния сектор механизъм за капацитет като разглеждания в главното производство, описан по-конкретно в точки 1, 15 и 17 — 19 от настоящото решение?
 По-специално;
 a)
 Въпреки че при този механизъм възнаграждение за мощностите се получава само въз основа на разполагаемостта им, а не на реалното им производство, и предвид отчетения ефект от междусистемните връзки при определянето на задълженията на доставчиците, което нарушава причинно-следствената връзка между предвиденото с декрета изключване на чуждестранните мощности от механизма и евентуалните ограничителни последици за презграничната търговия с електроенергия от гледна точка на избора на инвеститорите в какво да влагат ресурсите си и избора на доставчиците от къде да се снабдяват, трябва ли член 34 от Договора да се тълкува в смисъл, че не допуска подобна изключваща мярка?
 б)
 Като се има предвид развитието на европейската правна уредба на вътрешния електроенергиен пазар може ли целта за гарантиране на сигурността на електроснабдяването на населението на една държава членка да попада в обхвата на понятието за обществена сигурност по член 36 от Договора?
 в)
 Предвид свободата на преценка, с която разполагат държавите членки, когато определят собствените политики във връзка със сигурността на електроснабдяването, по какви критерии може да се провери дали един пазарен и децентрализиран механизъм за капацитет, който при настоящото състояние на европейския електроенергиен пазар предвижда изключване на чуждестранните мощности, което се компенсира чрез отчитане на междусистемните връзки при определянето на задълженията на доставчиците, отговаря на условието за пропорционалност, за да се приложи член 36 от Договора?


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/41
 Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Schönberger/Сметна палата
 (Дело T-26/14 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2011 г. - Коефициенти за еквивалентност - Състезателност))
 2014/C 421/58
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peter Schönberger (Люксембург, Люксембург) (представител: O. Mader, адвокат)
 Друга страна в производството: Сметна палата на Европейския съюз (представители: B. Schäfer и I. Ní Riagáin Düro)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 5 ноември 2013 г. по дело Schönberger/Сметна палата (F-14/12, Сборник СПС, EU:F:2013:167)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 5 ноември 2013 г. по дело Schönberger/Сметна палата (F-14/12).
 2)
 Връща делото за ново разглеждане от Съда на публичната служба.
 3)
 Общият съд не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 93, 29.3.2014 г.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/28
 Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. — Le Canne/Комисия
 (Дело T-375/05) (1)
 (Земеделие - Финансова помощ от Общността - Финансова нередност, която опорочава искането за изплащане на остатъка - Решение за намаляване на финансовата помощ - Изтичане на давностния срок - Жалба за отмяна и искане за обезщетение)
 (2008/C 313/48)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Azienda Agricola „Le Canne“ Srl (Rovigo, Италия) (представители: G. Carraro и F. Mazzonetto, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Cattabriga и L. Visaggio, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2005) 2939 от 26 юли 2005 г. за намаляване на дължимия остатък от финансова помощ от Общността, предоставена на жалбоподателя за модернизирането и оборудването на неговите съоръжения за рибовъдство, както и искане за обезщетение за произтичащата от това намаляване вреда.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение C(2005) 2939 на Комисията от 26 юли 2005 година в частта, в която намалява финансовата помощ от Общността, предоставена на Azienda Agricola „Le Canne“ Srl за проект IT/0016/90/02, поради приспадане от допустимите за тази помощ разходи на печалбата, реализирана от Girardello SpA от изпълнението на свързаното с този проект строителство.
 2)
 Отхвърля искането за обезщетение.
 3)
 Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 296, 26.11.2005 г.


text:
 8.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/30
 Дело, заведено на 10 януари 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-1/14)
 (2014/C 138/07)
 На 10 януари 2014 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Markus Schneider, в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приела в предвидения срок и/или не е уведомила Надзорния орган незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 18а от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/38/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 17 май 2006 г. за изменение на Директива 1999/62/ЕО относно заплащането на такси от тежкотоварни автомобили за използване на определени инфраструктури), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението.
 2.
 Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 20 април 2013 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 20 февруари 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2006/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. за изменение на Директива 1999/62/ЕО относно заплащането на такси от тежкотоварни автомобили за използване на определени инфраструктури (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 18а от приложение ХIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ в предвидения срок за мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 2 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/37
 Иск, предявен на 17 февруари 2014 г. — Burazer и др./Европейски съюз
 (Дело T-108/14)
 2014/C 142/49
 Език на производството: хърватски
 Страни
 Ищци: Drago Burazer (Загреб, Хърватия), Nikolina Nežić (Загреб), Blaženka Bošnjak (Св. Иван Зелина, Хърватия), Bosiljka Grbašić (Крижевци, Хърватия), Tea Tončić (Пула, Хърватия), Milica Bijelić (Дубровник, Хърватия), Marijana Kruhoberec (Вараждин, Хърватия) (представител: Mato Krmek, адвокат)
 Ответник: Европейски съюз
 Искания на ищците
 Ищците искат от Общия съд:
 —
 да постанови решение, с което да признае за установено, че Европейският съюз следва да обезщети ищците за вредите, които те са претърпели, поради това че Европейската комисия не е спазила задължението си да следи за изпълнението на Договора за присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз, което има по силата на член 36 от Акта за присъединяване (приложение VII, точка 1), що се отнася до въвеждането на длъжността държавен съдебен изпълнител в съдебната система на Република Хърватия,
 —
 да отложи разглеждането на въпроса за размера на обезщетението до влизането в сила на решението по настоящото дело,
 —
 да се произнесе по съдебните разноски с последващото решение.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищците излагат три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от обстоятелството, че Европейската комисия е нарушила задълженията си по член 36 от Акта за присъединяване (приложение VII, точка 1), който е неразделна част от Договора за присъединяването към Европейския съюз, сключен между Република Хърватия и държавите — членки на Европейския съюз (ОВ L 300, 2013 г., стр. 7), като не е попречила на отмяната на законите, с които се създава и регламентира длъжността държавен съдебен изпълнител и които Република Хърватия е приела по време на преговорите за присъединяване към Европейския съюз. Член 36 от Акта за присъединяване задължава Комисията да следи за изпълнението (monitoring) на всички ангажименти, поети от Република Хърватия в хода на преговорите за присъединяване към Европейския съюз, и следователно на поетите от Република Хърватия правни задължения да създаде длъжността държавен съдебен изпълнител и да осигури всички условия, необходими за цялостното интегриране на тази длъжност в хърватския правен ред най-късно до 1 януари 2012 г. Европейската комисия обаче не е оправомощена да допуска каквото и да било едностранно изменение на така поетите от Република Хърватия задължения.
 2.
 Второто основание е изведено от това, че с посоченото нарушение Европейската комисия пряко е причинила вреди на ищците, които са били определени да заемат длъжностите държавни съдебни изпълнители и са имали оправдани очаквания, че ще встъпят в длъжност на 1 януари 2012 г.
 3.
 Третото основание е изведено от това, че като не е изпълнила задълженията си, Комисията явно и грубо е превишила пределите на дискреционната си власт, а като не е оправдала правните очаквания на ищците (определени за държавни съдебни изпълнители), им е причинила значителни имуществени и неимуществени вреди, за които съгласно член 340, параграф 2 ДФЕС Европейският съюз дължи обезщетение.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/20
 Определение на Съда (осми състав) от 16 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — Ferenc Weigl/Nemzeti Innovációs Hivatal
 (Дело C-332/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Прилагане на правото на Съюза - Отсъствие - Явна липса на компетентност на Съда))
 2014/C 112/24
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Kúria
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ferenc Weigl
 Ответник: Nemzeti Innovációs Hivatal
 Предмет
 Преюдициално запитване — Kúria — Тълкуване на член 6 ДЕС и на членове 30 и 51 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Защита на работниците срещу неоснователно уволнение — Уволнение без посочен мотив — Служител на орган на публичната администрация, уволнен на основание на разпоредба от националното законодателство, уреждащо статута на държавните служители
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да отговори на въпросите, поставени от Kúria (Унгарияe) с акт от 5 юни 2013 г., допълнен с допълнителен акт от 18 юли 2013 г.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г.


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/31
 Жалба, подадена на 13 февруари 2014 г. — Harry’s New York Bar/СХВП — Harrys Pubar („HARRY’S NEW YORK BAR“)
 (Дело T-97/14)
 2014/C 129/38
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Harry’s New York Bar SA (Париж, Франция) (представител: S. Arnaud, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Harrys Pubar AB (Гьотеборг, Швеция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 ноември 2013 г., постановено по съединени преписки R 1038/2012-1 и R 1045/2012-1;
 —
 да осъди ответника да заплати разноските в производството.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „HARRY’S NEW YORK BAR“ за стоки и услуги от класове 25, 30, 32 и 43 — заявка за регистрация на марка на Общността No 338 344
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: шведски марки, регистрирани под номера 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 за стоки и услуги от класове 25 и 42
 Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението
 Решение на апелативния състав: уважава частично жалбата по преписка R 1038/2012-1 и отхвърля жалбата по преписка R 1045/2012-1
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 4 от Регламента относно марката на Общността


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/39
 Жалба, подадена на 30 януари 2009 г. — Al Barakaat International Foundation/Комисия
 (Дело T-45/09)
 2009/C 153/77
 Език на производството: шведски
 Страни
 Жалбоподател: Al Barakaat International Foundation (Spånga, Швеция) (представители: L. Silbersky и T. Olsson, advokater)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Регламент (ЕО) No 1190/2008 на Комисията, доколкото се отнася до Al Barakaat International Foundation,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в размер, който ще бъде посочен в последващ момент.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяна на Регламент (ЕО) No 1190/2008 на Комисията от 28 ноември 2008 година за изменение за сто и първи път на Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (1), съгласно който той следва да се включи в списъка на лицата и образуванията, чиито средства и икономически ресурси са замразени в съответствие с Регламент No 881/2002 (2). Регламент No 1190/2008 е приет, след като Съдът постановява Решение от 3 септември 2008 г. по дело Kadi и Al Barakaat International Foundation/Съвет и Комисия (C-402/05 P и C-415/05 P, все още непубликувано в Сборника), с което се отменя предходният списък, в който е включено името на жалбоподателя.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните правни основания:
 Комисията е превишила пределите на правомощията си, тъй като задължението ѝ да отстранява нередовности в административното производство не ѝ предоставя правомощие да изменя или допълва списъка.
 Не е изпълнено задължението за мотивиране и са нарушени принципът за полагане на дължима грижа, правото на защита и правото на ефективно средство за защита, тъй като мотивите, поради които жалбоподателят трябва да остане в списъка, не съдържат точни сведения относно твърдяното сътрудничество между жалбоподателя, от една страна, и Al-Qaida, Usama Bin Ladin и талибаните, от друга страна.
 Нарушена е забраната на обратното действие на законодателството, тъй като жалбоподателят е включен в списъка въз основа на събития, настъпили преди 10 години.
 Нарушен е принципът на пропорционалност, тъй като предвидените в обжалвания регламент мерки по замразяване представляват непропорционална и недопустима намеса, която засяга неприкосновеността на собствеността на лицата.
 (1) ОВ L 322, стр. 25.
 (2) Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) No 467/2001 на Съвета за забрана на износа на някои стоки и услуги за Афганистан, за засилване на забраната на полети и удължаване на замразяването на средства и други финансови ресурси по отношение на талибаните в Афганистан (ОВ L 139, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 189).


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/27
 Жалба, подадена на 17 февруари 2012 г. — Divandari/Съвет
 (Дело T-70/12)
 2012/C 109/56
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ali Divandari (Техеран, Иран) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy и F. Zaiwalla, Solicitors, M. Brindle, QC (Queen's Counsel), и R. Blakeley, Barrister)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/783/ОВППС (1) на Съвета и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета (2) в приложимите за жалбоподателя части, и
 —
 да обяви член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС (3) на Съвета и член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 961/2010 (4) на Съвета за неприложими по отношение на жалбоподателя,
 —
 да постанови, че член 60, параграф 2 от Статута на Съда на Европейския съюз не намира приложение към отмяната на посочването на жалбоподателя, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски във връзка с производството по жалбата.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.
 1.
 С първото правно основание той твърди, че не е председател на Bank Mellat, както неправилно сочи ответникът.
 2.
 С второто правно основание жалбоподателят твърди, че материалноправните критерии за посочване съгласно Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета не са изпълнени по отношение на жалбоподателя и/или че в процеса на разглеждане на посочването на жалбоподателя ответникът е допуснал явна грешка в преценката дали критериите са били изпълнени.
 3.
 С третото правно основание жалбоподателят твърди, че материалноправните критерии за посочването на Bank Mellat не са изпълнени и/или че в процеса на разглеждане на посочването на жалбоподателя ответникът е допуснал явна грешка в преценката дали критериите са били изпълнени.
 4.
 С четвъртото правно основание жалбоподателят твърди, че продължаващото посочване на жалбоподателя е в нарушение на неговите основни права и права на човека и на принципа на пропорционалност.
 5.
 С петото правно основание жалбоподателят твърди, че с продължаване на посочването на жалбоподателя ответникът е нарушил процесуалните изисквания: (i) да представи достатъчни мотиви; и (ii) да спази правото на защита и правото на ефективна съдебна защита.
 6.
 С шестото правно основание жалбоподателят твърди, че ако жалбата по дело Divandari Bank/Съвет (T-497/10) бъде уважена или ако жалбата на Bank Mellat по дело Bank Mellat/Съвет (T-496/10) бъде уважена, настоящата жалба трябва също да бъде уважена.
 (1) Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 71).
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 11).
 (3) Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, 2010 г., стр. 39 и поправка, ОВ L 197, 2010 г., стр. 19).
 (4) Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, 2010 г., стр. 1).