text:
 26.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/8
 Жалба, подадена на 25 януари 2011 г. — Air France — KLM/Комисия
 (Дело T-62/11)
 2011/C 95/13
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Air France — KLM (Париж, Франция) (представители: A. Wachsmann и S. Thibault-Liger, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло на основание член 263 от ДФЕС Решение на Европейската комисия No C(2010) 7694 окончателен от 9 ноември 2010 г. относно процедура за прилагане на член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз, на член 53 от Споразумението за ЕИП и на член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт, Преписка COMP/39.258 — Превоз на товари по въздуха в частта, която се отнася до Air France — KLM, както и мотивите, на които се основава неговия диспозитив;
 —
 да отмени поне член 5 б) и г) от Решение No C(2010) 7694 окончателен от 9 ноември 2010 г., с което на Air France-KLM се налагат две глоби и мотивите, на които то се основава, или тези глоби да се намалят до подходящ размер на основание член 261 ДФЕС,
 —
 във всички случаи Европейската комисия да бъде осъдена да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на дванадесет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от погрешното вменяване на отговорност на жалбоподателя за практиките на Société Air France и на KLM в нарушение на задължението за мотивиране, на правилата, уреждащи вменяването на отговорност на дружествата майки за практики на техните дъщерни дружества и тези за правоприемството между предприятия в рамките на групите, както и на принципите за личната отговорност и за индивидуализиране на наказанията.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на правото на независим и безпристрастен съд в резултат от приемането на обжалваното решение от орган, съвместяващ правомощия за разследване и за налагане на наказание в нарушение на член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушението на Известието на Комисията относно освобождаване от глоби или намаляване на техния размер, прието през 2002 г. (1) и на принципите на равно третиране и на оправданите правни очаквания в резултат от прилагането на това известие в полза на Lufthansa/Swiss, което не отговаряло на условията на Известието относно освобождаване от глоби или намаляване на техния размер.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от неизпълнение на задължението за мотивиране в резултат от противоречие между разпоредителната част и мотивите на обжалваното решение що се отнася до определянето на вмененото на жалбоподателя нарушение.
 5.
 Петото правно основание е изведено от липсата на мотиви и от нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация в резултат от прекратяването на преследването срещу единадесет авиокомпании.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от нарушението на принципите на забрана на прилагането на по-тежките наказания с обратна сила и на оправданите правни очаквания в резултат от прилагането на Насоките на Комисията относно метода за определяне на глобите от 2006 г. (2) за изчисляването на наложените на жалбоподателя глоби независимо от обстоятелството, че тези Насоки са приети след началото на разследването; това прилагане на Насоките от 2006 г. с обратно действие довело до значително повишаване на размера на глобите, което не е могло разумно да бъде предвидено към момента на настъпване на фактите.
 7.
 Седмото правно основание е изведено от нарушението на правото на жалбоподателя да бъде изслушан и от принципа на равни процесуални възможности във връзка с изчисляването на наложените му глоби, тъй като не е проведено никакво обсъждане при условията на състезателно начало на основните елементи при изчисляването на глобите.
 8.
 Осмото правно основание е изведено от грешки, допуснати при изчисляването на наложените на жалбоподателя глоби при положение че тези глоби били изчислени въз основа на погрешни стойности на продажбите (i) в които трябвало да се включат само посочените допълнителни такси, но не и тарифите (ii) които не можели да включват сумите, съответстващи на 50 % от печалбите от изпращане на товари към Европейското икономическо пространство на Société Air France и на KLM.
 9.
 Деветото правно основание е изведено от погрешната преценка на тежестта на практиките на Société Air France и на KLM в резултат на явни грешки в преценката и нарушение на принципа на равно третиране от една страна, чрез отказа да се вземе предвид по-малката тежест на нарушенията във връзка с допълнителните такси, незначителната обща част от пазара на страните, ниските маржове, постигнати от Société Air France и от KLM и влошаването на финансовото положение на последните поради икономическата криза в сектора на превоза на товари по въздуха и от друга страна, чрез включването в обхвата на нарушението на контакти, свързани с практики, осъществени извън Европейското икономическо пространство.
 10.
 Десетото правно основание е изведено от нарушението на принципа на пропорционалност на наказанията и от явна грешка в преценката в резултат от прилагането на допълнителен размер от 16 % в наложените на жалбоподателя глоби и на липсата на мотиви относно приетия на това основание размер от 16 %.
 11.
 Единадесетото правно основание е изведено от погрешното изчисляване на приетата продължителност на вменяването на Société Air France нарушение, което е довело до необосновано увеличаване на наложената на жалбоподателя за това нарушение глоба.
 12.
 Дванадесетото правно основание е изведено от явно недостатъчния характер на намалението от 15 % на наложените на жалбоподателя глоби на основание регулаторните режими, уреждащи превоза на товари по въздуха между държавите членки и трети страни.
 (1) Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3).
 (2) Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) No 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стp. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/12
 Жалба, подадена на 12 август 2013 г. от Donaldson Filtration Deutschland GmbH срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 30 май 2013 г. по дело T-396/11 — ultra air GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-450/13 P)
 2013/C 313/21
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (представители: N. Siebertz, M. Teworte-Vey, A. Renvert, Rechtsanwältinnen)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), ultra air GmbH
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени Решението на Общия съд (втори състав) от 30 май 2013 г., постановено по дело T–396/11, като вследствие на това отхвърли жалбата на ultra air GmbH за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 май 2011 г. по дело R 374/2010-4,
 —
 да осъди ultra air GmbH да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата срещу посоченото решение на Общия съд по същество е обоснована, както следва:
 1.
 Липса на преценка на възражението за злоупотреба с право като общ институт на правото
 Според жалбоподателя в обжалваното решение Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, която противоречи на практиката на сезирания с настоящата жалба Съд, тъй като Общият съд не взема предвид обстоятелството, че злоупотребата с право, като общ институт на правото, допуска да бъдат подложени на преценка обстоятелствата в конкретния случай и този институт изисква да бъде взиман предвид и в областта на правото на марката на Общността. За разлика от това, Общият съд се ограничава единствено до констатацията, че производството по член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 56, параграф 1, буква a) от Регламент No 207/2009 (1) може да бъде образувано по жалба, за чието подаване не е необходимо да се доказва правен интерес, поради което Общият съд не подлага на преценка изложените особени обстоятелство в настоящия случай.
 Според жалбоподателя във връзка с това Общият съд пропуска да отбележи, че макар и съгласно член 56, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009 законодателят да е уредил производството по обявяване на недействителност на марка като производство, което може да бъде образувано по жалба, за чието подаване не е необходимо да се доказва правен интерес, това не противоречи на изискването да се разгледа и злоупотребата с право като общоприложим институт на правото, който следва да бъде взиман предвид и в общностното право.
 Според жалбоподателя изключването на подадените вследствие на злоупотреба с право жалби не би следвало да се приравнява по-специално на въвеждане на изискване за доказване на положителни факти, а именно на наличието на необходимост от правна закрила от страна на искащото обявяването на недействителността на марката лице и поради това не води до ограничаване на активната процесуална легитимация чрез въвеждане на допълнителни процесуални предпоставки. Жалбоподателят твърди, че аргумент в подкрепа на тезата, че възражението за злоупотреба с право следва да бъде разгледано в рамките на член 56, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009 е освен това обстоятелството, че законодателят е уредил производството за обявяване на недействителност като производство, образувано по искане на съответното лице, и не е допустимо служебното обявяване на недействителността на регистрирана марка.
 2.
 Липса на преценка на конкретните обстоятелства на съответния случай
 Според жалбоподателя, тъй като Общият съд отхвърля искането на жалбоподателя да бъде разгледано възражението за злоупотреба с право като общоприложим институт на правото, не се подлагат на преценка и особените обстоятелства на конкретния случай, от които следва, че искането на ultra air GmbH за обявяване на недействителността на марката „ultrafilter international“, CTM 001121839 може да е направено вследствие на злоупотреба с право.
 Според жалбоподателя искащото обявяването на недействителността на марката лице възнамерява по-специално да използва спорния знак, като се възползва в свой собствен интерес от известността на оспорваната от него марка, след като умишлено въведе в заблуждение съответните потребители и създаде погрешното впечатление у тях, че запазва традициите на утвърдилия доброто си име праводател на жалбоподателя.
 Жалбоподателят изтъква, че по-нататък Общият съд разглежда в недостатъчна степен ролята на управителя на ultra air GmbH като лице, подало искането за обявяване на недействителността на марката „ultrafilter international“, CTM 001121839, предвид обстоятелството, че докато работи в предприятието на жалбоподателя, той единствено е отговорен за производството по регистрация на понастоящем оспорваната от него марка. Жалбоподателят посочва, че всички представени в производството по регистрация документи, доказващи, че оспорваната марка е придобила отличителен характер, са набавени от посоченото лице и дори отчасти са съставен от него, като единствено той е можел да се разпорежда с тях.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/45
 Жалба, подадена на 6 ноември 2015 г. — European Food и др./Комисия
 (Дело T-624/15)
 (2016/C 016/54)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: European Food SA (Дръгънещ, Румъния), Starmill Srl (Дръгънещ), Multipack Srl (Drăgăneşti), Scandic Distilleries SA (Бихор, Румъния) (представители: K. Struckmann, lawyer, G. Forwood, Barrister, и A. Kadri, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ЕС) 2015/1470 на Комисията от 30 март 2015 г. относно държавна помощ SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), приведена в действие от Румъния (Изпълнение на арбитражно решение по дело Micula срещу Румъния от 11 декември 2013 г. (нотифицирано под номер C(2015) 2112) (OВ 2015 L 232, стp. 43);
 —
 алтернативно, да отмени обжалваното решение, доколкото то: (a) засяга всеки от жалбоподателите, (б) възпрепятства Румъния да изпълни арбитражното решение, (в) постановява Румъния да си възстанови всяка несъвместима помощ, (г) постановява жалбоподателите да понесат солидарна отговорност за възстановяването на помощта, получена от което и да е от образуванията, посочени в член 2, параграф 2 oт обжалваното решение;
 —
 да осъди Комисията да заплати разноските в производството.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат осем основания.
 1.
 Първото основание е твърдението, че обжалваното решение е погрешно, доколкото представлява неправилно прилагане на член 351 ДФЕС и на общите принципи на правото към настоящия случай.
 2.
 Второто основание е твърдението, че в обжалваното решение неправилно е прието, че въпросната мярка е предоставила предимство на жалбоподателите, по-специално чрез неправилна преценка за момента, в който твърдяното предимство е било предоставено или, алтернативно, чрез преценката, че плащането на вреди представлява предимство.
 3.
 Третото основание е твърдението, че в обжалваното решение погрешно е прието, че румънската държава може да носи отговорност за въпросната мярка.
 4.
 Четвъртото основание е твърдението, че в обжалваното решение неправилно е преценена съвместимостта на твърдяната мярка за помощ.
 5.
 Петото основание е твърдението, че в обжалваното решение получателите на твърдяната помощ са неправилно идентифицирани и в него не са изложени мотивите за този извод, по-специално при идентифицирането на физическите или юридически лица, включително и твърдяното предприятие получател.
 6.
 Шестото основание е твърдението, че обжалваното решение съдържа грешка в правото и превишаване на компетентността, доколкото постановява възстановяване на твърдяната помощ.
 7.
 Седмото основание е твърдението, че обжалваното решение нарушава принципа на защита на оправданите правни очаквания.
 8.
 Осмото основание е твърдението, че обжалваното решение е опорочено от неспазване на съществени процесуални изисквания, по-специално правото на изслушване, член 108, параграф 3 ДФЕС и член 6, параграф 1 oт Регламент No 659/1999 (1).
 (1) Регламент (EО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (изменен) (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


text:
 10.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/24
 Жалба, подадена на 26 януари 2012 г. от Monster Cable Products, Inc. срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 23 ноември 2011 г. по дело T-216/10 — Monster Cable Products, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Live Nation (Music) UK Limited
 (Дело C-41/12 Р)
 2012/C 73/41
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Monster Cable Products, Inc. (представители: O. Günzel, A. Wenninger-Lenz, Rechtsanwältin)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Live Nation (Music) UK Limited
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени Решение на Общия съд (четвърти състав) на Европейския съюз от 23 ноември 2011 г. по дело T-216/10;
 —
 да разпореди ответникът да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че когато отхвърля жалбата в първоинстанционното производство на основанията, изложени в Решение от 23 ноември 2011 г., Общият съд не е взел предвид цялата фактическа обстановка и всички фактически обстоятелства в производството, което води до това, че обжалваното съдебно решение се основава на непълни факти. Ето защо в обжалваното решение липсва задължителната цялостна преценка на всички обстоятелства, които следва да бъдат взети предвид, когато се преценява вероятността от объркване. Поради това решението е неправилно и нарушава член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1).
 Жалбоподателят счита, че ако бе извършил съответната цялостна преценка, Общият съд щеше да стигне до извода, че решението на първи апелативен състав от 24 февруари 2010 г. нарушава член 8, параграф 1, буква б) РМО (2). Накратко, жалбоподателят твърди, че член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 е нарушен поради следните причини:
 Не е взет предвид факта, че „специализираният среден потребител в Обединеното кралство“ е съответният потребител, във връзка с който е трябвало да бъде извършена преценката за вероятността от объркване;
 Неправилно прилагане на установените принципи на правото за преценяване на сходство между стоките;
 Нарушаване на принципите, според които, за да прецени вероятността от объркване, следва да бъдат взети предвид всички относими в конкретния случай фактори а, inter alia, отличителния характер на по-ранната марка.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146)
 (2) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1)


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/6
 Решение на Съда (първи състав) от 22 декември 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-304/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Помощи в полза на новорегистрирани на борсата дружества - Възстановяване)
 2011/C 63/11
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Flynn, E. Righini и V. Di Bucci)
 Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri и P. Gentili)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения — Неприемане в предвидения срок на необходимите мерки за съобразяване с членове 2, 3 и 4 от Решение 2006/261/ЕО на Комисията от 16 март 2005 година относно схема за помощи No C 8/2004 (ex NN 164/2003), приведена в изпълнение от Италия в полза на новорегистрирани на борсата дружества (ОВ L 94, стр. 42).
 Диспозитив
 1.
 Като не е приела в предвидените срокове всички необходими мерки, за да премахне схемата за помощи, обявена за неправомерна и несъвместима с общия пазар с Решение 2006/261/ЕО на Комисията от 16 март 2005 година относно схема за помощи No C 8/2004 (ex NN 164/2003), приведена в изпълнение от Италия в полза на новорегистрирани на борсата дружества, и за да си възстанови от получателите отпуснатите по тази схема помощи, Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 3 от това решение.
 2.
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 256, 24.10.2009 г.


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/41
 Жалба, подадена на 31 октомври 2016 г. — ArcelorMittal Belval & Differdange и ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA
 (Дело T-762/16)
 (2017/C 014/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: ArcelorMittal Belval & Differdange SA (Eш-сюр-Алцет, Люксембург) и ThyssenKrupp Steel Europe AG (Дуисбург, Германия) (представители: H. Scheidmann и M. Kottmann, lawyers)
 Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ECHA от 26 септември 2016 г. (референтен номер ATD/52/2016);
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението на ECHA от 19 август 2016 г. (референтен номер ATD/52/2016), доколкото с него се отхвърля искането на жалбоподателите за достъп до преписките за тях;
 —
 да осъди ECHA да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.
 1.
 Първото основание е нарушение на член 4, параграф 2, първо тире от Регламент (EО) No 1049/2001
 —
 Жалбоподателите твърдят, че с обжалваните решения се прилага неправилно горепосочената разпоредба, като в тях погрешно се приема, че търговските интереси биха били застрашени от оповестяване и освен това се твърди, че решението пренебрегва по-висши обществени интереси.
 2.
 Второто основание е нарушение на член 41, параграф 2, второ тире от Хартата на основните права на Европейския съюз
 —
 Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение нарушава горепосочената разпоредба и, противно на това решение, документите, до които е поискан достъп, се отнасят до преписките за жалбоподателите и следователно не са изключени от приложното поле на тази разпоредба.


text:
 22.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 399/23
 Определение на Общия съд от 13 септември 2012 г. — Bäßler/СХВП (MAX)
 (Дело T-187/12)
 (Жалба в първоинстанционно производство - Изисквания за форма - Явна недопустимост)
 2012/C 399/43
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Uwe Bäßler (Gmunden, Австрия) (представител: адв. M.)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 2 февруари 2012 г. по преписка R 0909/2011-1 относно искане за регистрация на словния знак „MAX“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Жалбоподателят понася направените от него съдебни разноски.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/38
 Решение на Общия съд от 1 юли 2010 г. — Nuova Terni Industrie Chimiche/Комисия
 (Дело T-64/08) (1)
 (Държавни помощи - Компенсация за отчуждаване за обществени нужди - Удължаване на срока на действие на преференциална тарифа за доставката на електроенергия - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Понятие за предимство - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Привеждане в изпълнение на помощта)
 2010/C 221/60
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (Милано, Италия) (представители: адв.T. Salonico, адв. G. Pellegrino, адв.G. Pellegrino и адв.G. Barone, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito и G. Conte)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2008/408/ЕО на Комисията от 20 ноември 2007 година относно държавна помощ С 36/А/06 (ех NN 38/06), приведена в действие от Италия в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche (ОВ L 144, 2008 г., стр. 37).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Terni Industrie Chimiche SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 92, 12.4.2008 г.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/48
 Иск, предявен на 15 април 2010 г. — Комисия/SEMEA
 (Дело T-168/10)
 (2010/C 161/76)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: S. Petrova и E. Bouttier, avocat)
 Ответник: Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) (Millau, Франция)
 Искания на ищеца
 —
 да се осъди Société d’économie mixte de l’Aveyron, в лицето на неговия представител ad hoc, да заплати на ищеца сумата от 41 012 EUR като главница, заедно с лихви от 10 март 1992 г. или, при условията на евентуалност, считано от 27 април 1993 г.;
 —
 да се разпореди капитализация на лихвите;
 —
 да се осъди дружеството SEMEA да заплати сумата от 5 000 EUR поради неправомерна съпротива;
 —
 да се осъди дружеството SEMEA да заплати съдебните разноски по настоящото дело.
 Правни основания и основни доводи
 На 6 юли 1990 г. Европейската общност, представлявана от Комисията, сключва с Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) договор за отпускане на безвъзмездни средства за дейности, свързани с местното развитие, изразяващи се в извършването на подготвителни работи и откриване на Centre Européen d’Entreprise Locale [Европейски център на местното предприятие] в Millau.
 Комисията поддържа, че по силата на този договор SEMEA се е задължила да извърши различни дейности и да се отчита на Комисията посредством представянето на периодични отчети, като от своя страна Комисията се задължава да подпомага финансово извършването на тези работи в максимален размер до 135 000 Ecus, но не повече от 50 % от удостоверените разходи.
 През м. май 1991 г. SEMEA поискала от Комисията договорът да бъде изпълнен по друга структура — асоциацията CEI12, което Комисията приела като уточнила, че тази договореност не освобождава SEMEA от задълженията му, а SEMEA потвърдила, че гарантира за доброто изпълнение на предвидените в договора престации.
 Вследствие на контрол по изпълнението на работите било установено, че общият размер на разходите, които подлежат на възстановяване, възлиза на 187 977 Ecus и че следователно участието на Комисията трябва да бъде определено на 50 % от този размер или на 93 988 Ecus.
 Доколкото междувременно на основание на договора SEMEA била вече получила сумата от 135 000 Ecus, с настоящият иск се претендира възстановяване на надвзетото от SEMA.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/17
 Иск, предявен на 1 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-264/07)
 (2007/C 170/31)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakiá и M. Konstantinidis)
 Ответник: Република Гърция
 Искания
 —
 да се установи, че като до 22 декември 2004 г. не е извършила за всеки район на речен басейн, намиращ се на нейна територия, анализ на характеристиките му, преглед на въздействието на човешките дейности върху състоянието на повърхностните и подземни води и икономически анализ на водоползването в съответствие с техническите спецификации, установени с приложения II и III, Република Гърция не е изпълнила задълженията, които произтичат от член 5, параграф 1 на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (1), а като не предоставя обобщените доклади за анализите, изискуеми по този член, тя не е изпълнила и задълженията, които произтичат от член 15, параграф 2 на тази директива;
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Директива 2000/60 е влязла в сила на 22 декември 2000 г. Следователно държавите-членки са били длъжни да завършат изискваните по силата на член 5, параграф 1 от директивата анализи и прегледи не по-късно от 22 декември 2004 г. и да предоставят на Комисията не по-късно от 22 март 2005 г. обобщен доклад за анализите, както това се изисква от член 15, параграф 2 на директивата.
 В своя отговор на официалното уведомление, като признават, че не са се съобразили с член 15, параграф 2, гръцките власти поемат ангажимент да изпратят изисквания доклад през м. юни 2006 г. Гръцките власти обаче не вземат отношение по съобразяването на Република Гърция със задълженията, произтичащи от член 5, параграф 1 на директивата, въпреки че в своето официално уведомление Комисията изразява съмнения по това дали Република Гърция се съобразява със задълженията, които произтичат от този член.
 От анализа на доклада, който в крайна сметка е изпратен през м. юни 2006 г., е видно, че Република Гърция все още не се е съобразила със задълженията, произтичащи от член 5, параграф 1, и член 15, параграф 2 на Директива 2000/60.
 (1) ОВ L 327, 22.12.2000 г., стр. 1.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/39
 Жалба, подадена на 20 юни 2017 г. — Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO — C & C IP (T)
 (Дело T-379/17)
 (2017/C 256/45)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Мюлхайм ан ден Рур, Германия) (представител: H. Prange и S. Köber lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: C & C IP Sàrl (Люксембург, Люксембург)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „Т“— заявка за регистрация No 011 623 097
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 23 март 2017 г. по преписка R 415/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) oт 23 март 2017 г. по жалба No R 415/2015-5 относно производство по възражение No B 002 256 702 във връзка със заявка за регистрация на марка на Европейския съюз No 011 623 097, която е получена от заявителя на 12 април 2017 г., като я отхвърли изцяло, и
 —
 да осъди ответника, и ако случаят е такъв, другата страна в производството пред апелативния състав, да заплатят разноските в производството, включително и тези за обжалването.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 28.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 160/19
 Решение на Общия съд от 12 април 2011 г. — Fuller & Thaler Asset Management/СХВП (BEHAVIOURAL INDEXING и BEHAVIOURAL INDEX)
 (Дела T-310/09 и T-383/09) (1)
 (Марка на Общността - Заявки за регистрация на словни марки на Общността „BEHAVIOURAL INDEXING“ и „BEHAVIOURAL INDEX“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 160/28
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, Съединените щати) (представител: S. Malynicz, barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Предмет
 По дело T-310/09, жалба срещу решението на разширения апелативен състав на СХВП от 28 април 2009 г. (преписка R 323/2008-G) относно заявка за регистрация на словния знак „BEHAVIOURAL INDEXING“ като марка на Общността, и по дело T-383/09, жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 11 юни 2009 г. (преписка R 138/2009-1) относно заявка за регистрация на словния знак „BEHAVIOURAL INDEX“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Съединява дела T-310/09 и T-383/09се за целите на настоящото съдебно решение.
 2.
 Отхвърля жалбите.
 3.
 Осъжда Fuller & Thaler Asset Management, Inc. по дела T-310/09 и T-383/09 да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 244, 10.10.2009 г.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/12
 Жалба, подадена на 18 декември 2013 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 23 октомври 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-93/12, D’Agostino/Комисия
 (Дело T-670/13 P)
 2014/C 78/25
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)
 Друга страна в производството: Luigi D’Agostino (гр. Люксембург, Люксембург)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решението на Съда на публичната служба от 23 октомври 2013 г. по дело F-93/12, D’Agostino/Комисия,
 —
 да отхвърли жалбата, подадена от г-н D’Agostino по дело F-93/12, като неоснователна,
 —
 да постанови, че всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски по настоящото производство,
 —
 да осъди г-н D’Agostino да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Съда на публичната служба,
 —
 да спре производството до постановяване на решението по дело T-368/12 P, Комисия/Macchia.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от материална грешка и от изопачаване на фактите, доколкото Съдът на публичната служба (СПС) приложил своето Решение от 13 юни 2012 г. по дело Macchia/Комисия (F-63/11, все още непубликувано в Сборника) към положението на договорно нает служител, който не е поискал подновяване на неговия договор.
 2.
 Второто правно основание, изведено от грешки при прилагане на правото, се разделя на три части, основани на:
 —
 погрешно тълкуване на член 3а от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (УРДС) (относно точки 56—58 от обжалваното съдебно решение);
 —
 грешка при прилагане на правото при определянето на отношението между интереса на службата и принципа на законност (относно точка 63 от обжалваното съдебно решение);
 —
 превишаване на границите на съдебния контрол на СПС и на факта, че СПС по този начин е постановил решение ultra vires (относно точки 59, 60 и 63).
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране (относно точки 57 и 59 от обжалваното съдебно решение).


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/14
 Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. от Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 9 юли 2015 г. по дело T-89/11 — Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO
 (Дело C-479/15 P)
 (2016/C 270/20)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (представители: A. Nordemann, Rechtsanwalt, M.C. Maier, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 С определение от 14 април 2016 г. Съдът (шести състав) постанови, че жалбата е недопустима.


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/6
 Решение на Съда (трети състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — Office of Communications/The Information Commissioner
 (Дело C-71/10 P) (1)
 (Обществен достъп до информация за околната среда - Директива 2003/4/ЕО - Член 4 - Изключения от правото на достъп - Искане за достъп, което е свързано с няколко интереса, защитени с член 4, параграф 2 от посочената директива)
 2011/C 298/09
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court of the United Kingdom
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Office of Communications
 Ответник: The Information Commissioner
 Предмет
 Преюдициално запитване — Supreme Court of the United Kingdom — Тълкуване на член 4, параграф 2, букви б) и д) от Директива 2003/4/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200) — Изключения от правото на достъп — Искане за достъп, свързано с няколко защитени от член 4, параграф 2 от Директивата интереса, при което засягането на всеки от интересите самò по себе си не е достатъчно, за да обоснове отказът да се предостави достъп.
 Диспозитив
 Член 4, параграф 2 от Директива 2003/4/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че когато информация за околната среда се съхранява от или за публичен орган, същият може — претегляйки обществените интереси от разкриване на информацията спрямо интересите от отказ тя да бъде разкрита, за да прецени направеното искане тази информация да бъде предоставена на разположение на дадено физическо или юридическо лице — да вземе предвид едновременно няколко от основанията за отказ, посочени в тази разпоредба.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/57
 Жалба, подадена на 26 май 2015 г. — ZZ/ЕЦБ
 (Дело F-79/15)
 (2015/C 279/73)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска централна банка
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на Европейската централна банка за приключване на процедурата за установяване на професионално заболяване на жалбоподателката и искане за обезщетение за неимуществените и имуществените вреди, които тя твърди, че е претърпяла.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение,
 —
 да се осъди Европейската централна банка да заплати на жалбоподателката 30 000 EUR като обезщетение за претърпените имуществени и неимуществени вреди,
 —
 да се осъди Европейската централна банка да заплати съдебните разноски.


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/48
 Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г. — van der Aat и др./Комисия
 (Дело T-304/13 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Годишно адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители - Корекционен коефициент за длъжностните лица и служителите, назначени във Варезе - Членове 64 — 65а от Правилника - Приложение IX към Правилника - Регламент (ЕС) No 1239/2010 - Задължение за мотивиране - Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Явна грешка в преценката))
 (2015/C 046/59)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Chris van der Aat (Безоцо, Италия) и другите длъжностни лица и служители на Европейската комисия, чийто имена са посочени в приложението към решението (представители: S. Orlandi, D. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, avocats)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и D. Martin, впоследствие J. Curall и A.-C. Simon) и Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и J. Herrmann)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 21 март 2013 г. по дело van der Aat и др./Комисия (F-111/11, Сборник СПС, EU:F:2013:42), с която се иска отмяна на посоченото решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Chris van der Aat другите длъжностни лица и служители на Европейската комисия, чийто имена са посочени в приложението, понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Комисията в настоящото производство.
 3)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски в настоящото производство.
 (1) ОВ C 245, 24.8.2013 г.


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/34
 Решение на Общия съд от 17 февруари 2017 г. — Hernández Zamora/EUIPO — Rosen Tantau (Paloma)
 (Дело T-369/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Paloma“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Paloma“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 112/46)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Hernández Zamora, SA (Мурсия, Испания) (представители: J.L. Rivas Zurdo и I. Munilla Muñoz, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Zaera Cuadrado)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Rosen Tantau KG (Ютерзен, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 21 април 2015 г. (преписка R 1697/2014-2) относно производство по възражение между Hernández Zamora и Rosen Tantau
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Hernández Zamora, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 320, 28.9.2015 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/33
 Жалба, подадена на 11 юни 2012 г. — Alban Giacomo/Комисия
 (Дело T-259/12)
 2012/C 227/55
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Alban Giacomo SpA (Романо д’Ецелино, Италия) (представители: S. Nanni Costa, F. Di Gianni, G. Coppo, avvocati)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени, или при условията на евентуалност, да намали наложената му глоба, като при необходимост приложи правомощието си за пълен съдебен контрол по смисъла на член 261 ДФЕС,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски във връзка с производството.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното по настоящото дело решение е същото като по дело T-248/12, Carl Fuhr GmbH & C. KG/Комисия.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят навежда две основания.
 1.
 Първото основание е свързано с незаконосъобразното определяне на продължителността на нарушението, приписвано на Alban Giacomo SpA.
 —
 С първото правно основание жалбоподателят твърди, че установеното по отношение на него нарушение е приключило с последното заседание, на което той е взел участие, а именно на 11 септември 2006 г., а не едновременно с извършената от Комисията проверка на 3 юли 2007 г.
 —
 В подкрепа на основанието жалбоподателят привежда следните доводи: (i) не е доказано, че на заседанието от 11 септември 2006 г. жалбоподателят сключва споразумение за увеличаване на цените за 2007 г., (ii) не е доказано, че жалбоподателят е приложил предполагаемото споразумение за увеличаване на цените за 2007 г., (iii) не е доказано, че е жалбоподателят е поддържал контакти с конкурентите си след заседанието от 11 септември 2006 г.
 2.
 Второто основание е свързано с незаконосъобразността на глобата, наложена на Alban Giacomo SpA, тъй като същата е в противоречие с принципите на индивидуализация на наказанията, на недопускане на дискриминация, на равно третиране и на пропорционалност.
 —
 С второто основание жалбоподателят отбелязва, че Комисията не е определила правилно наложената му глоба в съответствие със степента му на отговорност в сравнение с останалите предприятия, участващи в картела, в нарушение на основните принципи на пропорционалност, равно третиране и индивидуализация на наказанията.
 —
 В подкрепа на основанието жалбоподателят посочва следните доводи: (i) делът от оборота за изчисляване на глобата е много висок, (ii) при условията на евентуалност, отказът да се признае наличието на смекчаващо обстоятелство в полза на жалбоподателя е необоснован, (iii) при условията на евентуалност, Комисията е трябвало да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба в по-голяма степен.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/39
 Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. от Сметната палата на Европейския съюз срещу Решение от 17 октомври 2013 г. на Съда на публичната служба по дело F-69/11, BF/Сметна палата
 (Дело T-663/13 P)
 2014/C 52/75
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Сметна палата на Европейския съюз (представители: T. Kennedy и J. Vermer)
 Друга страна в производството: BF (Люксембург, Люксембург)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решението на Съда на публичната служба по дело F-69/11;
 —
 да уважи исканията на Сметната палата от първоинстанционното производство, а именно, да отхвърли жалбата като неоснователна;
 —
 да осъди BF да заплати съдебните разноски в настоящото производство и тези от производството пред Съда на публичната служба.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, тъй като Съдът на публичната служба (СПС) тълкувал и приложил неправилно член 6 от Решение No45-2010 от 17 юни 2010 г. относно процедурите за подбор на началници на отдели и директори.
 2.
 Второто правно основание е изведено от допуснатото от СПС изопачаване на доказателство, когато той приел, че дадените на кандидатите оценки от Комисията за предварителен подбор представляват информация, която трябва да съдържа доклада на тази комисия, който се предоставя на органа по назначаването (ОН).
 3.
 Третото правно основание е изведено от изопачаване на фактите, тъй като СПС не изпълнил задължението си да разгледа фактите, на които основава констатацията си за процесуално нарушение.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от липсата на мотиви и от грешка при прилагане на правото, която засяга единството на съдебната практика, тъй като СПС приел, че нарушението, изведено от липсата на мотиви, изисквани от член 6, параграф 1 от Решение No 45-2010 що се отнася до доклада на Комисията за предварителен подбор, може да доведе до отмяна на обжалваните в първоинстанционното производство решения.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/10
 Решение на Общия съд от 29 февруари 2012 г. — Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio/СХВП — Weinkellerei Lenz Moser (SERVO SUO)
 (Дело T-525/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SERVO SUO“ - По-ранна словна марка на Общността „SERVUS“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 109/22
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio (Refrontolo, Италия) (представители: G. Massa и P. Massa, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално G. Mannucci, впоследствие P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Weinkellerei Lenz Moser AG (Линц, Австрия) (представител: C.-R. Haarmann, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 август 2010 г. (преписка R 1571/2009-2) относно производство по възражение между Weinkellerei Lenz Moser AG и Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 13, 15.1.2011 г.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/27
 Жалба, подадена на 9 ноември 2015 г. от Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 9 септември 2015 г. по дело T-584/14 — INDITEX/СХВП (Служба за хармонизация във вътрешния пазар) (марки, дизайни и модели) — ANSELL (ZARA)
 (Дело C-575/15 P)
 (2016/C 038/40)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) (представител: C. Duch Fonoll, abogada)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз, с което се отхвърля жалбата на Inditex S.A. срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 19 май 2014 г. (преписка R 1118/2013-2) и вследствие на това да се отмени обжалваното решение, както и предходното решение на отдела по споровете на СХВП от 30 април 2013 г., с което се уважава искането за отмяна на регистрацията на марката на Общността „ZARA“ No 112.755 за услугите, обхванати от клас 39;
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 С настоящата жалба в рамките на шест касационни основания се оспорват правните изводи, направени в точки 32 — 37 от обжалваното решение.
 2.
 В рамките на първото основание се твърди, че Общият съд е нарушил член 65, параграф 3 от Регламент No 207/2009 (1), доколкото в точка 37 от обжалваното решение е превишил границите на жалбата, с която е сезиран, като е поставил под съмнение самото използване на марката „ZARA“ No. 112755 за услугите от клас 39, а този въпрос не бил оспорван и не бил предмет на жалбата.
 3.
 Предметът на жалбата до апелативния състав се свежда до това да се реши дали използването от Inditex на марката „ZARA“ за услугите за превоз и дистрибуция на продуктите, предоставяни от това дружество на неговите франчайзополучатели, може да се разглежда като публично използване, за разлика от частното използване в рамките на самото предприятие, и следователно, дали може да се счита за ефективно използване на марката. При все това наличието на подобно използване на марката „ZARA“ за услугите за превоз и дистрибуция, предоставяни от притежателя на марката, бил неоспорван факт, който не е бил предмет на обсъждане по административен ред.
 4.
 С второто касационно основание Inditex твърди, че в точки 32 и 33 от обжалваното решение Общият съд е допуснал грешка при прилагане на член 51, параграф 1, буква a) от Регламент No 207/2009 като е сбъркал понятието за „търговска интеграция“, характерно за франчайзополучателя, който се интегрира в търговската система на франчайзодателя, с понятието за „икономическа интеграция“ или „стопанска единица“ в смисъла на степен на икономическа независимост.
 5.
 Общият съд е приел в точка 33 от обжалваното решение, че фактът, че франчайзополучателите на Inditex следват модел на търговия, който е част от търговския метод на франчайзодателят, означава, че те загубват своето качество на независими стопански единици, тоест на трети лица извън вътрешната организация на франчайзодателя. Тази преценка не е правилна, доколкото противоречи на правото.
 6.
 В рамките на третото касационно основание се твърди, че в точка 33 от обжалваното решение Общият съд е изопачал смисъла на клетвената декларация от 7 май 2012 г. на Antonio Abril (приложение 4 към жалбата), като е предал частично действително направените от последния изявления, което е накарало Общият съд да даде неправилно тълкуване на посочения документ и е имало отражение върху неговия извод, че използването на марката „ZARA“ има публичен характер.
 7.
 Като четвърто основание се изтъква грешката на Общия съд при прилагането на член 51, параграф 1, буква a) от Регламент No 207/2009, доколкото в точка 35 от обжалваното решение той е нарушил правилата, според които при преценката на реалния характер на използването на марката трябва да се вземат предвид всички факти и обстоятелства, подходящи за определяне на реалността на нейната търговска експлоатация. По-конкретно жалбоподателят твърди, че Общият съд е приел, че Inditex не присъства на пазара на услугите за превоз на стоките с неговата марка „ZARA“, тъй като тази компания нямала търговския обем, характерен за предоставянето на услугите по клас 39.
 8.
 Общият съд счита, че Inditex не предлага услуги за превоз на стоки на трети лица извън неговата стопанска единица, доколкото то е предприятие, занимаващо се с изработката и продажбата на модни стоки, а не професионален превозвач. Според жалбоподателя този извод на Общия съд е неправилен и в разрез с правото и съдебната практика на Съюза, както те са посочени в съответното основание.
 9.
 Като пето основание Inditex сочи, че в точка 35 от обжалваното решение Общият съд е изопачил смисъла на клетвената декларация от 7 май 2012 г. на Antonio Abril, като е тълкувал цифровите данни в точка 18 от декларацията като отразяващи реалната търговска експлоатация на спорната марка що се отнася до търговията с продуктите, докато на практика сумите, които са посочени в този документ, са единствено получените от Inditex от страна на неговите франчайзополучатели за услугите за превоз, които това предприятие е предоставило на последните.
 10.
 Накрая, като шесто основание се изтъква грешка при прилагане на правото, произтичаща от нарушението на член 51, параграф 1 буква a) от Регламент No 207/2009, във връзка с правило 22 от Регламент No 2868/1995 (2), доколкото в точка 36 от обжалваното решение Общият съд е поискал от Inditex да представи probatio diabólica, сочейки, че не са му представени доказателства относно търговския оборот, доколкото не са му представени фактури, въпреки че Общият съд е знаел за невъзможността на Inditex да представи подобни фактури, тъй като става въпрос за несъществуващи документи, поради причините, посочени в съответното основание от жалбата.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (OB L 78, 24.3.2009 г., стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (OB L 303, 15.12.1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/28
 Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Philips Lighting Poland и Philips Lighting/Съвет
 (Дело T-469/07) (1)
 (Дъмпинг - Внос на интегрирани компактни електронни флуоресцентни лампи (КФЛ-и) с произход от Китай, Виетнам, Пакистан и Филипините - Изтичане на срока на действие на антидъмпингови мерки - Преразглеждане - Член 4, параграф 1, член 5, параграф 4 и член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 384/96 (понастоящем член 4, параграф 1, член 5, параграф 4 и член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1225/2009) - Понятие за промишленост на Общността - Установяване на вредата - Задължение за мотивиране)
 2013/C 252/44
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Philips Lighting Poland S.A. (Пила, Полша) и Philips Lighting BV (Айндховен, Нидерландия) (представители: L. Catrain González, avocat, и E. Wright, barrister)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch и G. Wolf, avocats, впоследствие J.-P. Hix и B. Driessen, подпомагани от G. Berrisch)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателите: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Ханджоу, Китай) (представители: M. Gambardella и V. Villante, avocats) и GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt) (Будапеща, Унгария) (представител: P. De Baere, avocat)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и K. Talabér-Ritz) и Osram GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: R. Bierwagen, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 1205/2007 на Съвета от 15 октомври 2007 година за налагане на антидъмпингови мита върху вноса на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи (КФЛ-и), с произход от Китайската народна република, след приключване на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 384/96, и за разширяване на действието им за вноса на същия продукт, изпращан от Социалистическа република Виетнам, Ислямска република Пакистан и Република Филипини (ОВ L 272, стр. 1)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV понасят направените от тях съдебни разноски, съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз, с изключение на разноските му във връзка с встъпването на Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd и GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt (GE Hungary Zrt), и съдебните разноски на Osram GmbH.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 4.
 Hangzhou Duralamp Electronics и GE Hungary понасят съответно направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Съвета във връзка с тяхното встъпване.
 (1) ОВ C 51, 23.2.2008 г.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/13
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 8 януари 2010 г. — Staatssecretaris van Financiën/Marishipping and Transport BV
 (Дело C-11/10)
 2010/C 80/23
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: Staatssecretaris van Financiën
 Ответник: Marishipping and Transport BV
 Преюдициални въпроси
 1.
 Ограничено ли е освобождаването от мито за фармацевтичните вещества, посочени в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 (1) от 23 юли 1987 година, част първа, раздел II, секция В, буква i) във връзка със списъка от фармацевтични вещества, който се намира в част трета (приложения), секция II, приложение 3, до посочените (химически) вещества, които се намират в чист вид?
 2.
 В хипотезата, в която могат да бъдат добавени други вещества към посоченото химическо вещество, какви са ограниченията, които трябва да се приложат в това отношение?
 (1) Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/46
 Жалба, подадена на 17 декември 2014 г. — ZZ/Парламент
 (Дело F-139/14)
 (2015/C 089/55)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: F. Moyse, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 Отмяна на решението да не се прехвърлят за 2013 г. дните отпуск, неизползвани от жалбоподателя през 2012 г. поради отпуск по болест, и искане за обезщетение на имуществените и неимуществените вреди, които той твърди, че е претърпял.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Отмяна на решенията от 12 февруари 2014 г. и от 15 септември 2014 г., и ако
 —
 е необходимо, на извлечението от пенсионната партида за април 2013 г;
 —
 да осъди Парламента да плати на жалбоподателя обезщетение за вреди, оценени на 26 677,56 евро;
 —
 да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.


text:
 1.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/3
 Определение на Съда (трети състав) от 21 април 2016 г. — Jean-Marie Cahier/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Френска република
 (Дело C-227/15 P) (1)
 ((Обжалване - Извъндоговорна отговорност на Европейския съюз - Регламент (EО) No 1493/1999 - Член 28, параграф 1 - Задължение за дестилиране на количества вино от сортове грозде с двойно предназначение, превишаващи обичайно произвежданото количество вино и неизнесени от Съюза - Регламент (EО) No 1623/2000 - Дестилация, осъществена от самия производител в качеството на дестилатор - Производство на ракия с наименование за произход))
 (2016/C 279/04)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy, Pascale Rulleaud-Beaufour (представител: C.-É. Gudin, avocat)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Barbagallo и É. Sitbon), Европейска комисия (представители: I. Galindo Martín и B. Schima), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas и S. Ghiandoni)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Jean-Marie Cahier, г-н Robert Aubineau, г-н Laurent Bigot, г-н Pascal Bourdeau, г-н Jacques Brard-Blanchard, г-н Olivier Charruaud, г-н Daniel Chauvet, г-н Régis Chauvet, г-н Fabrice Compagnon, г-н Francis Crepeau, г-н Philippe Davril, г-н Bernard Deborde, г-жа Chantal Goulard, г-н Jean-Pierre Gourdet, г-н Bernard Goursaud, г-н Jean Gravouil, г-н Guy Herbelot, г-н Rodrigue Herbelot, г-жа Sophie Landrit, г-н Michel Mallet, г-н Michel Merlet, г-н Alain Phelipon, г-н Claude Potut, г-н Philippe Pruleau, г-н Philippe Riche, г-жа Françoise Rousseau, г-н René Roy и г-жа Pascale Rulleaud-Beaufour да понесат собствените си разноски и да заплатят разноските, направени от Съвета на Европейския съюз и от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 311, 21.9.2015 г.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/30
 Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), на 2 април 2009 година — „Enosi Efopliston Aktoploïas“, „ANEK“, „Minoïkes Grammes“, „N.E.Lesbou“, „Blue Star Ferries“/Ypourgos Emborikis Naftilias
 (Дело C-122/09)
 2009/C 141/52
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели:„Enosi Efopliston Aktoploïas“, „ANEK“, „Minoïkes Grammes“, „N.E.Lesbou“, „Blue Star Ferries“
 Ответник: Ypourgos Emborikis Naftilias
 Преюдициални въпроси
 1)
 По смисъла на член 10, втора алинея ЕО и на член 249, втора алинея, ЕО: i) задължен ли е бил гръцкият законодател за срока на продължителност на временното освобождаване до 1 януари 2004 година от прилагането на Регламент (ЕИО) No 3577/92 на Съвета от 7 декември 1992 година, озаглавен „относно прилагането на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите-членки (морски каботаж)“ (ОВ L 364), освобождаване, предвидено в член 6, параграф 3 от същия регламент и отнасящо се до Гърция, да се въздържа от приемането на такива разпоредби, които биха могли сериозно да застрашат пълното и ефективно прилагане на Регламент 3577/92 в Гърция след 1януари 2004 година; ii) имат ли право частноправните субекти да се позовават на този регламент, за да оспорят валидността на разпоредби, приети от гръцкия законодател преди 1 януари 2004 година, в случай че тези национални разпоредби застрашават сериозно пълното и ефективно прилагане на регламента в Гърция от 1 януари 2004 година;
 2)
 При положителен отговор на първия въпрос дали пълното прилагане от 1 януари 2004 на Регламент No 3577/92 в Гърция е сериозно застрашено от приемането от гръцкия законодател преди 1 януари 2004 година на разпоредби, които имат изчерпателен и постоянен характер, не предвиждат изтичане на срока им на действие на 1 януари 2004 година и са несъвместими с разпоредбите на Регламент No 3577/92;
 3)
 При положителен отговор на първия и на втория въпрос допускат ли членове 1, 2 и 4 от Регламент (ЕИО) No 3577/92 приемането на национални разпоредби, съгласно които собствениците на кораби могат да предоставят услуги в областта на морския каботаж само по определени линии, индивидуално определяни за всяка година от компетентния национален орган в тази област, след издаването на административно разрешение, при система за издаване на разрешения, които има следните характеристики: i) третира по еднакъв начин всички линии, обслужващи островите, ii) компетентните национални органи имат възможността да приемат молба за издаване на разрешение за пускането в експлоатация по една линия, като дискреционно и без предварително определяне на приложените критерии внася едностранни изменения на елементите от заявлението, отнасящи се до честота и периода на прекъсване на обслужването, така и на превоза на товари;
 4)
 В случай на положителен отговор на първия и на втория въпрос трябва ли да се счита за съставляваща ограничение на свободното предоставяне на услуги по смисъла на член 49, ЕО, национална правна уредба, която предвижда, че собственикът на кораба, на когото администрацията е издала разрешение за обслужване на определена линия от един кораб (като е приела неговата молба като такава или след като я е изменила в определени пунктове със съгласието на собственика на кораба) по принцип е задължен да обслужва съответната линия непрекъснато през целия период на годината на обслужване и трябва, за да гарантира изпълнението на това задължение, да депозира преди началото на плавателните операции гаранционно писмо, което може да бъде инкасирано изцяло или частично в случай на неизпълнение или на непълно изпълнение на съответното задължение.


text:
 4.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 293/27
 Жалба, подадена на 26 юли 2017 г. от Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 16 май 2017 г. по дело T-122/15, Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank/Европейска централна банка
 (Дело C-450/17 P)
 (2017/C 293/31)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank (представители: A. Glos, T. Lübbig и M. Benzing, адвокати)
 Други страна в производството: Европейска централна банка (ЕЦБ), Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решение на Общия съд от 16 май 2017 г. по дело T-122/15,
 —
 да се отмени решение на ЕЦБ от 5 януари 2015 г. (ECB/SSM/15/1 — 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/3), като се разпореди запазване на последиците относно заместването на решение на ЕЦБ от 1 септември 2014 г. (ECB/SSM/14/1 — 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/1),
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение на Общия съд и делото му бъде върнато за ново разглеждане,
 —
 да се осъди ЕЦБ да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 Първо основание, изведено от нарушение на правото на Съюза с тълкуването и прилагането на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ (1) и на член 70 от Рамковия регламент за ЕНМ (2).
 Общият съд е направил неправилно тълкуване на релевантните разпоредби на член 6, параграф 4, втора алинея от Регламента за ЕНМ във връзка с член 70, параграф 1 от Рамковия регламент за ЕНМ. Той неправилно стига до извода, че „особените обстоятелства“, които трябва да доведат до класирането на институция като по-малко значима, са налице само ако прекият надзор от националните органи позволява по-добре да се постигнат целите на Регламента за ЕНМ, отколкото прекият надзор на ЕЦБ. Общият съд основава тълкуването си само на английския текст на Регламента за ЕНМ и нарушава принципа, съгласно който текстовете на всички езици са еднакво обвързващи. Общият съд неправилно не тълкува нормите с оглед на правилото от по-висок ранг, каквото е принципът на пропорционалност, приложен към компетентността. Той неправилно отрича, че е налице явна грешка в преценката, допусната от ЕЦБ при анализа на положението, и не провежда по-задълбочена проверка, отколкото е провела ЕЦБ преди него, дали с оглед на специфичните фактически обстоятелства, изложени от жалбоподателя, той не трябва да бъде считан за по-малко значима институция поради „особени обстоятелства“ по смисъла на член 6, параграф 4, втора алинея от Регламента за ЕНМ във връзка с член 70, параграф 1 от Рамковия регламент за ЕНМ. По този начин Общият съд нарушава задължението си да извърши изчерпателна проверка на допуснатите в обжалваното решение грешки в преценката.
 2.
 Второ основание: изопачаване на обжалваното решение и неправилна преценка на изискванията за мотивиране
 Общият съд изопачава мотивите на обжалваното решени и замества със своите мотиви тези на ЕЦБ. Тъй като изопачава съдържанието на обжалваното решение, не установява, че ЕЦБ не отговаря на определените в правото на Съюза изисквания във връзка със задължението за мотивиране. Мотивите на обжалваното решение не са последователни и са вътрешно противоречиви.
 3.
 Трето основание: Общият съд допуска процесуални нарушения, като се спира на аспекти, които не са предмет на производството
 Решението на Общия съд нарушава правото на изслушване на жалбоподателя и принципа на състезателното начало. Мотивите на съдебното решение въвеждат съществени за изхода на спора аспекти, които не са били предмет на обсъждане в хода на производството пред съда.
 (1) Регламент (ЕС) No 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, стр. 63).
 (2) Регламент (ЕС) No 468/2014 на Европейската централна банка от 16 април 2014 година за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ) (ОВ L 141, стр. 1).


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/9
 Решение на Съда (осми състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Agrana Zucker GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
 (Дело C-309/10) (1)
 (Захар - Временна схема за преструктуриране на захарната промишленост в Европейската общност - Регламент (ЕО) No 320/2006 - Член 11 - Излишък от приходи във фонда за преструктуриране - Възлагане на ЕФГЗ - Принципи на предоставена компетентност и на пропорционалност - Задължение за мотивиране - Неоснователно обогатяване)
 2011/C 298/15
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Agrana Zucker GmbH
 Ответник: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
 Предмет
 Преюдициално запитване — Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на член 11 от Регламент (ЕО) No 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността и за изменение на Регламент (ЕО) No 1290/2005 относно финансиране на общата селскостопанска политика (ОB L 58, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 118) — Начисляване на временна сума за преструктуриране, при положение че е налице значителен излишък във временния фонд за преструктуриране и възможността за допълнително нарастване на необходимостта от финансиране изглежда изключена — Съпоставимост с въвеждането на общ данък — Нарушение на принципа на предоставената компетентност
 Диспозитив
 1.
 Член 11 от Регламент (ЕО) No 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността и за изменение на Регламент (ЕО) No 1290/2005 относно финансиране на общата селскостопанска политика трябва да се тълкува в смисъл, че временната сума трябва да се събира в пълен размер дори когато това би довело до излишък на приходи във фонда за преструктуриране.
 2.
 При разглеждането на втория преюдициален въпрос не са установени никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на член 11 от Регламент No 320/2006.
 (1) ОВ C 260, 25.9.2010 г.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/14
 Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2013 г. — Land Burgenland Grazer Wechselseitige Versicherung AG, Република Австрия/Европейска комисия, Република Австрия
 (Съединени дела C-214/12 Р, С-215/12 Р и С-223/12 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Държавни помощи - Помощ, която е обявена за неправомерна и несъвместима с общия пазар - Помощ, отпусната на групата Grazer Wechselseitige (GRAWE) при приватизацията на Bank Burgenland AG - Определяне на пазарната цена - Тръжна процедура - Недопустими условия, които не се отразяват на най-високата оферта - Критерий за „частния продавач“ - Разграничение между задълженията, които държавата носи, когато упражнява публични властнически правомощия, и задълженията ѝ, когато действа в качеството на акционер - Изопачаване на доказателствата - Задължение за мотивиране)
 2013/C 367/22
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Land Burgenland (представители: U. Soltész, P. Melcher и A. Egger, Rechtsanwälte), Grazer Wechselseitige Versicherung AG (представител: H. Wollmann, Rechtsanwalt), Република Австрия (представители: C. Pesendorfer и M. J. Bauer)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Flynn, V. Kreuschitz и T. Maxian Rusche), Република Австрия, Land Burgenland
 Страна, встъпила в подкрепа на страната Land Burgenland и на Република Австрия: Федерална република Германия (представители: K. Petersen, както и от T. Henze и J. Möller)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 28 февруари 2012 г. по дело Land Burgenland и Австрия/Комисия (T 268/08 и T 281/08), с което Общият съд отхвърля жалбите за отмяна на Решение 2008/719/ЕО на Комисията от 30 април 2008 г. относно държавната помощ, отпусната от Австрия при приватизацията на Bank Burgenland (ОВ L 239, стр. 32) — Нарушаване на правото на Съюза, по-конкретно на член 107, параграф 1 ДФЕС — Неправилна преценка на поръчителската отговорност („Ausfallshaftung“) на Land Burgenland в полза на Bank Burgenland
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Осъжда Land Burgenland, Grazer Wechselseitige Versicherung AG и Република Австрия да заплатят съдебните разноски.
 3.
 Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 194, 30.6.2012 г.
 ОВ C 184, 23.6.2012 г.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/24
 Определение на председателя на Съда от 20 февруари 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Alba Iulia — Румъния) — Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu — Activitatea de Inspecţie Fiscală/Cătălin Ienciu
 (Дело C-313/13) (1)
 2014/C 184/38
 Език на производството: румънски
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.


text:
 24.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/16
 Иск, предявен на 14 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-81/07)
 (2007/C 69/37)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zaffos и K. Simonsson)
 Ответник: Република Гърция
 Искания
 —
 да се установи, че Република Гърция, като не е изработила, одобрила и приложила плановете за приемане и третиране на отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари, не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 5, параграф 1 и член 16, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 година относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (1).
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати разноските.
 Правни основания и главни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2000/59/ЕО във вътрешното право е изтекъл на 28 декември 2000 г.
 (1) ОВ L 332, 28.12.2000 г., стр. 81.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/25
 Жалба, подадена на 2 май 2013 г. от Manutencoop Soc. coop., понастоящем Manutencoop Soc. coop. arl и Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. rl срещу определението, постановено Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия
 (Дело C-246/13 P)
 2013/C 207/39
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Manutencoop Soc. coop., понастоящем Manutencoop Soc. coop. r.l. и Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. r.l. (представители: A. Vianello, A. Bortoluzzi и A. Veronese, avvocati)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Comitato „Venezia vuole vivere“
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени и/или измени Определение на Общия съд (четвърти състав), постановено по дела T-280/00 и T-285/00 на 20 февруари 2013 г. и нотифицирано на 25 февруари 2013 г.,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата се изтъкат две основания.
 На първо място, определението на Общия съд било опорочено от грешка при прилагане на правото във връзка с принципите, изведени от Съда в Решение по дело Comitato „Venezia vuole vivere“ относно задължението за мотивиране на решенията на Комисията в областта на държавните помощи. По-специално Общият съд не се съобразил с мотивите на Съда, съгласно които решението на Комисията „трябва да съдържа всички съществени данни, за да бъде приведено в действие от националните органи“. Макар обаче в решението да липсвали основните елементи за неговото привеждане в действие от националните органи, Общият съд не установил никакви недостатъци в метода, възприет от Комисията в оспорваното решение, в резултат от което била налице грешка при прилагане на правото.
 На второ място, определението на Общия съд било опорочено от грешка при прилагане на правото във връзка с принципите, изведени от Съда в Решение по дело Comitato „Venezia vuole vivere“ относно разпределянето на тежестта на доказване в съответствие с предпоставките по член 107, параграф 1 ДФЕС. Въз основа на установените от Съда принципи, при възстановяването държавата членка, а не следователно отделният получател, трябва във всеки случай поотделно да докаже наличието на предпоставките по член 107, параграф 1 ДФЕС. В настоящия случай обаче в оспорваното решение Комисията пропуснала да изясни „подробните правила“ за извършване на такава проверка. Следователно, тъй като не разполага с основните елементи, за да докаже при възстановяването дали предоставените предимства представляват държавни помощи за получателите, Италианската република прехвърлила тежестта на доказване, изисквайки от отделните предприятия — получатели на предоставените под формата на облекчения помощи, да докажат, че въпросните предимства не нарушават конкуренцията, нито пък засягат търговията между държавите членки; в противен случай се презумира, че предоставеното предимство е годно да наруши конкуренцията и да засегне общностната търговия.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/14
 Решение на Съда (шести състав) от 4 март 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-258/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/1/ЕО - Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването - Липса на транспониране в определения срок)
 2010/C 113/20
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и A. Marghelis)
 Ответник: Кралство Белгия (представител: T. Materne)
 Предмет
 Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на необходимите мерки за съобразяване в Région wallonne с член 5, параграф 1 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 24, стр. 8) — Съществуващи инсталации, които могат да имат въздействие върху емисиите във въздуха, водата и почвата и върху замърсяването
 Диспозитив
 1.
 Да се установи, че като разрешило в Région wallonne функционирането на съществуващи инсталации, които не съответстват на изискванията, предвидени в членове 3, 7, 9, 10, 13, 14, букви а) и б), и член 15, параграф 2 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, и след 30 октомври 2007 г., както се предвижда в член 5, параграф 1 от тази директива, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по посочената директива.
 2.
 Да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 220, 12.09.2009 г.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/11
 Решение на Съда (осми състав) от 18 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg, Германия) — Alketa Xhymshiti/Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach
 (Дело C-247/09) (1)
 (Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора - Регламенти (ЕИО) No 1408/71, (ЕИО) No 574/72 и (ЕО) No 859/2003 - Социално осигуряване на работниците мигранти - Семейни обезщетения - Гражданин на трета държава, работещ в Швейцария и пребиваващ с децата си в държава членка, на която последните са граждани)
 2011/C 13/18
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Alketa Xhymshiti
 Ответник: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Baden-Württemberg — Тълкуване, от една страна, на Регламент (ЕО) No 859/2003 на Съвета от 14 май 2003 година за разширяване на приложното поле на разпоредбите на Регламент (ЕИО) No 1408/71 и Регламент (ЕИО) No 574/72 за граждани на трети страни, които все още не са субект на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 186) и, от друга страна, на членове 2, 13 и 76 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26), както и на член 10, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) No 574/72 на Съвета от 21 март 1972 година относно определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) No 1408/71 (ОВ L 74, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 74) — Гражданин на трета държава, който работи в Конфедерация Швейцария и пребивава със съпругата и децата си в държава членка, на която децата са граждани — Отказ да се предоставят семейни добавки от държавата членка по пребиваване — Съвместимост на такъв отказ за предоставяне на семейни добавки с посочените по-горе общностни разпоредби
 Диспозитив
 1.
 Ако гражданин на трета държава пребивава законно в държава — членка на Европейския съюз, и работи в Швейцария, в държавата членка по пребиваване за него не се прилага Регламент (ЕО) No 859/2003 на Съвета от 14 май 2003 година за разширяване на приложното поле на разпоредбите на Регламент (ЕИО) No 1408/71 и Регламент (ЕИО) No 574/72 за граждани на трети страни, които все още не са субект на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство, тъй като Регламент No 859/2003 не се съдържа сред общностните актове, посочени в раздел А от приложение II към Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано на 21 юни 1999 г. в Люксембург, които страните по това споразумение са задължават да прилагат. В резултат на това не може да се установи, че държавата членка по пребиваване трябва да прилага Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., от своя страна изменен с Регламент (ЕО) No 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година, и Регламент (ЕИО) No 574/72 на Съвета от 21 март 1972 година относно определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) No 1408/71, изменен и актуализиран с Регламент No 118/97, по отношение на посоченото заето лице и на неговата съпруга.
 2.
 Членове 2, 13 и 76 от Регламент No 1408/71, както и член 10, параграф 1, буква a) от Регламент No 574/72 не са относими за гражданка на трета държава в положението на жалбоподателката в главното производство, тъй като положението на същата попада в обхвата на законодателството на държавата членка по пребиваване. Само по себе си обстоятелството, че децата на тази гражданка са граждани на Съюза, не може да доведе до незаконосъобразност на отказа за предоставяне на семейни добавки в държавата членка по пребиваване, след като, както е видно от направените от запитващата юрисдикция констатации, не са изпълнени необходимите за такова предоставяне законови условия.
 (1) ОВ C 233, 26.9.2009 г.


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/26
 Жалба, подадена на 25 януари 2013 г. — Think Schuhwerk/СХВП — Müller (VOODOO)
 (Дело T-50/13)
 2013/C 86/43
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Think Schuhwerk GmbH (Копфинг, Австрия) (представител: адв. M. Gail)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Andreas Müller (Улм, Германия)
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 ноември 2012 г. по преписка R 474/2012-4,
 —
 Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словната марка „VOODOO“ за стоки от клас 25 — марка на Общността No 5 832 464.
 Притежател на марката на Общността: Andreas Müller
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: нарушение на член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009, както и нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009, както и нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 4.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 293/24
 Иск, предявен на 14 юли 2017 г. — Европейска комисия/Ирландия
 (Дело C-427/17)
 (2017/C 293/29)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: K. Mifsud-Bonnici, E. Manhaeve)
 Ответник: Ирландия
 Искания на ищеца
 Комисията иска от Съда:
 —
 да установи, че като не осигурила съхраняването и отвеждането с цел преработване на водите, събирани в комбинираната канализационна система за събиране на градските отпадъчни води и дъждовната вода в 14 агломерации, в съответствие с изискванията на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (1), Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 3, параграфи 1 и 2 от Приложение I, точка A, и от бележката под линия на стр. 1 от Директива 91/271/ЕИО;
 —
 да установи, че като не е въвела вторично пречистване или равностойна обработка или като не е представила достатъчно доказателства за привеждането в съответствие с Директива 91/271/ЕИО по отношение на 25 агломерации, Ирландия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 4, параграфи 1 и 3 във връзка с изискванията по член 10 и по Приложение I, буква Б от Директива 91/271/ЕИО.
 —
 да установи, че като не гарантирала, че градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи на 21 агломерации, преди заустването им в чувствителни зони са подлагани на по-строго пречистване от предвиденото в член 4 и отговарят на предписанията, съдържащи се в приложение I, точка Б от директива 91/271/ЕИО, Ирландия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 5, параграфи 2 и 3 във връзка с изискванията на член 10 и на приложение I, точка Б от Директива 91/271/ЕИО.
 —
 да установи, че като не гарантирала, че заустването на отпадъчните води, произхождащи от пречиствателните станции за градски отпадъчни води в агломерациите Arklow (IEAG_547) и Castlebridge (IEAG_515) подлежи на предварително регламентиране и/или на издаването на специални разрешителни, Ирландия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 12 от Директива 91/271/ЕИО.
 —
 да осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Член 3, параграф 1 от Директива 91/271/ЕИО изисква от държавите членки да следят за това агломерациите, надхвърлящи определена големина, да бъдат съоръжени с канализационни системи за градски отпадъчни води. Когато държава членка реши да въведе комбинирана канализационна система, която събира градски отпадъчни води и дъждовна вода, тази система трябва да бъде разработена по начин, по който събраните води да бъдат съхранявани и отвеждани за тяхната обработка, като се отчитат климатичните условия и сезонните колебания. Като се имат пред вид данните, получени в рамките на 7-ия и 8-ия редовен преглед на докладите на основание член 15 от директивата, така и от обсъжданията с Ирландия във фазата, предхождаща съдебното производство, Комисията е на мнение, че Ирландия не се е съобразила с това задължение по отношение на 14 агломерации поради отсъствието на система за събиране или поради прекалено изтичане.
 Член 4, параграф 1 от Директива 91/271/ЕИО изисква държавите членки да следят за това градските отпадъчни води на агломерациите, надхвърлящи определена големина, да бъдат подложени на вторично пречистване или на равностойна обработка преди заустването им. Освен това член 4, параграф 3 от директивата изисква от държавите членки да следят за това заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води да отговарят на изискванията, предвидени в приложение I, раздел Б от директивата. След като оценява данните, предоставени от Ирландия, Комисията преценява, че Ирландия не е изпълнила изискванията на член 4 по отношение на 25 агломерации поради отсъствието на пречиствателни станции, които да обработват количествата отпадъчни води, генерирани в обслужваната от тях агломерация, поради неспазване на изискванията на приложение Б или поради неспазването на член 3 от директивата.
 Член 5 от Директива 91/271/ЕИО изисква, от друга страна, държавите членки да определят чувствителните зони и за всички агломерации, които надхвърлят определена големина, и в които се извършва заустване в тези зони, да се осигури по- строго пречистване от предвиденото в член 4, което да отговаря на изисквания на приложение I, точка Б. След преценка на данните, представени от Ирландия, Комисията преценява, че Ирландия не е приложила правилно член 5 по отношение на 21 агломерации.
 Член 12 от Директива 91/271/ЕИО изисква компетентните органи да следят за това заустването на отпадъчните води, произхождащи от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, да бъде подложено на предварително регламентиране и/или на издаването на специални разрешителни. С оглед на информацията, предоставена от Ирландия, Комисията преценява, че Ирландия не е изпълнила изискванията на член 12 по отношение на две агломерации, в които пречиствателните станции работят без валидно разрешително.
 (1) JO 1991, L 135, p. 40.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/40
 Иск, предявен на 4 юни 2007 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-204/07)
 (2007/C 170/77)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Италианска република (представител: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени сметка No 03059 от 26 март 2007 г. на Европейската комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия, с предмет POR [оперативна регионална програма] Сардиния 2000—2006 г. (No CCI 1999 IT 16 1PO 010) — Плащания на Комисията, различни от исканата сума;
 —
 да се отмени сметка No 04718 от 14 май 2007 г. на Европейската комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия, с предмет POR [оперативна регионална програма] Сардиния 2000—2006 г. (No CCI 1999 IT 16 1PO 010) — Плащания на Комисията, различни от исканата сума;
 —
 да се отменят също всички свързани и предварителни актове и съответно да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като изтъкнатите по дело Т-345/04, Италианска република/Комисия (1).
 (1) ОВ C 262, 23.10.2004 г., стр. 55.


text:
 16.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 336/17
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Avery Dennison/СХВП — Dennison-Hesperia (AVERY DENNISON)
 (Дело T-200/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „AVERY DENNISON“ - По-ранна национална словна марка „DENNISON“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009 - Предмет на спора пред апелативния състав)
 2013/C 336/33
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Avery Dennison Corp. (Pasadena, Калифорния, САЩ) (представители: адв. E. Armijo Chávarri, адв. A. Castán Pérez-Gómez и адв. A. Sanz Cerralbo)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Dennison-Hesperia, SA (Torrejón de Ardoz, Испания) (представител: адв. L. Broschat García)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 9 февруари 2010 г. (преписка R 798/2009-2) относно производство по възражение между Dennison-Hesperia, SA и Avery Dennison Corp.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Avery Dennison Corp. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/62
 Жалба, подадена на 18 май 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-89/15)
 (2015/C 279/80)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: G.-M. Enache, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението жалбоподателят да не бъде включен в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/248/13 и искане за обезщетение на твърдените от него имуществени и неимуществени вреди
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на органа по назначаването по жалбата на жалбоподателя на основание на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица против решението на конкурсната комисия да не включи името му в списъка с резерви от конкурс EPSO/AD/248/13,
 —
 да се отмени решението на конкурсната комисия на конкурс EPSO/AD/248/13 по искането на жалбоподателя за преразглеждане,
 —
 да се отмени решението на конкурсната комисия на конкурс на общо основание EPSO/AD/248/13 да не включи името на жалбоподателя в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/248/13,
 —
 да му се присъди обезщетение за претърпени имуществени и неимуществени вреди. Жалбоподателят твърди, че е претърпял имуществени вреди в размер на 50 000 EUR, която сума се равнява на разликата между основната заплата, която той би получавал, ако беше назначен въз основа на списъка с резерви, и настоящата му основна заплата. Неимуществените си вреди той оценява на 50 000 EUR с оглед на напразно положените усилия и загубено лично време, както и на раздялата със семейството му, като се има предвид, че той би имал възможност да бъде назначен от списъка с резерви и да живее заедно с останалите членове на семейството си,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/5
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance de Paris (Франция) на 4 юли 2011 г. — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
 (Дело C-348/11)
 2011/C 282/09
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal d'instance de Paris
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Thomson Sales Europe SA
 Ответник: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Невалидно ли е разследването на OLAF, проведено в Тайланд и започнало на основание разпоредбите за преференциалния произход, поради това че противоречи на международното право, а именно на принципа за пълния суверенитет и на Декларацията на Общото събрание на ООН от 21 декември 1965 г. за недопустимост на вмешателство във вътрешните работи на държавите и за защита на независимостта им и техния суверенитет?
 2.
 Невалидно ли е разследването на OLAF, проведено в Тайланд и започнало на основание разпоредбите за преференциалния произход, поради това че както в конкретния случай OLAF не е спазила стриктно разпоредбите на член 94 от Регламента за прилагане на митническия кодекс на Общността?
 3.
 Невалидно ли е разследването на OLAF, проведено в Тайланд, и може ли да се използва информацията, събрана в хода на разследването от OLAF, за преразглеждане на произхода по общото право, при положение че:
 —
 информацията е била поискана в рамките на разследване за преференциалния произход,
 —
 OLAF е нарушила общностната правна уредба и в частност Регламент (ЕО) No 1073/1999 (1), като не е действала по-специално „в съответствие със споразуменията за сътрудничество — в трети страни“,
 —
 компетентният местен орган не се е задължил на правно основание да оказва помощ,
 —
 получената информация не е съобщена със съгласието на компетентния местен орган, нито при спазване на приложимите вътрешни разпоредби за предоставяне на лични данни на трети страни,
 —
 разследването е било проведено по неофициален начин, при пълна поверителност и без зачитане правото на защита?
 4.
 Невалидни ли са Регламент (ЕО) No 710/95 на Съвета от 27 март 1995 година относно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд (2) и Регламентът за неговото изменение, а именно Регламент No 2584/98 на Съвета от 27 ноември 1998 (3) година, поради това че нулирането при изчисляване на средната претеглена стойност на дъмпинговия марж не е предвидено нито в техните съображения, нито в съображенията на предшестващия регламент — Регламент (ЕО) No 2376/94 на Комисията от 27 септември 1994 година относно налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд (4)?
 5.
 Невалидни ли са Регламент (ЕО) No 710/95 на Съвета от 27 март 1995 година относно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд и Регламентът за неговото изменение, а именно Регламент No 2584/98 на Съвета от 27 ноември 1998 година, поради това че с цел да се определи дъмпинговият марж за продукта, за който се отнася разследването, Съветът на Европейския съюз е приложил метода на нулиране на отрицателните дъмпингови маржове за всеки от разглежданите видове продукти?
 (1) Регламент (ЕО) No 1073/1999 на Европейския Парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 129).
 (2) ОВ L 73, стр. 3.
 (3) ОВ L 324, стр. 1.
 (4) ОВ L 255, стр. 50.