text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/11
 Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 27 август 2014 г. — Wrocław — Miasto na prawach powiatu/Minister Infrastruktury i Rozwoju
 (Дело C-406/14)
 (2014/C 431/18)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Wrocław — Miasto na prawach powiatu
 Ответник: Minister Infrastruktury i Rozwoju
 Преюдициални въпроси
 1)
 В светлината на член 25 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (1) допустимо ли е в спецификацията възлагащият орган да посочи, че изпълнителят е длъжен да извърши със собствени сили най-малко 25 % от работата по поръчката?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос: прилагането на описаното в първия въпрос изискване в процедурата по възлагане на обществена поръчка съставлява ли нарушение на разпоредбите на правото на Европейския съюз, което да обосновава извършването на финансова корекция по реда на член 98 от Регламент (EO) No 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) No 1260/1999 (2)?
 (1) ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282.
 (2) ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/26
 Решение на Общия съд от 27 февруари 2015 г. — Universal Utility International/СХВП (Greenworld)
 (Дело T-106/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Greenworld“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 127/35)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Universal Utility International GmbH & Co.KG (Карст, Германия) (представител: J. Mietzel, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 13 декември 2013 г. (преписка R 1658/2013-4), относно заявка за регистрация на словния знак „Greenworld“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Universal Utility International GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 142, 12.5.2014 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/17
 Жалба, подадена на 29 юли 2015 г. — Schräder/СОСР — Hansson (Seimora)
 (Дело T-426/15)
 (2015/C 328/17)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ralf Schräder (Людингхаузен, Германия) (представител: T. Leidereiter, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Общността за сортовете растения (СОСР)
 Друга страна в производството пред отделението по жалбите: Jørn Hansson (Сьондерсьо, Дания)
 Данни за производството пред СОСР
 Титуляр на закрилата на Общността на сортовете растения: другата страна в производството пред отделението по жалбите
 Закрила на Общността на сортовете растения: защитен в Общността сорт EU 8536 „SEIMORA“
 Производство пред СОСР: производство по обявяване на нищожност
 Обжалвано решение: решение на отделението по жалбите на СОСР от 24 февруари 2015 г. по преписка A002/2014
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СОСР да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 75 от Регламент No 2100/94,
 —
 нарушение на член 20, параграф 1, буква в) от Регламент No 2100/94 във връзка с член 11, параграф 1, член 54, параграф 2 и член 76 от Регламент No 2100/94 и член 51 от Регламент No 874/2009.


text:
 17.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 370/25
 Жалба, подадена на 19 септември 2011 г. — Euro-Information/СХВП (EURO AUTOMATIC PAIEMENT)
 (Дело T-497/11)
 2011/C 370/42
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Страсбург, Франция) (представител: A. Grolée, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 Да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 юли 2011 г. по преписка R 370/2011-2;
 —
 да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да понесе разноските, направени от жалбоподателя в производството пред СХВП и в рамките на настоящото обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „EURO AUTOMATIC PAIEMENT“ за стоки и услуги от класове 9, 35, 36, 37, 38, 42 и 45.
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, точка в) от Регламент No 207/2009, доколкото марката, чиято регистрация се иска, не била описателна.


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/27
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 9 юни 2015 г. — Hecht-Pharma GmbH/Hohenzollern Apotheke, Inhaber Winfried Ertelt
 (Дело C-276/15)
 (2015/C 294/33)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Hecht-Pharma GmbH
 Ответник: Hohenzollern Apotheke, Inhaber Winfried Ertelt
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли да се приеме, че член 3, точки 1 и 2 от Директива 2001/83/ЕО (1) не допуска национална разпоредба като предвидената в член 21, параграф 2, точка 1 от Закона за търговията с лекарствени продукти, съгласно която не е необходимо разрешение за лекарствен продукт, предназначен за приложение при хора и приготвян в аптека по доказано често издавано лекарско или зъболекарско предписание чрез прилагане на основни етапи на приготвяне, в количество до сто готови за отпускане опаковки дневно, в рамките на обичайната аптечна дейност, и предназначен за отпускане в рамките на съществуващото разрешение за аптечна дейност?
 При утвърдителен отговор на първия въпрос
 2.
 Трябва ли да се направи същият извод и когато национална разпоредба като предвидената в член 21, параграф 2, точка 1 от Закона за търговията с лекарствени продукти се тълкува в смисъл, че не е необходимо разрешение за лекарствен продукт, предназначен за приложение при хора и приготвян в аптека по доказано често издавано лекарско или зъболекарско предписание чрез прилагане на основни етапи на приготвяне, в количество до сто готови за отпускане опаковки дневно, в рамките на обичайната аптечна дейност, и предназначен за отпускане в рамките на съществуващото разрешение за аптечна дейност, при условие че лекарственият продукт или се отпуска всеки път на даден пациент по лекарско предписание, което не трябва задължително да е налице още преди приготвянето, или се изготвя в аптека, в съответствие с предписанията на фармакопеята, и е предназначен за директно отпускане на пациентите?
 (1) Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/77
 Жалба, подадена на 30 декември 2008 г. — Angelidis/Парламент
 (Дело F-104/08)
 (2009/C 44/140)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Angel Angelidis (Люксембург, Люксембург) (представител: E. Boigelot, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет и описание на производството
 От една страна, отмяна на приетото от председателя на Европейския парламент обявление за свободна длъжност No 12564 от 26 февруари 2008 г. за заемане на длъжността „директор“ в Генералната дирекция по вътрешни политики на ЕС — Дирекция D по бюджетни въпроси, както и на процедурата за назначение, започнала с това обявление. От друга страна, решението за отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя за длъжността „директор“ по бюджетните въпроси в Генералната дирекция по вътрешни политики на ЕС и за назначаване на друг кандидат на същата длъжност. Накрая, искане за поправяне на претърпените от жалбоподателя имуществени и неимуществени вреди и за назначаването му със степен Директор „ad personam“.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ОН от 23 септември 2008 г. и вследствие на това — приетото от председателя на Европейския парламент обявление за свободна длъжност No 12564 от 26 февруари 2008 г., за заемане на длъжността „директор“ в Генералната дирекция по вътрешни политики на ЕС – Дирекция D по бюджетни въпроси,
 —
 в резултат на това, да се отмени започналата с обявлението за свободна длъжност процедурата за назначение чрез преместване или повишаване,
 —
 да се отмени решението на ОН от 21 ноември 2008 г. за назначаване на Директора на Дирекцията по бюджетни въпроси към Генералната дирекция по вътрешни политики, както и решението за отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя за същата длъжност,
 —
 да се осъди ответника да заплати обезщетение за имуществени и неимуществени вреди, както и за накърняване на кариерата на жалбоподателя, което той оценява, под условие на увеличение или намаление в хода на производството, на общо 25 000 EUR, като се имат предвид по-конкретно лошото изпълнение на Решение на СПС от 13 септември 2007 г., установяването на тежка форма на злоупотреба с власт и условията, при които е извършено оспореното ново назначение,
 —
 при всички случаи и най-малкото, да се присъди на жалбоподателя степента Директор „ad personam“ поради претърпяното тежко увреждане на кариерата му, доколкото Парламентът го е лишил несправедливо от назначение с по-висока степен,
 —
 да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/7
 Определение на Съда (осми състав) от 6 април 2017 г. — Proforec Srl/Европейска комисия
 (Дело C-176/16 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Регистър на защитените наименования за произход и защитените географски указания - Регламент (ЕС) No 1151/2012 - Регистрация на наименованието „Focaccia di Recco col formaggio (ЗГУ)“ - Липса на правен интерес))
 (2017/C 202/10)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Proforec Srl (представители: G. Durazzo, M. Mencoboni и G. Pescatore, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: първоначално F. Moro и J. Guillem Carrau, впоследствие F. Moro)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Proforec Srl да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 191, 30.5.2016 г.


text:
 5.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 72/4
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 2 декември 2010 г. — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung/Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft
 (Дело C-564/10)
 2011/C 72/06
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 Ответник: Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft
 Преюдициални въпроси
 1.
 Прилага ли се член 3 от Регламента (1) и за погасяването по давност на вземания за лихви, каквито се дължат съгласно националното право наред с връщането на незаконно придобитата облага поради допусната нередност?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли при сравняването на сроковете съгласно изискването на член 3, параграф 3 от Регламента да се вземе предвид само продължителността на срока, или трябва да се вземат предвид и националните разпоредби, с които, без да се изисква наличието на допълнителни обстоятелства, началото на срока се отлага до края на календарната година, през която е станало изискуемо вземането (в случая — за лихви)?
 3.
 Започва ли давностният срок за вземания за лихви да тече от момента на извършването на нередността, съответно от датата на прекратяването на продължаваща или повторно извършена нередност, дори когато вземанията за лихви се отнасят до по-късни периоди и следователно са станали изискуеми едва към по-късна дата? При продължаващи или повторно извършени нередности започва ли давностният срок да тече едва от датата на прекратяването им съгласно член 3, параграф 1, втора алинея от Регламента дори когато този срок се отнася до вземанията за лихви?
 4.
 Кога се преустановява прекъсващото действие на решението на компетентния орган съгласно член 3, параграф 1, трета алинея, второ изречение от Регламента, с което принципно се установява съответното вземане (в случая — за лихви)?
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/20
 Решение на Общия съд от 27 юни 2017 г. — Flamagas/EUIPO — MatMind (CLIPPER)
 (Дело T-580/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Триизмерна марка на Европейския съюз - Форма на запалка със странична назъбена част, съдържаща словния елемент „CLIPPER“ - Форма, необходима за да се получи технически резултат - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) и буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Липса на описаните на марката в заявката за регистрация))
 (2017/C 256/20)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Flamagas, SA (Барселона, Испания) (представители: I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez и D. Gabarre Armengol, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: MatMind Srl (Рим, Италия) (представители: G. Cipriani и M. Cavattoni, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 30 юли 2015 г. (преписка R 924/2013-1), постановено в производство за обявяване на недействителност между MatMind и Flamagas.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Flamagas, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 38, 1.2.2016 г.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/2
 Определение на Съда (осми състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Lb Group Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl
 (Дело C-651/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системите на концесия чрез времево изравняване на сроковете на концесиите - Нова процедура за възлагане на концесии - Концесии с по-кратък срок от предоставяни по-рано концесии - Ограничение - Императивно съображение от общ интерес - Пропорционалност))
 (2015/C 127/02)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lb Group Ltd
 Ответници: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl
 Диспозитив
 Член 49 ДФЕС и член 56 ДФЕС и принципите на равнопоставеност и ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, като разглежданата в главното производство, която предвижда организиране на нова процедура за възлагане на концесии с по-кратък срок в сравнение със срока на предоставените по-рано концесии поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.
 (1) ОВ C 112, 14.4.2014 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/41
 Решение на Първоинстанционния съд от 16 януари 2007 г. — Scippacercola и Tarezakis/Комисия
 (Дело T-306/05) (1)
 (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Твърдения за прекомерно високи такси, налагани от оператора на международното летище на Атина - Оставяне без разглеждане на жалбата - Липса на общностен интерес)
 (2008/C 51/76)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Isabella Scippacercola (Брюксел, Белгия) и Ioannis Terezakis (Брюксел) (представители: A. Krystallidis и G. Stylianakis, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: P. Hellström, A. Nijenhuis и F. Amato)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение на Комисията от 2 май 2005 г., прието на основание член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242), за оставяне без разглеждане на жалба COMP/D3/38469 относно налагането на някои такси от оператора на международното летище на Атина в Spata и от Olympic Fuel Company.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Isabella Scippacercola и Ioannis Terezakis да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 271, 29.10.2005 г.


text:
 30.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 130/18
 Жалба, подадена на 2 март 2011 г. — Yao N’Dré/Съвет
 (Дело T-122/11)
 2011/C 130/34
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Paul Yao N’Dré (представител: J.-C. Tchikaya, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар и Регламент (ЕС) No 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар, в частта, която се отнася до жалбоподателя;
 —
 да се осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи, изтъкнати от жалбоподателя, са по същество идентични или сходни с тези, изтъкнати по дело T-118/11, Attey/Съвет.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/36
 Решение на Общия съд от 22 юни 2010 г. — CM Capital Markets/СХВП — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)
 (Дело T-490/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance“ - По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна национална фигуративна марка „CM Capital Markets“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 209/53
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CM Capital Markets Holding, SA (Мадрид, Испания) (представители: T. Villate Consonni и J. Calderón Chavero, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: J. F. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Carbon Capital Markets Ltd (Оксфорд, Обединеното кралство) (представител: E. Hardcastle, solicitor)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 3 септември 2008 г. (преписка R 16/2008-1) относно производство по възражение между CM Capital Markets Holding, SA и Carbon Capital Markets Ltd.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда CM Capital Markets Holding, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 6, 10.1.2009 г.


text:
 6.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 101/18
 Решение на Общия съд от 7 февруари 2013 г. — AMC-Representações Têxteis/СХВП — MIP Metro (METRO KIDS COMPANY)
 (Дело T-50/12) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „METRO KIDS COMPANY“ - По-ранна международна фигуративна марка „METRO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 101/38
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: AMC-Representações Têxteis Lda (Taveiro, Португалия) (представител: адв. V. Caires Soares)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: адв. J.-C. Plate и адв. R. Kaase)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 24 ноември 2011 г. (преписка R 2314/2010-1) във връзка с производство по възражение между MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG и AMC-Representações Têxteis Lda
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда AMC-Representações Têxteis Lda да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 109, 14.4.2012 г.


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/46
 Жалба, подадена на 6 април 2010 г. — Confederación de Cooperativas Agrarias de España и CEPES/Комисия
 (Дело Т-156/10)
 2010/C 148/75
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Confederación de Cooperativas Agrarias de España (Мадрид, Испания), Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Мадрид, Испания) (представители: M. Araujo Boyd, abogado и M. Muñoz de Juan, abogada)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 да бъдат приети за допустими и да се уважат правните основания за отмяна, посочени в настоящото искане,
 —
 да се отмени член 1 от обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени член 4 от обжалваното решение, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Комисията от 15.12.2009 г. (помощ No C 22/2001) относно мерките в подкрепа на селскостопанския сектор, приложени от Испания в следствие от увеличаване на разходите за гориво. В това решение е обявено, че определени мерки в подкрепа на селскостопанския сектор, включени в Кралския законодателен указ No 10/2000 от 6 октомври за спешни мерки в подкрепа на селскостопанския, рибарския и транспортния сектор (1) и съобщени от Испания на 29 септември 2000 г., представляват държавни помощи, които са несъвместими с общия пазар, и се разпорежда тяхното възстановяване.
 Посочените мерки са били предмет на първоначално Решение на Комисията от 11 ноември 2001 г. (наричано по-нататък „Първоначалното решение“), в което се обявява, че „съдържащите се в Кралския законодателен указ No 10/2000 (...) мерки в подкрепа на земеделските кооперации не съставляват помощ на основание член 87, параграф 1 от Договора за ЕО“. Това Първоначално решение е отменено с Решение от 12 декември 2006 г. (2) поради липса на мотиви, доколкото в решението си Комисията не е взела предвид в достатъчна степен влиянието, които може да са имали други данъци, различни от корпоративния данък, върху данъчния режим на кооперациите. По-нататък, без да приеме ново решение за откриване на производството, на 15 декември 2009 г. Комисията приема оспорваното решение.
 Жалбоподателите изтъкват пет правни основания за отмяна:
 —
 Първото правно основание се базира на нарушението от страна на Комисията на правото на заинтересованите страни в производството, да бъдат изслушани, доколкото Комисията била приела оспорваното решение, съдържащо заключения, напълно различни от съдържащите се в Първоначалното решение, без да открие отново официалната процедура, нито да даде на заинтересованите страни възможност да представят становищата си.
 —
 Във второто правно основание се изтъква, че Комисията се отклонява от указанията в постановеното по дело Т-146/03 решение, с което са били санкционирани единствено липсата на достатъчно мотиви в някои аспекти на Първоначалното решение. Вместо да поправи посочените аспекти, Комисията била изменила някои части от Първоначалното си решение, които не са били поставени под въпрос от съда. Това действие на Комисията нарушавало принципите на правна сигурност и на оправданите правни очаквания на заинтересованите страни.
 —
 На трето място, жалбоподателите оспорват квалифицирането на мярката като държавна помощ, като считат, че не е достатъчно да се твърди, че земеделските кооперации, които не осъществяват 100 % от дейността си със своите съкооператори (взаимоспомагателен кооперативен модел в чист вид) се ползват от „предимство“ в резултат от данъчно облагане, различно от това на дружествата, без да се отчете обстоятелството, че кооперациите и капиталовите дружества не се намират нито в сходно фактическо, нито в сходно правно положение. Освен това, дори това сравнение да бъде прието –quod non, данъчният режим на кооперациите не предполага предимство, а различия, обосновани от структурата и естеството на испанската данъчна система, както самата Комисия е признала в Първоначалното решение, което в това отношение не е поставено под въпрос с решението от 12 декември 2006 г.
 —
 Като четвърто правно основание със субсидиарен характер жалбоподателите считат, че Комисията не е представила достатъчно мотиви и е допуснала грешка при анализа на съвместимостта на мярката с оглед на разпоредбите на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС и че посочената мярка трябвало да бъде обявена за съвместима.
 —
 На последно място, жалбоподателите оспорват разпореждането за възстановяване, което се съдържа в оспорваното решение.
 (1) Boletín Oficial del Estado [испански официален вестник] No 241/2000 от 7 октомври, стр. 34614.
 (2) Дело T-146/03, Recueil, стр. II-98.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/26
 Жалба, подадена на 6 февруари 2012 г. — ABC-One/СХВП (SLIM BELLY)
 (Дело T-61/12)
 2012/C 98/43
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ABC-One Produktions- und Vertriebs GmbH (Villach St. Magdalen, Австрия) (представител: S. Merz, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 ноември 2011 г. по преписка No R 1077/2011-1 във връзка със заявката за регистрация на словния знак „SLIM BELLY“ като марка на Общността,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SLIM BELLY“ (заявка No 8 576 811) за стоки и услуги от класове 28, 41 и 44.
 Решение на проверителя: отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009, тъй като заявената марка имала отличителен характер и не била описателна, що се отнася до процесните стоки и услуги.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/48
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 септември 2014 г. — Cerafogli/ЕЦБ
 (Дело F-26/12) (1)
 ((Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Достъп на персонала на ЕЦБ до документи, свързани със служебното правоотношение - Правила, приложими за заявленията на персонала на ЕЦБ - Досъдебна процедура - Правило за съответствие - Възражение за незаконосъобразност, посочено за първи път с жалбата - Допустимост - Право на ефективна съдебна защита - Консултации с комитета по персонала за приемането на правилата, приложими към заявленията на персонала на ЕЦБ за достъп до документи, свързани със служебното правоотношение))
 2014/C 421/66
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Maria Concetta Cerafogli (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска централна банка (представители: A. Sáinz de Vicuña Barroso, E. Carlini и S. Lambrinoc, както и D. Waegenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на отказа на ЕЦБ по заявлението на жалбоподателката за достъп до документи, както и искане за обезщетение за вреди.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 21 юни 2011 г., с което заместник генералният директор на генерална дирекция „Човешки ресурси, бюджет и организация“ на Европейската централна банка частично отхвърля заявлението за достъп до някои документи, подадено на 20 май 2011 г. от г-жа Cerafogli.
 2)
 Осъжда Европейската централна банка да заплати на г-жа Cerafogli сума в размер на 1 000 EUR.
 3)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4)
 Осъжда Европейската централна банка да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от г-жа Cerafogli.
 (1) ОВ C 184, 23.6.2012 г., стр. 22.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/30
 Определение на Съда от 19 октомври 2007 г. — Derya Beyatli/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-238/07 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Общ конкурс за граждани на Република Кипър - Обявление за конкурс - Срокове - Жалба - Писмо, адресирано до началника на делегацията на Комисията в Кипър)
 (2008/C 51/51)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Derya Beyatli (представител: A. Demetriades, dikigorosd)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и M. H. Kraemer)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 5 март 2007 г. по дело Derya Beyatli и Armagan Candan/Комисия (T-455/04), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил като недопустима жалба, целяща отмяна на решението на конкурсната комисия на конкурс EPSO/A/1/03, за съставяне на списък с резерви за помощник-администратори с кипърско гражданство, да не допусне жалбоподателите до устния изпит в рамките на посочения конкурс — Срок за подаване на жалба, съгласно член 90, параграф 2 от Правилата за служителите
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата
 2)
 Осъжда г-жа Beyatli да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 183, 4.8.2007 г.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/30
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 28 юни 2013 г. — International Stem Cell Corporation/Comptroller General of Patents
 (Дело C-364/13)
 2013/C 260/54
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: International Stem Cell Corporation
 Ответник: Comptroller General of Patents
 Преюдициален въпрос
 Включват ли се в понятието „човешки ембриони“ съгласно член 6, параграф 2, буква в) от Директива 98/44/ЕО (1) относно правната закрила на биотехнологичните изобретения, неоплодени човешки яйцеклетки, които посредством партеногенезата са били стимулирани да се делят и развиват и които за разлика от оплодените яйцеклетки съдържат единствено плурипотентни клетки и не могат да се развият в човешки същества?
 (1) Директива 98/44/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 6 юли 1998 година относно правната закрила на биотехнологичните изобретения (OB L 213, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 268).


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/20
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Belgique) на 26 ноември 2008 г. — Atenor Group SA/Белгийска държава — SPF Finances
 (Дело C-514/08)
 (2009/C 32/32)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Namur
 Страни в главното производство
 Ищец: Atenor Group SA
 Ответник: Белгийска държава — SPF Finances
 Преюдициални въпроси
 Допуска ли член 4, първо тире от Директива 90/435/EИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (1), национална правна уредба, която ограничава възможността по отношение на дружеството-майка да се приспаднат от облагаемата печалба дивидентите, получени като окончателно обложени при източника доходи?
 (1) ОВ L 225, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97.


text:
 27.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/16
 Жалба, подадена на 24 януари 2017 г. — Lotte/EUIPO — Nestlé Schöller (Изображение на коала)
 (Дело T-41/17)
 (2017/C 095/25)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lotte Co. Ltd (Токио, Япония) (представител: M. Knitter, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Nestlé Schöller GmbH & Co. KG (Нюрнберг, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на коала) — заявка за регистрация No 6 158 463
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28 октомври 2016 г. по преписка R 250/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да отхвърли възражението в неговата цялост,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009/Регламент No 2868/95,
 —
 нарушение на правило 22, параграф 3 от Регламент No 2868/95,
 —
 нарушение на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/5
 Решение на Съда (пети състав) от 11 май 2017 г. — Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S
 (Дело C-421/15 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регистрация на знаци, състоящи се от повърхност с черни точки - Обявяване на недействителност - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) - Член 51, параграф 3))
 (2017/C 239/06)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (представители: J. Cohen, solicitor, T. St Quintin, barrister, G. Hobbs, QC)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: A. Folliard-Monguiral, D. Gaja и J. Crespo Carrillo), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S (представители: H. Pernez, avocate и R. Löhr, Rechtsanwalt)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Yoshida Metal Industry Co. Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 389, 23.11.2015 г.


text:
 2.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 330/2
 Жалба, подадена на 31 май 2017 г. от Cryo-Save AG срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 23 март 2017 г. по дело T-239/15 — Cryo-Save AG/EUIPO
 (Дело C-327/17 P)
 (2017/C 330/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Cryo-Save AG (представител: C. Onken, Rechtsanwältin)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Общия съд от 23 март 2017 г. по дело T-239/15,
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква едно основание, а именно нарушение на член 64, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (1), правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (2) във връзка с член 56, параграф 2 от Регламент No 207/2009 и с правила 37 и 39 от Регламент No 2868/95, и член 76, параграф 1 Регламент No 207/2009. Нарушението се дължи на това, че Общият съд е приел първото основание на молителя и настоящ жалбоподател за недопустимо.
 С първото си основание молителят и жалбоподател оспорва недопустимостта на искането за отмяна на неговата марка на ЕС. Като мотив посочва, че искането не е достатъчно мотивирано в противоречие с член 56, параграф 2 от Регламент No 207/2009 и правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент No 2868/95.
 Общият съд постановява, че първото основание на молителя и жалбоподател е недопустимо, тъй като в производството пред апелативния състав не е посочил нарушение на формалните изисквания по член 56, параграф 2 от Регламент No 207/2009 във връзка с правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент No 2868/95, разглеждането на жалбата се ограничава до проверката на реалното използване и поради това не е трябвало апелативният състав задължително да преценява редовността на искането за отмяна. Разглеждането на първото основание от Общия съд, според него, би било разширяване на фактическата и правната рамка, разгледана от апелативния състав.
 Молителят и жалбоподател оспорва това с довода, че допустимостта на искането за отмяна е предпоставка за постановяване на решението по същество, която следва служебно да се провери от ответника на всеки етап от производството; член 76, параграф 2, първо изречение от Регламент No 207/2009, правило 39, параграф 1, правило 40, параграф 1, второ изречение от Регламент No 2868/95, член 64, параграф 1 от Регламент No 207/2009, правило 50, параграф 1 от Регламент No 2868/95. Поради това е без значение дали молителят и жалбоподател е повдигнал конкретно въпроса за допустимостта на искането за отмяна пред апелативния състав.
 Освен това отделът по отмяна към ответника служебно проверява допустимостта на искането за отмяна и приема, че са налице предпоставките на член 56, параграф 2 от Регламент No 207/2009 и правило 37 от Регламент No 2868/95. Установеният в практиката на Общия съд принцип на функционална приемственост изисква пълна проверка от апелативния състав на решението на отдела по отмяна, включително на преценката за допустимост на искането за отмяна. В подкрепа на становището си молителят се позовава и на практиката на Общия съд по дела KLEENCARE, решение от 23 септември 2003 г., T-308/01, т. 24—26, 28, 29 и 32 (3) и HOOLIGAN, решение от 1 февруари 2005 г., T-57/03, т. 22 и 25 (4).
 На последно място молителят и жалбоподател, макар и с други думи, винаги е оспорвал допустимостта на искането за отмяна, както в производството пред отдела за отмяна, така и пред апелативния състав.
 С оглед на всички посочени три причини въпросът за допустимостта на искането за отмяна е част от фактическата и правната рамка на производството пред апелативния състав. Поради това проверката на Общия съд относно допустимостта на искането за отмяна не би надхвърлила тази рамка. Ето защо възражението за недопустимост на искането за отмяна се различава от посочването на нови основания за отмяна или за недействителност, съответно от късното искане за доказване на реалното използване на по-ранна марка.
 (1) ОВ L 78, стр. 1.
 (2) ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189.
 (3) ECLI:EU:T:2003:241.
 (4) ECLI:EU:T:2005:29.


text:
 13.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/11
 Преюдициално запитване от High Court of Justice (Обединено кралство), постъпило на 12 декември 2016 г. — American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
 (Дело C-643/16)
 (2017/C 078/15)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: American Express Co.
 Ответник: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
 Преюдициални въпроси
 1)
 Прилага ли се задължението за достъп, предвидено в член 35, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/2366 (1) („Втора директива за платежните услуги“), спрямо платежна схема, спрямо която съгласно член 35, параграф 2, буква б) от Втората директива за платежните услуги то иначе не би се прилагало, (i) тъй като тя сключва споразумения за сътрудничество на различни марки с партньори в рамките на сътрудничество на различни марки, които не предлагат платежни услуги в посочената система във връзка с предлаганите в рамките на сътрудничеството на различни марки продукти, и/или (ii) тъй като използва представител, който да доставя платежни услуги, като действа от нейно име?
 2)
 Ако отговорът на първият въпрос е утвърдителен, невалиден ли е член 35, параграф 1 от Втората директива за платежните услуги, доколкото в него се предвижда, че задължението за достъп се прилага спрямо платежните системи с такива споразумения, поради:
 a)
 липса на мотиви в съответствие с член 296 ДФЕС,
 б)
 явна грешка в преценката, и/или
 в)
 нарушение на принципа на пропорционалност?
 (1) Директива (ЕС) 2015/2366 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 2002/65/ЕО, 2009/110/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) No 1093/2010 и за отмяна на Директива 2007/64/ЕО (ОВ 2015 г., L 337, стр. 35).


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/22
 Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 16 септември 2013 г. — Marian Macikowski ‒ Komornik Sądowy в качеството му на съдебен изпълнител към Sąd Rejonowy w Chojnicach/Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
 (Дело C-499/13)
 2013/C 367/38
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Marian Macikowski ‒ Komornik Sądowy в качеството му на съдебен изпълнител към Sąd Rejonowy w Chojnicach
 Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
 Преюдициални въпроси
 1.
 В светлината на системата за ДДС, основана на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), по-специално с оглед на член 9 и член 193 във връзка с член 199, параграф 1, буква ж), допустима ли е норма от националното право като член 18 от Закона за данък върху стоки и услуги (ustawa o podatku od towarów i usług) от 11 март 2004 г. (Dz. U. 2011 г., бр. 177, стр. 1054 с последващи изменения, наричан по-нататък: „ЗДДС“), която въвежда изключения от общите принципи в правната уредба на ДДС, преди всичко във връзка с правните субекти, които са задължени да изчисляват и събират данъци, като създава правната фигура на лице — платец на данъка, т.е. на правен субект, който е задължен да изчислява размера на данъка вместо данъчнозадълженото лице, да го събира от данъчнозадълженото лице и да го внася своевременно в данъчния орган?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 а)
 В светлината на принципа на пропорционалност, който е общ принцип на правото на Съюза, допустима ли е разпоредба от националното право като тази на член 18 от ЗДДС, според която по-специално данъците върху доставки на недвижими имоти по пътя на принудителното изпълнение за стоки, които са собственост на длъжника или се намират в негово владение в нарушение на действащите разпоредби, се изчисляват, събират и внасят от натоварения с извършаването на мерки по принудително изпълнение съдебен изпълнител, който като лице — платец на данъка отговаря за неизпълнение на това задължение?
 б)
 Допустима ли е, с оглед на членове 206, 250 и 252 от Директива 2006/112 и на произтичащия от нея принцип на неутралитет, разпоредба от националното право като член 18 от ЗДДС, която задължава посоченото в тази разпоредба лице — платец на данъка да изчислява, събира и внася ДДС върху извършени по пътя на принудителното изпълнение доставки на стоки, които са собственост на длъжника или се намират в негово владение в нарушение на действащите разпоредби, и то в рамките на важащия за данъчнозадълженото лице данъчен период в размер на сумата, представляваща резултат от цената, получена от продажбата на стоката, намалена с ДДС и съответната данъчна ставка, без от тази сума да приспада сумата на внесения предварително от данъчнозадълженото лице данък от началото на данъчния период до датата на събиране на данъка?
 (1) ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7.


text:
 23.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 219/12
 Иск, предявен на 3 юни 2011 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-274/11)
 2011/C 219/16
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение 2011/167/ЕС на Съвета (1)
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Злоупотреба с власт, тъй като се пристъпва към засилено сътрудничество
 , без да е налице целта да се постигне интеграция на всички държави членки, а този механизъм е бил използван, за да не се преговаря с една държава членка, като ѝ е наложено решението за изключване, и при положение, че преследваните в този случай цели са могли да бъдат постигнати посредством специално споразумение по смисъла на член 142 ЕПК (2).
 2.
 Нарушение на правораздавателната система на ЕС
 , тъй като не е предвидена система за разрешаване на спорове във връзка с правни актове, уредени от правото на Съюза.
 3.
 При условията на евентуалност
 , ако Съдът приеме, че в този случай следва да се пристъпи към засилено сътрудничество и че може да се установи материалноправната уредба на правни актове, уредени от правото на Съюза, без да има система за разрешаване на спорове във връзка със същите, Кралство Испания е на мнение, че
 не са изпълнени необходимите изисквания за засилено сътрудничество
 , поради което са налице следните основания за отмяна:
 3.1.
 нарушение на член 20, параграф 1 ДЕС
 , защото засиленото сътрудничество в този случай не е крайна мярка, нито осъществява предвидените в ДЕС цели, и защото се отнася до области, изключени от засиленото сътрудничество поради това, че попадат в изключителната компетентност на ЕС.
 3.2.
 нарушение на член 326 ДФЕС
 , защото засиленото сътрудничество в този случай нарушава принципа за недопускане на дискриминация, засяга вътрешния пазар и икономическото, социално и териториално сближаване, като представлява дискриминация спрямо търговията между държавите членки и предизвиква нарушения на конкуренцията между тях.
 3.3.
 нарушение на член 327 ДФЕС
 , защото засиленото сътрудничество не зачита правата на Кралство Испания, което не участва в него.
 (1) Решение 2011/167/ЕС на Съвета от 10 март 2011 година, за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита (ОВ L 76, стp. 53).
 (2) Конвенция за издаване на европейски патенти от 5 октомври 1973 г.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/12
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Olot (Испания), постъпило на 15 октомври 2015 г. — Francesc de Bolós Pi/Urbaser, S.A.
 (Дело C-538/15)
 (2015/C 429/16)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia de Olot
 Страни в главното производство
 Ищец: Francesc de Bolós Pi
 Ответник: Urbaser, S.A.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместима ли е с член 101 ДФЕС във връзка с член 10 и член 4, параграф 3 ДЕС правната уредба на тарифата на доверениците — а именно Кралски указ 1373/2003 от 7 ноември, съгласно която възнаграждението им се определя по минимална тарифа или ставка, която може да бъде увеличавана или намалявана само с 12 % — щом като при извънредни обстоятелства органите на държавата, [включително] съдилищата, [не] могат да се отклоняват от тези минимални стойности?
 2)
 Може ли — с цел прилагане на посочената законоустановена тарифа, без да се прилагат установените в нея минимални стойности — за извънредно обстоятелство да се счита наличието на голямо несъответствие между действително извършената работа и размера на хонорарите, произтичащ от прилагането на тарифата?
 3)
 Съвместим ли е Кралски указ 1373/200[3] с член 56 ДФЕС?
 4)
 Отговаря ли този кралски указ на изискванията за необходимост и пропорционалност по член 15, параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО (1)?
 5)
 Включва ли член 6 от Европейската конвенция за правата на човека правото на ефективна защита срещу определянето на хонорарите на доверител, когато те са несъразмерно високи и не съответстват на действително извършената работа?
 (1) Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (OB L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


text:
 22.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 329/5
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 18 юли 2014 г. — New Media Online GmbH срещу Bundeskommunikationssenat
 (Дело C-347/14)
 2014/C 329/07
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: New Media Online GmbH
 Ответник: Bundeskommunikationssenat
 Друга страна: Bundeskanzler
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 1, параграф 1, буква б) от Директива 2010/13/EС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудио-визуални медийни услуги (Директива за аудио-визуалните медийни услуги) да се тълкува в смисъл, че може да се приеме, че дадена проверявана услуга изпълнява критерия нейните форма и съдържание да са сравними с формата и съдържанието на телевизионно излъчване, когато подобни услуги се предлагат и в телевизионни излъчвания, които могат да се разглеждат като средства за масово осведомяване, които са предназначени за значителна част от обществеността и биха могли да имат силно въздействие върху нея?
 2)
 Трябва ли член 1, параграф 1, буква а), подточка i) от Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудио-визуални медийни услуги (Директива за аудио-визуалните медийни услуги) да се тълкува в смисъл, че при проверката на електронни варианти на вестници по отношение на основната цел на предоставяна услуга може да се провери отделен сектор, в който се осигурява каталог от предимно кратки видеоматериали, които в други сектори на интернет страницата на електронната медия се използват само като допълнение към текстовите материали на онлайн ежедневника?
 (1) ОВ L 95, стр. 1.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/11
 Искане за преюдициално заключение, направено от Zala Megyei Bíróság (Република Унгария) на 10 април 2007 г. — OTP Bank Rt., Merlin Gerin Zala Kft/Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
 (Дело C-195/07)
 (2007/C 129/19)
 Език на производството: унгарски
 Препращаща юрисдикция
 Zala Megyei Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищци: OTP Bank Rt., Merlin Gerin Zala Kft.
 Ответник: Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли точка 3, буква a) от глава 4 на приложение X към „Акт за присъединяване“ (1) (Акт относно условията за присъединяване и промените в Договорите — присъединяване на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република), приложима по силата на член 24 от посочения Акт за присъединяване, който гласи че „Унгария може да прилага до 31 декември 2007 г. включително данъчни намаления за местни предприятия [да се чете: данък върху стопанската дейност] до 2 % от нетните приходи на предприятията, предоставени от местните власти за ограничен срок от време въз основа на членове 6 и 7 от Закон C от 1990 г. за местните данъци [...]“, да се тълкува в смисъл че:
 —
 става въпрос за временно изключение, съгласно което Унгария може да запази данъка върху стопанската дейност, или
 —
 предвиждайки възможност за запазване на данъчните намаления, свързани с данъка върху стопанската дейност, Актът за присъединяване признава (преходното) право на Унгария да запази данъци със същия характер като данъка върху стопанската дейност?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, този съд поставя и следния въпрос:
 С оглед на правилното тълкуване на Шеста директива 77/388/ЕИО (2) на Съвета, кои са критериите, въз основа на които може да се приеме, че определен данък няма характер на данък върху оборота по смисъла на член 33 от Шестата директива?
 (1) ОВ L 236, стр. 846.
 (2) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/14
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 15 октомври 2010 г. — Centre hospitalier universitaire de Besançon/Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura
 (Дело C-495/10)
 ()
 2011/C 30/21
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в касационното производство: Centre hospitalier universitaire de Besançon
 Ответник в касационното производство: Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura
 Преюдициални въпроси
 1.
 Позволява ли Директива 85/374/ЕИО от 25 юли 1985 година (1) — като се имат предвид разпоредбите на член 13 от нея — прилагането на режим на отговорност, основан на особеното положение на пациентите на обществените здравни заведения, доколкото по-специално същият им признава правото да получат от тези заведения, дори и при липсата на нарушение от страна на последните, обезщетение за вредите, причинени поради техническа неизправност на използваните стоки и съоръжения, без с това да се засяга възможността заведението да предяви иск за обезщетение срещу производителя?
 2.
 Ограничава ли директивата възможността държавите членки да определят отговорността на лицата, които използват дефектни съоръжения или стоки в рамките на предоставяне на услуги и по този начин причиняват вреди на получателя на услугата?
 (1) Директива 85/374/ЕИО от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока (ОВ L 210, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 183).


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/18
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 9 април 2010 г. — Marie-Noëlle Solvay, Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, La Hulpe — Notre village ASBL, Alix Walsh, André Philips, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l’Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL, Grégoire Stassin, André Gilliard, Société Wallonne des Aéroports SA (SOWAER), Paul Fastrez, Henriette Fastrez, Infrabel SA, Jean-Pierre Olivier, Pierre Deneye, Paul Thiry, Antoine Boxus, Willy Roua, Gouvernement flamand, Inter-Environnement Wallonie ASBL, Sartau SA, Charleroi South Air Pur ASBL, Pierre Grymonprez, Philippe Grisard de la Rochette, Nicole Laloux, Annabelle Denoël-Gevers, Marc Traversin, Joseph Melard, Chantal Michiels, Thierry Regout, René Canfin, Georges Lahaye, Jeanine Postelmans, Christophe Dehousse, Christine Lahaye, Jean-Marc Lesoinne, Jacques Teheux, Anne-Marie Larock, Bernadette Mestdag, Jean-François Serrafin, Françoise Mahoux, Ferdinand Wallraf, Jeanne Mariel, Agnès Fortemps, Georges Seraffin, Jeannine Melen, Groupement Cerexhe-Heuseux/Beaufays ASBL, Action et Défense de l’Environnement de la vallée de la Senne et de ses affluents ASBL, Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne, Guido Durlet, Société régionale wallonne du transport SRWT, Philippe Daras, Bernard Croiselet, Bernard Page, Intercommunale du Brabant Wallon SCRL, Codic Belgique SA, Fédéral Express European Services Inc./Валонски регион
 (Дело C-182/10)
 2010/C 179/30
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Marie-Noëlle Solvay, Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, La Hulpe — Notre village ASBL, Alix Walsh, André Philips, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL, Grégoire Stassin, André Gilliard, Paul Fastrez, Henriette Fastrez, Jean-Pierre Olivier, Pierre Deneye, Paul Thiry, Antoine Boxus, Willy Roua, Gouvernement flamand, Inter-Environnement Wallonie ASBL, Sartau SA, Charleroi South Air Pur ASBL, Pierre Grymonprez, Philippe Grisard de la Rochette, Nicole Laloux, Annabelle Denoël-Gevers, Marc Traversin, Joseph Melard, Chantal Michiels, Thierry Regout, René Canfin, Georges Lahaye, Jeanine Postelmans, Christophe Dehousse, Christine Lahaye, Jean-Marc Lesoinne, Jacques Teheux, Anne-Marie Larock, Bernadette Mestdag, Jean-François Serrafin, Françoise Mahoux, Ferdinand Wallraf, Jeanne Mariel, Agnès Fortemps, Georges Seraffin, Jeannine Melen, Groupement Cerexhe-Heuseux/Beaufays ASBL, Action et Défense de l'Environnement de la vallée de la Senne et de ses affluents ASBL, Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne, Guido Durlet, Philippe Daras, Bernard Croiselet, Bernard Page
 Ответник: Регион Валония
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 2, точка 2 и член 9, параграф 4 от Конвенцията от Орхус за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (1) да се тълкуват в съответствие с уточненията, направени с Ръководството за прилагане на тази конвенция?
 2.
 а)
 Трябва ли член 2, точка 2 от Конвенцията от Орхус да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на посочената конвенция законодателни актове като разрешителните за градоустройствено планиране или екологичните разрешителни, предоставени в съответствие с процедурата, установена в членове 1—4 от Декрета на Регион Валония от 17 юли 2008 година за някои разрешителни, по отношение на които са налице императивни съображения от общ интерес?
 б)
 Трябва ли член 2, точка 2 от Конвенцията от Орхус да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на посочената конвенция законодателни актове като потвържденията на разрешителни за градоустройствено планиране или на екологични разрешителни, които се съдържат в членове 5—9 и в членове 14—17 от същия декрет?
 в)
 Трябва ли член 1, параграф 5 от Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (2) да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на посочената директива законодателни актове като разрешителните за градоустройствено планиране или екологичните разрешителни, които са предоставени в съответствие с процедурата, установена в членове 1—4 от същия декрет?
 г)
 Трябва ли член 1, параграф 5 от Директива 85/337/ЕИО да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на посочената директива законодателни актове като потвържденията на разрешителни за градоустройствено планиране или на екологични разрешителни, които се съдържат в членове 5—9 и в членове 14—17 от същия декрет?
 3.
 а)
 Трябва ли член 3, параграф 9, член 9, параграфи 2, 3 и 4 от Конвенцията от Орхус и член 10а от Директива 85/337/ЕИО да се тълкуват в смисъл, че не допускат процедура като установената в членове 1—4 от същия декрет, по силата на която регионалният законодател издава разрешителни за градоустройствено планиране и екологични разрешителни, които са изготвени от административен орган и могат да бъдат оспорвани само с правните средства за защита, посочени в точки B.6 и B.7, пред Cour constitutionnelle и пред общите съдилища?
 б)
 Трябва ли член 3, параграф 9, член 9, параграфи 2, 3 и 4 от Конвенцията от Орхус и член 10а от Директива 85/337/ЕИО да се тълкуват в смисъл, че не допускат приемането на законодателни актове като потвържденията с обратно действие, съдържащи се в членове 5—9 и в членове 14—17 от същия декрет, които могат да бъдат оспорвани само с правните средства за защита, посочени в точки B.6 и B.7, пред Cour constitutionnelle и пред общите съдилища?
 4.
 а)
 Трябва ли член 6, параграф 9 от Конвенцията от Орхус и член 9, параграф 1 от Директива 85/337/ЕИО да се тълкуват в смисъл, че не допускат процедура като установената в членове 1—4 от същия декрет, по силата на която самият декрет, с който се издават разрешителни за градоустройствено планиране или екологични разрешителни, не трябва да съдържа всички данни, даващи възможност да се провери дали тези разрешителни са основани на подходяща предварителна проверка, извършена според изискванията на Конвенцията от Орхус и на Директива 85/337/ЕИО?
 б)
 Трябва ли член 6, параграф 9 от Конвенцията от Орхус и член 9, параграф 1 от Директива 85/337/ЕИО да се тълкуват в смисъл, че не допускат приемането на законодателни актове като потвържденията, съдържащи в членове 5—9 и в членове 14—17 от същия декрет, в които не се съдържат всички данни, даващи възможност да се провери дали тези разрешителни са основани на подходяща предварителна проверка, извършена според изискванията на Конвенцията от Орхус и на Директива 85/337/ЕИО?
 5.
 Трябва ли член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (3) да се тълкува в смисъл, че позволява на законодателен орган да разрешава проекти като посочените в членове 16 и 17 от същия декрет, въпреки че извършената във връзка с това проверка на въздействието е приета за непълна от Conseil d'État, постановил решение по реда на особено спешно производство, и е оспорена със становище на органа на Регион Валония, който отговаря за екологосъобразното управление на природната среда?
 6.
 При отрицателен отговор на предходния въпрос, трябва ли член 6, параграф 4 от Директива 92/43/ЕИО да се тълкува в смисъл, че позволява да се приеме за наложителна причина от по-важен обществен интерес изграждането на инфраструктура, предназначена за настаняване на административния център на частно дружество и на голям брой работници?
 (1) Конвенцията от Орхус е сключена на 25 юни 1998 г. и е одобрена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 година (ОВ L 124, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).
 (2) Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).
 (3) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 63, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/51
 Жалба, подадена на 12 юли 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-66/11)
 2011/C 282/97
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues, A. Blot и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението, прието от председателя на журито по конкурс „EPSO/AST/111/10 (AST 1)“, да не допусне жалбоподателя до изпитите.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Като главно искане:
 —
 да се отмени приетото на 7 април 2011 г. решение, с което се отказва на жалбоподателя правото да участва в изпитите на конкурс EPSO/AST/111/10 — Секретари от степен AST 1,
 —
 в резултат на това да се постанови, че жалбоподателят следва да бъде включен в процеса по наемане на работа, започнат с посочения конкурс, като при нужда се организират нови изпити,
 —
 при условията на евентуалност, в случай, че не бъде уважено главното искане, quod non, да се осъди ответника да заплати обезщетение за имуществени вреди в размер, който според жалбоподателя следва да се определи по справедливост на 20 000 EUR, заедно със законната лихва за забава, считано от датата на постановяване на съдебното решение,
 —
 във всеки случай, да се осъди ответника да заплати обезщетение за неимуществени вреди в размер, който според жалбоподателя следва да се определи по справедливост на 20 000 EUR, заедно със законната лихва за забава, считано от датата на постановяване на съдебното решение,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 8.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 439/4
 Решение на Съда (трети състав) от 9 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Teleklagenævnet — Дания) — TDC A/S/Erhvervsstyrelsen
 (Дело C-222/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/22/ЕО - Член 32 - Допълнителни задължителни услуги - Механизъм за компенсация на разходите, свързани с предоставянето на тези услуги - Понятие за юрисдикция по смисъла на член 267 ДФЕС - Липса на компетентност на Съда))
 (2014/C 439/05)
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Teleklagenævnet
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TDC A/S
 Ответник: Erhvervsstyrelsen
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз не е компетентен да отговори на въпросите, поставени от Teleklagenævnet (Дания) с акт от 22 април 2013 г.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/23
 Решение на Общия съд от 18 септември 2015 г. — IOC-UK/Съвет
 (Дело T-428/13) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Право на изслушване - Задължение за мотивиране - Право на защита - Явна грешка в преценката - Пропорционалност - Право на собственост - Равно третиране и недопускане на дискриминация))
 (2015/C 371/25)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers и N. Pilkington, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и M. Bishop)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer и V. Kaye, впоследствие V. Kaye, подпомагани от M. Gray, barrister)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2013/270/ОВППС на Съвета от 6 юни 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 156, 2013 г., стр. 10), и от друга страна, на Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 156, стp. 3)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) понася, освен направените от него съдебни разноски, и разноските на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 7.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/19
 Жалба, подадена на 14 май 2012 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-198/12)
 2012/C 200/39
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и A. Wiedmann)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени връченото му на 2 март 2012 г. решение C(2012) 1348 окончателен на Комисията от 1 март 2012 г. относно националните разпоредби, нотифицирани от правителството на Федерална република Германия, с които се запазват граничните стойности за олово, барий, арсен, антимон, живак, нитрозамини и нитрозиращи вещества в детските играчки след като започне да се прилага Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно безопасността на детските играчки,
 доколкото с това решение не се одобряват нотифицираните национални разпоредби, с които се запазват граничните стойности за елементите антимон, арсен и живак (член 1, параграф 1) и
 доколкото с това решение се одобряват само за срок до 21 юли 2013 г. нотифицираните национални разпоредби, с които се запазват граничните стойности за елементите олово и барий (член 1, параграфи 2 и 3);
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага по същество следните основания:
 1.
 Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, във връзка с член 114 ДФЕС поради недопустимост на обвързването на одобрението по отношение на оловото и бария от определен срок
 Жалбоподателят изтъква, че в частта му, с която Комисията одобрява само за определен срок — до 21 юли 2013 г. нотифицираните национални разпоредби за запазване на граничните стойности на оловото и бария, оспорваното решение нарушава Договорите по смисъла на член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като с предвиждането на специален срок се заобикаля системата от срокове и презюмпцията за одобрение по член 114 ДФЕС.
 2.
 Съществено процесуално нарушение по смисъла на член 263, втора алинея, второ предложение ДФЕС поради нарушението на задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС по отношение на предвиждането на определен срок да одобрението на стойностите на оловото и бария
 Според жалбоподателя Комисията нарушава задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС, като по този начин допуска съществено процесуално нарушение по смисъла на член 263, втора алинея, второ предложение ДФЕС дотолкова, доколкото одобрява само за определен срок — до 21 юли 2013 г. — нотифицираните национални разпоредби за запазване на граничните стойности на елементите олово и барий.
 3.
 Злоупотреба с власт по смисъла на член 263, втора алинея, четвърто предложение ДФЕС в резултат на срочното одобрение на стойностите на оловото и бария
 4.
 Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС в резултат на погрешното прилагане на критерия за преценката по член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС по отношение на антимона, арсена и живака
 Според жалбоподателя дотолкова, доколкото основава решението си на извода, че федералното правителство не е доказало, че Директива 2009/48/ЕО (1) повече не е в състояние да предостави подходящо ниво на закрила, съответно че е свързана с рискове за човешкото здраве, Комисията нарушава договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като прилага погрешно критерия по член. 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС при преценката дали и доколко запазването на националните разпоредби след издаването на дадена мярка за хармонизиране е следвало да се одобри поради наличието на особено важни нужди по смисъла на член 36 ДФЕС.
 Според жалбоподателят в съответствие с Решението на Съда по дело Дания/Комисия C-3/00, приложимият критерий е дали направилата искането държава членка е доказала, че националните разпоредби гарантират по-високо ниво на защита на общественото здраве в сравнение със защитата, предоставяна съгласно общностната мярка за хармонизиране, както и че тези разпоредби не надхвърлят необходимото за постигането на тази цел.
 5.
 Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС поради допускането на правни и фактически грешки при прилагането на член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС по отношение на концентрациите на антимон, арсен и живак
 Според жалбоподателя дотолкова, доколкото Комисията основава решението си на извода, че федералното правителство не е доказало, че националните разпоредби гарантират по-високо ниво на защита, отколкото Директива 2009/48/ЕО, оспорваното решение нарушавало също така член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС, а следователно и договорите по смисъла на член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като националните разпоредби относно граничните стойности на елементите арсен, антимон и живак в детските играчки в действителност предоставяли по-високо ниво на защита за здравето на децата, отколкото Директива 2009/48/ЕО, разпоредбите не надхвърляли необходимото за постигането на тази цел, а в подкрепа на доводите си федералното правителство представило достатъчно доказателства по смисъла на практиката на Съда.
 (1) Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 година относно безопасността на детските играчки (ОВ L 170, стр. 1).


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/56
 Жалба, подадена на 26 септември 2016 г. — Athletic Club/Комисия
 (Дело T-679/16)
 (2016/C 419/73)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Athletic Club (Билбао, Испания) (представители: E. Lucas Murillo de la Cueva и J. Luís Carrasco, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени член 1 от Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове, в частта му, в която засяга Athletic Club,
 —
 да отмени членове 4 и 5 от Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове, в частта му, в която се разпорежда възстановяването на помощта, за която се предполага, че е била предоставена на Athletic Club, както и премахването на режима на корпоративния данък за нестопанските организации, в съответствие с който е облаган Athletic Club,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове. Що се отнася до жалбоподателя, посочената помощ се е състояла в данъчното предимство, което той е получил през разглеждания период, тъй като е бил облаган като нестопанска организация, а не по общия режим на корпоративния данък.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 —
 В тази връзка той твърди, че в рамките на референтната географска зона (Vizcaya) разглежданата в решението мярка не може да се счита за селективна, тъй като всички футболни клубове са нестопански организации, подчинени на същия режим и вид корпоративно облагане.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че разликата в данъчното облагане на юридическите лица с нестопанска цел и акционерните дружества е оправдана от съществените различия между тези два вида юридически лица.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че разглежданата в решението мярка не води до нарушение на конкуренцията и не засяга търговията между държавите членки.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение на член 108 ДФЕС и член 1, буква б), подточка i), членове 17, 18 и 19 от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че ако разглежданата в решението мярка би трябвало да се счита за държавна помощ, при всички случаи тя трябва да се счита за съществуваща помощ.
 5.
 Петото основание е изведено от нарушение на член 296 ДФЕС и на член 41, параграф 1, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че обжалваното решение не е мотивирано, доколкото не е анализирало основните изисквания на определението за държавна помощ и не е отговорило на мотивираните твърдения от страните, като по този начин не е спазило основните изисквания в областта на тежестта на доказване.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/12
 Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 16 януари 2012 г. — TVI Televisão Independente, S.A./Fazenda Pública
 (Дело C-17/12)
 2012/C 98/18
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Supremo Tribunal Administrativo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TVI Televisão Independente, S.A.
 Ответник: Fazenda Pública
 Преюдициални въпроси
 1.
 Включва ли се в понятието за данъчна основа на ДДС по смисъла на член 11, част A, параграф 1, буквa а) от Директива 77/388/ЕО (1) [понастоящем член 79, буквa в) от Директива 2006/112/ЕО (2) на Съвета от 28 ноември 2006 година] таксата за излъчване, платена от жалбоподателя на рекламодателите в качеството му на встъпило лице по данъчно задължение в съответствие с член 50, параграф 1 от Декрет-закон 227/2006, по-конкретно поради това, че тя съставлява „насрещна престация, която е или ще бъде получена от доставчика или изпълнителя“ за доставките на стоки или услуги?
 2.
 Трябва ли да се квалифицира като „суми, които данъчнозадължено лице получава от купувача или получателя за възстановяване на разходи, платени от името и за сметка на последния и изрично посочени в неговите книги“, по смисъла на член 11, част A, параграф 3, буквa в) от Директива 77/388/ЕИО [понастоящем член 79, буквa в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година], таксата за излъчване, платена от жалбоподателя на рекламодателите в качеството му на встъпило лице по данъчно задължение, която е посочена в неговото счетоводство в отделна разчетна сметка?
 3.
 Вследствие на това трябва ли да се включват в данъчната основа на ДДС тези суми, платени от жалбоподателя като такса за излъчване?
 (1) Директива на Съвета от 17 май 1977 година, Шеста Директива относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1).
 (2) Директива на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.).


text:
 8.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 273/13
 Жалба, подадена на 26 юни 2012 г. — EI du Pont de Nemours/СХВП — Zueco Ruiz (ZYTEL)
 (Дело T-288/12)
 2012/C 273/23
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Съединени щати) (представител: E. Armijo Chávarri, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Enrique Zueco Ruiz (Сарагоса, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 март 2012 г. по преписка R 464/2011-2; и
 —
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „ZYTEL“ за стоки и услуги от класове 9, 12 и 37
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Заявка за марка на Общността No 369314 за словната марка „ZYTEL“ за стоки и услуги от класове 1 и 17; общоизвестна марка „ZYTEL“ за стоки от класове 1 и 17
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета.


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/3
 Решение на Съда (трети състав) от 17 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur — Белгия) — Proximus SA,по-рано Belgacom SA, встъпило в правата на Belgacom Mobile SA/Province de Namur
 (Дело C-517/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 97/13/ЕО - Членове 4 и 11 - Директива 2002/20/ЕО - Член 6 - Условия, свързани с общото разрешение и правата за използване на радиочестоти и номера, и специфични задължения - Член 13 - Такса за предоставяне на права за изграждане на инфраструктура - Приложно поле - Правна уредба на провинция - Данък за пилони и/или излъчватели и приемници за мобилна далекосъобщителна мрежа))
 (2016/C 068/03)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Namur
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Proximus SA, по-рано Belgacom SA, встъпило в правата на Belgacom Mobile SA
 Ответник: Province de Namur
 Диспозитив
 Членове 6 и 13 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат налагането на данък като разглеждания в главното производство на физическо или юридическо лице, което използва пилон и/или излъчвател и приемник за мобилна далекосъобщителна мрежа.
 (1) ОВ C 352, 30.11.2013 г.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/19
 Иск, предявен на 14 март 2012 г. — ANKO/Комисия
 (Дело T-118/12)
 2012/C 138/36
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представител: адв. B. Christianos)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът моли Общия съд:
 —
 да установи, че като не е платила остатъка от финансовата помощ в полза на ищеца по договора относно проекта „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“ на стойност от 6 752,74 EUR, Комисията е нарушила договорните си задължения,
 —
 да осъди Комисията да плати на ищеца сумата от 6 752,74 EUR за разходите, направени от ищеца през четвъртия референтен период по програмата PERSONA, ведно с лихвата, предвидена в клауза II.28, параграф 7 от приложение II към основния договор, считано от датата уведомяване на настоящия иск,
 —
 да осъди Комисията да заплати направените от ищеца съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящият иск се отнася до отговорността на Комисията съгласно член 272 ДФЕС по Договор No 045459 за изпълнение на проекта „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“.
 По-конкретно ищецът твърди, че макар той да е изпълнил изцяло и надлежно договорните си задължения, Комисията е спряла плащанията в негова полза без да има право на това и в нарушение на горепосочения договор и на принципа на добросъвестност. Поради това ANKO поддържа, че Комисията трябва да плати сумата от 6 752,74 EUR, ведно с лихвите, предвидени в клауза II.28, параграф 7 от приложение II към основния договор.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/54
 Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Frontex
 (Дело T-554/10)
 ()
 2011/C 30/95
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, lawyers)
 Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници (FRONTEX)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на FRONTEX, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя, подадена във връзка с открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/98/2010 — голям пилотен проект по EOROSUR (ОВ 2010, S 90-134098), както и на всички следващи свързани с това решения на FRONTEX, включително решението, с което обществената поръчка се възлага на избрания за изпълнител оферент,
 —
 да се отмени решението на FRONTEX, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя по партида 1 и по партида 6 от открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/87/2010 — рамков договор (ОВ 2010, S 66-098323), както и на всички следващи свързани с това решения на FRONTEX, включително решението, с което обществената поръчка се възлага на избраните за изпълнители оференти,
 —
 да се осъди FRONTEX да заплати на жалбоподателя сумата от 9 358 915 EUR за вредите, претърпени в резултат от посочената процедура за възлагане на обществена поръчка,
 —
 да се осъди FRONTEX да заплати на жалбоподателя сумата от 935 891 EUR за вредите, претърпени в резултат от пропуснати ползи и уронване на доброто име на жалбоподателя и доверието към него, и
 —
 да се осъди FRONTEX да заплати съдебните и други разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство по обжалване, включително ако жалбата бъде отхвърлена.
 Правни основания и основни доводи
 В конкретния случай жалбоподателят иска отмяна на решенията на ответника от 16 септември 2010 г. и от 20 октомври 2010 г., с които съответно се отхвърлят подадените от жалбоподателя оферти в открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/98/2010 — голям пилотен проект по EOROSUR (ОВ 2010, S 90-134098) и по партида 1 и по партида 6 от открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/87/2010 — рамков договор (ОВ 2010, S 66-098323), както и на всички следващи свързани с тези решения на FRONTEX, включително решението, с което съответните обществени поръчки се възлагат на избраните за изпълнители оференти. Освен това жалбоподателят иска обезщетение за вредите, които твърди, че е претъпял в резултат от процедурата за възлагане на обществената поръчка.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква следните правни основания.
 Първо, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 100, параграф 2 от Финансовия регламент (1), задължението за мотивиране, тъй като FRONTEX не е обосновала надлежно решенията си или не е дала достатъчно пояснения на жалбоподателя.
 Освен това жалбоподателят твърди, че ответникът е допуснал различни и сериозни грешки в преценката, нарушил е принципа на недопускане на дискриминация и не е спазил основанията за отстраняване от участие на кандидатите в процедурата, като така е допуснал нарушение на член 93, параграф 1, буква е) и на член 94 от Финансовия регламент.
 На последно място жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил принципа на добра администрация, тъй като неправомерно е смесил критериите за избор и критериите за възлагане.
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


text:
 25.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 58/14
 Жалба, подадена на 21 декември 2011 г. — Комисия/СХВП — European Alliance for Solutions and Innovations (EASI European Alliance Solutions Innovations)
 (Дело T-659/11)
 2012/C 58/27
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Berenboom, A. Joachimowicz и M. Isgour, lawyers, J. Samnadda, и F. Wilman,)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: European Alliance for Solutions and Innovations Ltd (Лондон, Обединено кралство)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 октомври 2011 г. по преписка R 1991/2010-4;
 —
 да обяви вследствие на това за недействителна марката на Общността, регистрирана на 17 октомври 2008 г. под No 6112403 от другата страна в производството пред апелативния състав, за класове 36, 37, 44 и 45; и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративната марка „EASI European Alliance Solutions Innovations“ в цветовете „жълто, светло синьо и синьо“, за услуги от класове 36, 37, 44 и 45 — Регистрация на марка на Общността No 6112403
 Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Страната, искаща обявяване на недействителността обосновава своето искане с абсолютните основания, посочени в член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, букви в) и з) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета
 Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Обжалваното решение нарушава член 7, параграф 1, буква з) от Регламент No 207/2009 на Съвета във връзка с член 6б, параграф 1 от Парижката конвенция, доколкото марката на Общността е регистрирана, въпреки че регистрирането ѝ било забранено с тези разпоредби. Обжалваното решение също нарушава член 7, параграф 1, буква ж), доколкото подобно регистриране въвеждало в заблуждение обществеността, като я карало да вярва, че стоките и услугите, за които марката на Общността е регистрирана, са одобрени или потвърдени от Европейския съюз или от една от неговите институции.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/27
 Жалба, подадена на 21 декември 2009 г. — Niki Luftfahrt/Комисия
 (Дело T-511/09)
 2010/C 80/48
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Niki Luftfahrt GmbH (Виена, Австрия) (представител: Rechtsanwalt H. Asenbauer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението на Европейската комисия от 28 август 2009 г.„Държавни помощи C 6/2009 (ex N 663/2008) — Österreich Austrian Airlines — план за преструктуриране“ на основание член 264, първа алинея от ДФЕС (преди член 231, първа алинея ЕО) и
 —
 да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя съдебните разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят оспорва Решението на Комисията C(2009) 6686 окончателен от 28 август 2009 г. относно държавните помощи в рамките на продажбата на Deutsche Lufthansa AG на дялове на австрийската държава в групата Austrian Airlines (C 6/2009 [ex N 663/2008]). В решението Комисията изразява мнението, че помощта за преструктуриране, предоставена при определени условия от Република Австрия на Austrian Airlines, е съвместима с общия пазар, доколкото планът за преструктуриране, за който е уведомена Комисията, бъде изпълнен в неговата цялост.
 В подкрепа на жалбата си за отмяна жалбоподателят, който е частен въздушен превозвач и е подал жалба до Комисията във връзка със спорната помощ за преструктуриране, изтъква, на първо място, че Комисията е нарушила член 87, параграф 1 и член 87, параграф 3, буква в) ЕО, член 88, параграф 2 и Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (ОВ C 2004, 2004 г., стр. 2). В тази връзка той посочва по-специално, че Комисията не е взела предвид, че:
 —
 получател на посочените помощи било не Austrian Airlines, а Lufthansa, при което обаче не ставало въпрос за предприятие в затруднение, т.е. за предприятие, което отговаря на условията за получаване на помощ,
 —
 нито Austrian Airlines, нито Lufthansa не били осигурили подходяща собствена вноска за преструктурирането на Austrian Airlines,
 —
 мерките за преструктуриране, за които Комисията е уведомена, не съответствали на посочените насоки и
 —
 предложените от Република Австрия компенсаторни мерки не били достатъчни, за да се смекчат доколкото е възможно отрицателните последици от помощта върху условията на търговия.
 Жалбоподателят посочва също, че спорните помощи били обвързани непряко с условия, които нарушават общностните правила в областта на свободата на установяване, а оттам и член 43 ЕО.
 По-нататък се посочва нарушение на член 253 ЕО, тъй като Комисията не е обосновала обжалваното решение, доколкото:
 —
 не била установила и проверила положението на съответните пазари, по-специално положението на облагодетелстваните от помощта предприятия и положението на конкурентите им на тези пазари и
 —
 не била взела предвид, че в миналото Austrian Airlines е получило множество помощи, които противоречат на общностното право.
 Накрая се посочва, че Комисията се е отклонила от предоставените ѝ правомощия.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/41
 Жалба, предявена на 4 октомври 2007 г. — FIFA/Комисия
 (Дело T-385/07)
 (2007/C 315/77)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (представители: R. Denton, E. Batchelor и F. Young, Solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението и по-специално членове 1 и 2 от него, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от нея и от FIFA във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 3а от Директива 89/552/ЕИО (1) на Съвета определена държава-членка може да състави списък със спортни или други събития, за които се смята, че са „от голямо значение за обществото“. Включените в списъка събития не могат да бъдат предмет на изключителни права на излъчване, които възпрепятстват значителна част от обществеността в тази държава-членка да следи събитията чрез предаване на живо или на запис по безплатна телевизия.
 Жалбоподателят иска отмяна на Решение 2007/479/ЕО на Комисията от 25 юни 2007 г. (2), с което Комисията обявява, че списъкът, съставен от Белгия съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета, е в съответствие със законодателството на Общността.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че съставеният от Белгия списък ограничава свободата на предоставяне на услуги, като го възпрепятства да предоставя лицензии на чуждестранни телевизионни оператори за изключителни права на излъчване на живо на световното първенство за купата на FIFA за белгийския пазар, и че включването в списъка на всички мачове от световното първенство за купата на FIFA, без да се взема предвид интересът към тях, не е основателно, пропорционално или необходимо.
 В допълнение, жалбоподателят твърди, че съставеният от Белгия списък ограничава свободата на установяване, като го възпрепятства да предоставя лицензии на нови телевизионни оператори, които желаят да се установят на белгийския пазар чрез излъчването на важни спортни събития.
 Освен това, жалбоподателят посочва, че съставеният от Белгия списък нарушава правото му на собственост, като го лишава от изключителност по отношение на правата му на излъчване, които според него са признати от общностното право като същността на правото на интелектуална собственост.
 На последно място жалбоподателят изтъква, че съставеният от Белгия списък не е изготвен по ясен и прозрачен начин в противоречие с член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета.
 (1) Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, 1989 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).
 (2) Решение 2007/479/ЕО на Комисията от 25 юни 2007 година за съответствието със законодателството на Общността на мерките, предприети от Белгия съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 180, 2007 г., стр. 24).