text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/38
 Жалба, подадена на 11 февруари 2013 г. — InterMune UK и др./Европейска агенция по лекарствата
 (Дело T-73/13)
 2013/C 114/60
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: InterMune UK Ltd (Лондон, Обединено кралство), InterMune, Inc. (Бризбейн, Съединени американски щати) и InterMune International AG (Мутенц, Швейцария) (представители: I. Dodds-Smith и A. Williams, Solicitors, T. de la Mare, Barrister и F. Campbell, lawyer)
 Ответник: Европейска агенция по лекарствата
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението за разгласяване на определена информация съгласно Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1), връчено от ответника на жалбоподателите на 15 януари 2013 г., доколкото решението се отнася до разгласяването на предоставена преди това от жалбоподателите информация на ответника, която все още не е публично оповестена и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните и други разноски, направени от жалбоподателите във връзка с този спор.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът не е извършил правилно претеглянето, което изисква от него член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001, състоящо се в преценка дали в действителност е налице обществен интерес от оповестяване на спорната информация, който да надделява над необходимостта от защита на търговските интереси на жалбоподателите от съществено увреждане, което би могло да бъде причинено чрез това оповестяване.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че ответникът не е преценил правилно други важни фактори, които са от значение за изискуемото по закон претегляне, сред които:
 —
 изискванията на специфични актове на ЕС (а именно Регламент (ЕО) No 726/2004 (2), и по-специално неговия член 14, параграф 11);
 —
 задълженията във връзка с тълкуването на законодателството на ЕС, възложени на всички институции на ЕС с член 39, параграф 3 от ТРИПС (Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост);
 —
 основните права на собственост и на личен живот, защитени от Хартата на основните права на Европейския съюз, преценени в светлината на щателно разглеждане на всички относими факти, позволяващо прецизен фактологичен анализ за пропорционалност и
 —
 задължението да следва собствените си публикувани насоки и политики, отразяващи значението, отдавано на защитата на поверителната търговска информация.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че ако жалбоподателят беше правилно извършил претеглянето и съобразил всички относими фактори, единственият законосъобразен, пропорционален и/или приемлив извод би бил, че спорната информация не трябва да бъде разгласявана.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (2) Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).


text:
 11.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 261/5
 Определение на Съда (осми състав) от 3 април 2014 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Bardejov — Словакия) — Pohotovosť s.r.o./Ján Soroka
 (Дело C-153/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Прилагане ratione temporis - Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Словашката република към Европейския съюз - Явна липса на компетентност на Съда))
 2014/C 261/06
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Okresný súd Bardejov
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pohotovosť s.r.o.
 Ответник: Ján Soroka
 В присъствието на: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS
 Диспозитив
 Произнасянето по въпросите, поставени от Okresný súd Bardejov (Словакия) с акт от 15 февруари 2013 г., очевидно не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 178, 22.6.2013 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/54
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 25 септември 2008 г. — Guido Strack/Комисия
 (Дело F-44/05) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Обявяване на свободна длъжност - Отхвърляне на кандидатура - Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Допустимост - Правен интерес - Пенсиониране - Комитет за предварителен подбор - Състав - Прилагане във времето на нови разпоредби - Независимост - Безпристрастност - Съобщаване на решение)
 (2008/C 285/96)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Guido Strack (Кьолн, Германия) (представители: първоначално адв. J. Mosar, впоследствие адв. M. Wehrheim, след това адв. F. Gengler и накрая адв. P. Goergen, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и H. Kraemer)
 Предмет
 От една страна, отмяна на решението на Комисията да отхвърли кандидатурата на жалбоподателя за длъжността началник на отдел „Обществени поръчки и договори“ и да назначи друг кандидат на посочената длъжност, както и, от друга страна, искане за обезщетение за вреди.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля като недопустимо искането за отмяна на решението, с което г-н A се назначава на длъжността началник на отдел „Обществени поръчки и договори“ в Службата за публикации на Европейските общности.
 2.
 Отменя решението, с което се отхвърля кандидатурата на г-н Strack за длъжността началник на отдел „Обществени поръчки и договори“ в Службата за публикации на Европейските общности.
 3.
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати на жалбоподателя обезщетение за вреди в размер на 2 000 EUR.
 4.
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 5.
 Г-н Strack понася половината от направените от него съдебни разноски.
 6.
 Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски на г-н Strack.
 (1) ОВ C 205, 20.8.2005 г., стр. 28 (дело, заведено първоначално пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер T-225/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/49
 Иск, предявен на 26 август 2016 г. — Epsilon International/Комисия
 (Дело T-477/16)
 (2016/C 402/58)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Epsilon International SA (Маруси, Гърция) (представители: D. Bogaert и A. Guillerme, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 1)
 На основание член 272 ДФЕС:
 —
 да приеме, че сумите, изплатени от Европейската комисия на Epsilon по силата на споразуменията за безвъзмездно предоставяне на средства BRISEIDE, i-SCOPE и SMART-ISLANDS, са допустими разходи и Epsilon не е допуснало системни пропуски при изпълнението на тези споразумения,
 —
 да приеме искането на Комисията за възстановяване на средствата, изплатени по споразумението BRISEIDE, за напълно неоснователно, а средствата — за неподлежащи на възстановяване на Комисията,
 —
 да приеме за неоснователни решенията Европейската комисия да спре плащанията по споразуменията за безвъзмездно отпускане на средства i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity и c-SPACE,
 —
 да осъди Комисията да възстанови на Epsilon разноските за допълнителните финансови одити, които то е поръчало, за да обори неправилните изводи на определените от Комисията одитори, и да заплати обезщетение за претърпените от Epsilon неимуществени вреди, чиито размер то определя неокончателно и по справедливост на 10 000 EUR.
 2)
 На основание член 263 ДФЕС да отмени решението на Европейската комисия от 17 юни 2016 г. (ref. Ares (2016)2835215) да регистрира Epsilon в системата за ранно откриване и отстраняване (EDES).
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си, предявен на основание член 272 ДФЕС, Epsilon излага, че изводите на одиторите, които Европейската комисия е подкрепила, относно декларираното на разходите за персонал за изпълнението на проектите BRISEIDE, SMART-ISLANDS и i-SCOPE са неправилни. По-специално твърди, че не е допусната каквато и да било нередност, що се отнася до системата за отчитане на времето, изчисляването на продуктивните часове, часовата ставка, нито поради липсата на фактури за извършената от собствениците работа и на регистрация в данъчната служба на договорите с вътрешните консултанти. При всяко положение не можело да се считат за системни незначителните пропуски при изпълнението на договорите.
 Освен това Epsilon оспорва решението на Комисията да спре плащанията за изпълнението на финансираните от Съюза проекти i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity и c-SPACE и счита, че няма правно основание за приемането на тези решения.
 Накрая Epsilon претендира обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които било претърпяло вследствие на решенията на Комисията.
 В подкрепа на иска си, предявен на основание член 263 ДФЕС, Epsilon моли Общия съд да отмени решението на Комисията да го регистрира в системата за ранно откриване и отстраняване (EDES) поради предполагаемия системен характер на пропуските при изпълнението на посочените по-горе проекти. Жалбоподателят счита, че тези решения нарушават принципа на пропорционалност и правото на защита.


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/12
 Преюдициално запитване от Högsta domstolen (Швеция), постъпило на 14 март 2016 г. — Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar
 (Дело C-148/16)
 (2016/C 175/14)
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Högsta domstolen
 Страни в главното производство
 Подалият протеста прокурор Riksåklagaren
 Ответник: Zenon Robert Akarsar
 Преюдициален въпрос
 Въпросът се отнася до тълкуването на Рамково решение 2002/584/ПВР (1) на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (OВ L 190, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).
 Може ли държава членка да откаже да изпълни европейска заповед за арест, свързана с изпълнение на постановено общо наказание лишаване от свобода за няколко деяния, когато едно от тях не е престъпление съгласно правото на изпълняващата държава членка, а в издаващата държава членка не е възможно наказанието за отделните престъпления да бъде разделено?
 Въпросното деяние не е едно от престъпленията, посочени в член 2, параграф 2 от Рамковото решение, за които не може да се приложи изискването за двойна наказуемост.
 (1) ОВ 2002 L 190, стр. 1.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/43
 Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Polimeri Europa/Комисия
 (Дело T-59/07) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Отговорност за неправомерното поведение - Едно-единствено нарушение - Доказателство за наличието на картела - Глоби - Тежест и продължителност на нарушението - Отегчаващи обстоятелства)
 2011/C 269/95
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Polimeri Europa SpA (Brindisi, Италия) (представители: M. Siragusa и F. Moretti, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, G. Conte и V. Bottka)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение С(2006) 5700 окончателен на Комисията от 29 ноември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 (ЕО) и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация) или при условията на евентуалност за отмяна или намаляване на размера на глобата, наложена на Polimeri Europa SpA.
 Диспозитив
 1.
 Отменя член 2, буква в) от Решение С(2006) 5700 окончателен на Комисията от 29 ноември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 (ЕО) и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация), доколкото определя размера на наложената на Polimeri Europa SpA глоба на 272,25 милиона евро.
 2.
 Определя размера на наложената на Polimeri Europa глоба на 181,5 милиона евро.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/3
 Решение на Съда (трети състав) от 12 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija — Латвия) — наказателно производство срещу Aleksandrs Ranks, Jurijs Vasiļevičs
 (Дело C-166/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Авторско право и сродни права - Директива 91/250/ЕИО - Член 4, букви а) и в) - Член 5, параграфи 1 и 2 - Директива 2009/24/ЕО - Член 4, параграфи 1 и 2 - Член 5, параграфи 1 и 2 - Правна закрила на компютърните програми - Препродажба на копия от „използвани“ компютърни програми с лиценз върху неоригинални материални носители - Изчерпване на правото на разпространение - Изключително право на възпроизвеждане))
 (2016/C 462/04)
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija
 Страни в главното производство
 Aleksandrs Ranks, Jurijs Vasiļevičs,
 в присъствието на: Finanšu un ekonomisko noziegumu izmeklēšanas prokuratūra, Microsoft Corp.
 Диспозитив
 Член 4, букви а) и в) и член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 91/250/ЕИО на Съвета от 14 май 1991 година относно правната защита на компютърните програми трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че макар първоначалният приобретател на копие от компютърна програма, придружено от лиценз за безсрочно използване, да има право да препродаде на последващ приобретател, вече използвано, това копие и лиценза за него, той не може, когато оригиналният материален носител на първоначално полученото от него копие е повреден, унищожен или загубен, да предостави на посочения последващ приобретател своето резервно копие от тази програма без разрешението на носителя на правото.
 (1) ОВ C 205, 22.6.2015 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/59
 Жалба, подадена на 13 ноември 2012 г. — HSH Investment Holdings Coinvest-C und HSH Investment Holdings FSO/Комисия
 (Дело T-499/12)
 2013/C 26/119
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl (Люксембург, Люксембург) и HSH Investment Holdings FSO Sàrl (Люксембург) (представители: H. Niemeyer и H. Ehlers, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 20 септември 2011 г. по преписка C 29/2009 (ex N 264/2009) — HSH Nordbank AG;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват следните правни основания, насочени срещу поставените на миноритарните акционери условия:
 1.
 Първо правно основание: Липса на самостоятелна държавна помощ в полза на миноритарните акционери
 Жалбоподателите твърдят, че Комисията е приложила неправилно понятието за държавна помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС, като ги е квалифицирала неправилно като получатели на държавна помощ. Увеличаването на стойността на техния дял било за миноритарните акционери само икономическо отражение на помощта в полза на HSH Nordbank, а не непряка държавна помощ в полза на миноритарните акционери.
 2.
 Второ правно основание: Недостатъчна мотивация в полза на заключението, че жалбоподателите са получили преимущество
 Тук жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила задължението за мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС, като не е посочила в достатъчна степен поради каква причина жалбоподателите били получили непряка държавна помощ и защо стойността на HSH Nordbank не била правилно установена. Освен това Комисията не била посочила в цифри размера на твърдяната държавна помощ в полза на миноритерните акционери и смесила разглеждането на тази помощ с разглеждането на споделянето на тежестта.
 3.
 Трето правно основание: Погрешно установяване на фактите при проверката дали жалбоподателите са получили финансово предимство
 В рамките на това правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията е установила погрешно фактите. Според тях оценяващото HSH Nordbank дружество не е определило твърде висока стойност на HSH Nordbank и с това твърде висока емисионна цена на новите обикновени акции, а е направило оценката в съответствие с признатите методи на оценка.
 4.
 Четвърто правно основание: Неотчитане на направените от жалбоподателите авансови плащания при споделянето на тежестта
 Жалбоподателите твърдят, че Комисията е приложила погрешно изискванията относно споделянето на тежестта, следващи от член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и от Съобщението относно преструктурирането (1), като не е отчела направените от тях авансови плащания при проверката дали жалбоподателите участват в достатъчна степен в споделянето на тежестта.
 5.
 Пето правно основание: Нарушение на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 659/1999 (2) и на принципа на правна сигурност посредством незаконосъобразното приключване на официалната процедура по разследване
 Тук жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила член 7, параграф 1 от Регламент No 659/1999 и принципа на правна сигурност, като е приключила официалната процедура по разследване на жалбоподателите без да постанови едно от предвидените в член 7 от Регламент No 659/1999 решения.
 6.
 Шесто правно основание: Нарушение на член 7, параграф 4 от Регламент No 659/1999, член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и на Съобщението за преструктуриране чрез налагането на неподходящи условия
 В рамките на това правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила член 7, параграф 4 от Регламент No 659/1999 и Съобщението за преструктириране, като е наложила условия, които не били свързани с преструктурирането на HSH Nordbank, а представявали скрито разрешение на непряка държавна помощ при спазването на определени условия.
 7.
 Седмо правно основание: Нарушение на принципа на пропорционалността чрез прекомерното натоварване на жалбоподателите
 Жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила принципа на пропорционалността, като ги е натоварила прекомерно в рамките на споделянето на тежестта.
 8.
 Осмо правно основание: Нарушение на принципа на равнопоставеността чрез дискриминирането на жалбоподателите
 Тук жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила принципа на равнопоставеността, като в своето решение е предвидила условия в тяхна тежест, които не е налагала в други сходни случаи.
 На следващо място жалбоподателите изтъкват общо следните правни основания срещу обжалваното решение:
 1.
 Първо правно основание: Нарушение на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и на Съобщението „impaired assets“ (3) последством погрешното изчисляване на несъвместимия елемент на помощта
 В рамките на това правно основание жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и Съобщението „impaired assets“, като е изчислила погрешно т.нар. несъвместим елемент на помощта, свързан с гаранцията в полза на HSH Nordbank.
 2.
 Второ правно основание: Липса на достатъчно мотиви при установяването на действителната икономическа стойност
 Тук жалбоподателите посочват, че Комисията не е посочила достатъчно мотиви относно начина, по който е установена действителната икономическа стойност на обхванатото от гаранцията портфолио.
 3.
 Трето правно основание: Нарушение на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и на Съобщението „impaired assets“ посредством погрешното изчисляване на claw-back
 Жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и Съобщението „impaired assets“, като е изчислила погрешно claw-back.
 4.
 Четвърто правно основание: Нарушение на принципа на равнопоставеност при изчисляването на claw-back
 На четвърто място в посочената връзка се изтъква, че Комисията е нарушила принципа на равнопоставеност, като при изчисляването на claw-back е поставила в по-неблагоприятно положение HSH Nordbank в сравнение с други съпоставими случаи.
 5.
 Пето правно основание: Нарушение на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и на принципа на пропорционалност посредством предоставянето на разрешение при спазването на условие за прекалено голямо намаляване на счетоводния баланс
 На последно място жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и принципа на пропорционалност и като е изискала прекалено голямо намаляване на счетоводния баланс на HSH Nordbank като условие, за да даде своето разрешение.
 (1) Съобщение на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (ОВ С 195, стр. 9).
 (2) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88 ЕО] (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
 (3) Съобщение на Комисията относно обработването обезценените активи в банковия сектор на Общността (ОВ C 72, стр. 1).


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/47
 Жалба, подадена на 12 май 2016 г. — Polskie Zdroje/EUIPO (perlage)
 (Дело T-239/16)
 (2016/C 243/53)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Polskie Zdroje sp.z o.o. sp.k. (Варшава, Полша) (представител: T. Gawrylczyk, radca prawny)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „perlage“ — заявка за регистрация No 13 472 899
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 16 март 2016 г. по преписка R 1129/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.


text:
 19.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 475/22
 Жалба, подадена на 24 октомври 2016 г. — Generis — Farmacêutica/EUIPO — Corpak MedSystems (CORGRIP)
 (Дело T-744/16)
 (2016/C 475/33)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Generis — Farmacêutica, SA (Амадора, Португалия) (представител: J. Paulo Sena Mioludo, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Corpak MedSystems, Inc. (Бъфало Гроув, Илинойс, Съединени щати)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „CORGRIP“ — заявка за регистрация No 12 437 919
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 юли 2016 г. по преписка R 2443/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да потвърди решението на отдела по споровете от 15 октомври 2015 г. по възражение B 002334129,
 —
 да уважи възражение B 002334129,
 —
 да отхвърли изцяло заявка No 012437919 за марка на Европейския съюз „CORGRIP“,
 —
 да осъди EUIPO да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателя.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/12
 Определение на Съда (седми състав) от 28 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Италия) — наказателно производство срещу Angela Manzo
 (Дело C-542/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Ограничения - Императивни съображения от общ интерес - Пропорционалност - Обществени поръчки - Условия за участие в тръжната процедура и оценка на икономическото и финансово състояние - Изключване на оферента поради непредставяне на удостоверения за икономическото и финансово състояние, издадени от две банкови институции - Директива 2004/18/ЕО - Член 47 - Приложимост))
 (2016/C 454/23)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Santa Maria Capua Vetere
 Страна в главното производство
 Angela Manzo
 Диспозитив
 1)
 Членове 49 и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която задължава операторите, желаещи да представят оферта в тръжна процедура за предоставяне на концесии в областта на хазартните игри и залаганията, да докажат икономическото и финансовото си състояние посредством удостоверения, издадени от поне две банкови институции, без да позволява това състояние да може да се доказва и по друг начин, при положение че такава разпоредба може да отговори на условията за пропорционалност, установени от практиката на Съда, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 2)
 Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, и в частност член 47 от нея, трябва да се тълкуват в смисъл, че национална правна уредба за предоставяне на концесии в областта на хазартните игри като разглежданата в главното производство не попада в приложното ѝ поле.
 (1) ОВ C 16, 18.1.2016 г.


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/5
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 8 февруари 2012 г. — Leidseplein Beheer BV и др.; други страни: Red Bull GmbH и др.
 (Дело C-65/12)
 2012/C 126/10
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Касатори: Leidseplein BV, H.J.M. de Vries
 Ответници по касационната жалба: Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV
 Преюдициален въпрос
 Член 5, параграф 2 от Директива 89/104/ЕИО (1) следва ли да се тълкува в смисъл, че основателна причина по смисъла на тази разпоредба може да е налице и тогава, когато знакът, идентичен или сходен на марката с репутация, е бил добросъвестно използван от засегнатото/засегнатите трето лице/трети лица още преди тази марка да бъде заявена за регистрация?
 (1) Първа Директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/4
 Определение на Съда (осми състав) от 29 ноември 2011 г. — Tresplain Investments Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Hoo Hing Holdings Ltd
 (Дело C-76/11) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 4 и член 52, параграф 1, буква в) - Фигуративна марка на Общността Golden Elephant Brand - Искане за обявяване на недействителност, основано на нерегистрирана национална фигуративна марка GOLDEN ELEPHANT - Препращане към националното право уреждащо по-ранната марка - Режим на иска за злоупотреба с наименование (action for passing off) по common law)
 2012/C 109/06
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Tresplain Investments Ltd (представител: B. Brandreth, barrister)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis), Hoo Hing Holdings Ltd (представител: M. Edenborough QC)
 Предмет
 Жалба срещу решение на Общия съд (осми състав) от 9 декември 2010 г. по дело Tresplain Investments/СХВП — Hoo Hing (T-303/08), с което Общият съд отхвърля подадената от притежателя на фигуративна марка на Общността „Golden Elephant Brand“ за стоки от клас 30 жалба за отмяна на решение R 889/2007-1 на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 7 май 2008 г. за отмяна на решението на отдела по заличаване, с което е отхвърлено искането за обявяване на недействителност на посочената марка, подадено от притежателя на нерегистрираната национална фигуративна марка „GOLDEN ELEPHANT“ за стоки от клас 30 — Тълкуване и прилагане на член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Tresplain Investments Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 120, 16.04.2011 г.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/1
 (2009/C 82/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 69, 21.3.2009 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 55, 7.3.2009 г.
 ОВ C 44, 21.2.2009 г.
 ОВ C 32, 7.2.2009 г.
 ОВ C 19, 24.1.2009 г.
 ОВ C 6, 10.1.2009 г.
 ОВ C 327, 20.12.2008 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/19
 Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 17 юли 2015 г. — Denis Malcorp и др./Vlaams Gewest, встъпила страна: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
 (Дело C-388/15)
 (2015/C 354/21)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Denis Malcorp, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle
 Ответник: Vlaams Gewest
 Встъпила страна: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
 Преюдициален въпрос
 GRUP (Регионалният устройствен план) включва задължителни териториалноустройствени разпоредби, съгласно които развитието на територии (в частност за дейности във връзка с морски пристанища и водни басейни, логистични паркове, инфраструктура за водни пътища, както и пътна и транспортна инфраструктура), където се намират природни ценности (територии на тип естествено местообитание или естествено местообитание на даден вид, за който е предназначена съответната специална защитена зона), които са от значение за изпълнението на целите по опазване на съответните специални защитени зони, е възможно само след създаване на устойчиво местообитание в основните екологични зони (обособени като зони по Натура 2000) и след решение на фламандското правителство, взето въз основа на предварително становище от отговорния за опазване на природата фламандски административен орган — което следва да бъде част от заявление за издаване на разрешение за строеж за реализирането на посочените проекти — че устойчивото изграждане на основните екологични зони е успешно осъществено.
 Могат ли тези териториалноустройствени разпоредби с предвиденото в тях позитивно изграждане на основна екологична зона да се вземат предвид при определянето на възможните значителни отрицателни въздействия и/или при извършването на оценка на въздействието по смисъла на член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията (1), или тези териториалноустройствени разпоредби могат да се разглеждат само като „компенсаторни мерки“ по смисъла на член 6, параграф 4 от Директивата за местообитанията, ако условията на тази разпоредба са изпълнени?
 (1) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/24
 Преюдициално запитване, отправено от Scottish Land Court (Обединено кралство) на 18 юни 2013 г. — Robin John Feakins/The Scottish Ministers
 (Дело C-335/13)
 2013/C 260/42
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Scottish Land Court
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Robin John Feakins
 Ответник: The Scottish Ministers
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 18, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 795/2004 на Комисията (1) да се тълкува в смисъл, че се прилага:
 а)
 когато земеделски производител отговаря на условията за прилагане на две или повече от следните разпоредби: член 19, член 20, член 21 член 22, член 23, член 23а от същия регламент и член 37, параграф 2, член 40 и член 42, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета (2) или единствено
 б)
 когато земеделски производител отговаря на условията за прилагане на две или повече от следните разпоредби: членове 19, 20, 21, 22, 23 и 23а [...] от Регламент (ЕО) No 795/2004 на Комисията или отделно на две или повече от следните разпоредби: член 37, параграф 2, член 40 и член 42, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета?
 2.
 Ако се тълкува по начина, посочен в точка 1) a) по-горе, член 18, параграф 2 недействителен ли е изцяло или частично на едно от двете или и на двете следни основания, посочени от жалбоподателя:
 а)
 при приемането на Регламент (ЕО) No 795/2004 Комисията не е имала правомощия за приемане на член 18, параграф 2 в този смисъл или
 б)
 при приемането на Регламент (ЕО) No 795/2004 Комисията не е посочила мотиви за член 18, параграф 2?
 3.
 Ако член 18, параграф 2 се тълкува по начина, посочен в точка 1) a) по-горе, и ако отговорът на въпроса в точка 2) е отрицателен, прилага ли се член 18, параграф 2, когато земеделски производител е получил временно одобрение за разпределение на права за плащане за стопанство от националния резерв по член 22 от Регламент (ЕО) No 795/2004 на Комисията през 2005 г., но не ги е декларирал във формуляра по Интегрираната система за администриране и контрол (ИСАК) до 2007 г., когато е встъпил във владение на стопанството?
 (1) Регламент (ЕО) No 795/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагането на схемата за единно плащане, предвидена в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (OB L 141, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 193).
 (2) Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) No 2019/93, (ЕО) No 1452/2001, (ЕО) No 1453/2001, (ЕО) No 1454/2001, (ЕО) 1868/94, (ЕО) No 1251/1999, (ЕО) No 1254/1999, (ЕО) No 1673/2000, (ЕИО) No 2358/71 и (ЕО) No 2529/2001 (OB L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/4
 Определение на Съда (първи състав) от 14 март 2013 г. (преюдициално запитване от Rechtbank te Rotterdam — Нидерландия) — Наказателно производство срещу EBS Le relais Nord Pas De Calais
 (Дело C-240/12) (1)
 (Преюдициално запитване - Недопустимост)
 2013/C 129/07
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank te Rotterdam
 Страна в главното производство
 EBS Le relais Nord Pas De Calais
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank te Rotterdam — Нидерландия — Тълкуване на член 15 и на член 26, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 година относно надзора и контрола върху превози на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (ОВ L 30, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 161) и на член 2, точка 32 от Регламент (ЕО) No 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172) — Понятие за транзит — Превоз на отпадъци с кораб от държава членка към държава, която не попада в приложното поле на Решението на ОИСР — Преминаване по пътя през пристанище на държава членка
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Rechtbank te Rotterdam (Нидерландия) с решение от 4 май 2012 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 243, 11.8.2012 г.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/15
 Преюдициално запитване от Giudice di pace di L’Aquila (Италия), постъпило на 7 август 2017 г. — Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia
 (Дело C-472/17)
 (2017/C 347/19)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Giudice di pace di L’Aquila
 Страни в главното производство
 Заявител: Gabriele Di Girolamo
 Длъжник: Ministero della Giustizia [Министерство на правосъдието]
 Преюдициални въпроси
 1)
 Включва ли се трудовата дейност на мировия съдия — заявител, в понятието „работник на срочен договор“ по член 1, параграф 3 и член 7 от Директива 2003/88 (1) във връзка с клауза 2 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70 (2), и във връзка с член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли [редовият] магистрат или така нареченият магистрат „с тога“ да се счита за работник на трудов договор за неопределено време, който се намира в сходно положение с мировия съдия, работник на срочен трудов договор, за целите на прилагане на клауза 4 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70?
 3)
 При утвърдителен отговор на втория въпрос, представлява ли разликата между процедурата за наемане на постоянна работа на редовите магистрати и установените в закона процедури за подбор за наемането на срочна работа на мировите съдии обективна причина по смисъла на клауза 4, точка 1 и/или точка 4 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70/ЕО, която да оправдае неприлагането — в „развиващата се съдебна практика“ на Cassazione a Sezioni unite (пленум на Касационния съд) в решение No 13721/2017 и на Consiglio di Stato (Държавния съвет) в становище No 464/2017 от 8 април 2017 г. — спрямо мировите съдии, както в случая на заявителя — работник на срочен трудов договор, на същите условия на труд, като приложимите по отношение редовите магистрати на трудов договор за неопределено време, които се намират в сходно положение, както и да оправдае неприлагането на мерките за предотвратяване и санкциониране на злоупотребата със срочни трудови договори по клауза 5 от посоченото рамково споразумение, което е част от Директива 1999/70/ЕО, и на националната правна уредба за транспонирането им, а именно член 5, алинея 4 bis от Законодателен декрет No 368/2001, при положение че не е налице основен принцип на националната правна уредба или конституционна разпоредба, които могат да легитимират както дискриминацията във връзка с условията на труд, така и абсолютната забрана за преобразуване на трудовите договори на мировите съдии в трудови договори за неопределено време, включително и с оглед на предходната национална правна уредба (член 1 от Закон No 217/1974), в която вече е било предвидено изравняването на условията на труд и стабилизирането на последващите срочни трудови правоотношения на почетните съдии?
 4)
 Във всички случаи, в положение като това по главното производство, противоречи ли на член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на понятието на правото на Съюза за независим и безпристрастен съд дейността на мирови съдия, който — бидейки заинтересован от постановяването на решение по спор в ползва на заявителя, чиято трудова дейност се състои единствено в изпълнението на същите съдебни функции — може да замени компетентния по закон съд поради отказа на върховния национален съдебен орган — Cassazione a Sezioni unite (пленум на Касационния съд), да гарантира ефективната защита на претендираните права, задължавайки компетентния по закон съд да се откаже, когато бъде сезиран, от своята компетентност по признаването на претендираното право, въпреки че въпросното право — като платения отпуск по главното производство — намира своето правно основание в първичното и вторичното право на Европейския съюз при вертикална пряка приложимост на „общностните“ разпоредби спрямо държавата? В случай че Съдът установи нарушение на член 47 от Хартата, се отправя и искане да бъдат посочени вътрешните правни средства за защита, за да не се допусне нарушението на първичното право на Съюза да доведе и до абсолютна невъзможност за защита в националния правен ред на основните права, гарантирани от правото на Съюза в конкретния случай?
 (1) Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).
 (2) Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/10
 Преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu (Румъния), постъпило на 23 декември 2014 г. — Elena Delia Pondiche/Румънската държава, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
 (Дело C-608/14)
 (2015/C 089/11)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Sibiu
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Elena Delia Pondiche
 Ответник: Румънската държава, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли социалната закрила, правата на детето и принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, гарантирани от общностното право в член 6 от Договора за Европейския съюз, член 20, член 21, алинея първа, член 24, алинея първа и алинея втора, член 34, член 52 от Хартата за основните права на Европейския съюз, член 4 от Регламент (ЕО) No 883/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета за координация на системите за социално осигуряване да се тълкуват в смисъл, че те не допускат вътрешноправни разпоредби, които без каквато и да е обосновка от обективен и разумен характер ограничават размера на обезщетението за отглеждане на дете в зависимост от датата на раждането на детето, а не в зависимост от датата на неговото зачеване, макар и да се приема, че заченатото дете съществува, ако се роди живо и жизнеспособно?
 2)
 Въвежда ли се с O.U.G. No 111/2010 дискриминационна мярка между лицата, намиращи се в еднакво положение, съответно между заченатите деца, родени до 31.12.2010 г., и децата, заченати до 31.12.2010 г. и родени след тази дата?
 (1) Регламент (ЕО) No 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/12
 Определение на Съда (осми състав) от 7 юни 2017 г. — Redpur GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Redwell Manufaktur GmbH
 (Дело C-86/17 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словната марка „Redpur“ - Отхвърляне на заявката за регистрация))
 (2017/C 283/17)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Redpur GmbH (представител: S. Schiller)
 Ответници: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Redwell Manufaktur GmbH
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Redpur GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 213, 3.7.2017 г.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/41
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 юли 2012 г. — Conticchio/Комисия
 (Дело F-22/11) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Изчисляване на пенсионни права - Класиране в стъпка - Възражение за незаконосъобразност - Допустимост)
 2012/C 287/75
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Rosella Conticchio (Рим, Италия) (представители: адв. R. Giuffrida и адв. A. Tortora)
 Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-н D. Martin, и адв. A. Dal Ferro)
 Предмет
 Искане на жалбоподателя да бъде отменено решението относно отпускане и изплащане на пенсията, на която има право.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата на г-жа Conticchio като частично явно недопустима и частично явно неоснователна.
 2.
 Всяка страна понася собствените си разноски.
 (1) ОВ C 139, 7.5.2011 г., стр. 31.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/33
 Решение на Първоинстанционния съд от 6 май 2009 г. — KME Germany и др./Комисия
 (Дело T-127/04) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на медни тръби за промишлени цели - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цени и подялба на пазари - Глоби - Действително отражение върху пазара - Размер на съответния пазар - Продължителност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Сътрудничество)
 2009/C 153/62
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: KME Germany AG, по-рано KM Europa Metal AG (Osnabruck, Германия); KME France SAS, по-рано Tréfimétaux SA (Courbevoie, Франция); и KME Italy SpA, по-рано Europa Metalli SpA (Флоренция, Италия) (представители: M. Siragusa, A. Winckler, G.C. Rizza, T. Graf, и M. Piergiovanni, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: É. Gippini Fournier, подпомаган от C. Thomas, avocat)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна или намаляване на размера на глобите, наложени на жалбоподателите на основание член 2, букви в), г) и д) от Решение С (2003) 4820 окончателен на Комисията от 16 декември 2003 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/E-1/38.240 — Тръби за промишлени цели), и от друга страна, насрещно искане на Комисията, насочено към увеличаване на размера на тези глоби.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда KME Germany AG, KME France SAS и KME Italy SpA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 146, 29.5.2004 г.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/9
 Решение на Съда (трети състав) от 10 юни 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-37/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Управление на незаконно депонирани отпадъци - Директива 2006/12/ЕО - Директива 80/68/ЕИО)
 2010/C 221/14
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J.-B. Laignelot, S. Pardo Quintillán и P. Guerra e Andrade)
 Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. J. Lois и P. Lopes)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 4 и 8 от Директива 2006/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно отпадъците (ОВ L 114, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 45), която кодифицира Директива 75/442/ЕИО относно отпадъците, и на членове 3 и 5 от Директива 80/68/ЕИО на Съвета от 17 декември 1979 година относно опазването на подземните води от замърсяване, причинено от определени опасни вещества (ОВ L 20, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 113) — Депониране на отпадъците в изоставени кариери — Кариери „dos Limas, dos Linos e dos Barreiras“ [Lourosa] — Липса на контрол
 Диспозитив
 1.
 Като не е приела необходимите мерки във връзка с управлението на отпадъците, незаконно депонирани в бившите кариери на Limas и на Linos в община Lourosa, Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 4 и 8 от Директива 2006/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно отпадъците, която кодифицира Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, и по членове 3, буква б) и 5 от Директива 80/68/ЕИО на Съвета от 17 декември 1979 година относно опазването на подземните води от замърсяване, причинено от определени опасни вещества.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 3.
 Португалската република понася, освен направените от нея съдебни разноски, две трети от съдебните разноски на Европейската комисия. Комисията понася една трета от направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 82, 4.4.2009 г.


text:
 8.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 273/5
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Германия) на 12 юни 2012 г. — Michael Schwarz/Stadt Bochum
 (Дело C-291/12)
 2012/C 273/06
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Gelsenkirchen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Michael Schwarz.
 Ответник: Stadt Bochum
 Преюдициален въпрос
 Валиден ли е член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2252/2004 (1) на Съвета, изменен с Регламент (ЕО) No 444/2009 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 28 май 2009 година?
 (1) Регламент (ЕО) No 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки (ОВ L 385, 29.12.2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 155).
 (2) Регламент (ЕО) No 444/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) No 2252/2004 относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки (OB L 142, стр. 1), поправка в ОВ L 188, 18.7.2009 г., стр. 127.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/59
 Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — České centrum pro investigativní žurnalistiku/Парламент
 (Дело T-645/15)
 (2016/C 048/67)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s. (Прага, Чешка република) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение A(2015)8682 C на Европейския парламент от 14 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,
 —
 да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.
 2.
 Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.
 3.
 Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент No 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.
 4.
 Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент No 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.
 5.
 Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент No 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (2) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/13
 Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 28 ноември 2007 г. — Chocoladenfabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH
 (Дело C-529/07)
 (2008/C 37/17)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof.
 Страни в главното производство
 Ищец: Chocoladenfabriken Lindt & Sprüngli AG.
 Ответник: Franz Hauswirth GmbH.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 51, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (1) да се тълкува в смисъл, че заявител на марка на Общността следва да се счита за недобросъвестен, когато при подаване на заявката той знае, че в (поне) една държава-членка негов конкурент използва еднакъв или объркващо сходен знак за същите или сходни стоки или услуги и заявява марката, за да може да попречи на конкурента си да използва по-нататък знака?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 Следва ли заявителят да се счита за недобросъвестен, когато заявява марката, за да може да попречи на свой конкурент да използва по-нататък знака, въпреки че при подаване на заявката знае или е трябвало да знае, че чрез използването на същия или подобен знак за същите или объркващо сходни стоки или услуги неговият конкурент вече е придобил „ценен актив“?
 3)
 При утвърдителен отговор на първия или втория въпрос:
 Следва ли да се изключи наличието на недобросъвестност, когато заявителят вече е получил известност в търговския оборот за своя знак и по този начин и закрила от правото за защита на конкуренцията?
 (1) ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 12 ноември 2009 г. — SGL Carbon AG/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-564/08 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картели - Член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП - Пазар на стоки на основата на въглерод и графит за електрически и механични приложения - Член 15, параграф 2 от Регламент No 17 - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите - Оборот и част от съответния пазар - Стойност на междинното потребление - Принцип на равно третиране - Принцип на пропорционалност)
 2010/C 11/09
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: SGL Carbon AG (представител: M. Klusmann, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre и W. Mölls)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 8 октомври 2008 г. по дело SGL Carbon/Комисия (T-68/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата на жалбоподателя за отмяна на Решение 2004/420/ЕО на Комисията от 3 декември 2003 година относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП във връзка с картел на пазара на продукти на основата на въглерод и графит с приложение в електричеството и механиката или при условията на евентуалност, искане за намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба — Невземане предвид на довода на жалбоподателя относно отчитането при изчисляване на оборота и на пазарния дял на съответните предприятия на стойността на собственото потребление, като той е квалифициран като ново, недопустимо твърдение за нарушение — Нарушение на принципите на пропорционалност и на равно третиране
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда SGL Carbon AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 21.03.2009 г.


text:
 24.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/27
 Жалба, подадена на 24 март 2014 г. — Deza/ECHA
 (Дело T-189/14)
 2014/C 194/35
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Чешка република) (представител: P. Dejl, lawyer)
 Ответник: Европейска агенция по химикалите
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решенията на Европейската агенция по химикалите от 24 януари 2014 г. по известия AFA-C-0000004274-77-09/F, AFA C 0000004280 84-09/F, AFA-C-0000004275-75-09/F и AFA C 0000004151-87-08/F
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 4, параграф 2 от Регламент (EО) No 1049/2001 (1) във връзка с член 118 от Регламент (EО) No 1907/2006 (2) и нарушение на правото на защита на законните търговски интереси и на интелектуалната собственост.
 —
 В тази връзка жалбоподателят излага, че обжалваното решение противоречи на член 4, параграф 2 от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 118 от Регламент No 1907/2006, тъй като оповестяването на съответната информация пред трето лице би довело до нарушаване на защитата на неговите търговски интереси и до нарушаване на правото на защита на правата на интелектуална собственост, както и че не е налице по-висш обществен интерес от оповестяване на съответната информация и ответникът дори не е посочил в решението си, че по-висш обществен интерес надделява над необходимостта от защита на тези права на жалбоподателя.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдение за нарушение на задълженията на Европейския съюз, произтичащи от Споразумението TRIPS (3) и свързани с правото на защита на поверителната информация.
 —
 В тази връзка жалбоподателят излага, че обжалваното решение противоречи на международните задължения на Европейския съюз, произтичащи от член 39, параграф 2 от Споразумението TRIPS, в съответствие с които от страните по споразумението се изисква да гарантират, че физическите и юридическите лица ще имат възможност да предотвратяват законно контролираната от тях информация да бъде разгласявана, придобивана или използвана от други без тяхното съгласие и по начин, противоречащ на честната търговска практика така, че тази информация: a) да бъде секретна в смисъл, че като цяло или в точната си конфигурация и сбор от компоненти не е общоизвестна или лесно достъпна за лица от средите, които обичайно се занимават с въпросния вид информация; б) да има търговска стойност, защото е секретна и в) да е била предмет на обосновани действия при дадените обстоятелства от страна на законно контролиращото информацията лице, за да я запази секретна.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на задълженията на Европейския съюз, произтичащи от член 8 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и нарушение на член 17 oт Хартата на основните права на Европейския съюз, свързани с правото на собственост и нейната защита.
 —
 В тази връзка се излага, че обжалваното решение противоречи на член 8 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, член 1 от Допълнителния протокол към конвенцията и член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като ограничава правото на жалбоподателя да ползва необезпокоявано имуществото си.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 4, параграф 3 от Регламент No 1049/2001.
 —
 Според жалбоподателя обжалваното решение противоречи на член 4, параграф 3 от Регламент No 1049/2001, тъй като оповестяването на съответната информация би засегнало сериозно процеса на вземане на решение от Европейската комисия и от ответника относно заявлението за разрешение на въпросното вещество, поради което не е налице по-висш обществен интерес от оповестяване на съответната информация и ответникът дори не е посочил в решението си, че по-висш обществен интерес надделява над необходимостта от защита на тези права на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ, L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (2) Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ, L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3)
 (3) Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост (ТРИПС) от 15 април 1994 година (OВ L 336, стр. 214; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 228).


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/33
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — U (*1)/Комисия
 (Дело F-104/15) (1)
 ((Публична служба - Наследствена пенсия - Членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника - Преживял съпруг на бивше длъжностно лице - Допустимост - Втори брак - Равно третиране на длъжностните лица))
 (2016/C 364/39)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: U (*1) (представител: F. Moyse, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara, A.-C. Simon и F. Simonetti)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: M. Ecker и E. Tavena)
 Предмет
 Отмяна на решението, с което се отказва отпускането на наследствена пенсия на жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 24 септември 2014 г., с което Европейската комисия отхвърля молбата на г-жа U (*1) за отпускане на наследствена пенсия на основание смъртта на съпруга ѝ, бивше длъжностно лице, титуляр на пенсия за осигурителен стаж.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от г-жа U (*1).
 3)
 Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски.
 (*1) Информацията е заличена или заменена в съответствие с правната рамка относно личните данни и/или поверителността.
 (1) ОВ C 302, 14.9.2015 г., стр. 71.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/11
 Решение на Съда (пети състав) от 18 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-61/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Механизъм за мониторинг на емисиите на парникови газове - Прилагане на Протокола от Киото)
 (2007/C 211/19)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и J.-B. Laignelot)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Непредставяне в предвидения срок на информацията, предвидена в член 3, параграф 2 от Решение No 280/2004/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно механизма за мониторинг на емисиите на парникови газове в Общността и прилагане на Протокола от Киото — Информация за националните прогнози за емисии на парникови газове и за предприетите мерки с цел ограничаване и/или намаляване на тези емисии
 Диспозитив
 1)
 Като не е представило информацията, предвидена в член 3, параграф 2 от Решение No 280/2004/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно механизма за мониторинг на емисиите на парникови газове в Общността и прилагане на Протокола от Киото, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило произтичащото от тази разпоредба задължение.
 2)
 Великото херцогство Люксембург е осъдено да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 14.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/30
 Жалба, подадена на 14 юни 2017 г. — Полша/Комисия
 (Дело T-376/17)
 (2017/C 269/41)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение C (2017) 2104 окончателен на Комисията от 4 април 2017 година за продължаване на мярката спиране на месечните плащания за Полша във връзка с помощта за предварителното признаване на групи производители в сектора на плодовете и зеленчуците по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ),
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на член 41, параграф 2, втора алинея, второ изречение във връзка с първа алинея, буква б) от Регламент No 1306/2013 (1), тъй като мярката спиране на месечните плащания е продължена въз основа на неправилни фактически констатации и неправилно тълкуване на приложимото право, въпреки че не са налице условията за спиране на месечните плащания.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципа на пропорционалност и на член 41, параграф 3 от Регламент No 1306/2013, тъй като процентът на спиране на месечните плащания е явно несъразмерен на риска от евентуална финансова загуба за бюджета на Съюза.
 (1) Регламент (ЕС) No 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика (ОВ L 347, 2013 г., стр. 549).


text:
 19.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/8
 Решение на Съда (втори състав) от 27 март 2014 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Bozen — Италия) — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer/Katerina Pokorná
 (Дело C-322/13) (1)
 ((Гражданство на Съюза - Принцип на недопускане на дискриминация - Езиков режим, приложим в гражданските производства))
 2014/C 151/10
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesgericht Bozen
 Страни в главното производство
 Ищец: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer
 Ответник: Katerina Pokorná
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen — Тълкуване на членове 18 и 21 ДФЕС — Липса на дискриминация и гражданство на Съюза — Езиков режим, приложим в гражданските производства — Изключение в полза на гражданите на държавата членка — Разширение на това изключение спрямо гражданите на Европейския съюз, които се намират в същите условия като гражданите на държавата членка
 Диспозитив
 Членове 18 ДФЕС и 21 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предоставя правото в граждански производства пред юрисдикциите на държава членка, чието седалище е в определена териториална единица на тази държава, да се ползва език, различен от официалния език на държавата, само на нейни граждани, които живеят в тази териториална единица.
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/22
 Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. — TF1/Комисия
 (Дело T-193/06) (1)
 (Държавни помощи - Схеми за помощи за кинематографската и аудиовизуалната продукции - Решение да не се повдигат възражения - Жалба за отмяна - Липса на съществено засягане на конкурентното положение - Недопустимост)
 2010/C 301/34
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Télévision française 1 SA (TF1) (Boulogne-Billancourt, Франция) (представители: J.-P. Hordies и C. Smits, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, T. Scharf и B. Stromsky)
 Встъпила страна в подкрепа на исканията на ответника: Френска република (представители: G. de Bergues и L. Butel)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2006) 832 окончателен на Комисията от 22 март 2006 година относно мерки в подкрепа на кино- и аудиовизуалната индустрия във Франция (помощи NN 84/2004 и N 95/2004 — Франция, Схеми за помощи за кино- и аудиовизуалната индустрия)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Осъжда Télévision française 1 SA (TF1) да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Комисията.
 3.
 Френската република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 224, 16.9.2006 г.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/68
 Жалба, подадена на 27 ноември 2015 г. — Clover Canyon/СХВП — Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)
 (Дело T-693/15)
 (2016/C 038/92)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Clover Canyon, Inc. (Лос Анжелис, САЩ) (представител: T. Schmitz, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Kaipa Sportswear GmbH (Хайлброн, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: Жалбоподателят
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „CLOVER CANYON“ — заявка за регистрация No 1 120 485
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 4 август 2015 г. по преписка R 3018/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, както и разноските за производството пред апелативния състав на СХВП
 или
 —
 да осъди другата страна в производството пред апелативния състав на СХВП да заплати съдебните разноски, както и разноските за производството пред апелативния състав на СХВП.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/15
 Определение на Съда (пети състав) от 6 февруари 2014 г. — Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP/Европейска централна банка (ЕЦБ)
 (Дело C-28/13 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Необходимо съдържание на жалбата))
 2014/C 175/17
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP (M Stephens и R Lands, solicitors, както и T. Pitt-Payne, QC)
 Друга страна в производството: Европейска централна банка (представители: M. López Torres и S. Lambrinoc)
 Предмет
 Жалба против Решение на Общия съд (седми състав) от 29 ноември 2012 г. по дело T-590/10, Gabi Thesing и Bloomberg Finance LP/Европейска централна банка (ЕЦБ), с което Общият съд отхвърля жалба за отмяната на решение на Европейската централна банка от 21 октомври 2010 г., с което на жалбоподателите е отказан достъп до два документа, отнасящи се до държавния дълг и бюджетния дефицит
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-жа Gabi Thesing и Bloomberg Finance LP да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/23
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Regensburg (Германия) на 11 юни 2010 г. — G/Cornelius de Visser
 (Дело C-292/10)
 ()
 2010/C 346/38
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Regensburg
 Страни в главното производство
 Ищец: G
 Ответник: Cornelius de Visser
 Преюдициални въпроси
 а)
 Противоречи ли на член 6, параграф 1, първа алинея, първа част от изречението от Договора за Европейския съюз в редакцията му след Договора от Лисабон (наричан по-нататък „ДЕС“) във връзка с член 47, параграф втори, изречение първо от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „ХЕС“) (1) или на други разпоредби от правото на Съюза национална правна уредба на т.нар. „връчване чрез публично оповестяване“ (връчване чрез обявление на таблото за съобщения на разпоредилата връчването национална юрисдикция за срок от един месец съгласно членове 185—188 от германския Zivilprozessordnung [Гражданско-процесуален кодекс]), в случай че ответникът по гражданско дело (в началния му етап) се окаже, че е оповестил на уебсайта си определен адрес на територията на Европейския съюз (наричана по-нататък „територията на Съюза“), но въпреки това на този адрес не може да бъде извършено съответното съдебно връчване, тъй като на това място не може да бъде открит ответникът, а и невъзможно да се установи по друг начин кой е адресът, на който пребивава към съответния момент?
 б)
 При положителен отговор на въпроса по буква а):
 В този случай задължена ли е националната юрисдикция да следва досегашната практика на Съда (последното решение във връзка с това е Решение от 12 януари 2010 г. по дело Petersen, C-341/08, все още непубликувано в Сборника) и да откаже да приложи разпоредбите от националното право, които позволяват връчването чрез публично оповестяване, дори и при положение, че националното право запазва възможността за отказ за разглеждане на делото на такова основание единствено за (германския) Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд)?
 и
 С оглед защитата на правата си, ищецът следва ли да посочи на сезираната национална юрисдикция нов адрес на ответника, на който да може да бъде връчена исковата молба, тъй като според националното право не би било възможно да започне и да завърши разглеждането на гражданското дело, без да е връчена исковата молба чрез публично оповестяване и без да е известен адресът, на който пребивава ответникът?
 в)
 При отрицателен отговор на въпроса по буква а) по-горе: ще се наруши ли член 26, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (2) (наричан по-нататък „Регламент No 44/2001“), ако в конкретния случай бъде постановено неприсъствено съдебно решение на основание член 331 от германския Zivilprozessordnung, което всъщност би представлявало изпълнително основание при безспорни вземания по смисъла на Регламент (ЕО) No 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания (наричан по-нататък „Регламент No 805/2004“), доколкото се иска постановяване на съдебно решение, с което да се осъди ответникът да заплати на ищеца обезщетение за неимуществени вреди в размер на най-малко 20 000 EUR плюс лихви, както и направените разноски за адвокатски възнаграждения в размер на 1 419,19 EUR плюс лихви?
 Преюдициалните въпроси по-долу се поставят единствено при условие, че ищецът може да продължи делото в съответствие с отговорите на Съда на въпросите по букви а) и б) по-горе:
 г)
 С оглед на предвиденото в член 4, параграфи 1 и 5, точка 3 от Регламент No 44/2001, приложим ли е този регламент и в случаите, в които не е известен адресът на местопребиваване на ответника по гражданско дело, по което се иска преустановяване и забрана на определено действие, предоставяне на определени сведения и заплащане на обезщетение за претърпени неимуществени вреди, причинени във връзка с експлоатацията на уебсайт, при положение, че ответникът всъщност (се предполага, че) е гражданин на Съюза по смисъла на член 9, изречение 2 ДЕС, като обаче неговото местопребиваване не е известно, но може да се допусне, въпреки че в никакъв случай не е сигурно, че към настоящия момент пребивава извън територията на Съюза, както и извън територията на държавите, спрямо които продължава да се прилага Конвенция относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, подписана в Лугано на 16 септември 1988 г. (наричана по-нататък „Конвенцията от Лугано“), а от друга страна, точното местонахождение на сървъра, на който е качен съответният уебсайт, не е известно, но може да се предположи, че се намира на територията на Съюза?
 д)
 Ако към конкретния случай се прилага Регламент No 44/2001: трябва ли, при положение че е налице (опасност) от нарушаване на правата му, свързани с личността, в резултат на публикуването на определено съдържание на уебсайт, изразът по член 5, точка 3 от този регламент — „мястото, където [...] може да настъпи вредоносното събитие“ — да се тълкува в смисъл, че:
 засегнатото лице (по-нататък наричано „ищецът“) има право да иска операторът на уебсайт (по-нататък наричан „ответникът“) да бъде осъден да преустанови извършването на определено действие, да предостави определени сведения и да заплати обезщетение за претърпени неимуществени вреди, независимо от обстоятелството къде е установен ответникът (в рамките на или извън територията на Съюза), като предяви иск пред съдилищата на която и да е държава членка, от която е достъпен съответния уебсайт,
 или
 за да се учреди компетентност на съдилищата на определена държава членка, в която ответникът не е установен, или липсват основания да се приеме, че ответникът пребивава на територията на тази държава членка, е необходимо да е налице особена привързване на спорното съдържание или на съответния уебсайт с държавата на сезирания съд (привръзка със съответната държава), а не само техническа възможност за достъп до въпросното съдържание или уебсайт от тази държава?
 е)
 Ако се изисква особена привръзка със съответната държава: по какви критерии трябва да се определя тази привръзка?
 Има ли значение дали операторът на спорния уебсайт целенасочено го е предназначил (и) за потребителите на Интернет в държавата на сезирания съд, или е достатъчно информацията, която е достъпна чрез този сайт, да има обективна връзка с държавата на сезирания съд в смисъл, че с оглед на конкретните обстоятелства по случая, и по-специално с оглед на съдържанието на спорния уебсайт, в държавата на сезирания съд фактически може да е настъпил или да настъпи конфликт на противоречиви интереси — от една страна, интересът на ищеца от зачитане на неговите права, свързани с личността, и, от друга — интересът на операторът на уебсайта да определя съдържанието на последния — или този конфликт на интереси е настъпил, вследствие на обстоятелството, че един или повече познати на засегнатото лице, правата свързани с личността на което, са нарушени от публикуването на съответното съдържание на уебсайта, са узнали съдържанието на въпросния уебсайт?
 ж)
 За установяването на особената привръзка със съответната държава релевантен ли е броят на посещенията на спорния уебсайт от територията на държавата на сезирания съд?
 з)
 Ако в резултат на отговора на предходните преюдициални въпроси настоящата юрисдикция е компетентна да разгледа подадения иск: приложими ли са и към конкретния случай принципните правила, установени от Съда в Решение от 7 март 1995 г. по дело Fiona Shevil и др. (C-68/93, Recueil, стр. I-415)?
 и)
 Ако за да се потвърди учредяването на компетентността не е необходима особена привръзка с държавата на сезирания съд или ако за да се приеме, че е учредена компетентност, е достатъчно спорната информация да има обективна връзка с държавата на сезирания съд в смисъл, че с оглед на конкретните обстоятелства по случая, и по-специално с оглед на съдържанието на спорния уебсайт, в държавата на сезирания съд фактически може да е настъпил или да настъпи конфликт между противоречиви интереси, съответно такъв конфликт да е настъпил, вследствие на обстоятелството, че един или повече познати на засегнатото лице, правата, свързани с личността на което, са нарушени от публикуването на съответното съдържание на уебсайта, са узнали съдържанието на въпросния уебсайт, и ако в такъв случай установяването на особената връзка не предполага да е налице определен минимален брой посещения на спорния уебсайт от територията на държавата на сезирания съд или ако Регламент No 44/2001 въобще не може да бъде приложен към настоящия случай:
 трябва ли член 3, параграфи 1 и 2 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (наричана по-нататък „Директивата за електронната търговия“) (3) да се тълкува в смисъл, че тези разпоредби трябва да се разглеждат като стълкновителни норми, тъй като и в областта на гражданското право изключват прилагането на националните стълкновителни норми и предвиждат прилагане единствено на правото, действащо в държавата по произход,
 или в смисъл, че
 тези разпоредби трябва да се разглеждат като коректив с проявление на плоскостта на материалното право, при действието на който се променя по същество правото, сочено за приложимо от националните стълкновителни норми, и в резултат приложимото право се ограничава до изискванията на правопорядъка на държавата по произход?
 й)
 В случай че разпоредбите на член 3, параграфи 1 и 2 от Директивата за електронната търговия са стълкновителни норми:
 посочените разпоредби изискват ли да се приложи само действащото в държавата по произход материално право, или изискват да се приложи и действащите в нея стълкновителни норми, при което да е възможно правото на държавата по произход всъщност да препращат обратно към правото на държавата по предназначение [правото на държавата на сезирания съд]?
 к)
 В случай че разпоредбите на член 3, параграфи 1 и 2 от Директивата за електронната търговия са стълкновителни норми:
 въз основа на кой от следните критерии следва да се определи мястото на установяване на лицето, предлагащо конкретните услуги: въз основата на неговото (предполагаемо) настоящо местопребиваване, въз основата на неговото местопребиваване към момента на публикуване на снимките на ищеца или въз основата на (предполагаемото) местонахождение на сървъра, на който е качен съответния уебсайт?
 (1) ОВ С 303, 14.12.2007 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.
 (3) OB L 178, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/10
 Иск, предявен на 14 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-198/08)
 (2008/C 197/15)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Mölls)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 1. Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 9, параграф 1 от Директива 95/59/EО на Съвета от 27 ноември 1995 година (1), като е приела и запазила в сила правни разпоредби, съгласно които минималните продажни цени за цигари и за фино нарязан тютюн за свиване на цигари се определят от държавата.
 —
 2. Да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Тютюневите изделия представляват една от трите групи стоки, които на общностно ниво са предмет на хармонизирана уредба на акциза. Директива 95/59/EО съдържа някои общи разпоредби, приложими за всички тютюневи изделия, като регламентира също структурата на акциза върху цигарите. Член 9, параграф 1 установява принципа, че производителите както и вносителите имат право да определят максималната цена на тютюневите изделия. Тази разпоредба не само гарантира, че за облагаемата основа във всички държави-членки се прилагат едни и същи принципи, но тя същевременно предотвратява държавното регулиране на цените, с която се нанася вреда на конкуренцията и на вътрешния пазар, да попречи на осъществяването на целите на директивата.
 С въведената през 2006 г. в Австрия правна уредба, съгласно която минималните цени на цигарите и на фино нарязания тютюн за свиване на цигари се определят от държавните органи, се нарушавала посочената разпоредба на Директива 95/59/EО. Определянето на минимални цени премахвало разликите в цените на различните продукти, които разлики можели да съществуват поради различните фактори при ценообразуването, като цените на дребно се повишавали пряко от долния ценови праг до едно минимално ценово равнище. Такъв механизъм неизбежно водел до нарушения в търговските потоци между държавите-членки, дори ако минималната цена бъде изведена от средната пазарна цена както в Австрия.
 Към интересите, които държавите-членки могат да преследват чрез търговската си и данъчната си политика, спада естествено и интересът от опазване на общественото здраве. В него се включва също целта цените на тютюневите изделия да бъдат поддържани на високо ниво. Доколкото обаче държавите-членки могат да постигнат тази цел изцяло по пътя на данъчното облагане, за тях не било възможно да се позовават на подобни интереси, за да дерогират от въпросната разпоредба на директивата, тъй като така те биха нанесли вреда на функционирането на общия пазар.
 Според Комисията данъчното облагане е ефикасно и удовлетворяващо средство за регулиране на цените. Примерите от други държави-членки показват също, че тютюневите изделия могат да бъдат оскъпени от самата данъчна тежест, тъй като нивото на данъчно облагане може да бъде променяно по желание в посока на неговото нарастване, с цел извеждане на крайната цена на високо ниво, независимо от маржа на печалбата на съответните производители и/или степента, в която те са готови да продават без печалба или дори на загуба. Този подход, при който данъчното облагане действа като обективен фактор по отношение на разходите, предотвратява не само отрицателните последици, които минималните цени оказват върху конкуренцията, но и друг недостатък, свързан с маржовете, а именно гарантиране на свободата на действие на производителите на тютюневи изделия. Подобен резултат по никакъв начин не допринасял за опазване на здравето, а по-скоро бил насочен срещу тази цел. Комисията също така е убедена, че желаното опазване на общественото здраве може да бъде гарантирано с активна и успешна държавна данъчна политика, без да е необходимо да се прибягва до минимални цени, несъвместими с член 9 от Директива 95/59/EО.
 (1) ОВ L 291, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 5.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/19
 Жалба, подадена на 27 декември 2010 г. — El Corte Inglés/СХВП — Technisynthese (BTS)
 (Дело T-592/10)
 2011/C 80/37
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: г-жа M. E. López Camba и г-н J. L. Rivas Zurdo, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Technisynthese SARL (Saint Pierre Montlimart, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 отмяна на Решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 септември 2010 г. по преписка No R 1380/2009-1 в неговата цялост, и
 —
 осъждане на ответника и възможните подпомагащи страни на същия да заплатят всички съдебни разноски по производството.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „BTS“ за стоки от класове 14, 18, 25 и 28
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Technisynthese SARL
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национални фигуративни марки и фигуративни марки на Общността, които съдържат словния елемент „TBS“, за стоки от класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и уважава възражението.
 Изложени правни основания: недоказаност на известността и на използването на по-ранните марки и нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), като се има предвид, че не съществува вероятност от объркване между разглежданите марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).


text:
 23.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 219/10
 Иск, предявен на 20 май 2011 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-244/11)
 2011/C 219/13
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Ζаvvόѕ и E. Montaguti)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Съда да:
 —
 установи, че като е въвела изискванията за получаване на разрешение, предвидени в член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 и в член 11, параграф 3 от гръцкия Закон No 3631/2008, Република Гърция е нарушила задълженията си по член 63 ДФЕС във връзка със свободното движение на капитали и по член 49 ДФЕС във връзка със свободата на установяване,
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Според Комисията обстоятелството, че е необходимо предварително разрешение от Diypourgiki Epitropi Apokratikopoiiseon (Междуведомствена комисия за приватизация) за придобиването на право на глас в размер на 20 % или повече от съвкупния дружествен капитал на предприятията със стратегическо национално значение, както е предвидено в член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 от Закон No 3631/2008, ограничава свободното движение на капитали (член 63 ДФЕС) и свободата на установяване (член 49 ДФЕС). Въпросните мерки, макар да не въвеждат дискриминация, както твърди гръцкото правителство, могат да разубедят икономическите оператори да инвестират капитали в предприятия със стратегическо национално значение, а оттам и да се установяват в Гърция.
 Освен това Комисията счита, че член 11, параграф 3 от Закон No 3631/2008, който предвижда механизъм за последващ контрол от страна на Министерство на икономиката и финансите по определени въпроси от решаващо значение за предприятието, ограничава свободното движение на капитали (член 63 ДФЕС) и свободата на установяване (член 49 ДФЕС), доколкото предоставя на държавата възможност да обезсили съответните решения на предприятието по административни съображения, които не са предварително известни, тъй като се проявяват впоследствие. Поради това правото на преценка на акционерите за прилагане на решенията им се оказва ограничено и се възпрепятства ефективното им участие в управлението и контрола на предприятията със стратегическо национално значение, а следователно и установяването им в Гърция.
 Гръцкото правителство твърди, че спорният закон въвежда ограничения единствено за приватизацията на шест предприятия със стратегическо национално значение, по отношение на които държавата упражнява контрол. Обратно, Комисията е на мнение, че по принцип приложното поле на закона остава несигурно, тъй като нито разглежданите предприятия, нито секторите, които попадат в приложното поле на новата уредба, са упоменати в същия закон, поради което законът остава нееднозначен не само относно настоящото, а и на бъдещото му приложно поле, поради което не гарантира необходимата правна сигурност.
 Гръцкото правителство твърди, че единствената цел на закона е защитата на обществения интерес и гарантирането на непрекъснатото и безпрепятствено осигуряване на обществени услуги и функционирането на мрежите. Независимо от това Комисията заема позицията, че законът освен това има за цел да гарантира възможността на държавата да избере стратегически инвеститор за предприятията със стратегическо национално значение, да подобри конкурентноспособността им и да гарантира, че приватизацията на предприятията със стратегическо значение за националната икономика ще се осъществи при условията на прозрачност. Комисията отбелязва, че макар въпросните разпоредби да могат да се обосноват поради съображения от обществен интерес, за разлика от практиката на Съда, в съответствие с която разрешителните режими „трябва да се основават на обективни, недискриминационни и предварително известни на заинтересуваните предприятия критерии и всеки субект, по отношение на когото се прилага ограничителна мярка от този вид, трябва да има на свое разположение средство за съдебна защита“ (1), предписаните за предоставянето на разрешението критерии не са подходящи за изпълнението на преследваната от закона цел. Критериите за приватизация (предоставяне на превантивно разрешение, но освен това последващ контрол с възможност за отмяна на решенията на предприятието), установени с разглежданите разпоредби, не са ясни, обективни, предварително и точно определени в закона, нито пък имат каквато и да било връзка с преследваните от него цели, а предоставят на органите широко право на преценка, което води до последващо налагане на допълнителни ограничения за приватизирането на предприятията със стратегическо национално значение, до евентуален селективен достъп на инвеститорите до приватизираните предприятия и сектори на пазара, и до невъзможност съдебните органи да проверят по какъв начин администрацията е приложила предоставените ѝ от закона правомощия.
 Комисията счита, че Република Гърция не предоставя достатъчни разяснения и доказателства, които да обосноват установените ограничения, посочени по-горе, поради което член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 и член 11, параграф 3 от Закон No 3631/2088, които определят режима за предварително разрешение, и съответно режима за последващ контрол, нарушават членове 63 и 49 ДФЕС.
 (1) Вж. Решение по дело Analir и др., C-205/99, точка 38; Решение по дело Centro Europa 7 Sri, C-380/05, точка 116; Решение по дело Комисия/Португалия, C-367/98, точка 50; Решение по дело Комисия/Франция, C-483/99, точка 46; Решение по дело Комисия/Испания, C-463/00, точка 69.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/47
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 2 март 2016 г. — FX/Комисия
 (Дело F-59/15) (1)
 ((Публична служба - Срочно нает служител - Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение - Член 12, параграф 2 от приложение VIII от Правилника - Прекратяване на служебно правоотношение))
 (2016/C 136/66)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: FX (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и F. Simonetti)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отказва изплащането на исканото от жалбоподателя обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение вследствие на прекратяването на последното, както и искане за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 FX понася две трети от направените от него съдебни разноски.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и една трета от съдебните разноски на FX.
 (1) ОВ C 213, 29.6.2015 г., стр. 48.