text:
Октомври - декември || Ноември || Декември
 Балтийско море || Май || Началото на септември || Октомври
 Черно море || Октомври || Ноември || Декември
 10. Заключение
 Комисията
 очаква
 становищата
 на държавите
 членки, РКС и
 ККРА по
 отношение на
 подхода, изложен
 в настоящото
 съобщение.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Iа —
 Североизточна
 част на Атлантическия
 океан и
 прилежащи
 води
 Таблица 1. Научно становище относно състоянието на запаса || Брой рибни запаси по години
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Средно
 Извън допустимите биологични равнища || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 14 || 25
 В рамките на допустимите биологични равнища || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 18 || 13
 % на запасите в рамките на допустимите биологични равнища || 29% || 26% || 35% || 30% || 32% || 32% || 31% || 41% || 44% || 56% || 35%
 Състоянието на запаса е неизвестно поради недостатъчно данни || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 60 || 56
 % на запасите с известно състояние || 47% || 42% || 43% || 39% || 40% || 43% || 41% || 38% || 36% || 35% || 40%
 Таблица 2. Научно становище относно прекомерния улов || Брой рибни запаси по години
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Средно
 Нивото на улова на съответния рибен запас е известно спрямо нивото на максималния устойчив улов || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 34
 Запасът е подложен на прекомерен улов || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 26
 Запасът е подложен на риболов с максимално устойчиво ниво на улов || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 7
 % запаси, подложени на прекомерен улов || || || 94% || 91% || 94% || 88% || 86% || 72% || 63% || 47% || 79%
 Таблица 3. „Спешно“ научно становище || Брой рибни запаси по години
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Средно
 Научна препоръка за спиране на риболова || 24 || 13 || 12 || 14 || 20 || 18 || 17 || 14 || 11 || 8 || 15
 Таблица 4. Разлика между ОДУ и устойчивия улов || Брой рибни запаси по години
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Средно
 Превишаване на ОДУ над нивото на устойчивия улов (%) || 46% || 49% || 59% || 47% || 45% || 51% || 48% || 34% || 23% || 11% || 41%
 Таблица 5. Обобщение на научните становища за възможностите за риболов || Брой рибни запаси по години
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Средно
 Запаси, за които размерът на запаса и смъртността от риболов могат да се прогнозират || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 40 || 35
 Запаси, за които е налице научно становище относно възможностите за риболов || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 47 || 57
 Запаси, за които липсва научно становище || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 44 || 37
 || || || || || || || || || || ||
 (*) Когато едно становище се отнася до два ОДУ, не се отчита два пъти || || || || || || || ||
 || || || || || || || || || || ||
 ПРИЛОЖЕНИЕ Iб — Средиземно море и Черно море || || ||
 Научно становище относно прекомерния улов в Средиземно и Черно море за дълбоководните и малките пелагични запаси || No || % ||
 || || ||
 Запаси, класифицирани в съответствие с горните критерии (съгласувана референтна стойност) || 65 || 63,0 ||
 Други запаси, които не са включени поради недостатъчно данни (все още несъгласувана референтна стойност) || 38 || 37,0 ||
 Отчетени запаси (от общо 27) || 103 || 100 ||
 Класифицирани запаси: || || ||
 Запасите са подложени на прекомерен улов (над Fmsy или заместваща стойност) || 52 || 80,0 ||
 Уловът на запаса е на границата или в рамките на Fmsy или заместващата стойност || 13 || 20,0 ||
 Общо запаси || 65 || 100 ||
 || || ||
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 II — Риболовно
 усилие,
 регулирано
 от
 многогодишни
 планове и докладвано
 от държавите
 членки на
 Научно-техническия
 и
 икономически
 комитет по
 рибарството
 (НТИКР)
 (по
 информация
 от
 Съвместния
 изследователски
 център)
 Фигура
 1. Регулирано
 риболовно
 усилие в
 западната част
 на Балтийско
 море
 Фигура
 2. Регулирано
 риболовно
 усилие в
 централната
 част на
 Балтийско
 море
 Фигура
 3.
 Регулирано
 риболовно
 усилие в пролива
 Категат
 Фигура
 4. Регулирано
 риболовно
 усилие в Северно
 море, пролива
 Скагерак и
 източната част
 на Ламанша.
 Фигура
 5. Регулирано
 риболовно
 усилие в Ирландско
 море
 Фигура 6.
 Регулирано
 риболовно
 усилие на запад
 от Шотландия
 Фигура 7.
 Регулирано
 риболовно
 усилие в
 западната
 част на Ламанша
 Фигура
 8. Регулирано
 риболовно
 усилие в иберийско-атлантически
 води.
 Забележка:
 Промяната в
 тенденцията
 спрямо
 миналата година
 се дължи
 основно на
 подобрените
 данни от
 Португалия.
 Испания не
 предостави данни
 за 2010 г. и
 съответно
 графиката
 отразява данните
 до 2009 г.
 [1] Прилагане
 на
 устойчивост
 в
 рибарството
 в ЕС чрез
 максимален
 устойчив
 улов. Съобщение
 от Комисията
 до Съвета и
 Европейския
 парламент. COM (2006) 360
 окончателен.
 [2] „Подложени
 на
 прекомерен
 улов“
 означава, че
 последните
 оценки на смъртността
 от риболов
 сочат, че тя
 надвишава смъртността,
 която ще
 осигури MSY в
 дългосрочен
 план.
 [3] Таблица
 на
 европейските
 квоти и
 съответните
 „светофари“
 можете да
 намерите на
 http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications/poster_tac2012_en.pdf.
 Пълен
 анализ на
 състоянието
 на рибните запаси
 можете да
 откриете на
 адреси: www.ices.dk и https://stecf.jrc.ec.europa.eu.
 [4] Регламент
 (ЕС) No 161/2012 г. на
 Комисията от
 23 февруари 2012 г.
 относно
 спешни мерки
 за опазване
 на запасите
 от пикша във
 водите на
 запад от Шотландия
 OJ L 52 стр.6-7, 24.2.2012 г.
 [5] Нивото
 на риболов,
 което ще
 постигне
 максимален
 среден улов в
 дългосрочен
 план.
 [6] Регламент (ЕО) No 199/2008
 на Съвета от
 25 февруари 2008 г.
 за
 установяване
 на общностна
 рамка за събиране,
 управление и
 използване
 на данни в
 сектор „Рибарство“
 и за подкрепа
 на научните
 консултации
 във връзка с
 Общата
 политика в
 областта на
 рибарството.
 ОВ L 60, 5.3.2008 г., стр. 1—12.
 [7] Съобщение
 на Комисията
 относно
 принципа на
 предпазливост.
 COM(2000) 1
 окончателен
 [8] Регламент
 (ЕО) No 1967/2006 на Съвета


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/41
 Решение на Общия съд от 5 октомври 2016 г. — ECDC/CJ
 (Дело T-395/15 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Договорно нает служител - Срочен трудов договор - Едностранно прекратяване - Загуба на доверие - Право на изслушване))
 (2016/C 419/53)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (представители: J. Mannheim и A. Daume, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)
 Друга страна в производството: CJ (Agios Stefanos, Гърция) (представител: V. Kolias, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 април 2015 г. CJ/ECDC (F-159/12 и F-161/12, EU:F:2015:38), с която се иска частична отмяна на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 311, 21.9.2015 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/16
 Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 19 май 2009 г. — Канон Кабушики Кайша/„Ай Пи Ен България“ ООД
 (Дело C-181/09)
 2009/C 297/20
 Език на производството: български
 Препращаща юрисдикция
 Софийски градски съд
 Страни в главното производство
 Ищец: Канон Кабушики Кайша
 Ответник:„Ай Пи Ен България“ ООД
 С определение от 17 септември 2009 г. Съдът (пети състав) обяви настоящето преюдициално запитване за явно недопустимо.


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/6
 Решение на Съда (трети състав) от 29 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Испания) — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)/Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal
 (Дело C-151/09) (1)
 (Прехвърляне на предприятия - Директива 2001/23/ЕО - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Представители на работниците и служителите - Самостоятелност на прехвърления субект)
 2010/C 246/10
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social Único de Algeciras
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)
 Ответници: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal
 Предмет
 Преюдициално запитване — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Тълкуване на член 6, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности — Задължение за запазване на статута и функциите на представителите на работниците и служителите на предприятие или на стопанска дейност, запазило или запазила своята самостоятелност след прехвърлянето — Понятие за самостоятелност
 Диспозитив
 1.
 Прехвърлен стопански субект запазва самостоятелността си по смисъла на член 6, параграф 1, първа алинея от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности, когато предоставените на ръководителите на това предприятие в рамките на организационната структура на прехвърлителя правомощия, а именно правомощието да организират и ръководят относително свободно и независимо работата в рамките на посочения субект при осъществяване на присъщата му икономическа дейност, и по-специално правомощията по даване на разпореждания и инструкции, по поставяне на задачи на подчинените на въпросния субект работници и служители, както и по вземане на решения относно употребата на предоставените им материални средства, без пряка намеса от страна на други организационни структури на работодателя, по същество остават непроменени в рамките на организационната структура на приобретателя.
 2.
 Само смяната на най-висшите ръководители не може сама по себе си да засегне самостоятелността на прехвърления субект, освен ако новите най-висши ръководители не разполагат с правомощия, които да им позволяват да организират пряко дейността на работниците и служителите на този субект и така да заместят преките ръководители на тези работници и служители при вземането на решения в рамките на същия.
 (1) ОВ C 167, 18.7.2009 г.


text:
 19.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/7
 Преюдициално запитване от Tribunale di Salerno (Италия), постъпило на 16 ноември 2016 г. — Наказателно производство срещу Nicola Turco
 (Дело C-581/16)
 (2017/C 195/10)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Salerno
 Страна в главното производство
 Nicola Turco
 С определение от 4 април 2017 г. Съдът (седми състав) постанови:
 1)
 Членове 49 и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.
 2)
 Членове 49 и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера на хазартни игри при преустановяването на дейността поради изтичането на срока на концесията да отстъпи безвъзмездно ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват мрежата за управление и събиране на залози, ако това ограничение надхвърля необходимото за постигането на действително преследваната с посочената разпоредба цел, което запитващата юрисдикция следва да провери.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/36
 Жалба, подадена на 24 юни 2013 г. — Borghezio/Парламент
 (Дело T-336/13)
 2013/C 252/61
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Mario Borghezio (Торино, Италия) (представител: H. Laquay, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви искането му за допустимо и основателно и съответно да отмени решението на Европейския парламент, взето под формата на изявление на председателя на Европейския парламент на пленарното заседание от 10 юни 2013 г., съгласно което от 3 юни 2013 г. жалбоподателят заседава като независим член на Парламента и съответно е изключен от политическа група „Европа на свободата и демокрацията“, считано от същата дата,
 —
 да възложи съдебните разноски съобразно закона.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят първо отбелязва, че решението той да заседава като независим член произвежда правни последици, тъй като го лишава от възможността да упражнява парламентарния си мандат при същите условия като депутатите, принадлежащи към някоя от политическите групи, а след това посочва две основания за отмяна на това решение. Той поддържа, че Парламентът е длъжен да проверява дали не е налице явно и грубо нарушение на правилника на политическата група или на общ принцип на правото.
 1.
 Първо правно основание: тежко и явно нарушение на правилника на политическа група „Европа на свободата и демокрацията“, доколкото решението за изключване на жалбоподателя от групата е взето преди предстоящото събрание на групата в противоречие с предвиденото в правилника.
 2.
 Второ правно основание: нарушение на правото на защита на жалбоподателя, доколкото същият не е получил възможност да се защити на събранието на политическа група „Европа на свободата и демокрацията“.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/24
 Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) на 26 септември 2013 г. — The Queen, по искане на Eventech Ltd/The Parking Adjudicator
 (Дело C-518/13)
 2013/C 367/43
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: The Queen, по искане на Eventech Ltd
 Ответник: The Parking Adjudicator
 Заинтересовани страни: London Borough of Camden, Transport for London
 Преюдициални въпроси
 1.
 При обстоятелствата по настоящото дело, предоставянето на автобусна лента от обществен път на разположение само на т.нар. черни таксита, но не и на т.нар. таксита на повикване, през часовете, когато се използва тази автобусна лента, означава ли, че е налице използване на „ресурси на държавата“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС?
 2.
 а)
 При проверката дали предоставянето на автобусна лента от обществен път на разположение на т.нар. черни таксита, но не и на т.нар. таксита на повикване, през часовете, когато се използва тази автобусна лента, е селективно за целите на член 107, параграф 1 ДФЕС, коя е релевантната цел, съобразно която следва да се прецени дали т.нар. черни таксита и т.нар. таксита на повикване са в сходно правно и фактическо положение?
 б)
 Ако може да се докаже, че релевантната цел по смисъла на въпрос 2, буква а) поне отчасти е създаването на безопасна и ефективна транспортна инфраструктура, и че са налице съображения за безопасност и/или ефективност, които дават основание да се разреши на т.нар. черни таксита да се движат по автобусните ленти и които не се прилагат по същия начин към т.нар. таксита на повикване, възможно ли е да се приеме, че мярката не е селективна по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС?
 в)
 При отговора на въпрос 2, буква б), трябва ли да се провери дали държавата членка, която е изложила такава обосновка, също така е доказала, че благоприятното третиране на т.нар. черни таксита в сравнение с т.нар. таксита на повикване е пропорционално и не надхвърля това, което е необходимо?
 3.
 Предоставянето на автобусна лента от обществен път на разположение на т.нар. черни таксита, но не и на т.нар. таксита на повикване, през часовете, когато се използва тази автобусна лента, в състояние ли е да засегне търговията между държавите членки по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС в случаите, когато въпросният път се намира в централната част на Лондон, и няма пречка гражданите от която и да било друга държава членка да притежават или управляват т. нар. черни таксита или т. нар. таксита на повикване?


text:
 22.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/5
 Решение на Съда (втори състав) от 15 октомври 2014 г. — Европейски парламент/Европейска комисия
 (Дело C-65/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Регламент (ЕС) No 492/2011 - Решение за изпълнение 2012/733/ЕС - Мрежата EURES - Изпълнително правомощие на Европейската комисия - Обхват - Член 291, параграф 2 ДФЕС))
 (2014/C 462/07)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: A. Tamás и J. Rodrigues)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Enegren и C. Zadra)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Европейския парламент да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 108, 13.4.2013 г.


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/31
 Иск, предявен на 22 март 2007 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-93/07)
 (2007/C 117/49)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Италианска република (представител: P. Gentili, Avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Меморандум No 175 на Европейската комисия, Генерална дирекция „Регионална политика “от 11 януари 2007 г. — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия — имащ за предмет изплащане от страна на Комисията на сума, чийто размер е различен от поискания. Реф. Програма POR (N. CCI 1999 IT 161 PO 011);
 —
 да се отмени Меморандум No 234 на Европейската комисия, Генерална дирекция„Регионална политика “от 12 януари 2007 г. — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия — имащ за предмет изплащане от страна на Комисията на сума, чийто размер е различен от поискания. Реф. Програма POR (N. CCI 1999 IT 161 PO 011);
 —
 да се отменят всички други предшестващи и свързани актове и да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводиса подобни на посочените по дело T-345/04, Република Италия срещу Комисията (1).
 (1) ОВ C 262, 23.10.2004 г., стр. 55.


text:
 29.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 339/20
 Жалба, подадена на 16 юли 2014 г. — Sheraton International IP/СХВП — Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)
 (Дело T-536/14)
 2014/C 339/24
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sheraton International IP LLC (Стамфорд, Съединени американски щати) (представител: E. Armijo Chávarri, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Сидни, Австралия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 април 2014 г., постановено по съединени преписки R 240/2013-5 и R 303/2013-5,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словните елементи „PARK REGIS“, за услуги от класове 35, 36 и 43 — заявка за регистрация на марка на Общността No 9 4 88 933
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрации на марка на Общността, международни регистрации и общоизвестна марка „ST REGIS“
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/45
 Определение на Съда (седми състав) от 14 май 2013 г. — You-Q BV/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Apple Corps Ltd
 (Дело C-294/12 P) (1)
 (Жалба - Марка на Общността - Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „BEATLE“ - Възражение на притежателя на словните и фигуративните марки на Общността и национални марки, съдържащи словните елементи „BEATLES“ и „THE BEATLES“ - Отказ на апелативния състав да регистрира марката - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94)
 2013/C 225/77
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: You-Q BV (представител: G.S.C.M. van Roeyen, advocaat
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Botis и I. Harrington), Apple Corps Ltd (представители: A Terry, solicitor и F. Clark, barrister).)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 29 март 2012 г. по дело You-Q/СХВП — Apple Corps (Beatle) (T-369/10), с което Общият съд отхвърля жалба за отмяна, подадена от заявителя на фигуративната марка, съдържаща словния елемент „BEATLE“ и заявена за стоки от клас 12, срещу Решение R 1276/2009-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 31 май 2010 г., с което се отменя решението на отдела по споровете за отхвърляне на възражението, подадено от притежателя на словните и фигуративните марки на Общността и национални марки, съдържащи словните елементи „BEATLES“ и „THE BEATLES“ и регистрирани за стоки от класове 6, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 34 и 41.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда You-Q BV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 303, 6.10.2012 г.


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/15
 Иск, предявен на 24 юли 2007 г. — Tailor/СХВП (Gesäßtasche links)
 (Дело T-282/07)
 (2007/C 235/28)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Tom Tailor (Хамбург, Германия) (представители: адв. S. O. Gillert, адв. K. Vanden Bossche и адв. F. Schiwek)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 15 май 2007 г. (преписка No R 669/2006-1),
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Gesäßtasche links“ за стоки от клас 25 (заявка No 4 287 751).
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като заявената фигуративна марка притежава достатъчно отличителни белези.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/26
 Жалба, подадена на 3 декември 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-147/12)
 2013/C 55/44
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за прехвърляне на пенсионните права, придобити преди встъпването в длъжност на жалбоподателя в приложение на новите общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на членове 11 и 12 от Приложение VIII към Правилника за длъжностните лица, и при необходимост — на решението, с което това прехвърляне се потвърждава.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви за незаконосъобразен член 9 от общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника;
 —
 да се отмени решението от 3 февруари 2012 г. за прилагане на параметрите, посочени в общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника, от 3 март 2011 г. за прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя;
 —
 при необходимост, да се отмени решението от 11 октомври 2012 г., с което това прехвърляне се потвърждава;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 11.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/18
 Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — GFKL Financial Services/Комисия
 (Дело T-620/11)
 2012/C 39/35
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GFKL Financial Services AG (Есен, Германия) (представители: M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers и M. Knebelsberger)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени Решение на Европейската комисия от 26 януари 2011 г. относно държавна помощ C-7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия — схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“), нотифицирано под номер С(2011) 275, ОВ L 235, стр. 26,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество твърди следното:
 1.
 Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: оздравителната клауза („Sanierungsklausel“) не е селективна мярка:
 —
 Според жалбоподателя решението на ответника се дължи на неправилно разбиране на германското право в областта на корпоративното подоходно облагане. По-точно ответникът определил неправилно меродавната референтна система. Ответникът неправилно приел, че референтната система обхваща изключението по член 8c, параграф 1 от германския закон за корпоративното подоходно облагане (Körperschaftsteuergesetz, наричан по-нататък „KStG“), съгласно което в определени случаи на придобиване на дялови участия не се пренасят иначе подлежащи на пренасяне загуби. Всъщност тази разпоредба била изключение от референтната система. Референтната система се състояла в общата възможност за пренасяне на загуби за следващи данъчни периоди. Това следвало не на последно място от (конституционния) принцип за облагане на обективните нетни доходи.
 —
 Според жалбоподателя оздравителната клауза освен това е обща мярка на данъчната политика, с която не се предоставят селективни предимства, тъй като тя не се прилага в полза на конкретни предприятия или производствени сектори и съответно не третира различно икономически оператори, които от гледна точка на целите на данъчната система се намират в сходно фактическо и правно положение.
 —
 Накрая, оздравителната клауза била обоснована и с оглед на цялостната структура на германската данъчна система, тъй като допринасяла за ефикасното действие на основните принципи на германското право в областта на корпоративното подоходно облагане (например на принципа за приспадането на загубите от предходни данъчни периоди), които произтичат пряко от германския Основен закон.
 2.
 Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: не е налице предоставяне на средства чрез държавни ресурси.
 В това отношение жалбоподателят твърди, че запазената чрез оздравителната клауза възможност за пренасяне на загубите не може да се разглежда като предоставяне на средства чрез държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като с прилагането на оздравителната клауза не се предоставят имуществени ползи, а просто не се променя вече съществуващият имуществен режим.
 3.
 Нарушение на задължението за мотивиране.
 По този въпрос жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение е издадено в нарушение на съществени процесуални правила. Според жалбоподателя ответникът не е изложил подробно съображенията, въз основа на които е определил референтната система. Освен това множеството грешки на ответника при анализа на меродавното германско право в областта на корпоративното подоходно облагане като цяло водели до невъзможност да се различат главните съображения на ответника. Жалбоподателят твърди, че от обжалваното решение е невъзможно да се установи въз основа на кои обстоятелства от фактическа и правна страна ответникът приема, че оздравителната клауза отговаря на критериите за наличие на държавна помощ.
 4.
 Нарушение на принципа за защита на оправданите правни очаквания.
 В това отношение жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е незаконосъобразно, доколкото изисква незабавно и реално връщане на (твърдените) помощи, без да се даде възможност на Германия да вземе предвид съществуващите оправдани правни очаквания на заинтересованите лица за стабилност на благоприятната за тях уредба. По този начин обжалваното решение било в нарушение на неписания принцип на правото на Съюза за защита на оправданите правни очаквания.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/22
 Иск, предявен на 17 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-601/10)
 2011/C 63/41
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и D. Kukovec)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е сключила съгласно процедура за пряко договаряне и без предварително публикуване на обявление, обществени поръчки с предмет допълнителни услуги по вписване в кадастъра и в градоустройствения план, които не са се съдържали в първоначалния договор на общините Vasiliki, Kassandra, Egnatia и Arethousa, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 8 и 11, параграф 3 от Директива 92/50/ЕИО (1), както и по членове 20 и 31, параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО (2);
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Според Комисията, като се има пред вид, че 1) като местни органи на управление горепосочените общини попадат в обхвата в понятието „възлагащи органи“ по смисъла на член 1, буква б) от Директива 92/50/ЕИО и на член 1, параграф 9 от Директива 2004/18/ЕО, 2) става въпрос за възмездни договори с предмет градоустройствени работи (член 8, във връзка с приложение IA, точка 12 от Директива 92/50/ЕИО и член 20, във връзка с приложение IIA, точка 12, от Директива 2004/18/ЕО) и 3) че прогнозната стойност на всяка от критикуваните обществени поръчки превишава прага, предвиден в член 7 от Директива 92/50/ЕИО и в член 7 от Директива 2004/18/ЕО, спорните обществени поръчки попадат в приложното поле на тези директиви.
 i) Нарушение на членове 8 и 11, параграф 3 от директива 92/50/ЕИО
 Що се отнася до спорните обществени поръчки за допълнителни услуги, сключени от община Kassandra, Комисията отбелязва, че възлагащият орган е избрал процедура за пряко възлагане без предварително публикуване на обявление за обществена поръчка, докато за това не са били налице необходимите условия по членове 8 и 11, параграф 3, буква д) от Директива 92/50/ЕИО, съгласно които прилагането на тази процедура се допуска само по изключение и които са приложими към съответните обществени поръчки. По-конкретно за нито една от спорните допълнителни обществени поръчки за услуги не е изпълнено условието, което изисква да е налице непредвидено обстоятелство. Комисията подчертава освен това, че дори и условията, предвидени от разпоредбите, въвеждащи изключение, на член 11, параграф 3, буква д) от Директива 92/50/ЕИО, да са били изпълнени, стойността на възложените обществени поръчки за допълнителни услуги превишава прага от 50 % от стойността на първоначалната обществена поръчка, предвиден от директивата.
 ii) Нарушение на членове 20 и 31, параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО
 Що се отнася до спорните обществени поръчки за допълнителни услуги, възложени от общините Vasiliki, Egnatia и Arethousa, Комисията изтъква, че възлагащите органи са избрали процедура за пряко възлагане без публикуване на обявление за обществена поръчка, докато за това не са били налице необходимите условия по членове 20 и 31, параграф 4, буква a) от Директива 2004/18/ЕО, съгласно които прилагането на тази процедура се допуска само по изключение и които са приложими към съответните обществени поръчки. По-конкретно за нито една от спорните допълнителни обществени поръчки за услуги не е изпълнено условието, което изисква да е налице непредвидено обстоятелство. Комисията подчертава освен това, че дори и условията, предвидени от разпоредбите, въвеждащи изключение, на член 31, параграф 4, буква а) от Директива 2004/18/ЕО, да са били изпълнени, стойността на възложените обществени поръчки за допълнителни услуги, превишава прага от 50 % от стойността на първоначалната обществена поръчка, предвиден от директивата.
 Що се отнася до твърдението на Република Гърция, съгласно което процедурата, избрана за възлагане на критикуваните обществени поръчки, е в съответствие с националната правна уредба, която е била в сила към онзи момент, Комисията изтъква, че избраната процедура е в противоречие с Директива 92/50/ЕИО, която вече е била транспонирана в гръцкото законодателство към момента на възлагане на горепосочените обществени поръчки (както и с транспонираната впоследствие Директива 2004/18/ЕО). Във всички случаи Комисията изтъква, че разглежданата процедура не е била в съответствие и с посочената национална правна рамка.
 Като се има пред вид, че държавите членки не могат да се позовават на вътрешно положение, за да оправдаят неизпълнението на свои задължения и срокове, предвидени в общностното право, Комисията преценява, че като не е приела и не е приложила ефикасно мерките, необходими за привеждане в съответствие с разпоредбите на общностното право, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 8 и 11, параграф 3 от Директива 92/50/ЕИО, както и по членове 20 и 31, параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО.
 (1) ОВ L 209, стр. 1.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50.
 (2) ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116, поправка ОВ L 182; стр. 282.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/20
 Иск, предявен на 27 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Естония
 (Дело C-464/08)
 (2008/C 327/34)
 Език на производството: естонски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Simonsson и K. Saaremäel-Stoilov)
 Ответник: Република Естония
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2005/65/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година (за повишаване на сигурността на пристанищата) и, при всички положения, като не е информирала Комисията за тяхното приемане, Република Естония не е изпълнила задълженията си по тази директива;
 —
 да се осъди Република Естония да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата в националното законодателство е изтекъл на 15 юни 2007 г.
 (1) ОВ L 310, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 15, стр. 50.


text:
 22.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 329/19
 Жалба, подадена на 30 юни 2014 г. — Mayer/ЕОБХ
 (Дело T-493/14)
 2014/C 329/27
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ingrid Alice Mayer (Елванген, Германия) (представител: T. Mayer, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейски орган за безопасност на храните
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да поднови периода на командироването ѝ до 30 юни 2015 г.,
 —
 да установи незаконосъобразността на прекратяването на договора ѝ за командироване, по-конкретно на разпореждането на ЕОБХ „Termination of the secondment“ от 16 април 2014 г.,
 —
 да задължи ответника да се въздържа от провеждането на нов избор за длъжността „observers“ на командированите национални експерти в Комитета по персонала,
 —
 да установи незаконосъобразността на шестмесечното преустановяване на нейната дейност в Комитета по персонала,
 —
 да разпореди да ѝ бъде предоставен достъп до цялата електронна кореспонденция между директора на ЕОБХ и частноправна организация, която развива дейност в хранителната промишленост,
 —
 при условията на евентуалност, достъпът до документите да се предостави на определено от Общия съд трето лице, за да се извърши проверка за наличие на евентуален конфликт на интереси,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата, жалбоподателят изтъква следното:
 Жалбоподателят твърди, че правото ѝ на подновяване на периода на командироване като национален експерт произтича от общия принцип на равенство, Хартата на основните права, недопускането на произвол и от член 2 ДЕС.
 Във връзка с това жалбоподателят изтъква, че неподновяването на периода на командироване се основава на неправилно решение за подбор, съответно на липсата на такова решение.
 Също така жалбоподателят изтъква, че отстраняването ѝ от Комитета по персонала е незаконосъобразно, тъй като не са посочени мотиви, не е проведено изслушване и не е издадено писмено решение.
 Освен това жалбоподателят твърди, че има право на достъп до определена електронна кореспонденция на основание член 2 от Регламент No 1049/2001 (1). В това отношение тя изтъква, че служебната електронна кореспонденция не попада в обхвата на защитата на лични данни.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/14
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия) на 12 март 2010 г. — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
 (Дело C-131/10)
 2010/C 148/22
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Corman SA
 Ответник: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли разпоредбите на Регламент (ЕО) No 2571/97 на Съвета от 15 декември 1997 г. относно продажбата на масло на намалена цена и относно отпускането на помощи за сметана, масло и концентрирано масло за употреба при производството на сладкарски продукти, сладолед и други хранителни продукти (1), регламент за прилагане на Регламент (ЕО) No 1255/99 [на Съвета от 17 май 1999 година] относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти (2), да се разглеждат като съставляващи секторна общностна правна уредба, която представлява дерогация на член 3, параграф 1 от Регламент No 2988/95 от 18 декември 1995 година (3), и като пречка за прилагането на националните разпоредби относно давността?
 2.
 Трябва ли член 3, параграф 3, от Регламент No 2988/95 от 18 декември 1995 година да се разбира в смисъл, че той намира приложение, ограничено до случаите, в които нередността е допусната от бенефициера на субсидията, като общото правило за четиригодишния давностен срок се прилага към всички случаи на нередности, допуснати от съдоговорители на бенефициера и то, като се има пред вид максималният четиригодишен срок, приложим към [общностната] правна уредба относно съдоговорителите в рамките на общата организация на пазара на мляко и млечни продукти?
 (1) ОВ L 350, стр. 3.
 (2) ОВ L 160, стр. 48.
 (3) Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/56
 Жалба, подадена на 3 декември 2010 г. — H.Eich/СХВП — Arav (H.EICH)
 (Дело T-557/10)
 ()
 2011/C 30/98
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: H.Eich Srl (Signa, Италия) (представители: D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, B. Passaretti, avvocati)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Arav Holding Srl (Palma Campania, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 9 септември 2010 г.;
 —
 да се обяви за валидна марката „H. EICH“, посочена в заявка за регистрация No 6 256 242;
 —
 да се осъди ответника да заплати всички разноски, включително направените във връзка с двете инстанции на производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „H.EICH“ (заявка за регистрация No 6 256 242), за стоки от класове 18 и 25
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Arav Holding Srl
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка, съдържаща словният елемент „H- Silvian Heach“ (италианска марка No 976 125 и марка No 880 562 — по смисъла на Протокола относно Мадридската спогодба — за Бенелюкс, Чешката република, Германия, Гърция, Испания, Франция, Унгария, Австрия, Полша Португалия, Румъния, Обединеното кралство и Швеция) за стоки от класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и отхвърля заявката за регистрация.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 относно марката на Общността (липса на вероятност от объркване).


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/31
 Жалба, подадена на 1 юни 2017 г. — Campbell/Комисия
 (Дело T-312/17)
 (2017/C 249/47)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Liam Campbell (Дъндолк, Ирландия) (представител: J. MacGuill, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 7 април 2017 г., с което се отказва достъп на жалбоподателя до документи, свързани с процедура за установяване на неизпълнение на задължения, образувана срещу Литва поради твърдяно неприлагане на Директива 2010/64/ЕС. (1)
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 В рамките на първото основание се твърди, че искането за предоставяне на достъп до документи не е било подложено на конкретна преценка по реда на Регламент No 1049/2001.
 2.
 В рамките на второто основание се твърди, че ответникът незаконосъобразно се позовава на общи презумпции, с което са нарушени принципите, установени в релевантната съдебна практика.
 3.
 В рамките на третото основание се твърди, че в нарушение на съдебната практика рискът по отношение на всеки от съответните документи не е подложен на конкретно и действително разглеждане.
 4.
 В рамките на четвъртото основание се твърди, че в нарушение на принципите от съдебната практика евентуалният частичен достъп не е подложен на конкретно и действително разглеждане.
 5.
 В рамките на петото основание се твърди, че в нарушение на принципите, установени в съдебната практика, е допусната явна грешка в преценката във връзка с наличието на по-висш обществен интерес.
 (1) Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 година относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство (ОВ 2010, L 280, стр. 1).


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/12
 Решение на Съда (четвърти състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy, Република Полша) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Дело C-99/09) (1)
 (Далекосъобщителни услуги - Директива 2002/22/ЕО - Член 30, параграф 2 - Преносимост на телефонните номера - Правомощия на националните регулаторни органи - Потребителска такса - Възпиращ характер - Вземане предвид на разходите)
 2010/C 234/17
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Najwyższy
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o.
 Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 Предмет
 Преюдициално запитване — Sąd Najwyższy — Тълкуване на член 30, параграф 2 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213) — Преносимост на телефонните номера — Задължение на националния регулаторен орган да взема предвид понасяните от операторите на мобилна телефонна мрежа разходи за извършване на услугата за преносимост, когато изпълнява задължението си да гарантира, че потребителската такса не възпира абонатите да използват тази услуга
 Диспозитив
 Член 30, параграф 2 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) трябва да се тълкува в смисъл, че националният регулаторен орган трябва да вземе предвид понасяните от операторите на мобилни телефонни мрежи разходи за осигуряване на преносимост на номера, когато преценява дали потребителската такса за тази услуга има възпиращ характер. Той обаче има право да определи пределен размер на начисляваната от операторите такса, който е по-нисък от понасяните от последните разходи, когато изчислената само на основата на тези разходи такса може да възпре потребителите да използват възможността за преносимост.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2009 г.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/28
 Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 3 май 2016 г. — Flibtravel International SA, Leonard Travel International SA/AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS и др.
 (Дело C-253/16)
 (2016/C 260/35)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Flibtravel International SA, Leonard Travel International SA
 Ответници: AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS, Ryad SCRI, Taxis Bachir & Cie SCS, Abdelhamid El Barjraji, Abdelouahab Ben Bachir, Sotax SCRI, Mostapha El Hammouchi, Boughaz SPRL, Sahbaz SPRL, Jamal El Jelali, Mohamed Chakir Ben Kadour, Taxis Chalkis SCRL, Mohammed Gheris, Les délices de Fès SPRL, Abderrahmane Belyazid, E.A.R. SCS, Sotrans SPRL, B.M.A. SCS, Taxis Amri et Cie SCS, Aramak SCS, Rachid El Amrani, Mourad Bakkour, Mohamed Agharbiou, Omar Amri, Jmili Zouhair, Mustapha Ben Abderrahman, Mohamed Zahyani, Miltotax SPRL, Lextra SA, Ismael El Amrani, Farid Benazzouz, Imad Zufri, Abdel-Ilah Bokhamy, Ismail Al Bouhali, Bahri Messaoud & Cie SCS, Mostafa Bouzid, BKN Star SPRL, M.V.S. SPRL, A.B.M.B. SCS, Imatrans SPRL, Reda Bouyaknouden, Ayoub Tahri, Moulay Adil El Khatir, Redouan El Abboudi, Mohamed El Abboudi, Bilal El Abboudi, Sofian El Abboudi, Karim Bensbih, Hadel Bensbih, Mimoun Mallouk, Abdellah El Ghaffouli, Said El Aazzoui
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 96, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че може да се прилага спрямо наложените от държава членка на таксиметровите оператори цени и условия, когато: (a) съответните таксиметрови курсове единствено по изключение се осъществяват извън националните граници, (б) значителна част от клиентелата на разглежданите предприятия за таксиметров превоз се състои от граждани на Европейския съюз или постоянно пребиваващи в него лица, които не са граждани на съответната държава членка или постоянно пребиваващи в нея, и (в) при конкретните обстоятелства по делото за пътника спорните таксиметрови курсове много често са само етап от едно по-дълго пътуване с място на пристигане или място на отпътуване в държава от Съюза, различна от разглежданата държава членка?
 2)
 Трябва ли член 96, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че може да се прилага спрямо условията за упражняване на дейността — различни от ценовите условия и условията за получаване на разрешително за упражняване на съответната транспортна дейност — каквито в случая са забраната за таксиметровите оператори да поставят на разположение [на пътниците] отделни места, вместо цялото превозно средство и забраната за тези оператори да определят сами дестинацията на предложено на клиентите пътуване, които възпрепятстват тези оператори да групират клиентите с една и съща дестинация?
 3)
 Трябва ли член 96, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че забранява — освен при наличие на разрешение на Комисията — мерки като посочените във втория въпрос (a) чиято основна цел, наред с останалите цели, е да защити таксиметровите оператори срещу конкуренцията на предприятията за наемане на леки автомобили с шофьор и (б) чийто специфичен резултат при конкретните обстоятелства по делото е защитата на операторите на междуградски автобуси срещу конкуренцията на таксиметровите оператори?
 4)
 Трябва ли член 96, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че забранява — освен при наличие на разрешение на Комисията — мярка, която не допуска таксиметровите оператори да вербуват клиенти, когато при конкретните обстоятелства по делото тази мярка има за последица намаляване на възможността им да привличат клиентите на конкурентен оператор на междуградски автобуси?


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/14
 Решение на Общия съд от 28 март 2012 г. — Rehbein/СХВП — Dias Martinho (OUTBURST)
 (Дело T-214/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „OUTBURST“ - По-ранна национална словна марка „OUTBURST“ - Реално използване на по-ранната марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Представяне на доказателства за първи път пред апелативния състав - Член 74, параграф 2 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009) - Правило 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2012/C 138/23
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG (Глинде, Германия) (представител: T. Lampel, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Botis и P. Geroulakos)
 Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП: Hervé Dias Martinho и Manuel Carlos Dias Martinho (Льо Плеси-Тревиз, Франция)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 март 2008 г. (преписка R 1261/2007-2), постановено в производство по възражение между Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG, от една страна, и Hervé Dias Martinho и Manuel Carlos Dias Martinho, от друга
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 13 март 2008 г. (преписка R 1261/2007-2).
 2.
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 197, 2.8.2008 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/34
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 21 юни 2016 г. — Наказателно производство срещу С
 (Дело C-346/16)
 (2016/C 335/46)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Kehl
 Страни в главното производство
 С
 Друга страна: Staatsanwaltschaft Offenburg
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент No 562/2006 за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (1) (Кодекс на шенгенските граници) или други разпоредби на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която полицейските органи на съответната държава членка са оправомощени да претърсват обекти, независимо от поведението на пренасящите ги лица и от конкретните обстоятелства, в зона до 30 километра от националната граница на тази държава членка с държавите — страни по Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година (КПСШ), за да възпрепятстват или спрат неправомерно влизане на територията на тази държава членка, или за да предотвратят определени наказуеми деяния, които са насочени срещу сигурността на границата или осъществяването на гранична охрана, или се извършват във връзка с преминаването на границата, без съгласно член 23 и сл. от Кодекса на шенгенските граници на съответната вътрешна граница временно отново да е въведен граничен контрол?
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 2)
 Трябва ли член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент No 562/2006 за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) или други разпоредби на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба или практика, която позволява на наказателен съд на тази държава членка да използва доказателство в ущърб на подсъдимия, макар то да е било събрано чрез прилагането на държавна мярка, която нарушава разпоредби на правото на Европейския съюз?
 (1) ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 8, стр. 5


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/10
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 14 май 2012 г. — WIND Telecomunicazioni SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni и др.
 (Дело C-230/12)
 2012/C 217/19
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: WIND Telecomunicazioni SpA
 Ответник: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni и др.
 Преюдициални въпроси
 Следва ли общностните секторни разпоредби, в случая разпоредбите на Директива 2022/20 (1), да се тълкуват в смисъл, че те не допускат посочената в настоящото определение национална правна уредба, и по-конкретно Закон No 266/2005, имайки пред вид по-специално начина, по който той се прилага на подзаконово равнище?
 (1) Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 35 стр. 183).


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/7
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bergamo (Италия) на 21 ноември 2007 г. — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA
 (Дело C-509/07)
 (2008/C 37/08)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale di Bergamo
 Страни в главното производство
 Ищец: Luigi Scarpelli
 Ответник: NEOS Banca SpA
 Преюдициален въпрос
 „Дали член 11, параграф 2 от Директива 87/102/ЕИО (1) следва да се тълкува в смисъл, че договорът между доставчик и източник на финансиране, по силата на който кредитът се отпуска изключително от този кредитор на клиенти на този доставчик, е необходимо условие за правото на потребителя да предяви претенции срещу кредитора — в случай на неизпълнение от доставчика — дори когато това право е: а) само правото за разваляне на договора за финансиране, или б) правото за разваляне и за последващо възстановяване на сумите, платени на източника на финансиране“.
 (1) ОВ L 42, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 252.


text:
 2.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 330/4
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 юни 2017 г. — Mobit Soc.cons.arl/Regione Toscana
 (Дело C-350/17)
 (2017/C 330/05)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mobit Soc.cons.arl
 Ответник: Regione Toscana
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1370/2007 (1) (по-специално по отношение на предвидената в букви б) и г) забрана за участието на вътрешен оператор в конкурентни тръжни процедури extra moenia) да се прилага и по отношение на обществени поръчки, възложени преди влизането в сила на този регламент?
 2)
 Попада ли по принцип в обхвата на понятието „вътрешен оператор“ — по смисъла на посочения регламент и евентуално по аналогия на съдебната практика във връзка с института на „in house providing“ (вътрешно възлагане) — юридическо лице на публичното правно, на което пряко са възложени услуги за местен транспорт от страна на държавен орган, при положение че лицето е пряко свързано с държавния орган от гледна точка на организацията и контрола и капиталът му е собственост на държавата (изцяло или пропорционално с други публични органи)?
 3)
 При наличието на договор с пряко възлагане на услуги, който попада в приложното поле на Регламент (ЕО) No 1370/2007, представлява ли фактът, че след възлагането въпросният държавен орган създава публичен административен орган с организационни правомощия по отношение на въпросните услуги (като държавата си запазва изключителното правомощие да се разпорежда с възлагането на услуги) — орган, който не упражнява никакъв „аналогичен контрол“ върху прякото възлагане на услуги — обстоятелство, което може да е причина режимът по член 5, параграф 2 от Регламента да не се прилага по отношение на въпросния договор за възлагане?
 4)
 В несъответствие ли е договор с пряко възлагане, чийто краен срок е след датата на тридесетгодишния краен срок — 3 декември 2039 г. (считано от датата на влизане в сила на Регламент (ЕО) No 1370/2007), с принципите, залегнали в член 5 и член 8, параграф 3 от Регламента, или въпросният недостатък трябва да се счита за автоматично отстранен от правна гледна точка поради мълчаливо намаляване ex lege (член 8, параграф 3, втора алинея) на този тридесетгодишен срок?
 (1) Регламент (ЕО) No 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г., с който се създава обща правна рамка за обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 1191/69 и (ЕИО) No 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 2007 г., стр. 1).


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/43
 Жалба, подадена на 3 ноември 2015 г. — Chic Investments/СХВП (eSMOKINGWORLD)
 (Дело T-617/15)
 (2016/C 016/51)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Chic Investments sp. z o. o. (Познан, Полша) (представител: K. Jarosiński, юридически съветник)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „eSMOKINGWORLD“ — заявка за регистрация No 12 581 741
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 25 юни 2015 г. по преписка R 3227/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени изцяло решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 25 юни 2015 г.,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително тези в производството по обжалване.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/16
 Иск, предявен на 9 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия
 (Дело C-10/08)
 (2008/C 79/29)
 Език на производството: фински
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: I. Koskinen и D. Triantafyllou)
 Ответник: Република Финландия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 90 EО, като е запазила в сила § 5 от Autoverolaki (Закон за моторните превозни средства) и § 102, алинея 1, точка 4 от Arvonlisäverolaki (Закон за ДДС) — съгласно които в областта на данъка върху моторните превозни средства, за моторните превозни средства, за които са изтекли по-малко от три месеца от датата на първата регистрация, тя прилага същата данъчна стойност както за нови моторни превозни средства, а за моторни превозни средства, за които са изтекли по-малко от шест месеца от датата на първата регистрация, прилага скала, по която ако на финландския пазар не се установи наличието на подобни автомобили, стойността на автомобила се намалява месечно с 0,8 %; Република Финландия не е изпълнила също задълженията си по член 17, параграфи 1 и 2 от Шеста директива 77/388/EИО (1), чиято нова редакция се съдържа в членове 167 и 168 от Директива 2006/112/ЕО (2) на Съвета, тъй като съгласно § 5 от Autoverolaki Финландия позволява приспадането на данъка върху моторните превозни средства от дължимия за покупката данък върху добавената стойност,
 —
 да се осъди Република Финландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Вносителят на моторно превозно средство във Финландия дължи данък върху добавената стойност и съгласно § 5 от Autoverolaki той заплаща дължимия при придобиването на моторно превозно средство данък на митническите служби; тъй като обаче съгласно § 102, алинея 1, точка 4 от Arvonlisäverolaki същият може да приспадне дължимия при продажбата данък върху добавената стойност, от стойността на моторното превозно средство се изключва данъкът върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства. Приспаднатият данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства не се прехвърля върху потребителя. Когато частноправен субект регистрира за първи път моторно превозно средство във Финландия, той трябва да заплати на митническите служби също и данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, но не може да го приспадне. Тази система, която прави разлика между продажба в рамките на облагаемата на различни етапи от оборота стопанска дейност на данъчнозадължено лице по ДДС и придобиване от крайния потребител в други държави-членки, предполага, че данъкът върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, наложен за придобиването от частноправен субект в друга държава-членка на превозно средство, регистрирано за първи път във Финландия, е вероятно по-висок в сравнение с остатъчния данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства върху стойността на подобно, вече регистрирано във Финландия употребявано превозно средство, когато задълженото по данъка върху моторните превозни средства лице е и данъчнозадължено по ДДС, и когато превозното средство се продава в рамките на дадена облагаема стопанска дейност, тъй като в последния случай — поради пълното приспадане на данъка върху добавената стойност — стойността на превозното средство не съдържа никакъв данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, като по този начин се нарушава член 90 от Договора за ЕО.
 По дело C-101/00, Siilin, Съдът установява, че дължимият данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства не представлява данък върху добавената стойност по смисъла на Шеста директива. Съгласно финландския Arvonlisäverolaki правото да се приспада данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства в рамките на облагаема стопанска дейност противоречи на Шеста директива 77/388/ЕИО относно данъка върху добавената стойност, съгласно която данък върху добавената стойност може да се приспада само от данък върху добавената стойност.
 Съгласно финландския Autoverolaki данъчната стойност на превозни средства, които са в употреба по-малко от три месеца, не се намалява, а те биха се облагали като нови превозни средства. Стойността на превозното средство започва да намалява веднага след продажбата му или след влизането му в употреба. Да се облагат като нови употребявани превозни средства, за които са изтекли по-малко от три месеца от датата на първата регистрация, противоречи на член 90 ЕО. На член 90 ЕО противоречи и нормата на Autoverolaki, съгласно която употребявани превозни средства, за които са изтекли от три до шест месеца от датата на първата регистрация, се прилага скала, по която ако на финландския пазар не се установи наличието на подобни автомобили, стойността им се намалява месечно с 0,8 %, тъй като тази линеарна скала за месечно намаляване на стойността не гарантира, че събраният данък в никакъв случай не надвишава остатъчния данък, включен в стойността на вече регистрираните във Финландия превозни средства.
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, ОВ L 145, стр. 1.
 (2) ОВ L 347, стр 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава, том, стр. 7.


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/15
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 март 2014 г. — Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV
 (Дело C-128/14)
 2014/C 159/21
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в касационното производство: Staatssecretaris van Financiën
 Ответник в касационното производство: Het Oudeland Beheer BV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 11, част А, параграф 1, буква б) от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че при доставка по смисъла на член 5, параграф 7, буква а) от Шеста директива себестойността на недвижими имоти или други материи или материали, при придобиването на които данъчнозадълженото лице е платило ДДС — в настоящия случай чрез учредяването на вещно право на ползване на недвижима вещ — не се включва в данъчната основа? Различно ли е положението, ако въз основа на националните разпоредби — независимо дали в това отношение те са в съответствие с Шеста директива или не — данъчнозадълженото лице е приспаднало този ДДС при придобиването?
 2)
 Следва ли в случай като настоящия — в който недвижимият имот заедно с намиращата се върху него сграда в строеж е придобит посредством учредяването на вещно право по смисъла на член 5, параграф 3, буква б) от Шеста директива — член 11, част А, параграф 1, буква б) от тази директива да се тълкува в смисъл, че цената на правото на дългосрочно ползване, т.е. стойността на ежегодно дължимите за периода на съществуване или за остатъка от периода на съществуване на вещното право суми, се включва в данъчната основа на доставката по смисъла на член 5, параграф 7, буква а) от Шеста директива?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/48
 Решение на Общия съд от 8 декември 2015 г. — Compagnie générale des établissements Michelin/СХВП — Continental Reifen Deutschland (XKING)
 (Дело T-525/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „XKING“ - По-ранна национална фигуративна марка „X“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 027/59)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Compagnie générale des établissements Michelin (Клермон-Феран, Франция) (представители: първоначално L. Carlini, впоследствие E. Carrillo, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Continental Reifen Deutschland GmbH (Хановер, Германия) (представители: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes и J. Schumacher, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на четвърти състав на СХВП от 5 май 2014 г. (преписка R 1522/2013-4), постановено в производството по възражение със страни Compagnie générale des établissements Michelin и Continental Reifen Deutschland GmbH
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 5 май 2014 (преписка R 1522/2013-4).
 2)
 СХВП понася направените от нея разноски, както и разноските на Compagnie générale des établissements Michelin.
 3)
 Continental Reifen Deutschland GmbH понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/15
 Жалба, подадена на 18 юли 2013 г. — Съвет на Европейския съюз/Европейска комисия
 (Дело C-409/13)
 2013/C 274/27
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Maganza, A. de Gregorio Merino и И. Гюров)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Комисията от 8 май 2013 г., с което тя оттегля предложението си за регламент на Европейския парламент и на Съвета за установяване на общи разпоредби във връзка с макрофинансовата помощ за трети страни,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си Съветът излага три основания, въз основа на които иска отмяна на решението на Комисията за оттегляне на предложение за регламент на късен етап от първото четене от обикновената законодателна процедура.
 На първо място, Съветът поддържа, че оттеглянето на предложението за регламент представлява сериозно нарушение на прогласения в член 13, параграф 2 ДЕС принцип за предоставяне на правомощия, както и на принципа на институционално равновесие. Според Съвета в договорите няма изрична разпоредба, въз основа на която Комисията да разполага с общи прерогативи за оттегляне на предложение, представено от нея на законодателя на Съюза. Независимо че Съветът не оспорва наличието на такова право за оттегляне на основание на член 293, параграф 2 ДФЕС, Комисията обаче не може да го упражнява дискреционно и недобросъвестно. Съветът смята, че оттеглянето на такова предложение на етап, когато законодателният процес е много напреднал би било равнозначно на предоставяне на Комисията на някаква форма на право на вето по отношение на съзаконодателите на Съюза. По този начин Комисията би била поставена на същото равнище като тях, което би довело до злоупотреба с предвидената в член 294 ДФЕС обикновената законодателна процедура, би превишило предвиденото в член 293, параграф 2 ДФЕС право на законодателна инициатива на Комисията и би обезсмислило предвиденото в член 293, параграф 1 ДФЕС право на Съвета да прави изменения. Според Съвета такова упражняване на правото на оттегляне освен това би било в противоречие с член 10, параграфи 1 и 2 ДФЕС, тъй като Комисията вече нямало да бъде институция, натоварена с изпълнителни функции, а би участвала в законодателния процес на едно и също равнище с институциите, които имат демократична легитимност.
 На второ място оттеглянето на предложението за регламент било също и нарушение на принципа на лоялно сътрудничество, посочен в член 13, параграф 2 ДЕС. От една страна, Съветът поддържа, че оттеглянето на предложението за регламент било осъществено с голямо закъснение. След многобройни тристранни срещи през фазата на първото четене („тристранни обсъждания“), Комисията все пак оттеглила предложението си за регламент в деня, в който Парламентът и Съветът трябвало да парафират постигнатото от тях компромисно разрешение. От друга страна, Съветът упреква Комисията за това, че не е изчерпала всички съществуващи във вътрешния правилник на Съвета процедурни възможности, преди да пристъпи към оттеглянето.
 На последно място, Съветът поддържа, че по отношение на оспорвания акт за оттегляне не е спазено изискването за мотивиране, което при все това било посочено в член 296, алинея втора ДФЕС. Съветът упреква Комисията за това, че не е дала никакво обяснение във връзка с оттеглянето и изобщо не е публикувала това решение.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/40
 Решение на Първоинстанционния съд от 7 октомври 2009 г. — Vischim/Комисия
 (Дело T-380/06) (1)
 (Продукти за растителна защита - Активно вещество хлороталонил - Изменение във връзка с включването в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Директива 2006/76/ЕО - Обратна сила - Липса на преходен период - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Принцип на равно третиране)
 2009/C 282/75
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Vischim Srl (Cesano Maderno, Италия) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Parpala и B. Doherty)
 Предмет
 Искане за отмяна на член 2, втора алинея от Директива 2006/76/ЕО на Комисията от 22 септември 2006 г. за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета по отношение на спецификацията на активното вещество хлороталонил (ОВ L 263, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 75, стр. 146).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Vischim Srl да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 20, 27.1.2007 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/5
 Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Banco Español de Crédito, SA/Joaquín Calderón Camino
 (Дело C-618/10) (1)
 (Директива 93/13/ЕИО - Потребителски договори - Неравноправна клауза за мораторни лихви - Заповедно производство - Правомощия на националния съд)
 2012/C 227/06
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Banco Español de Crédito, SA
 Ответник: Joaquín Calderón Camino
 Предмет
 Преюдицално запитване — Audiencia Provincial de Barcelona — Тълкуване на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273), на член 11, параграф 2 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (OB L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260), на член 5, член 6, параграф 2 и членове 7 и 10 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66, поправки в OB L 207, 11.8.2009 г., стр. 14, и OB L 199, 31.7.2010 г., стр. 40) и на член 2 от Директива 2009/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите (ОВ L 110, стр. 30) — Потребителски кредит — Лихвен процент, приложим при забава за плащане — Неравноправни клаузи — Заповедно производство — Правомощия на националния съд
 Диспозитив
 1.
 Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която не дава възможност на съда в заповедното производство, макар да е установил наличието на всички необходими за това правни и фактически обстоятелства, да преценява служебно in limine litis или на който и да е друг етап от производството неравноправния характер на клауза за мораторни лихви в договор между продавач или доставчик и потребител, ако последният не подаде възражение.
 2.
 Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като член 83 от Кралски законодателен декрет 1/2007 от 16 ноември 2007 г. за преработване на общия закон за защита на потребителите и ползвателите и на някои допълнителни закони (Real Decreto Legislativo 1/2007 por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General para la Defensa de los Consumidores y Usuarios y otras leyes complementarias), която дава възможност на националния съд, когато констатира нищожността на неравноправна клауза в договор между продавач или доставчик и потребител, да допълни договора, като измени съдържанието на тази клауза.
 (1) ОВ C 95, 26.3.2011 г.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/6
 Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-554/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Членове 2, 9 и 13 - Икономическа дейност, упражнявана от държавата, местните органи или други публично правни субекти - Освобождаване)
 2009/C 220/09
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и M. Afonso)
 Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan, E. Fitzsimons и N. Travers)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неточно транспониране на член 13 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ 2006 L 347, стp.1: Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Освобождаване на всяка икономическа дейност, извършвана от държавата, местните органи или други публичноправни субекти
 Диспозитив
 1)
 Като не е предвидила във вътрешната ѝ правна уредба обща разпоредба, съгласно която се облага с данък върху добавената стойност икономическата дейност, упражнявана от публичноправни субекти, извън качеството им на органи на публична власт;
 като не е предвидила във вътрешната ѝ правна уредба нито обща разпоредба, съгласно която се облагат с данък върху добавената стойност лица публично правните субекти, действащи в качеството им на органи на публична власт, когато необлагането им може да доведе до значително нарушаване на конкуренцията, нито какъвто и да било критерий, позволяващ да се създаде в това отношение рамка за упражняване на правото на преценка на министъра на финансите, и
 като не е предвидила във вътрешната ѝ правна уредба обща разпоредба, съгласно която подлежат на облагане с данък върху добавената стойност публично правните субекти, упражняващи дейностите, изброени в приложение I към Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност, доколкото те не са незначителни,
 Ирландия не е изпълнила задълженията си по членове 2, 9 и 13 от Директивата.
 2)
 Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 51, 23.2.2008 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/2
 Списъци за определяне на членовете на съдебните състави
 (2007/C 269/04)
 На своето събрание, проведено на 9 октомври 2007 г., Съдът изготви списъците по член 11в, параграф 2, втора алинея от Процедурния правилник за определяне на членовете на съставите от трима съдии, както следва:
 Пети състав
 г-н Schintgen
 г-н Borg Barthet
 г-н Ilešič
 г-н Levits
 Шести състав
 г-н Schiemann
 г-н Makarczyk
 г-н Kūris
 г-н Bonichot
 г-жа Toader
 Седми състав
 г-жа Cunha Rodrigues
 г-н Klučka
 г-н O'Caoimh
 г-жа Lindh
 г-н Arabadjiev
 Осми състав
 г-жа Silva de Lapuerta
 г-н Juhász
 г-н Malenovský
 г-н von Danwitz


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/13
 Решение на Съда (шести състав) от 10 април 2014 г. — Европейска комисия/Унгария
 (Дело C-115/13) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Акцизи върху алкохола и алкохолните напитки - Директива 92/83/ЕИО - Определяне на акцизните ставки - Производство на етилов алкохол в обект за дестилиране при нулева ставка на акциза - Освобождаване от акциз на производството на етилов алкохол от частни лица))
 2014/C 175/14
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Barslev и A. Sipos)
 Ответник: Унгария (представители: M. Z. Fehér, K. Szíjjártó и K. Molnár)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 19 — 21 от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152), във връзка с член 22, параграф 7 от същата директива, както и с член 3, параграф 1 от Директива 92/84/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 159) — Определяне на акцизите — Производство на етилов алкохол в обект за дестилиране при нулева ставка на акциза — Освобождаване от акциз на производството на етилов алкохол от частни лица
 Диспозитив
 1)
 Като приема и прилага правна уредба, която предвижда, че при определените в нея условия производството на етилов алкохол в обект за дестилиране се облага с нулева ставка на акциза и че производството на етилов алкохол от частни лица е освободено от акциз, Унгария не е изпълнила задълженията си по членове 19 — 21 от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки, изменена с Акта относно условията за присъединяване на България и Румъния към Европейския съюз и промените в Учредителните договори на Европейския съюз, във връзка с член 22, параграф 7 от същата директива, както и с член 3, параграф 1 от Директива 92/84/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки.
 2)
 Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 129, 4.5.2013 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/42
 Жалба, подадена на 17 септември 2015 г. — Regent University/СХВП -Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)
 (Дело T-538/15)
 (2015/C 371/43)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Regent University (Вирджиния Бийч, Съединени американски щати) (представители: D. Wilkinson, Solicitor и E. Himsworth, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Regent’s College (Лондон, Обединено кралство)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „REGENT UNIVERSITY“ —заявка за регистрация на марка на Общността No 4 711 594
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 6 юли 2015 г. по преписка R 1859/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да върне делото на апелативния състав за преразглеждане,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав,
 —
 да осъди лицето, което иска обявяване на недействителността, да заплати съдебните разноски, включително съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав, в случай че това лице встъпи в настоящото производство.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 53, параграф 1 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от регламент No .


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/49
 Решение на Първоинстанционния съд от 9 декември 2009 г. — Комисия/Birkhoff
 (Дело T-377/08 Р) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Здравно осигуряване - Възстановяване на медицински разноски - Отмяна на първа инстанция на решението, с което се отказва предварително разрешение за възстановяването на разходите за покупка на инвалидна количка - Изопачаване на доказателство)
 2010/C 24/86
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)
 Друга страна в производството: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Германия) (представител: C. Inzillo, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 8 юли 2008 г. по дело Birkhoff/Комисия (F-76/07, все още непубликувано в Сборника), и целяща отмяната на това решение
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 8 юли 2008 г. по дело Birkhoff/Комисия (F-76/07, все още непубликувано в Сборника).
 2.
 Отменя решението на Бюрото за разплащания от 8 ноември 2006 г.
 3.
 Г-н Gerhard Birkhoff и Европейската комисия понасят направените от тях разноски по настоящото производство.
 4.
 Осъжда Комисията да понесе всички разноски по първоинстанционното производство.
 (1) ОВ C 327, 20.12.2008 г.


text:
 29.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 189/7
 Преюдициално запитване, отправено от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия) на 18 април 2013 г. — Wagenborg Passagiersdiensten BV и др./Minister van Infrastructuur en Milieu, друга страна в производството: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
 (Дело C-207/13)
 2013/C 189/14
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdiens Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, G.A.F. Lakeman, действащ под фирмата Rederij Waddentransport
 Ответник: Minister van Infrastructuur en Milieu
 Друга страна в производството: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
 Преюдициални въпроси
 1.
 Определянето на нидерландската част от Ваденско море като вътрешни водни пътища (води от зона 2) в приложение I към Директива 2006/87 (1) противоречи ли на прилагането на Регламента относно каботажа към обществения пътнически превоз по Ваденско море между континентална част на Нидерландия и островите във Ваденско море — Тершелинг, Влиеланд, Амеланд и Ширмоникох?
 2.
 Противоречи ли приложимостта на Регламента относно каботажа на прилагането на Регламент No 1370/2007 (2) с оглед на член 1, параграф 2 от последния Регламент?
 3.
 Имат ли право държавите членки съгласно член 1, параграф 2 от Регламент No 1370/2007 да обявят само една или повече части от Регламента, в настоящия случай член 5, параграф 3 и свързания с него член 5, параграф 4, за приложими към обществения пътнически превоз по водни пътища?
 4.
 Може ли съдържащото се в член 5, параграф 4 от Регламент No 1370/2007 изключение, в частност посоченият в него критерий за пробег от 300 000 км, да се прилага (пряко) към обществения пътнически превоз по водни пътища?
 5.
 При утвърдителен отговор на въпрос 4 — с какви последици следва да се свърже обстоятелството, че в този случай са предоставени концесии за обществен пътнически превоз по водни пътища, без да са изпълнени условията на член 7, параграф 2 от Регламент No 1370/2007?
 (1) Директива 2006/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за установяване на техническите изисквания за плавателни съдове по вътрешни водни пътища и за отмяна на Директива 82/714/ЕИО на Съвета (ОВ L 389, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 18, стр. 3).
 (2) Регламент (ЕО) No 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 1191/69 и (ЕИО) No 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, стр. 1).


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/15
 Решение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Electrabel/Комисия
 (Дело T-332/09) (1)
 (Конкуренция - Концентрации - Решение, с което се налага глоба за осъществяване на концентрация - Задължение за спиране на концентрацията - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката - Погасителна давност - Размер на глобата)
 2013/C 32/21
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Electrabel (Брюксел, Белгия) (представители: M. Pittie и P. Honoré, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и V. Di Bucci)
 Предмет
 Като главно искане, отмяна на Решение C(2009) 4416 окончателен на Комисията от 10 юни 2009 г., с което се налага глоба за осъществяването на концентрация в нарушение на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 4064/89 на Съвета (Дело COMP/M.4994 — Electrabel/Compagnie nationale du Rhône), и при условията на евентуалност, искане за отмяна или за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с това решение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Electrabel да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/69
 Жалба, подадена на 14 януари 2008 г. — Schönberger/Парламент
 (Дело F-7/08)
 (2008/C 64/114)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peter Schönberger (Люксембург, Люксембург) (представител: Prozessbevollmächtigter: O. Mader, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на Парламента да не присъди на жалбоподателя трета точка за заслуги при атестирането му през 2003 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на ответника от 15 януари 2007 г., с което се отказва присъждането на трета точка за заслуги на жалбоподателя при атестирането му през 2003 г., както и да се отмени решението на ответника от 16 октомври 2007 г., с което е отхвърлена жалбата на жалбоподателя срещу решението от 15 януари 2007 г.,
 —
 да се осъди жалбоподателят да заплати съдебните разноски.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/19
 Жалба, подадена на 20 юни 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 29 март 2007 г. по дело T-369/00, Département du Loiret (Франция), подкрепян от Scott SA/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-295/07 P)
 (2007/C 211/36)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представител: J. Flett)
 Други страни в производството: Département du Loiret, Scott SA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се установи основателността на жалбата и следователно да се отмени обжалваното решение в неговата цялост,
 —
 да се постанови окончателно решение по спора и да се установи, че решението [2002/14/ЕО] (1) е достатъчно мотивирано, доколкото се отнася до използването на сложен лихвен процент или при положение, че Съдът прецени, че спора не може да бъде решен по същество, да върне делото за преразглеждане от Първоинстанционния съд,
 —
 да се осъди жалбоподателят да поеме собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Комисията в производствата пред Съда и Първоинстанционния съд,
 —
 да се осъди Scott SA да поеме собствените си съдебни разноски в двете производства.
 Правни основания и основни доводи
 На първо място като поддържа, че обжалваното решение се основава на погрешно виждане за общностните правила в областта на държавната помощ, които Първоинстанционният съд приравнява неправилно на правилата относно конкуренцията между предприятията към датата на нареждането за възстановяване на незаконната помощ, а не на правилата относно конкуренцията между държавите-членки към датата на действителното предоставяне на горепосочената помощ, жалбоподателят изтъква осем правни основания в подкрепа на жалбата си.
 С първото си правно основание жалбоподателят изтъква, обратно на това, което е приел в обжалваното решение Първоинстанционният съд, че решение, с което се нарежда възстановянето на незаконно предоставена помощ, е достатъчно мотивирано, ако обикновено математическо изчисление позволява да се установи какъв метод за изчисление е използван. Такъв бил точно настоящият случай, тъй като всички важни данни относно сумата на представената помощ, лихвения процент, продължителността и сумата за възстановяване са изложени в решението му.
 С второто си правно основание жалбоподателят поддържа, че използването на сложен лихвен процент е във всички случаи, най-малко неясно изразено в мотивирането на решението му като се имат предвид обявените цели за премахване на облагите, които произтичат от помощта и за възстановяване на съществуващото преди това положение. От тази гледна точка приложимият лихвен процент към сумата за възстановяване трябвало по необходимост да бъде сложен лихвен процент, за да се вземе предвид инфлацията и облагата, която натрупва с времето бенефициерът на помощта.
 С третото си правно основание, Комисията твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка като обръща тежестта на доказване в нейна вреда. В действителност ищецът в първата инстанция е следвало да докаже твърдяната промяна в практиката на Комисията относно приложимия лихвен процент към нарежданията за възстановяване на незаконни помощи, а не Комисията да доказва липсата на такава промяна.
 С четвъртото си правно основание жалбоподателят счита, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка, като е приел, че жалбоподателят не е уточнил в какво дружеството бенефициер на помощта има все още облага към датата на нареждането за възстановяване на тази помощ. Комисията следвало да установи съществуването на такава облага към датата на предоставянето на помощта, а не към датата на нейното възстановяване.
 Със своето пето и шесто правно основание Комисията упреква Първоинстанционният съд, че се е основал на спекулации, а не на доказателства относно продажната цена на дружеството бенефициер на помощта на друго дружество и че е приел, че тази продажна цена, 11 години след предоставянето на помощта, била фактор, който Комисията е трябвало да вземе предвид, за да определи сумата за възстановяване. В областта на държавните помощи целта се състояла в действителност във възстановяване на предишното положение и следователно сумата на помощта за възстановяване съответствала по необходимост на първоначално представената сума, облагана до действителното ѝ възстановяване със сложна годишна лихва, независимо от това какво бенефициерът на помощта е направил междувременно със същата.
 Със седмото си правно основание жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка като е приел, че обстоятелството, че възстановяването на помощта следва да се осъществи в съответствие с националните правила, налага по необходимост, лихвата да бъде изчислена при прост лихвен процент. Докато е правилно, че главницата и лихвите следва да бъдат възстановени в съответствие с процедурите на националното право, то облагането с лихвен процент, както и въпросът дали този процент следва да бъде прост или сложен, са в действителност от областта на общностното право, а не от националното право.
 С осмото си правно основание Комисията изтъква на последно място, че оспорваното решение е изцяло несъразмерно, доколкото отменя решението ѝ в неговата цялост, след като е било възможно да се разграничи сумата по главницата от сумата, платима като лихва, така като е било възможно да се разграничи използването на прост лихвен процент от използването на сложен лихвен процент.
 (1) Решение 2002/14/ЕО на Комисията от 12 юли 2000 година относно държавната помощ предоставена от Франция в полза на Scott Paper SA/Kimberly-Clark (OВ L 12, 2002 г., стр. 1).


text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/18
 Преюдициално запитване от Tribunale civile di Trapani (Италия), постъпило на 15 септември 2016 г. — Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
 (Дело C-494/16)
 (2016/C 454/32)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale civile di Trapani
 Страни в главното производство
 Ищец: Giuseppa Santoro
 Ответник: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представлява ли равностойна и ефективна мярка по смисъла на решенията на Съда на Европейския съюз Mascolo (C-22/13 и съединени дела) и Marrosu [и Sardino] (C-53/04), предоставянето на обезщетение в размер 2,5 до 12 последни месечни брутни трудови възнаграждения (член 32, параграф 5 от Закон No 183/2010) на работник или служител от публичния сектор, с когото неправомерно са били сключвани последователни срочни трудови договори и който може да получи пълно обезщетение само ако докаже, че е загубил други възможности за работа, или докаже, че ако е бил обявен редовен конкурс, той е щял да го спечели?
 2)
 Трябва ли принципът на равностойност, закрепен от Съда на Европейския съюз (inter alia) в посочените решения, да се разбира в смисъл, че когато държава членка реши да не прилага в публичния сектор преобразуване на трудовите правоотношения (признато в частноправния сектор), тя все пак е длъжна да гарантира на работника или служителя същите ползи, евентуално чрез обезщетение, което по необходимост се отнася до стойността на трудовия договор за неопределено време?


text:
 12.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/6
 Определение на Общия съд от 8 юли 2013 г. — ClientEarth и Stichting BirdLife Europe/Комисия
 (Дело T-56/13) (1)
 (Достъп до документи на институциите - Държан от Комисията документ, засягащ политиката на Европейския съюз в областта на енергетиката - Мълчалив отказ на достъп - Изрично решение, прието след подаване на жалбата - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 298/10
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство) и Stichting BirdLife Europe (Zeist, Нидерландия) (представител: O. Brouwer, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представител: F. Clotuche-Duvieusart)
 Предмет
 Искане за отмяна на мълчалив отказ на Комисията да предостави на жалбоподателите достъп до документ, засягащ политиката на Европейския съюз в областта на енергетиката
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на ClientEarth и Stichting BirdLife Europe.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.