text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/21
 Жалба, подадена на 21 октомври 2011 г. — European Dynamics Luxembourg и др./СХВП
 (Дело T-556/11)
 2012/C 6/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Люксембург); European Dynamics Belgium SA (Брюксел, Белгия) и Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) да отхвърли офертата на жалбоподателите, подадена във връзка с обществена поръчка AO/029/10 (E-Alicante: разработка на софтуер и услуги по поддръжка) (1), изпратено с писмо от 11 август 2011 г., както и всички свързани решения на СХВП, включително тези за възлагане на съответния договор на класираните на първо, второ и трето място оференти и
 —
 Да осъди СХВП да плати на жалбоподателите вредите, претърпени в хода на процедурата по възлагане на въпросната обществена поръчка, в размер на 67 500 000 EUR и
 —
 Да осъди СХВП да плати на жалбоподателите вредите, претърпени във връзка със загубата на възможност и увреждането на тяхната репутация и доверието в тях, в размер на 6 750 000 EUR и
 —
 Да осъди СХВП да плати на жалбоподателите всички разходи и разноски, направени във връзка с настоящата жалба, дори и тя да бъде отхвърлена.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е свързано с
 —
 нарушение на член 100, параграф 2 от Финансовия регламент от страна на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), тъй като:
 а)
 тя не е посочила мотиви;
 б)
 не е посочила относителните преимущества на избраните оферти.
 2.
 Второто правно основание е свързано с
 —
 явни грешки в преценката, използване на нови критерии за възлагане в противоречие със спецификацията на поръчката, използване на критерии, които не са били пояснени в заседанието, посветено на въпроси и техните отговори, недостатъчни мотиви, неясни и необосновани коментари от страна на СХВП, използване на погрешна финансова формула, която позволява изкривявания и изменение на обхвата и предмета на договора.
 3.
 Третото правно основание е свързано с
 —
 дискриминационно отношение спрямо оферентите и неспазване на критериите за изключване при избраните оференти, нарушение на член 93, параграф 1, буква е), членове 94 и 96 от Финансовия регламент, на членове 133а и 134б от Регламента за прилагане, както и на принципа на добрата администрация, тъй като:
 а)
 членове на избрания консорциум са обект на конфликт на интереси,
 б)
 един от членовете на избрания консорциум е замесен в измама, корупция и подкупи.
 (1) ОВ 2011/S 10-013995.


text:
 30.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 130/17
 Жалба, подадена на 2 март 2011 г. — Attey/Съвет
 (Дело T-118/11)
 2011/C 130/30
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Philipp Attey (Abidjan, Кот д’Ивоар) (представител: J.-C. Tchikaya, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар и Регламент (ЕС) No 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар, в частта, която се отнася до жалбоподателя;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото ограничителните мерки, приети срещу жалбоподателя на основание, че той възпрепятства мирния процес и процеса на национално помирение в Кот д’Ивоар и отказва да приеме резултата от президентските избори, се основавали на факта, че ответникът счел погрешно, че г-н A. Ouattara е бил избран за президент на Република Кот д’Ивоар, при положение че г-н L. Gbagbo е бил обявен за избран президент от Конституционния съд.
 2.
 Второто правно основание е изведено от злоупотреба с право, доколкото обжалваните актове i) преследвали цел, различна от определената в член 21 ДЕС, а именно насърчаването в останалите държави по света на демокрацията и правовата държава, предвид това, че г-н L. Gbagbo бил обявен за президент на Република Кот д’Ивоар по демократичен начин и ii) нарушавали Хартата на Организацията на Обединените нации, чието спазване се насърчава от Съюза, предвид това, че ответникът не зачел принципа за ненамеса във вътрешните работи на дадена държава.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушаване на член 215, параграф 3 ДФЕС, тъй като обжалваните актове не съдържали никакви правни гаранции.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушаване на Хартата на основните права на Европейския съюз
 —
 доколкото правото на защита на жалбоподателя било нарушено, тъй като ответникът не му бил предоставил събраните срещу него доказателства и по този начин не позволил на жалбоподателя да изложи по подходящ начин становището си в тази връзка, и
 —
 доколкото било нарушено правото на собственост на жалбоподателя, при това по един непропорционален начин.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/11
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 3 април 2009 г. — Smit Reizen BV/Minister van Verkeer en Waterstaat
 (Дело C-124/09)
 2009/C 129/18
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Ищец: Smit Reizen BV
 Ответник: Minister van Verkeer en Waterstaat
 Преюдициални въпроси
 1)
 Как трябва да се тълкува понятието „експлоатационен център“, употребено в точка 21 от решението на Съда от 18 януари 2001 г. по дело Skills Motor Coaches Ltd, C-297/99 (1), в контекста на член 1, т. 5) от Регламент (ЕИО) No 3820/85 (2) на Съвета от 20 декември 1985 година относно хармонизирането на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт и на член 15 от Регламент (ЕИО) No 3821/85 (3) на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт?
 2)
 При преценката на въпроса дали става въпрос за почивка по смисъла на член 1, т. 5) от Регламент (ЕИО) No 3820/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно хармонизирането на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, от значение ли е дали водачът сам достига до мястото на приемане на оборудвано с контролен уред превозно средство или е закаран до там от някого друг?
 (1) Recueil, стр. I-573.
 (2) ОВ L 370, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 45.
 (3) ОВ L 370, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 234.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/37
 Решение на Общия съд от 13 септември 2011 г. — Ruiz de la Prada de Sentmenat/СХВП — Quant (AGATHA RUIZ DE LA PRADA)
 (Дело T-522/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „AGATHA RUIZ DE LA PRADA“ - По-ранна фигуративна марка на Общността, представляваща черно-бяло цвете - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 311/66
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat (Мадрид, Испания) (представител: R. Bercovitz Álvarez, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Mary Quant Ltd (Бирмингам, Обединеното кралство) (представители: R. Arnold, solicitor, и M. Hicks, barrister)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 17 септември 2008 г. (преписка R 1523/2007-1) относно производство по възражение между Mary Quant Ltd и г-жа Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-жа Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 7.2.2009 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/12
 Решение на Съда (трети състав) от 21 март 2013 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Skatteverket/PFC Clinic AB
 (Дело C-91/12) (1)
 (ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Случаи на освобождаване - Член 132, параграф 1, букви б) и в) - Болнична и медицинска помощ и тясно свързани с тях дейности - Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии - Услуги, състоящи се от извършване на хирургични дейности и естетично лечение - Интервенции от изцяло козметичен характер вследствие единствено на желанието на пациента)
 2013/C 156/18
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Högsta förvaltningsdomstolen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Skatteverket
 Ответник: PFC Clinic AB
 Предмет
 Преюдициално запитване — Högsta förvaltningsdomstolen — Тълкуване на член 132, параграф 1, букви б) и в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Случаи на освобождаване на медицинските грижи и предоставянето на медицинска помощ — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Предоставяне на услуги в областта на козметичната и реконструктивната пластична хирургия — Вземане предвид или не на целта на операцията или лечението
 Диспозитив
 Член 132, параграф 1, букви б) и в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 предоставянето на услуги като разглежданите в главното производство, състоящи се от операции в областта на естетичната хирургия и естетичното лечение, се обхваща от понятието „медицинска помощ“ или „предоставяне на медицинска помощ“ по смисъла на параграф 1, букви б) и в), когато има за цел диагностицирането, терапията или успешното лечение на заболявания или разстройства на здравето или опазването, поддържането или възстановяването на здравето на хората,
 —
 субективното схващане, което подлагащото се на естетична интервенция лице има за същата, само по себе си не е определящо за преценката дали тази интервенция е с терапевтична цел,
 —
 обстоятелствата, че услуги като разглежданите в главното производство се предоставят или се извършват от лице, на което е разрешено да упражнява медицинска професия, или че целта на интервенциите се определя от такова лице, могат да окажат влияние върху преценката дали интервенции като разглежданите в главното производство се обхващат от понятието „медицинска помощ“ или „предоставяне на медицинска помощ“ по смисъла съответно на член 132, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112 и на член 132, параграф 1, буква в) от същата директива, и
 —
 за да се прецени дали предоставянето на услуги като разглежданите в главното производство е освободено от данък върху добавената стойност на основание член 132, параграф 1, буква б) или в) от Директива 2006/112, следва да се вземат предвид всички изисквания, поставени в посочения параграф 1, буква б) или в), както и в другите релевантни разпоредби от дял IX, глави 1 и 2 от тази директива, каквито са — що се отнася до член 132, параграф 1, буква б) от споменатата директива — членове 131, 133 и 134 от същата.
 (1) ОВ C 118, 21.4.2012 г.


text:
 23.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/16
 Решение на Общия съд от 10 февруари 2015 г. — Innovation First/СХВП (NANO)
 (Дело T-379/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „NANO“ - Право на изслушване - Задължение за мотивиране - Служебна проверка на фактите - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета))
 (2015/C 096/20)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Innovation First, Inc. (Грийнвил, Южна Каролина, САЩ) (представител: J. Zecher, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 19 април 2013 г. (дело R 1271/2012-1) относно заявка за регистрация на словен знак „NANO“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Innovation First, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 260, 7.9.2013 г.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/25
 Решение на Общия съд от 8 юни 2017 г. — Комисия/IEM
 (Дело T-141/16) (1)
 ((Арбитражна клауза - Договор FAIR-CT98-9544, сключен в рамките на Четвъртата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (1994-1998) - Прекратяване на договора - Възстановяване на изплатените аванси - Лихви за забава - Производство, проведено в отсъствието на ответника))
 (2017/C 249/38)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Katsimerou и S. Lejeune, подпомагани от O. Lytra, avocat)
 Ответник: IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Атина, Гърция)
 Предмет
 Искане на основание член 272 ДФЕС, целящо осъждането на IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias да възстанови авансите, изплатени от Комисията в рамките на договор FAIR-CT98-9544, ведно с лихви за забава
 Диспозитив
 1)
 Осъжда IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE да плати на Европейската комисия сумата от 75 728,33 EUR, ведно с лихви за забава в размер на 3 %, считано от 4 септември 2010 г. до пълното изплащане на сумата.
 2)
 Осъжда IEM да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 191, 30.5.2016 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/7
 Иск, предявен на 14 ноември 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-576/13)
 2014/C 24/12
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Nicolae и S. Pardo Quintillán)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се установи съгласно член 258, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, че като е задължило общо пристанищните дружества, които упражняват дейността си на испанските пристанища от общ интерес, да участват в акционерно дружество за управление на пристанищните дружества (SAGEP) и във всички случаи, като не им е позволило да наемат работниците си на пазара на труда, независимо дали става въпрос за постоянна или временна работа освен ако предлаганите от SAGEP работници не са подходящи или са недостатъчни, Кралство на Испания не е изпълнило задълженията си по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз,
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Предмет на предявения от Европейската комисия срещу Кралство Испания иск е режимът, установен със Закона за държавните пристанища и търговския флот, що се отнася до пристанищните дружества и по-специално до управлението на персонала с оглед на извършването на услуги по пристанищна обработка на товари.
 Комисията смята, че като задължава общо пристанищните дружества, които упражняват дейността си на испанските пристанища от общ интерес, да участват в SAGEP и във всички случаи, като не им позволява да наемат персонала си на пазара на труда, независимо дали става въпрос за постоянна или временна работа, освен ако предлаганите от SAGEP работници не са подходящи или са недостатъчни, посоченият режим влиза в противоречие със задълженията, които носи Кралство Испания по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз, що се отнася до свободата на установяване.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/49
 Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — SE-Blusen Stenau/СХВП — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT)
 (Дело T-477/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „SE© SPORTS EQUIPMENT“ - По-ранна национална словна марка „SE So Easy“ - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2012/C 25/95)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: SE-Blusen Stenau GmbH (Гронау, Германия) (представител: O. Bischof, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Велс, Австрия) (представители: M. Pachinger и S. Fürst, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 22 юли 2010 г. (преписка R 1393/2009-1), постановено в производство по възражение със страни SE-Blusen Stenau GmbH и Sport Eybl & Sports Experts GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 22 юли 2010 г. (преписка R 1393/2009-1).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на SE-Blusen Stenau GmbH.
 3.
 Sport Eybl & Sports Experts понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 346, 18.12.2010 г.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/48
 Жалба, подадена на 16 юли 2013 г. — Boehringer Ingelheim International/СХВП — Lehning entreprise (ANGIPAX)
 (Дело T-368/13)
 2013/C 260/85
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ингелхайм на Рейн, Германия) (представители: V. von Bomhard и D. Slopek, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Lehning entreprise SARL (Сент Барб, Франция)
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на СХВП от 29 април 2013 г. по преписка R 571/2012-5 в частта, в която се допуска регистрация на марката „ANGIPAX“ за фармацевтични и ветеринарни препарати, хигиенни препарати за медицински цели, фунгициди, диетични вещества за медицински цели, дезинфектанти, пластири и превързочни материали, материали за пломбиране на зъби, препарати за унищожаване на вредни животни, бебешки храни, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски или, в случай че другата страна в производството пред апелативния състав встъпи по делото като подпомагаща ответника страна — да осъди ответника и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „ANGIPAX“ за стоки от клас 5 — заявка за марка на Общността No 8 952 401
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „ANTISTAX“, регистрирана като марка на Общността с No 2 498 343 за стоки от класове 3, 5, 28 и 30
 Решение на отдела по споровете: изцяло отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/22
 Иск, предявен на 17 ноември 2015 г. — Европейска комисия/Чешка република
 (Дело C-606/15)
 (2016/C 027/26)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители:: Z. Malůšková, J. Hottiaux, в качеството на представители)
 Ответник: Чешка република
 Искания на ищеца
 —
 да констатира, че:
 —
 като е възложила на разследващия орган контрола на железопътния транспорт, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 19, параграф 1 от Директива 2004/49/EО;
 —
 като не е гарантирала, че разследващият орган започва разследването си не по-късно от една седмица след получаването на доклада за произшествието или инцидента, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 21, параграф 3 от Директива 2004/49/EО;
 —
 като не е гарантирала, че окончателният доклад от разследването се предоставя на съответните страни, посочени в член 22, параграф 3 от Директива 2004/49/EО, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 2 от Директива 2004/49/EО;
 —
 като не е гарантирала, че разследващият орган адресира препоръки за безопасност до органа по безопасността, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 25, параграф 2, първо изречение от Директива 2004/49/ЕО;
 —
 като не е предвидила задължение за агенцията за безопасност да вземе необходимите мерки за да гарантира, че препоръките за безопасност се вземат надлежно под внимание и се предприемат съответните действия, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 25, параграф 2, второ изречение от Директива 2004/49/EО;
 —
 като не е предвидила задължение за агенцията за безопасност да докладва поне веднъж годишно за взетите или планирани мерки като следствие от препоръките за безопасност, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 25, параграф 3 от Директива 2004/49/EО;
 —
 да осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът изтъква следните основания:
 Към 30 юни 2015 г., датата, на която изтича срокът, определен в мотивираното становище, Чешката република не е съобщила за никакви промени в националното си законодателство, които да гарантират съвместимостта му с член 19, параграф 1, член 21, параграф 3, член 23, параграф 2 и член 25, параграфи 2 и 3) от Директива 2004/49/EО. (1)
 (1) Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт) (OB L 164, 30.4.2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 14, стр. 62).


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/39
 Решение на Общия съд от 10 октомври 2014 г. — ЕАЛ/BU
 (Дело T-444/13 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Договор, сключен за определен срок - Решение за неподновяване - Компетентност на Съда на публичната служба - Член 8, първа алинея УРДС - Задължение за полагане на грижа))
 2014/C 421/53
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейската агенция по лекарствата (ЕАЛ) (представители: T. Jabłoński и N. Rampal Olmedo, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)
 Друга страна в производството: BU (Лондон, Обединено кралство) (представител: S. Orlandi, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 26 юни 2013 г., BU/ЕАЛ (F-135/11, F-51/12 и F-110/12, Сборник ПС, EU:F:2013:93), насочена към отмяната на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Европейската агенция по лекарствата (ЕАЛ) понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н BU, направени в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/34
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 3 август 2009 г. — Olbek Industrial Services sp. zoo, andere partij: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
 (Дело C-309/09)
 2009/C 267/64
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Ищец: Olbek Industrial Services sp. zoo
 Ответник: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли членове 49 и 50 от Договора за създаване на Европейската общност да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като съдържащата се в член 2 от Wet arbeid vreemdelingen във връзка с член 1e, параграф 1, буква c) от Правилника за прилагане на Wet arbeid vreemdelingen, според която за командироването на работници по смисъла на член 1, параграф 3, буква в) от Директива 96/71/ЕО (1) е необходимо разрешение за работа?
 2)
 С помощта на какви критерии трябва да се определи, дали е налице командироване на работник по смисъла на член 1, параграф 3, буква в) от Директива 96/71/ЕО?
 (1) Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29).


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/31
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 март 2013 г. — AK/Комисия
 (Дело F-91/10) (1)
 (Публична служба - Длъжности лица - Член 43, първа алинея от Правилника - Изготвяне на доклади за кариерно развитие със закъснение - Неимуществени вреди - Пропусната възможност за повишаване)
 2013/C 147/56
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AK (Esbo, Финландия), (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: г-н G. Berscheid и г-н J. Baquero Cruz)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за обезщетяване на вредите, претърпени в резултат на това, че не са изготвени доклади за кариерно развитие, и за започване на административна проверка, за да се установи наличието на тормоз, както и искането за обезщетение за претърпените вреди.
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на AK сумата от 15 000 евро като обезщетение за неимуществени вреди.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на AK сумата от 4 000 евро като обезщетение за пропуснатата възможност за повишаване преди 1 март 2008 г. в степен, по-висока от степен A 5 или равностойна на нея.
 3.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 4.
 Европейската Комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските, направени от AK.
 (1) ОВ C 13, 15.01.2011 г., стр. 40


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/14
 Решение на Съда (шести състав) от 21 май 2015 г. — JAS Jet Air Service France (SARL)/Европейска комисия
 (Дело C-53/14 P) (1)
 ((Обжалване - Митнически съюз и обща митническа тарифа - Митнически кодекс на Общността - Член 239 - Регламент за прилагане на Митническия кодекс - Член 905 - Внос на дънкови панталони от Съединените американски щати - Вносни мита - Решение, обявяващо за неоснователно опрощаването на митата - Липса на „особено положение“))
 (2015/C 236/19)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: JAS Jet Air Service France (SARL) (представители: T. Gallois и E. Dereviankine, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Caeiros, B.-R. Killmann и C. Soulay)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда JAS Jet Air Service France SARL да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 102, 7.4.2014 г.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/23
 Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Испания) на 9 февруари 2007 г. — José Manuel Blanco Pérez и Maria del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios
 (Дело C-72/07)
 (2007/C 82/42)
 Език на производството: испански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Asturias
 Страни в главното производство
 Ищци: José Manuel Blanco Pérez, Maria del Pilar Chao Gómez
 Ответник: Consejería de Sаlud y Servicios Sanitarios
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли да се смята, че член 2 от Декрет 72/2001 и раздел първи от глава II на споменатия Декрет, приет в изпълнение на разпоредбата на член 103 от Закон 14/1986, Общ за здравеопазването, и на член 88 от Закон 25/1990 от 20 декември, за лекарствените средства, противоречат на член 43 от Договора за създаване на Европейската общност?
 2)
 Може ли да се смята, че Приложение III към Решението на Consejería de Sаlud y Servicios Sanitarios [Министерство на здравето и здравните услуги] към Правителството на Княжество Астурия противоречи на член 43 от Договора?


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/22
 Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Łabowicz/СХВП — Pure Fishing (NANO)
 (Дело T-237/15)
 (2015/C 228/27)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Edward Łabowicz (Kłodzko, Полша) (представител: M. Żygadło, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Съединени американски щати)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: Жалбоподателят
 Спорна марка: Фигуративна марка на Общността със словния елемент „NANO“ — заявка за регистрация No 6 649 818
 Производство пред СХВП: Производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: Решение на първи апелативен състав на СХВП от 5 март 2015 г. по преписка R 2426/2013-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Неправилно тълкуване и прилагане на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на членове 76 и 83 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на членове 6 и 14 от Европейската конвенция за защита на правата на човека що се отнася съответно до правото на справедлив съдебен процес и забраната за дискриминация.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/55
 Жалба, подадена на 18 май 2010 г. — Iberdrola/Комисия
 (Дело T-221/10)
 2010/C 179/94
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Iberdrola, SA (Билбао, Испания) (представители: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller и J. Domínguez Pérez, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени член 1, параграф 1 от решението,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В настоящото производство се обжалва същото решение като това по дело T-219/10, Autogrill España/Комисия.
 Съображенията и основните доводи са сходни на изложените по посоченото дело. Жалбоподателят по-конкретно твърди, че:
 —
 приемайки, че съдържащата се в член 12, параграф 5 от КТЗКО мярка представлява несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ, Комисията е допуснала явна грешка в преценката, тъй като не е взела предвид положителните последици на тази мярка и е пренебрегнала нейното благоприятно въздействие върху постигането на заложените в други разпоредби на Договора цели,
 —
 Комисията е нарушила принципа на оправданите правни очаквания и принципа за равно третиране, като се е отклонила от насоките, определени в Известието относно прякото данъчно облагане, и от своята административна практика, възприета в съответствие с посоченото известие,
 —
 Комисията е нарушила принципа на добра администрация, съгласно който е длъжна старателно, задълбочено и безпристрастно да прецени всички обстоятелства от значение за случая, тъй като не е извършила всички процесуални действия (което е направила в случаите на извънобщностно придобиване), за да установи, че мярката е избирателна, и за да провери преди да направи извод в този смисъл точния обхват на практическите пречки за вътреобщностното търговско сливане.
 —
 Комисията не е изпълнила задължението си да се съобразява с установената в Договора схема и да осигури съгласувано прилагане на нормите относно контрола върху държавните помощи и на тези, свързани с други заложени в Договора принципи и свободи като свободното движение на капитали и изграждането на вътрешния пазар,
 —
 в обжалваното решение не са изложени достатъчно мотиви във връзка с различни важни аспекти на преценката на Комисията относно избирателността на мярката и нейните последици за конкуренцията и търговията между държавите членки.


text:
 10.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/2
 Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — ADV Allround Vermittlungs AG, в ликвидация/Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 (Дело C-218/10) (1)
 (ДДС - Шеста директива - Членове 9, 17 и 18 - Определяне на мястото на доставка на услуги - Понятие за осигуряване на персонал - Самонаети лица - Необходимост да се гарантира еднаква преценка на доставката на услуги по отношение на доставчика и по отношение на получателя)
 2012/C 73/02
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ADV Allround Vermittlungs AG, в ликвидация
 Ответник: Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 9, параграф 2, буква д), шесто тире, на член 17, параграф 1, параграф 2, буква а) и параграф 3, буква а), както и на член 18, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Определяне на мястото на данъчна привръзка на услуга, която се изразява в осигуряването на получателя на услугата на самостоятелно зает персонал, който не е персонал, нает от доставчика на услугата — Понятие „персонал“ — Необходимост да се гарантира еднаква преценка относно облагаемостта с ДДС на определена сделка по отношение на доставчика на услугата, от една страна, и на получателя на тази услуга, от друга страна
 Диспозитив
 1.
 Член 9, параграф 2, буква д), шесто тире от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „осигуряване на персонал“, посочено в тази разпоредба, включва и осигуряването на самонаети лица, които не са наети на работа от предприемача доставчик.
 2.
 Член 17, параграф 1, параграф 2, буква a) и параграф 3, буква a), както и член 18, параграф 1, буква a) от Шеста директива 77/388 трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават държавите членки да изменят вътрешноправните си процесуални норми така, че преценката относно облагаемостта на дадена доставка на услуги и относно дължимия върху тази доставка данък върху добавената стойност да се извършва по непротиворечив начин по отношение на доставчика и на получателя на тази доставка дори ако по отношение на тях са компетентни различни данъчни администрации. Тези разпоредби обаче задължават държавите членки да приемат необходимите мерки, за да се гарантира точността на събирането на данъка върху добавената стойност и спазването на принципа на данъчен неутралитет.
 (1) ОВ C 221, 14.8.2010 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/15
 Иск, предявен на 14 януари 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-23/10)
 2010/C 100/24
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: A. Caeiros)
 Ответник: Португалска република
 Искания
 —
 да се установи, че поради системното приемане от нейните митнически органи на митнически декларации за пускане в свободно обращение на пресни банани, след като посочените органи са знаели или в разумни граници е трябвало да знаят, че декларираното тегло не е съответствало на реалното тегло на бананите, и поради отказа на португалските власти да предоставят собствените ресурси, съответстващи на загубата на приходи и на лихвите за забава, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 68 и сл. от Регламент (ЕИО) No 2913/92 (1), по член 290а и приложение 38Б от Регламент (ЕИО) No 2454/93 (2), както и по членове 2, 6, 9, 10 и 11 от Регламент (ЕИО, Евратом) No 1552/89 (3) и Регламент (ЕО, Евратом) No 1150/2000 (4);
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Член 290а от Регламент (ЕИО) No 2454/93 предвижда: „Проверката на бананите с код КН 0803 00 19 с оглед контрола на нетната маса при вноса трябва да се отнася до минимален брой декларации за пускане в свободно обращение, равен на 10 % годишно за митническо учреждение. Проверката на бананите се извършва към момента на пускането в свободно обращение съгласно правилата, определени в приложение 38Б“.
 Приложение 38Б предвижда: „За прилагането на член 290а митническите органи от митническото учреждение, в което е била подадена декларацията за пускане в свободно обращение на пресни банани, определят нетната маса, като се основават на проба от единици опаковани банани за всеки вид опаковка и за всеки произход ...“.
 Като се има предвид общностното законодателство и по-специално посочените по-горе член 290а и приложение 38Б от Регламент No 2454/93, които сами по себе си представляват приложимите норми в течение на разглеждания период, Комисията счита, че изтъкнатите от португалските власти доводи за непредоставяне на сумата на собствените ресурси и на лихвите за забава, дължими съгласно член 11 от Регламент No 1150/2000, не би следвало да се приемат и че няма никакво съмнение, че посочените по-горе член 290а и приложение 38Б са били напълно ясни, що се отнася до теглото, което би следвало да служи като основа за прилагането на митата.
 Споменатите член 290а и приложение 38Б недвусмислено предвиждат, че „нетната маса“, тоест „реалното тегло“ на бананите трябва да се посочва в декларацията за пускане в свободно обращение на бананите и че следователно „реалното тегло“ трябва да служи като основа за прилагането на митата.
 Комисията по никакъв начин не е била юридически задължена да публикува в серия С на Официален вестник на Европейския съюз известие до вносителите да не използват теглото от 18,14 kg или фиксирано средно тегло при изготвянето на митническите декларации.
 Тъй като посочените по-горе член 290а и приложение 38Б са ясни относно въпроса за теглото, което следва да се взема предвид за изчисляването на митата, икономическите оператори, които обичайно работят в сектора по внос на банани и поради това обстоятелство са информирани за приложимото към тази дейност законодателство, твърде лесно са можели да знаят, че митническата декларация, която е трябвало да предоставят, следва да се отнася до „нетната маса“, тоест до реалното тегло на бананите, а не до „търговско“ тегло, което — както е било установено в голямото мнозинство случаи — представлява фиктивно тегло.
 Португалските власти не могат да се позоват на нарушение от страна на Комисията, произтичащо от неизпълнението на евентуално задължение за предупреждаване на държавите членки вследствие на предоставена ѝ от италианските власти информация. Всъщност португалските митнически власти, които са се намирали на местата на митническото оформяне на вносните банани, без никакво съмнение са имали възможността да разкрият — без никаква информация от страна на Комисията — че митническите декларации не са съответствали на действителността, като се има предвид, че в голямото мнозинство случаи реалното тегло е надвишавало декларираното „фиксирано“ тегло. Следователно само португалските власти са били длъжни, в рамките на своята сфера на дейност и контрол, да проверяват точността на тези декларации.
 Член 13 от Митническия кодекс на Общността предоставя на митническите органи правомощието да предприемат „всички контролни мерки, които считат за необходими с оглед правилното прилагане на митническото законодателство“.
 Португалските власти са знаели, че за икономическите оператори е станало обичайна практика да представят митнически декларации за пускане в свободно обращение на банани, имащи за основа търговското тегло от 18,14 kg на щайга.
 При тези обстоятелства въпросните власти не могат да претендират, че посоченият по-горе член 290а ги е задължавал само да проверяват 10 % от декларациите за пускане в свободно обращение на банани.
 Предоставената на митническите власти възможност да извършват допълнителен контрол относно теглото на бананите над изисквания от посочения по-горе член 290а минимум от 10 % се превръща в задължение да се извършва допълнителен контрол, когато в хода на извършвания контрол се окаже, че съществува риск от приемане на неточни декларации, като се отчита целта за ефикасна защита на общностните собствени ресурси.
 Когато митническите органи констатират, че декларираното тегло не отговаря на реалното тегло и че съществува риск от приемане на неточни декларации, тези органи не трябва да разрешават пускането в свободно обращение на бананите, без да пристъпят към контрол на теглото, дори ако минималния процент на контрол от 10 % вече е бил достигнат от митническото учреждение в течение на референтната година.
 Декларацията за търговското „фиксирано“ тегло сама по себе си е достатъчна, за да постави под въпрос реалния характер на декларираното тегло, като по този начин оправдава контрол от страна на митническите органи с оглед определяне на реалното тегло.
 По силата на член 8 от Решение 94/728/ЕО, Евратом (5) и по силата на отговорността, която носят в областта на събиране на общностните собствени ресурси, държавите членки следва да предвидят създаването на адекватна инфраструктура с оглед извършването на необходимия контрол, така че пуснатите в свободно обращение банани да бъдат правилно митнически оформени, тоест въз основа на тяхното реално тегло.
 Практиката на португалските власти, изразяваща се в системно приемане на митническите декларации, след като са знаели или в разумни граници е трябвало да знаят, че декларираното в митническата декларация тегло не е съответствало на реалното тегло на вносните банани, без да пристъпят към какъвто и да било контрол, както и техният отказ да поемат съответната отговорност относно финансовите последици за общностния бюджет, не зачита нито ефикасната защита на собствените ресурси, нито съдебната практика на Съда.
 (1) Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).
 (2) Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).
 (3) Регламент (ЕИО, Евратом) No 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 155, стр. 1).
 (4) Регламент (ЕО, Евратом) No 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184).
 (5) Решение на Съвета от 31 октомври 1994 година относно системата за собствени ресурси на Европейските общности (ОВ L 293, стр. 9).


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/19
 Жалба, подадена на 7 ноември 2011 г. — El Corte Inglés/СХВП — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
 (Дело T-571/11)
 2012/C 13/41
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Seijo Veiguela, abogada, и J. L. Rivas Zurdo, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd (Лондон, Обединено кралство)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 28 юли 2011 г. по дело R 1946/2010-1,
 —
 да осъди ответника да плати съдебните разноски, както и евентуално встъпилата страна, ако тя оспори жалбата.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd.
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „CLUB GOURMET“ за стоки от класове 16, 21, 29, 30, 32 и 33.
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: фигуративната национална марка „CLUB DEL GOURMET, EN ... El Corte Inglés“, заявленията за регистрация на националната словна марка „EL SITIO DEL GOURMET“ и на националната словна марка и словната марка на Общността „CLUB DEL GOURMET“ за услуги от клас 35.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 3 от Регламент No 207/2009 поради наличието на вероятност от объркване между конфликтните марки.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/50
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 септември 2014 г. — Radelet/Европейска комисия
 (Дело F-7/13) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица на служба в трета страна - Членове 5 и 23 от приложение X към Правилника - Предоставяне на жилище от институцията - Разрешение, дадено на длъжностното лице, да наеме жилище - Иск за обезщетение - Неимуществена вреда - Предоставяне на неудобно и нехигиенично жилище - Липса на доказателство))
 2014/C 421/69
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Luc Radelet (Антананариво, Мадагаскар) (представител: É. Boigelot, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: B. Eggers и C. Ehrbar)
 Предмет на делото
 Публична служба — Искане за отмяна на решението за отхвърляне на жалбата по административен ред срещу решението, прието в отговор на искането на жалбоподателя, назначен в делегацията на Комисията в Антананариво, Мадагаскар, да получи обезщетение за трудностите, които е срещнал при настаняването си в посочения по-горе град.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Radelet да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 114, 20.4.2013 г., стр. 47.


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/8
 Жалба, подадена на 19 април 2016 г. от GFKL Financial Services GmbH, преди GFKL Financial Services AG, срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 4 февруари 2016 г. по дело T-620/11, GFKL Financial Services AG/Европейска комисия
 (Дело C-219/16 P)
 (2016/C 222/10)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GFKL Financial Services GmbH, преди GFKL Financial Services AG (представители: д-р M Schweda, J. Eggers, д-р M. Knebelsberger, д-р F. Loose, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Федерална република Германия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 1.
 да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (девети състав) от 4 февруари 2016 г. по дело T-620/11, доколкото с него жалбата му е отхвърлена като неоснователна,
 да се отмени решението на Европейската комисия от 26 януари 2011 г. C(2011)275 окончателен в производството по държавна помощ C 7/2010, приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“) (1),
 2.
 при условията на евентуалност, да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (девети състав) от 4 февруари 2016 г. по дело T-620/11, доколкото с него жалбата му е отхвърлена като неоснователна и да се върне делото на Общия съд,
 3.
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В жалбата си жалбоподателят оспорва квалифицирането на клаузата за преструктуриране по член 8c, параграф 1a от KStG като селективна помощ.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания:
 Първо основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС
 Клаузата за преструктуриране не била селективна мярка, поради което не представлявала държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 —
 Общият съд неправилно приел, че изключението по член 8c, параграф 1 KStG, според което при определени случаи на придобиване на дялови участия се губят годни за пренасяне загуби, е част от референтната система. Понастоящем тази разпоредба била отклонение от референтната система. Референтната система се изразявала в общата възможност от прехвърляне на загуби към по-късни данъчни периоди.
 —
 Освен това клаузата за преструктуриране имала общ характер, доколкото не предоставяла никакви селективни предимства. Били налице съществени разлики между предприятия в затруднено положение, които попадат в обхвата на клаузата за преструктуриране, и всички други, по-специално жизнеспособните предприятия, така че тези две групи от предприятия не се намирали в сходно положение. Едновременно с това в рамките на проверката за равенство Общият съд се позовал на чисто теоретичен сценарий; възприетата от Общия съд група за сравняване на практика не съществувала в правната реалност.
 —
 Освен това чрез клаузата за преструктуриране не се поставяли в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“. Клаузата за преструктуриране била потенциално достъпна за всички предприятия и не изключвала предварително нито една група от предприятия. Тя не била обвързана със „специфичната природа“ на дадено предприятие, а с икономическа операция, по-специално т.нар. придобиване с цел преструктуриране.
 —
 Освен това клаузата за преструктуриране можела да бъде обоснована с естеството и общите цели на германската данъчна система. Тя подпомагала осъществяването на основни принципи на германското данъчно право в областта на корпоративното облагане, по-специално принципа за пренасяне на загубите, принципа за облагане съобразно данъчния капацитет, както и общата фискална цел за осигуряване на устойчиви данъчни постъпления.
 Второ основание: нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания
 Решението на Общия съд нарушавало принципа на защита на оправданите правни очаквания от правото на Съюза. Твърдяното качество на държавна помощ на клаузата за преструктуриране всъщност не можело да бъде установено и от икономическите оператори, които полагат дължимата грижа. Подобни правила в Германия или други държави членки на ЕС никога не били оспорени от Комисията като противоречащи на правото в областта на държавните помощи.
 (1) ОВ L 235, стр. 26.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/58
 Жалба, предявена на 21 декември 2007 г. — Ford Motor/СХВП — Alkar Automotive (CA)
 (Дело T-486/07)
 (2008/C 51/105)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ford Motor Co. (Dearborn, Съединени щати) (представител: адв. R. Ingerl)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Alkar Automotive SA (Derio, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 25 октомври 2007 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (преписка R 85/2006-4),
 —
 Да се отмени решението от 22 ноември 2005 г. на отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (Възражение No В 684052),
 —
 да се осъди СХВП да заплати разноските, направени от жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Alkar Automotive SA.
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „СА“ за, inter alia, стоки от класове 9, 11 и 12 — заявка No 3 186 764.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словни и фигуративни марки на Общността „КА“ за стоки и услуги от класове 9, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 27, 32 и 37.
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като поради фонетичната и визуална прилика между „КА“ и „СА“, идентичността на стоките и по-големия отличителен характер на по-ранните марки, съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/17
 Жалба, подадена на 21 юли 2008 г. — Fidelio/СХВП (Hallux)
 (Дело T-286/08)
 (2008/C 247/33)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Fidelio KG (Линц, Австрия) (представител: адв. M. Gail)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 21 май 2008 г. (преписка R 632/2007-4);
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Hallux“ за стоки от класове 10, 18 и 25 (заявка No 5 245 147).
 Решение на проверителя: частично отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: частично уважава жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и буква в) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като регистрираните марки за стоките „ортопедичен артикул“ и „обувни артикули“ не разкриват никакви абсолютни основания за отказ.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/10
 Решение на Съда (голям състав) от 29 юни 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-526/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Допустимост - Non bis in idem - Сила на пресъдено нещо - Членове 226 ЕО и 228 ЕО - Член 29 от Процедурния правилник - Език на производството - Директива 91/676/ЕИО - Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници - Несъвместимост на националните мерки с правилата относно периодите, условията и техниките за разпръскване на подобряващи почвата вещества - Минимален капацитет за събиране на течни оборски торове - Забрана за разпръскване по земи с остър наклон - Техники, гарантиращи еднаквото и ефикасно разпръскване на торове)
 2010/C 234/14
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán, N. Von Lingen и B. Smulders)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представители: C. Schiltz и P. Kinsch, avocat)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане на необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за пълно и правилно съобразяване с членове 4 и 5 във връзка с Приложение II A(1) и Приложение III 1(1), Приложение II A(5) и Приложение III 1(2), Приложение II A(2) и Приложение II A(6) към Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (ОВ L 375, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 81) — Начини, условия и периоди за разпръскване на торове — Минимален капацитет за събиране на оборска тор — Забрана за разпръскване по земи с остър наклон — Техники, позволяващи да се осигури единно и ефикасно разпръскване на торовете
 Диспозитив
 1.
 Като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с членове 4 и 5 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници във връзка с буква A, точки 1, 2, 5 и 6 от приложение II, както и с параграф 1, точки 1 и 2 от приложение III към тази директива, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по посочената директива.
 2.
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/39
 Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. — Shoe Branding Europe/EUIPO — adidas (Две успоредни ивици върху обувка)
 (Дело T-85/16)
 (2016/C 136/54)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Белгия) (представител: J. Løje, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: adidas AG (Herzogenaurach, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: Позиционна марка на Европейския съюз, състояща се от две успоредни ивици, разположени върху външната повърхност на горната част на обувка — Заявка за регистрация No 10 477 701
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 ноември 2015 г. по преписка R 3106/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 Главно искане:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди EUIPO да плати съдебните разноски;
 При условията на евентуалност:
 —
 да върне преписката на ответника за ново преразглеждане независимо от решението на Общия съд по дело T-145/14;
 При условията на евентуалност спрямо горното:
 —
 да върне преписката на ответника, като разпореди спиране на производството до произнасяне по жалбата срещу решението на Общия съд по дело T-145/14, подадена от жалбоподателя пред Съда на Европейския съюз, по която е образувано дело C-396/15 P. След като Съдът постанови решението си по това дело, ответникът да извърши своя преценка на сходствата и различията между сравняваните марки.
 Изложени основания
 —
 ответникът допуснал грешка, като не преценил сам сходствата и различията между спорната марка на жалбоподателя и по-ранната марка на опонента, регистрирана като марка на Европейския съюз No 3 517 646;
 —
 ответникът допуснал грешка като констатирал, че са били изпълнени условията по член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/40
 Жалба, подадена на 2 юни 2017 г. — Nike European Operations Netherlands и др./Комисия
 (Дело T-351/17)
 (2017/C 249/54)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Nike European Operations Netherlands BV (Хилферсум, Нидерландия), Hugo Boss AG (Метцинген, Германия), Timberland Europe BV (Алмело, Нидерландия), New Balance Athletic Shoes (UK) Ltd (Уорингтън, Обединено кралство), Wolverine Europe BV (Амстердам, Нидерландия) и Wolverine Europe Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: E. Vermulst и J. Cornelis, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/423 на Комисията от 9 март 2017 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам и произведени от Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd и Dongguan Texas Shoes Limited Co., и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-659/13 и C-34/14 (ОВ L 64, стр. 72);
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателите излагат четири основания.
 1.
 С първото основание те твърдят, че Европейската комисия няма правомощия да приеме оспорвания регламент.
 2.
 С второто основание се твърди, че възобновяването на процедурата относно обувките и наложеното с обратна сила антидъмпингово мито, чийто срок на валидност е изтекъл, в съответствие с оспорвания регламент: (i) е извършено без правно основание, дължи се на явна грешка при прилагането на член 266 ДФЕС и на Основния регламент и по този начин се нарушава на член 9, параграф 4 от Основния регламент (1); ii) е в противоречие с принципите на защита на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и на забрана на обратното действие, доколкото жалбоподателите за засегнати от него; (iii) се основава на неправилно прилагане на член 266 ДФЕС и на злоупотреба с власт от страна на Европейската комисия, като се нарушава и член 5, параграф 4 ДЕС
 3.
 С третото основание се твърди, че когато доставчиците на жалбоподателите се облагат с обратна сила с антидъмпинговото мито върху, като по този начин се предотвратяване на възстановяването му на жалбоподателите, се нарушава принципа на недопускане на дискриминация.
 4.
 С четвъртото основание се твърди, че Европейската комисия злоупотребила с власт при преценката на пазарната икономика и на исканията за индивидуално третиране и нарушила принципа за недопускане на дискриминация.
 (1) Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (OВ L 176, стр. 21).


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/5
 Преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 8 август 2016 г. — Immo Chiaradia SPRL/État belge
 (Дело C-444/16)
 (2016/C 410/05)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Mons
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Immo Chiaradia SPRL
 Ответник: État belge
 Преюдициални въпроси
 Съвместимо ли е с правилата за съставянето на баланса, предвидени в Четвърта директива на Съвета от 25 юли 1978 година относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (Директива 78/660/ЕИО, ОВ L 222от 14 август 1978 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21), съгласно които:
 —
 годишният счетоводен отчет трябва да дава вярна и точна представа за имуществото, за финансовото състояние, както и за резултатите от дейността на дружеството (член 2, параграф 3 от директивата);
 —
 фондовете имат за цел да покрият загуби или задължения, чийто характер е ясно определен и които към датата на приключване на баланса вероятно ще бъдат претърпени или поети, или ще бъдат претърпени или поети със сигурност, но без да е сигурен размерът или датата на възникването им (член 20, параграф 1 от директивата);
 —
 принципът на предпазливостта следва във всички случаи да бъде спазван, и по-специално:
 —
 могат да се включват само печалби, реализирани към датата на приключване на баланса;
 —
 вземат се предвид всички предвидими рискове и предполагаеми загуби, възникнали в течение на съответната или предходна финансова година, дори и ако тези рискове или загуби са станали известни едва през периода между датата на приключване на баланса и датата на съставянето му (член 31, параграф 1, буква в), подбукви аа) и бб) от директивата);
 —
 вземат се предвид приходите и разходите, отнасящи се до финансовата година, независимо от датата на заплащане или инкасиране на тези приходи или разходи (член 31, параграф 1, буква г) от директивата);
 —
 перата на разделите по активи и пасиви се оценяват поотделно (член 31, параграф 1, буква д) от директивата);
 дружество — емитент на опция върху акция, да може да осчетоводи като приход цената на прехвърлянето на тази опция през счетоводната година, през която въпросната опция е прекратена, или в края на периода ѝ на валидност, за да се вземе предвид рискът, поеман от емитента на опцията вследствие на приетото от него задължение, [а не] през счетоводната година, през която прехвърлянето на опцията е извършено и цената ѝ е окончателно придобита, като поетият от емитента на опцията риск се оценява отделно чрез осчетоводяването на фонд?


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/21
 Иск, предявен на 20 юни 2013 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-339/13)
 2013/C 252/34
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и B. Schima)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че Италия не е изпълнила задълженията си по член 3 и член 5, параграф 2 от Директива 1999/74/ЕО (1),
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на член 5 от Директива 1999/74/ЕО е изтекъл на 10 януари 2012 г.
 (1) Директива 1999/74/ЕО на Съвета от 19 юли 1999 година за установяване на минимални изисквания за защитата на кокошки носачки (OB L 203, стр. 53; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 29, стр. 74).


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/8
 Жалба, подадена на 26 януари 2015 г. от Cantina Broglie 1 Srl срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 27 ноември 2014 г. по дело T-153/11 — Cantina Broglie 1/СХВП
 (Дело C-33/15 P)
 (2015/C 429/10)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Cantina Broglie 1 Srl (представител: A. Rizzoli, avvocato)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
 С определение от 15 октомври 2015 г. Съдът (девети състав) отхвърля жалбата и осъжда Cantina Broglie 1 Srl да понесе направените от него съдебни разноски.


text:
 28.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 441/3
 Решение на Съда (трети състав) от 5 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Hessisches Finanzgericht — Германия) — TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II — Hofgeismar
 (Дело C-412/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Освобождавания за някои дейности от обществен интерес - Член 132, параграф 1, буква г) - Доставка на човешки органи, кръв и кърма - Обхват - Обработена и използвана за промишлени цели плазма от човешка кръв))
 (2016/C 441/04)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hessisches Finanzgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH
 Ответник: Finanzamt Kassel II — Hofgeismar
 Диспозитив
 Член 132, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че доставката на човешка кръв, която държавите членки са длъжни да освобождават съгласно тази разпоредба, не обхваща доставката на кръвна плазма, получена от човешка кръв, когато кръвната плазма е предназначена не пряко за терапевтични цели, а само за производството на лекарствени продукти.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/19
 Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Fraas/СХВП (Кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, бежово и тъмночервено)
 (Дело T-328/10) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, бежово и тъмночервено - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2012/C 331/32)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Хелмбрехтс-Вюстензелбиц, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално B. Schmidt, а впоследствие D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 7 юни 2010 г. (преписка R 190/2010-4) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, представляващ кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, бежово и тъмночервено, като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда V. Fraas GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 288, 23.10.2010 г.


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/29
 Жалба, подадена на 10 август 2015 г. — Foodcare/СХВП — Michalczewski (T.G.R. ENERGY DRINK)
 (Дело T-456/15)
 (2015/C 328/26)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Foodcare sp. z o.o. (Забиерзов, Полша) (представител: A. Matusik, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Dariusz Michalczewski (Гданск, Полша)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „T.G.R. ENERGY DRINK“ — марка на Общността No 5 689 237
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 12 май 2015 г. по преписка R 265/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да обяви обжалваното решение за недействително в неговата цялост,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/30
 Определение на Общия съд от 10 декември 2013 г. — Gobierno de Aragón и др./Съвет
 (Дело T-150/11) (1)
 (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Решение относно помощта за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини - Частична отмяна - Неразделност - Недопустимост)
 2014/C 45/48
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Gobierno de Aragón (Испания); Principado de Asturias (Испания); и Junta de Castilla y León (Испания) (представители: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, E. Echeverría Álvarez и M. López Garrido, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Lo Monaco и F. Florindo Gijón)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, L. Flynn и C. Urraca Caviedes)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2010/787/ЕС на Съвета от 10 декември 2010 година относно държавната помощ за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини (ОВ L 336, стp. 24)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Gobierno de Aragón (Испания), Principado de Asturias (Испания) и Junta de Castilla y León (Испания) понасят, освен собствените си съдебни разноски, и направените от Съвета на Европейския съюз съдебни разноски.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 130, 30.4.2011 г.


text:
 23.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/11
 Решение на Общия съд от 8 май 2012 г. — Panzeri/СХВП — Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport)
 (Дело T-348/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Royal Veste e premia lo sport“ - По-ранни словни международна марка и марка на Общността „veste lo sport“ - Нерегистрирана по-ранна фигуративна марка „panzeri veste lo sport“ - Относителни основания за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 184/18
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Panzeri (Monguzzo, Италия) (представител: C. Galli, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Royal Trophy Srl (Cava de Tirreni, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 май 2010 г. по преписка R 988/2009-1 относно производство по възражение между г-н Luigi Panzeri и Royal Trophy Srl.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 20 май 2010 г. (преписка R 988/2009-1).
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 288, 23.10.2010 г.


text:
 27.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/4
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 24 март 2016 г. — Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA и Guerrato SpA/Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
 (Дело C-178/16)
 (2016/C 232/05)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA и Guerrato SpA
 Ответници: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
 Преюдициални въпроси
 Допуска ли правилното прилагане на член 45, параграф 2, букви в) и ж) и параграф 3, буква a) от Директива 2004/18/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. и на принципите на европейското право за защита на оправданите правни очаквания и за правна сигурност, за равнопоставеност, пропорционалност и прозрачност, за процесуална икономия и за максимално отваряне на пазара на обществените поръчки за конкуренцията, както и за изчерпателност и определеност на престъпленията, национална правна уредба като предвидената в член 38, алинея 1, буква c) от Законодателен декрет No 163 от 12 април 2006 г. (Кодекс за обществените поръчки за строителство, услуги и доставки в изпълнение на Директива 2004/17/ЕО (2) и Директива 2004/18/ЕО) с последващи изменения, в частта, с която разпростира обхвата на предвиденото задължение за деклариране на отсъствие на окончателни осъдителни присъди (включително определения за изпълнение на наказанието, постановени по искане на страните) за упоменатите в тази разпоредба престъпления, и по отношение на лица, които са заемали отговорна длъжност в предприятията оференти, но са преустановили да я заемат в годината преди публикуването на обявлението за поръчката, и в която урежда относително основание за изключване от процедурата за обществена поръчка, ако предприятието не докаже, че се е разграничило изцяло и ефективно от наказателно санкционираното деяние на тези лица, като наличието на разграничаване се оценява по преценка на възлагащия орган, с което всъщност му се дава възможност да предвиди следните задължения, чието неизпълнение води до изключване от процедурата:
 (i)
 задължения за предоставяне на информация и декларации относно наказателни производства, които все още не са приключили с влязъл в сила акт на съда (тоест производства с неизвестен изход), каквито задължения не са предвидени по закон дори по отношение на лица, заемащи отговорна длъжност;
 (ii)
 задължения за разграничаване по собствена инициатива, без конкретно да се определят видът на оневиняващите действия, разполагането им във времето (още преди влизане в сила на присъдата) и етапът на процедурата, в който трябва да бъдат изпълнени;
 (iii)
 неясни задължения за лоялно сътрудничество, определени чрез позоваването на общата клауза за добросъвестност?
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116; Поправки ОВ L 182, 2008 г., стр. 282 и ОВ L 18, 2012 г., стр. 7).
 (2) Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3; Поправка ОВ L 182, 2008 г., стр. 169).


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/39
 Жалба, подадена на 5 май 2016 г. — Lukash/Съвет
 (Дело T-210/16)
 (2016/C 243/43)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Olena Lukash (Киев, Украйна) (представител: M. Cessieux, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата на г-жа Olena Lukash за допустима,
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна в частта, която се отнася до жалбоподателя,
 —
 да отмени Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна в частта, която се отнася до жалбоподателя,
 —
 да отмени последващите решения и регламенти, с които се продължава действието на ограничителните мерки, наложени с Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г., като се актуализират мотивите, а именно:
 —
 Решение 2015/364/ОВППС на Съвета от 5 март 2015 г.,
 —
 Регламент (ЕС) No 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 г.,
 —
 Решение 2015/876/ОВППС на Съвета от 5 март 2015 г.,
 —
 Регламент (ЕС) No 2015/869 на Съвета от 5 март 2015 г.,
 —
 Решение 2016/318/ОВППС на Съвета от 4 март 2016 г.,
 —
 Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 4 март 2016 г.
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски съгласно членове 87 и 91 от Процедурния правилник на Общия съд.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на правото на защита и на правото на ефективни правни средства за защита.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране.
 3.
 Третото основание е изведено от неспазване на критериите, предвидени в член 1 от Решение 2014/119/ОВППС, възпроизведен в съображение 4 от Регламент (ЕС) No 208/2014, в съображение 3 от Решение 2015/364/ОВППС, възпроизведено в съображение 2 от Регламент (ЕС) No 2015/357, в съображение 4 от Решение 2015/876/ОВППС, възпроизведено в съображение 3 от Регламент (ЕС) No 2015/357, в съображение 4 от Решение 2016/318/ОВППС, възпроизведено в съображение 2 от Регламент (ЕС) No 2015/357.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от фактическа грешка, допусната от Съвета.
 5.
 Петото основание е изведено от явно засягане на правото на собственост на жалбоподателя.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/12
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Dolj (Румъния) на 26 юли 2010 г. — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Дело C-377/10)
 ()
 2010/C 274/17
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Dolj
 Страни в главното производство
 Ищец: Adrian Băilă
 Ответници: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 110, първа алинея ДФЕС (предишен член 90 ЕО) да се тълкува в смисъл, че забранява на държава членка да въвежда данък с характеристиките на данъка върху замърсяването, уреден от OUG No 50/2008, изменен с OUG No 218/2008, като се има предвид, че от посочения данък са освободени моторните превозни средства M1, имащи стандарт на замърсяване Евро 4 и с цилиндрична мощност по-малко от 2 000 cm3, както и всички моторни превозни средства N1, имащи стандарт на замърсяване Евро 4, регистрирани за първи път в Румъния или в друга държава членка в периода от 15 декември 2008 г. до 31 декември 2009 г., но не и регистрираните преди 15 декември 2008 г. подобни или конкурентни употребявани моторни превозни средства с произход от друга държава членка, и като се има предвид, че посоченият данък може да представлява вътрешен данък върху стоките с произход от други държави членки, който е косвено дискриминиращ спрямо данъците върху местните стоки, и осигурява закрила на местното производство на нови коли?
 2)
 Трябва ли член 110, първа алинея ДФЕС (предишен член 90 ЕО) да се тълкува в смисъл, че забранява на държава членка да въвежда данък с характеристиките на данъка върху замърсяването, установен с OUG No 50/2008, изменен с OUG No 218/2008, като се има предвид, че от посочения данък са освободени моторните превозни средства M1, имащи стандарт на замърсяване Евро 4 и с цилиндрична мощност по-малко от 2 000 cm3, както и всички моторни превозни средства N1, имащи стандарт на замърсяване Евро 4, регистрирани за първи път в Румъния или в друга държава членка в периода от 15 декември 2008 г. до 31 декември 2009 г., но не и превозните средства с различни от горепосочените технически характеристики, регистрирани през същия период в други държави членки, като се има предвид че посоченият данък може да представлява вътрешен данък върху стоките с произход от други държави членки, който е косвено дискриминиращ спрямо данъците върху местните стоки и осигурява закрила на местното производство на нови коли?


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/55
 Жалба, подадена на 30 април 2014 г. — Polymer-Chemie/Комисия
 (Дело T-306/14)
 2014/C 223/57
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Polymer-Chemie GmbH (Sobernheim, Германия) (представители: Rechtsanwälte D. Greinacher, J. Martin и B. Scholtka)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание член 263, параграф 1 ДФЕС да отмени решението на Комисията за откриване на официална процедура по разследване срещу Федерална република Германия във връзка с подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и от рудничен газ съгласно Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители — държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) от 18 декември 2013 г., публикувано в Официален вестник на ЕС от 7 февруари 2014 г., C 37, стр. 73, доколкото Комисията квалифицира особения компенсационен режим по членове 40 и 41 от EEG като държавна помощ по смисъла на член 107 ДФЕС,
 —
 на основание член 87, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на член 107 ДФЕС
 Жалбоподателят твърди, че Комисията неправилно е квалифицирала като помощ насърчаването на електроенергията от възобновяеми източници чрез системата за допълнителна такса, както и особения компенсационен режим за по-ниска допълнителна такса по EEG и поради това не е трябвало да открива официална процедура по разследване.
 —
 Във връзка с това жалбоподателят твърди, че при предварителния анализ на въпроса дали особеният компенсационен режим представлява помощ Комисията е допуснала явна грешка в преценката, тъй като с особения компенсационен режим, като изключение от режима на допълнителната такса по EEG, не се предоставя предимство, което енергоемките потребители не биха могли да получат при нормални пазарни условия.
 —
 Освен това жалбоподателят твърди, че не са засегнати държавни ресурси. Тъй като приходите от таксата по EEG не представляват държавен ресурс, тези ресурси не могат да бъдат засегнати от предвиденото за енергоемките потребители изключение.
 —
 По-нататък жалбоподателят посочва, че особеният компенсационен режим не нарушава конкуренцията. В краен случай той може да доведе до конкурентни условия, които съществуват и без таксата по EEG.
 2.
 Второ правно основание: нарушение на принципа за защита на оправданите правни очаквания
 Жалбоподателят твърди, че с приемането на решението Комисията е нарушила и принципа за защита на оправданите правни очаквания. Германското законодателство за насърчаване на електроенергията от възобновяеми източници вече е било предмет на задълбочена проверка за наличие на държавна помощ. При тази проверка през 2002 г. Комисията е стигнала до извода, че то не е свързано с прехвърляне на държавни ресурси. Тъй като в това отношение EEG от 2012 г. не съдържа съществени изменения спрямо тогава действалата правна уредба, то засегнатите стопански субекти би трябвало да очакват не повторна проверка, а че съществуващите правила ще продължават да се прилагат.
 3.
 Трето правно основание: злоупотреба с власт
 В заключение жалбоподателят смята, че Комисията е злоупотребила с предоставеното ѝ в членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС право на свободна преценка. С откриването на процедура по разследване Комисията цели основно да хармонизира насърчаването на електроенергията от възобновяеми източници. Тази основна цел се проявява и в новия проект на Насоките за държавни помощи за енергетиката и околната среда, в които Комисията за първи път установява подробни правила за насърчаване на енергията от възобновяеми източници. За да постигне хармонизация обаче Комисията би трябвало да приложи предвидената за тази цел процедура за сближаване на законодателствата по членове 116 ДФЕС и 117 ДФЕС.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/44
 Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Insight Direct USA/СХВП — Net Insight (Insight)
 (Дело T-489/07)
 (2008/C 64/74)
 Език, на който е подадена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Insight Direct USA, Inc. (Tempe, Съединени американски щати) (представители: M. Gilbert и M. Moore, Solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Net Insight AB (Стокхолм, Швеция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав от 20 септември 2007 г. по преписка R 1428/2006-2, както и отказът по заявката за всички услуги от класове 37 и 42 и за част от услугите от клас 35, и да се постанови, че процедурата следва да продължи по отношение на всички услуги, за които заявката е била публикувана,
 —
 да се осъдят СХВП и другите страни да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят тези, направени от жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Insight“ за услуги от класове 35, 36, 37 и 42 — заявка No 3 309 002
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Net Insight AB
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна национална марка и марка на Общността „NET INSIGHT“ за стоки и услуги от класове 9, 37 и 41
 Решение на отдела по споровете: частично приема и частично отхвърля възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Според жалбоподателя апелативният състав погрешно е установил доминиращите и отличителните елементи на по-ранната марка и не е взел предвид всички релевантни обстоятелства при преценката на сходството на съответните стоки и услуги. Освен това, при определянето на вероятността от объркване на конфликтните марки апелативният състав не е разгледал всички релевантни обстоятелства, свързани с критерия за цялостна преценка.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/25
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Amares (Португалия) на 17 юни 2010 г. — Cristiano Marques Vieira/Companhia de Seguros Tranquilidade SA
 (Дело C-299/10)
 ()
 2010/C 234/41
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Judicial de Amares
 Страни в главното производство
 Ищец: Cristiano Marques Vieira
 Ответник: Companhia de Seguros Tranquilidade SA
 Преюдициален въпрос
 Когато при сблъсък между моторни превозни средства отговорност за произшествието, в резултат на което са причинени телесна повреда и имуществени вреди на един от водачите (пострадалото лице, което иска обезщетение и е непълнолетно), не носи нито един от водачите поради виновното си поведение, противоречи ли на общностното право и по-конкретно на член 3, параграф 1 от Първа директива (72/166/ЕИО) (1), на член 2, параграф 1 от Втора директива (84/5/ЕИО) (2) и на член 1 от Трета директива (90/232/ЕИО) (3), в съответствие с даденото им тълкуване от Съда, възможността за разпределяне на отговорността за риска (член 506, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс), пряко отразяващо се върху размера на обезщетението, което трябва да се предостави на пострадалото лице за имуществените и неимуществените вреди, настъпили в резултат от причинената телесна повреда, доколкото това разпределяне води до пропорционално намаляване на размера на обезщетението?
 (1) Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).
 (2) Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).
 (3) Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/3
 Решение на Съда (първи състав) от 6 март 2008 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln — Германия) — Deutsche Post AG (C–287/06, C–288/06 и C–291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06)/Bundesrepublik Deutschland
 (Съединени дела С-287/06-292/06) (1)
 (Пощенски услуги - Директива 97/67/ЕО - Сектор, запазен за доставчика на универсалната пощенска услуга - Специални тарифи за предаване на минимални количества предварително сортирани пратки в определените места от пощенската мрежа от страна на професионалните клиенти - Отказ за предоставяне на такива тарифи на посредниците, които по занятие и от свое име консолидират пратките на различни податели)
 (2008/C 107/04)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Köln
 Страни в главното производство
 Ищци: Deutsche Post AG (C–287/06, C–288/06 и C–291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06)
 Ответник: Федерална Република Германия
 В присъствието на: Marketing Service Magdeburg GmbH (C-287/06), Citipost Gesellschaft für Kurier- und Postdienstleistungen mbH (C-288/06), Deutsche Post AG (C–289/06, C–290/06 и C–292/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-291/06)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Köln — Тълкуване на член 47, параграф 2 и член 95 от Договора за EO, както и на член 12, пето тире и член 7, параграф 1 от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12), изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за изменение на Директива 97/67/ЕО относно по-нататъшното отваряне на пощенските услуги в Общността за конкуренция (OВ L 176, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178) — Задължение на доставчика на универсалната пощенска услуга да предостави специалните тарифи, прилагани по отношение на професионалните клиенти, които сами превозват предварително сортирани пратки до пощенските центрове по изпращане, и на професионален доставчик на пощенски услуги, който събира пратките от подателите и впоследствие като професионалните клиенти ги сортира и доставя в център по изпращане
 Диспозитив
 Член 12, пето тире от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска на предприятия, консолидиращи по занятие и от свое име пощенски пратки от различни податели, да се отказва ползването на специалните тарифи, предоставяни от националния доставчик на универсалната пощенска услуга в сектора, в който има изключителна лицензия, на професионалните клиенти за предаването в пощенските му центрове на минимални количества предварително сортирани пратки.
 (1) ОВ C 261, 28.10.2006 г.


text:
 10.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/3
 Дело, заведено на 29 юли 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ, срещу Княжество Лихтенщайн
 (Дело E-19/15)
 (2015/C 410/03)
 На 29 юли 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Княжество Лихтенщайн от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider, Clémence Perrin и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: 35 Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по членове 9, 10, 13 и 16 от акта, посочен в точка 1 от приложение X към Споразумението за ЕИП (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, и доколкото установяването на предприятия и предоставянето на трансгранични услуги не попадат в приложното поле на посочения акт, че не е изпълнило своите задължения, произтичащи от членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП:
 а)
 като запазва в сила член 7 от Търговския закон на Лихтенщайн, който въвежда режим на предварително разрешение за предприятията, възнамеряващи да се установят в Лихтенщайн, и
 б)
 като запазва в сила член 8, параграф 1 от Търговския закон на Лихтенщайн, доколкото той налага условия, които не са ясни и недвусмислени, за даване на предварително разрешение на предприятията, възнамеряващи да се установят в Лихтенщайн (а именно задължението да разполагат с необходимия персонал и задължението за адекватно владеене на немски език); и
 в)
 като не е гарантирало липсата на дублиране на равностойни или по същността си сравними изисквания, що се отнася до тяхната цел, на които доставчикът вече е подложен в друга държава от ЕИП или в същата държава от ЕИП при процедура за предварително разрешение за предприятията, желаещи да се установят в Лихтенщайн, както и че не е определило ясно процедурата и формалностите относно разрешителния режим съгласно Търговския закон, и
 г)
 като запазва в сила член 21 от Търговския закон на Лихтенщайн, въвеждащ режим на предварително разрешение за предприятията, желаещи да предоставят трансгранични услуги в Лихтенщайн; и
 2.
 Да нареди на Княжество Лихтенщайн да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до изискванията по Закона от 22 юни 2006 г. относно търговията („Търговския закон“) — а именно членове 7 и 21, според които предприятията, желаещи да се установят или да предоставят трансгранични услуги в Лихтенщайн, трябва да бъдат одобрени от националните органи, преди да се установяват или да предоставят трансгранични услуги.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, наред с другото, че тези изисквания се равняват на разрешителни режими, които не могат да бъдат обосновани по член 9 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар („Директивата за услугите“) в случая на установявания на предприятия, и по член 16 от Директивата за услугите, в случая на предоставяне на трансгранични услуги.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди също, че член 21 от Търговския закон на Лихтенщайн, който изисква предприятията, желаещи да предоставят трансгранични услуги в Лихтенщайн, предварително да уведомяват в писмена форма органите на Лихтенщайн за това, както и да подновяват ежегодно това уведомление, се равнява на разрешителен режим в нарушение на член 16 от Директивата за услугите.
 —
 Според Надзорния орган на ЕАСТ Лихтенщайн твърди, че по принцип неговите режими за предварително одобрение са в съответствие с Директивата за услугите, тъй като те могат да бъдат обосновани съгласно членове 9 и 16 или, като алтернатива, член 33 от Споразумението за ЕИП (или по наложителни причини, свързани с обществения интерес, формулирани по този член).