text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/27
 Жалба, подадена на 22 май 2008 г. — JOOP!/СХВП (Изображение на удивителен знак)
 (Дело T-191/08)
 (2008/C 183/51)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: JOOP! GmbH (Хамбург, Германия) (представители: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers и T. Rein, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 6 март 2008 г. по преписка R 1822/2007-1,
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските по производството, включително тези в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която представлява изображение на удивителен знак, за стоки от класове 14, 18 и 25 (заявка No 5 332 176).
 Решение на проверителя: Отказва регистрацията.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като заявената марка има отличителни белези и по отношение на нея не съществува необходимост от запазване на възможността за свободно ползване.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 11; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/24
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-406/06) (1)
 (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществена поръчка, отнасяща се за услуги за оказване на съдействие в полза на регистрационната система, създадена по силата на Директива 2003/87/ЕО - Отхвърляне на офертата на оферент - Решение за предоставяне на друг оферент - Явна грешка в преценката - Задължение за мотивиране - Искане за обезщетение)
 (2009/C 6/48)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и N. Keramidas, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: M. Wilderspin и E. Manhaeve)
 Предмет
 От една страна, искане отмяна на Решение на Комисията от 19 октомври 2006 година, с което се отхвърля офертата, представена от жалбоподателя в процедура за възлагане на обществена поръчка за предоставяне на услуги за оказване на съдействие в полза на регистрационната система, създадена по силата на Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), на Независимия дневник на операциите на Общността (НДОО), на техническата поддръжка и помощта за ползвателите (ОВ S 102, 2006 г.), както и искане за отмяна на решението за възлагане на поръчката на друг оферент, и от друга страна, искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/14
 Жалба, подадена на 9 декември 2011 г. от Michael Heath срещу решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-121/10, Heath/ЕЦБ
 (Дело T-645/11 P)
 2012/C 65/28
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Michael Heath (Southampton, Обединено кралство) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche)
 Другата страна в производството: Европейска централна банка (ЕЦБ)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 29 септември 2011 г. по дело F-121/10,
 —
 поради това да разреши на жалбоподателя да се ползва от исканията си, предявени в първоинстанционното производство, като следователно
 —
 отмени извлеченията за заплащане по партидата на жалбоподателя за месец януари 2010 г. и следващите месеци, доколкото в тях пенсията му се увеличава с 0,6 %, за да се приложи увеличаване от 2,1 %, изчислено в съответствие с редовната методология за преизчисление („GSA“),
 —
 доколкото това е необходимо, да отмени решенията, с които се отхвърлят молбите за преразглеждане и административните жалби, подадени от жалбоподателя — решения съответно от 11 май 2010 г. и от 9 септември 2010 г.,
 —
 да осъди ответника да заплати разликата между неправомерното увеличение на пенсията на жалбоподателя с 0,6 %, считано от януари 2010 г., и увеличението с 2,1 %, на което той е имал право, т.е. увеличение на заплащането с 1,5 % на месец, считано от януари 2010 г. За посочените суми трябва да се начисли лихва от датата на настъпване на съответния падеж до деня на действителното плащане, изчислена въз основа на приложимия през съответния период определен от ЕЦБ за основните операции по рефинансиране процент, увеличен с два пункта,
 —
 да осъди ответника да заплати сумата от 5 000 EUR като обезщетение за имуществените вреди, които жалбоподателят е претърпял в резултат на загубата на покупателната си способност,
 —
 да осъди ответника да заплати сумата от 5 000 EUR, определени по справедливост като обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди,
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски,
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски в производствата пред двете съдебни инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага пет правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, от несъобразяване с понятието за увреждащ акт и от нарушение на принципа на правна сигурност.
 2.
 Второто и третото правно основание са изведени от нарушение на изискванията при проверката за наличие на явна грешка в преценката, от изопачаване на данните по преписката и от неизпълнение на задължението за мотивиране, от нарушение на член 17, параграф 7 от приложение III към условията за работа и на правилата относно тежестта на доказване във връзка с проверката от страна на СПС на законосъобразността на становището на актюера и на законосъобразността на неговото съдържание.
 3.
 Четвъртото правно основание е изведено от изопачаване на данните по преписката и от нарушение на задължението за мотивиране и на правото на защита, доколкото СПС изобщо не разгледал законосъобразността на действията след 1 ноември 2009 г. на актюера на ЕЦБ, който е действал до 31 октомври 2009 г.
 4.
 Петото правно основание е изведено от нарушение на член 48 от условията за работа, както и от нарушение на свободата на сдружаване и основното право на колективни преговори, закрепени по-конкретно в член 11 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ) и в член 28 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като ПСП приел, че „жалбоподателят не би могъл да упреква ЕЦБ, че не се е допитала до комитета по персонала, преди да определи корекцията на пенсиите за 2010 г.“


text:
 1.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 290/19
 Жалба, подадена на 11 август 2011 г. от Европейската полицейска служба (Европол) срещу Решение на Съда на публичната служба от 26 май 2011 г., постановено по дело F-83/09, Kalmár/Европол
 (Дело T-455/11 P)
 2011/C 290/27
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann, D. El Khoury и J. Arnould в присъствието на D. Waelbroeck и E. Antypas, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Andreas Kalmár (Хага, Нидерландия)
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на Съда на публичната служба и да постанови решение по съществото на спора, доколкото Съдът на публичната служба
 а)
 отменя решението от 4 февруари 2009 г., с което директорът на Европол прекратява срочния договор на г-н Kalmár, както и решението от 24 февруари 2009 г., с което директорът на Европол освобождава заинтересованото лице от задълженията му в срока на предизвестието, и решението от 18 юли 2009 г., с което е отхвърлена жалбата, подадена от това лице по административен ред;
 б)
 осъжда Европол да заплати на жалбоподателя сума в размер на 5 000 EUR като обезщетение за вреди;
 в)
 осъжда Европол да понесе всички съдебни разноски.
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и направените от него разноските, свързани с производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на забраната за произнасяне ultra petita и на правото на защита. Според жалбоподателя Съдът на публичната служба разгледал различни от посочените от ответника правни основания.
 2.
 Второ правно основание: грешка при прилагането на правото при оценката на законосъобразността на оспорваните решения. Според жалбоподателя Съдът на публичната служба по-специално приложил погрешно задължението за полагане на дължимата грижа и задължението за мотивиране.
 3.
 Трето правно основание: грешка при прилагането на правото от страна на Съда на публичната служба по отношение на предмета на искането за отмяна. Според жалбоподателя Съдът на публичната служба е трябвало да квалифицира като „увреждащо решение“ решението от 18 юли 2009 г., което също е обект на съдебния контрол.
 4.
 Четвърто правно основание: многобройни грешки в преценката на Съда на публичната служба по отношение на обстоятелството, че при постановяването на решението за уволнение Европол „не“ взема или „не взема предвид в достатъчна степен“ конкретни „фактически елементи, които са релевантни и не могат да бъдат пренебрегнати“.
 5.
 Пето правно основание: непълнота на мотивите на обжалваното съдебно решение.
 6.
 Шесто правно основание: погрешно присъждане на обезщетението за вреди.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/2
 Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 20 октомври 2011 г. — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
 (Дело C-534/11)
 2012/C 65/03
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší správní soud
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mehmet Arslan
 Ответник: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie [Чешка служба полиция, Областна полицейска дирекция — Ústí nad Labem, отдел „Миграция“]
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 2, параграф 1 във връзка със съображение 9 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), да се тълкува в смисъл, че тази директива не се прилага за граждани на трети страни, които са подали молба за международна закрила по смисъла на Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (2)?
 2.
 Ако отговорът на първия въпрос е положителен, трябва ли да се прекрати задържането с цел връщане на чуждестранен гражданин, ако той подаде молба за международна закрила по смисъла на Директива 2005/85/ЕО и няма други основания задържането му да продължи?
 (1) ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.
 (2) ОВ L 326, 2005 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/43
 Жалба, подадена на 4 юли 2013 г. — Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Комисия
 (Дело T-354/13)
 2013/C 260/78
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks e.V. (Берлин, Германия) (представители: адв. I. Jung, адв. M. Teworte-Vey, адв. A. Renvert и адв. J. T. Saatkamp)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 8 април 2013 г. по дело „Kołocz śląski/Kołacz śląski“ — Schlesischer Streuselkuchen (Ref. Ares (2013) 619104 — 10 април 2013 г.).
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две основания за отмяна.
 1.
 Първо основание за отмяна: погрешно правно основание
 —
 Жалбоподателят твърди, че ответникът е допуснал грешка при прилагане на правото като в решението си относно искането на жалбоподателя за заличаване на регистрацията на „Kołocz śląski/Kołacz śląski“ като защитено географско указание е посочил като правно основание действащият към момента на решението си нов Регламент (ЕО) No 1151/2012 (1) вместо действащия към момента на подаване на заявката стар Регламент (ЕО) No 510/2006 (2). По този начин ответникът е нарушил принципа „tempus regit actum“.
 —
 Жалбоподателят твърди освен това, че искането за заличаване на регистрацията съгласно Регламент No 510/2006 е допустимо и основателно. В тази връзка той посочва допълнително, че съществуват две основания за заличаване по смисъла на член 12, параграф 2 от Регламент No 510/2006 (при спорното название ставало въпрос за родово наименование по смисъла на член 3, параграф 1 от Регламент No 510/2006; погрешно били определени границите на географския район Силезия в спецификацията на регистрацията) и че различното тълкуване и прилагане на тази разпоредба нарушава основните права на пекарите във Федерална република Германия.
 2.
 Второ основание за отмяна: нарушение на Регламент No 1151/2012
 —
 Жалбоподателят твърди, че искането би било допустимо и основателно дори и когато се разгледа въз основа на Регламент No 1151/2012.
 (1) Регламент (ЕО) No 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (ОВ L 93, стр. 12, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 71, стр. 114).


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/16
 Жалба, подадена на 29 декември 2016 г. от Guccio Gucci SpA срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 11 октомври 2016 г. по дело T-461/15 — Guccio Gucci SpA/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 (Дело C-675/16 P)
 (2017/C 144/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Guccio Gucci SpA (представители: V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta, avvocati)
 Други страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Guess? IP Holder LP
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати разноските, направени от жалбоподателя в хода на производствата,
 —
 да осъди Guess да заплати разноските, направени от жалбоподателя в хода на производствата.
 Основания и основни доводи
 1.
 С настоящата жалба Guccio Gucci S.p.A. (наричано по-нататък „Gucci“ или „жалбоподателят“) иска от Съда на Европейския съюз да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (трети състав) по дело T-461/15 (наричано по-нататък „обжалваното решение“), с което Общият съд отхвърля жалбата на Gucci срещу решението на четвърти апелативен състав от 27 май 2015 г. по преписка R 2049/2014-44, потвърждаващо решението на отдела по отмяна от 31 юли 2014 г. за отхвърляне на искането за обявяване на недействителност на регистрация на марка на Европейския съюз No 5538012 за класове 3, 9, 14, 16, 18, 25 и 35 (наричана по-нататък „спорната марка“) „Guess? IP Holder L.P.“ (наричана по-нататък „Guess“).
 2.
 С настоящата жалба се иска да се установи, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че мотивите за недействителност по член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1) на Съвета от 26 февруари 2009 година, преди изменението (наричан по-нататък „Регламентът относно марката на Общността“) са неприложими по отношение на обжалваната марка. По-специално при преценката си относно сходството между конфликтните знаци Общият съд ясно изопачил представените му факти и доказателства и следователно неправилно приложил както член 8, параграф 1, буква б), така и член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността, като освен това и не мотивирал обжалваното решение.
 3.
 Общият съд изключил сходство между конфликтните марки въз основа на предположението, че съответните потребители [...] няма да видят в [обжалваната] марка съдържащата се в по-ранните марки главна буква „G“, а по-скоро абстрактен декоративен мотив. Освен това с оглед на стилизирания му вид и на факта, че елементите му са взаимно преплетени или свързани, знакът можел да се възприеме както като стилизирано изписване например на главната буква „Х“ или на буквата „е“, така и като цифри и букви като например цифрата „3“ и буквата „е“ (вж. в това отношение точка 30 от обжалваното решение). Това предположение било възлово за обжалваното решение, тъй като въз основа на него Общият съд изключил в случая всяко сходство между конфликтните марки, а оттам и приложимостта на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.
 4.
 Това предположение обаче било очевидно погрешно. От документите по делото, и по специално от предоставените от Gucci резултати от проучване относно това как съответните потребители възприемат обжалваната марка ставало ясно, че в нея те всъщност виждали главни букви „G“. Това очевидно изопачаване на фактите и доказателствата опорочило преценката на Общия съд по жалбата на Gucci: след като приел, че съответните потребители — или поне една част от тях — възприемат обжалваната марка като комбинация от главни букви „G“ , Общият съд не можел да изключи сходството между конфликтните марки, а оттам и приложимостта на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия), ОВ L 78, 2009 г., стр. 1


text:
 23.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/22
 Жалба, подадена на 11 януари 2012 г. — ZZ/Европейска комисия
 (Дело F-6/12)
 2012/C 184/46
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: C. Dony, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията, с което не уважава жалбата по административен ред срещу решението, с което на жалбоподателя е отказано да му бъде изплащана надбавката за експатриране
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на органа по назначаването от 11 октомври 2011 г., с което не е уважена жалбата по административен ред на жалбоподателя на основание член 90, параграф 2 от Правилника срещу решение от 24 май 2011 г., с което му е отказано изплащане на надбавката за експатриране,
 —
 да бъде осъдена Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/45
 Жалба, подадена на 2 септември 2009 г. от Perfetti Van Melle SpA срещу Решение на Първоинстанционния съд (осми състав) от 1 юли 2009 г. по дело Perfetti Van Melle SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Cloetta Fazer AB, T-16/08
 (Дело C-353/09 P)
 2009/C 267/78
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Perfetti Van Melle SpA (представители: P. Perani и P. Pozzi, avvocati)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Cloetta Fazer AB
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да уважи жалбата и съответно да отмени Решение на Първоинстанционния съд по дело T-16/08 в неговата цялост в съответствие с член 61 от Статута на Съда на Европейските общности и с член 113 от Процедурния правилник,
 —
 да постанови окончателно решение — ако фазата на производството позволява това — с което да отмени Решението от 24 ноември 2005 г. на отдела по заличаването на СХВП, постановено по искане за заличаване No 941 C 973065 и да нареди на ответниците да заплатят съдебните разноски, направени в производствата пред Първоинстанционния съд и Съда на Европейските общности, както и тези, направени в производствата за обявяване на недействителност пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 1. Правни основания
 С настоящата жалба Perfetti Van Melle S.p.A. оспорва Решение на Първоинстанционния съд по дело T-16/08, постановено на 1 юли 2009 г. и съобщено на 2 юли 2009 г.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че обжалваното в настоящото дело решение на Първоинстанционния съд е опорочено от неправилно тълкуване и неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (1) във връзка с член 53, параграф 1, буква a) от него.
 1.1. Първо оплакване: жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд, че не е разгледал конфликтните марки въз основа на критериите за „обща преценка“ или за „цялостно впечатление“.
 Установен принцип е, че общата преценка на вероятността от объркване във връзка с визуалното, фонетично или концептуално сходство на въпросните марки трябва да се основава на създаденото от тях цялостно впечатление, като се имат предвид по-специално техните отличителни и доминиращи елементи. Жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд не е приложил горепосочения принцип и по-специално е достигнал до извода, че съществува вероятност от объркване, като основал своята преценка изключително върху факта, че марките имат общия елемент „CENTER“.
 В обжалваното решение марките не са разгледани в светлината на „общата преценка“ и на „цялостното впечатление“, което те оставят. Вместо това в обжалваното решение е използван аналитичен подход и е направен преглед между марката „CENTER“, от една страна, и първия словен елемент „CENTER“ на оспорената марка, от друга страна, при пълно пренебрегване на значението на втория словен елемент „SHOCK“. Вярно е, че в обжалваното решение са споменати критериите за обща преценка и за цялостно впечатление, но също така е вярно, че не е достатъчно споменаване и повтаряне на изведен от съдебната практика критерий: правомерен подход е този, при който тези критерии се следват и прилагат правилно към делото. Това не било направено в обжалваното решение. То се задоволявало да посочи, че двете сравнявани марки са сходни поради техния общ словен елемент „CENTER“ без да даде обяснение защо словния елемент „SHOCK“ не е достатъчен, за да се изключи вероятността от объркване.
 Поради гореизложените съображения жалбоподателят също твърди, че обжалваното решение е опорочено от изопачаване на фактите и от нарушение на задължението за излагане на мотиви.
 1.2. Второ оплакване: жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд, че в обжалваното решение не е взел предвид някои изключително важни и релевантни фактори.
 С обжалваното решение също се нарушавал член 8, параграф 1, буква б), тъй като в него не била направена преценка на фактори, които са от изключително значение при определянето на наличието на вероятност от объркване между марките. По-специално Първоинстанционният съд не взел предвид продължителното съвместно съществуване на сравняваните марки и действителната липса на объркване между тях, както обстойно се обяснява в жалбата до Първоинстанционния съд.
 В допълнение Първоинстанционният съд не е преценил правилно друг важен фактор, какъвто е степента на внимание на засегнатите потребители. Всъщност било нелогично Първоинстанционният съд да поддържа, че потребител, който е относително осведомен, както и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, не би забелязал присъствието на думата „SHOCK“ и не би признал, че разглежданите марки имат не само визуални и фонетични различия, но и различен смисъл, изразяващ се за марката „CENTER“ в дума, навеждаща на мисълта за „точка в средата на нещо“, а за марката „CENTER SHOCK“, поради наличието на най-отличителния елемент „SHOCK“, в израз, свързан с идеята за силно усещане (шок), което потребителят ще изпита при дъвчене на средата на дъвката.
 2. Искания на жалбоподателя:
 —
 да се уважи жалбата и съответно да се отмени решението на Първоинстанционния съд в неговата цялост в съответствие с член 61 от Статута на Съда на Европейските общности и с член 113 от Процедурния правилник,
 —
 да се постанови окончателно решение, ако фазата на производството позволява това, с което да се отмени Решението от 24 ноември 2005 г. на отдела по заличаването на СХВП, постановено по искане за заличаване No 941 C 973065 и да се осъдят ответниците да заплатят съдебните разноски, направени в производствата пред Първоинстанционния съд и Съда на Европейските общности, както и тези, направени в производствата за обявяване на недействителност пред СХВП в съответствие с член 122 от Процедурния правилник,
 —
 при условията на евентуалност, ако фазата на производството не позволява това, да се върне делото на Първоинстанционния съд за решаване в съответствие със задължителните критерии, установени от Съда.
 (1) ОВ L 11, стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/16
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 5 октомври 2012 г. — H. J. Kooistra/Burgemeester van Skarsterlân
 (Дело C-447/12)
 2013/C 26/29
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: H.J. Kooistra
 Ответник: Burgemeester van Skarsterlân
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки (ОВ L 385, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 155), изменен с Регламент (ЕО) No 444/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 28 май 2009 г., да се разбира в смисъл, че посоченият регламент не се прилага за картите за самоличност, издавани от държавите-членки на техните граждани — като нидерландската карта за самоличност —независимо от техния срок на валидност и независимо от възможността те да се използват като документи за пътуване?
 2.
 В случай че от отговора на първия въпрос следва, че Регламент (ЕО) No 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки (ОВ L 385, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 155), изменен с Регламент (ЕО) No 444/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 28 май 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) No 2252/2004 (ОВ L 142, стр. 1), се прилага по отношение на карти за самоличност като нидерландската карта за самоличност с оглед на възможността те да се използват като документи за пътуване, валиден ли е член 1, параграф 2 от посочения регламент в светлината на членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 8 от Конвенцията за защита правата на човека и основните свободи?
 3.
 В случай че отговорът на втория въпрос гласи, че член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки (ОВ L 385, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 155), изменен с Регламент (ЕО) No 444/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 28 май 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) No 2252/2004 (ОВ L 142, стр. 1), е валиден, трябва ли член 4, параграф 3 от посочения регламент — в светлината на членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 8, параграф 2 от Конвенцията за защита правата на човека и основните свободи и член 7, буква е) от Директива 95/46 (1), във връзка с член 6, параграф 1, буква б) от нея — да се тълкува в смисъл, че при прилагането на посочения регламент държавите членки трябва да гарантират със закон, че събираните и съхранявани на основание на регламента биометрични данни не могат да се събират, обработват или използват за други цели, освен за издаването на документа?
 (1) Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


text:
 15.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 448/24
 Определение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Nikolaou/Комисия и Европейска централна банка
 (Дело T-331/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Програма за подкрепа за стабилност на Кипър - Декларация на Еврогрупата относно преструктурирането на банковия сектор в Кипър - Погрешно посочване на ответника в жалбата - Недопустимост))
 (2014/C 448/32)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Marinos Nikolaou (Strovolos, Кипър) (представители: E. Efstathiou, K. Efstathiou и K. Liasidou, адвокати)
 Ответници: Европейска комисия (представители: B. Smulders, J.-P. Keppenne и M. Konstantinidis) и Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan и F. Athanasiou, подпомагани от W. Bussian, W. Devroe и D. Arts, адвокати)
 Предмет
 Искане за отмяна на декларацията на Еврогрупата от 25 март 2013 г. относно преструктурирането на банковия сектор в Кипър
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда г-н Marinos Nikolaou да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия и на Европейската централна банка (ЕЦБ).
 (1) ОВ C 252, 31.8.2013 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/25
 Жалба, подадена на 28 октомври 2013 г. — Bimbo/СХВП — Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)
 (Дело T-569/13)
 2014/C 24/44
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bimbo, SA (Барселона, Испания) (представител: N. Fernández Fernández-Pacheco, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Cafe' do Brasil SpA (Melito di Napoli, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 август 2013 г., постановено по преписка R 1561/2012-4,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка в червен, златен, бял и черен цвят, съдържаща словните елементи „Caffè KIMBO Espresso Napoletano“ за стоки и услуги от класове 30, 32 и 43 — Заявка за марка на Общността No 4 037 933
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испанска марка No 291 655 за думата „BIMBO“ за стоки от клас 30 и по-ранна общоизвестна в Испания марка „BIMBO“ за стоки от клас 30
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля частично възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламента за марката на Общността.


text:
 10.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/7
 Дело, заведено на 17 август 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн
 (Дело E-22/15)
 (2015/C 410/06)
 На 17 август 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Княжество Лихтенщайн от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider, Clémence Perrin и Íris Ísberg в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приело в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на актовете, посочени в точка 15р от глава XIII от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/62/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба по отношение на предотвратяването на навлизането на фалшифицирани лекарствени продукти в законната верига на доставка и Директива 2012/26/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО по отношение на фармакологичната бдителност), адаптирани към Споразумението с Протокол 1 към него, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по член 2 от актовете и по член 7 от Споразумението за ЕИП.
 2.
 Да нареди на Княжество Лихтенщайн да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Княжество Лихтенщайн в срок до 11 април 2015 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 11 февруари 2015 г., отнасящо се до невъвеждането в неговия национален правен ред на Директива 2011/62/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба по отношение на предотвратяването на навлизането на фалшифицирани лекарствени продукти в законната верига на доставка
 и
 Директива 2012/26/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО по отношение на фармакологичната бдителност, посочени в точка 15р от глава XIII от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирани към Споразумението с Протокол 1 към него („актовете“).
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приело в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на актовете, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по член 2 от актовете и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 16.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 336/22
 Определение на Общия съд от 11 септември 2013 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-475/11 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Възстановяване на подлежащи на възстановяване съдебни разноски - Липса на правен интерес - Явно недопустима жалба)
 2013/C 336/46
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 20 юни 2011 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-67/10, все още непубликувано в Сборника).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Luigi Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 311, 22.10.2011 г.


text:
 8.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/5
 Решение на Съда (втори състав) от 21 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Koblenz — Германия) — Deutsche Lufthansa AG/Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 (Дело C-284/12) (1)
 (Държавни помощи - Членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС - Предимства, предоставяни на нискотарифна авиокомпания от публично предприятие, оператор на летище - Решение за откриване на официална процедура по разследване на тази мярка - Задължение на юрисдикциите на държавите членки за съобразяване с направената в това решение оценка на Комисията относно съществуването на държавна помощ)
 2014/C 39/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Koblenz
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG
 Ответник: Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 в присъствието на: Ryanair Ltd
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Koblenz — Тълкуване на член 107, параграф 1 ДФЕС, на член 108, параграф 3 ДФЕС и на член 2, буква б), подточка i) от Директива 2006/111/ЕО на Комисията от 16 ноември 2006 година относно прозрачността на финансовите отношения между държавите членки и публичните предприятия, както и относно финансовата прозрачност в рамките на някои предприятия (ОВ L 318, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 5, стр. 66) — Държавни помощи — Предимства, предоставяни на нискотарифна авиокомпания от публично предприятие, оператор на летище — Решение на Комисията за откриване на официална процедура по разследване на тази мярка — Евентуално задължение на юрисдикциите на държавите членки да се съобразят с преценката на Комисията относно селективния характер на посочената помощ.
 Диспозитив
 Когато съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС Европейската комисия е открила официалната процедура по разследване, предвидена в параграф 2 от този член относно мярка, за която не е отправено уведомление и която е в процес на изпълнение, национална юрисдикция, сезирана с искане за преустановяване на изпълнението на мярката и за възстановяване на вече изплатените суми, е длъжна да приеме всички необходими мерки, за да бъдат приложени последиците от евентуалното неизпълнение на задължението за спиране на изпълнението на мярката.
 За целта националната юрисдикция може да реши да спре изпълнението на разглежданата мярка и да постанови възстановяването на вече изплатените суми. Тя може също да реши да постанови привременни мерки, за да се опазят, от една страна, интересите на заинтересованите страни, а от друга страна — полезното действие на решението на Европейската комисия за откриване на официална процедура по разследване.
 Когато изпитва съмнения дали разглежданата мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС или относно валидността или тълкуването на решението за откриване на официална процедура по разследване, националната юрисдикция може, от една страна, да поиска разяснения от Европейската комисия, а от друга страна, съгласно член 267, втора и трета алинея ДФЕС, тя може или е длъжна да отправи преюдициално запитване до Съда на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 273, 8.9.2012 г.


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/22
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 13 май 2016 г. — flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 (Дело C-274/16)
 (2016/C 343/33)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: flightright GmbH
 Ответник: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 Преюдициален въпрос
 При въздушен превоз на пътници, който се осъществява с два полета и не включва значителен престой на летищата, на които се сменят полетите, следва ли мястото на пристигане на втората отсечка да се счита за мястото на изпълнение по смисъла на член 7, точка 1, буква а) от Регламент (ЕС) No 1215/2012 (1), ако е предявен иск срещу въздушния превозвач, изпълняващ полета по първата отсечка, когато е възникнала нередовността, и превозът по втората отсечка се осъществява от друг въздушен превозвач?
 (1) Регламент (ЕС) No 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, стр. 1).


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/26
 Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по съединени дела T-389/10 и T-419/10
 (Дело C-522/15 P)
 (2015/C 406/26)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Rossi, V. Bottka)
 Други страни в производството: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA
 Искания на жалбоподателя
 Комисията моли Съда:
 (i)
 да отмени обжалваното решение в частта, в която намалява основния размер на наложената глоба на SLM, като установи, че обжалваното решение не отчита факта, че по отношение на част от нарушението SLM не участвало във външния аспект на Club Italia;
 (ii)
 да отмени обжалваното решение в частта, в която намалява размера на глобата за сметка на SLM на 1,956 милиона EUR, като отменя глобата за сметка на SLM солидарно с Ori Martin;
 (iii)
 упражнявайки компетентността си за пълен съдебен контрол, да преизчисли размера на глобата, която трябва да бъде наложена съгласно исканията на Комисията;
 (iv)
 да осъди жалбоподателите на първа инстанция да заплатят съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 (i)
 Общият съд е изопачил фактите, като неправилно е приел, че основният размер на глобата, наложена с обжалваното решение за сметка на SLM, е 19,8 милиона EUR, а не 15 965 милиона EUR, както е установено във второто решение за корекция, от които 14 милиона EUR солидарно с Ori Martin.
 (ii)
 Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото във връзка с прилагането на нормите относно солидарната отговорност за глоби и изчисляването на 10 %-ния таван, тъй като е определил окончателния размер на глобата, дължима от SLM, на 1,956 милиона EUR в съответствие със законовото ограничение за 10 % от общия оборот на SLM за референтната година съгласно член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1). В разглежданото положение в решението е следвало да се посочи, че SLM не само е била длъжна да заплати 1,956 милиона EUR като индивидуална санкция, но и допълнително 13,3 милиона EUR солидарно с Ori Martin. Действително, изчисляването на таваните е трябвало да бъде направено по различен начин за SLM, като индивидуална санкция, за периода на участие в нарушението, през който не е било дъщерно дружество на Ori Martin (тавана, отнасящ се до световния оборот на SLM), а по отношение на SLM солидарно с Ori Martin, за периода, в който дъщерното дружество е било контролирано от дружеството майка (тавана, отнасящ се до световния оборот на Ori Martin, който в разглеждания случай не е достигнат).
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OB L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 8.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/21
 Решение на Общия съд от 28 юни 2016 г. — salesforce.com/EUIPO (SOCIAL.COM)
 (Дело T-134/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „SOCIAL.COM“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009))
 (2016/C 287/26)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: salesforce.com, Inc. (Сан Франциско, Калифорния, Съединени щати) (представители: A. Nordemann и M. Maier, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 януари 2015 г. (преписка R 1752/2014-4), свързано със заявка за регистрация на словния знак „SOCIAL.COM“ като марка на Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда salesforce.com, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 171, 26.5.2015 г.


text:
 9.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/5
 Решение на Съда (голям състав) от 11 декември 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-610/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължение - Възражение за недопустимост - Член 228, параграф 2 ЕО и член 260, параграф 2 ДФЕС - Неизпълнение - Имуществени санкции)
 2013/C 38/03
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и C. Urraca Caviedes)
 Ответник: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Подпомаган от: Чешката република (представители: M. Smolek, D. Hadroušek и г-жа J. Očková)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 260 ДФЕС — Неизпълнение на Решение на Съда от 2 юли 2002 г. по дело C-499/99 (Recueil, стр. I–6031) — Искане за налагане на периодична имуществена санкция
 Диспозитив
 1.
 Като не е приело към датата, на която е изтекъл срокът, определен в допълнителното официално уведомително писмо, издадено на 18 март 2010 г. от Европейската комисия на основание член 260, параграф 2 от ДФЕС, всички мерки, които предполага изпълнението на Решение от 2 юли 2002 г. по дело Комисия/Испания (C-499/99) относно възстановяването от страна на Industrias Domésticas SA на помощите, които с Решение 91/1/ЕИО на Комисията от 20 декември 1989 година относно помощите, предоставени в Испания от централното правителство и от правителствата на някои автономни области на Magefesa, производител на кухненски прибори от неръждаема стомана и на малки електроуреди, са обявени за неправомерни и за несъвместими с общия пазар, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по параграф 1 на същия този член.
 2.
 Осъжда Кралство Испания да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ периодична имуществена санкция в размер на 50 000 EUR за всеки ден забава в прилагането на мерките, необходими за съобразяване с посоченото Решение по дело Комисия/Испания, считано от датата на произнасянето на настоящото решение до датата на изпълнението на същото Решение по дело Комисия/Испания.
 3.
 Осъжда Кралство Испания да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно платимата сума от 20 милиона евро по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“.
 4.
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 5.
 Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г.


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/18
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland (Ирландия) на 6 юни 2011 г. — MM/Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
 (Дело C-277/11)
 2011/C 226/34
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Ireland
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: MM
 Ответници: Minister for Justice, Equality and Law Reform (Ирландия), Attorney General
 Преюдициални въпроси
 В случай, при който молител иска предоставянето на субсидиарна закрила след получаване на отказ да му се предостави статут на бежанец и след като е направено предложение за отхвърляне на тази молба, въведеното в член 4, параграф 1 от Директива 2004/83/ЕО (1) на Съвета задължение държавата членка да сътрудничи с молителя предполага ли административните органи на съответната държава членка да предоставят на молителя резултатите от разглеждането преди окончателното изготвяне на решение, за да му се даде възможност да даде становище по неблагоприятните за него аспекти в предложеното решение?
 (1) ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/16
 Жалба, подадена на 23 януари 2012 г. — Région Poitou-Charentes/Комисия
 (Дело T-31/12)
 2012/C 109/37
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Région Poitou-Charentes (Поатие, Франция) (представител: J. Capiaux, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение от 18 ноември 2011 г. на Европейската комисия, съдържащо отказ да се закрие програмата за приетата от Европейската комисия инициатива на Общността INTERREG III B „Атлантическо пространство“ 2000/2006 (референтен номер CCI No 2001 RG 16 0 PC 006).
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага пет правни основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 Първото правно основание е изведено от незаконосъобразността на решението на Комисията, тъй като подписалото акта лице не доказало, че е упълномощено да го подпише.
 2.
 Второто правно основание е изведено от незачитането на съществените процесуални правила, тъй като Комисията не спазила императивните срокове по член 37, параграф 1 от Регламент No 1260/1999 (1) за мотивирано посочване на основанията, поради които счита окончателния доклад на жалбоподателя за незадоволителен.
 3.
 Третото правно основание е изведено от грешки при прилагане на правото:
 —
 Комисията упрекнала жалбоподателя, че не е спазил свързаните с одобряването на окончателния доклад правила, макар че правилникът на мониторинговия комитет предвиждал механизъм за мълчаливо одобряване на този доклад след изтичане на десетдневен срок и
 —
 Комисията посочила, че докладът на жалбоподателя следвало да се състави на английски език, макар никое правило да не изисквало с оглед валидността на даден доклад той да бъде съставян на език различен от езика (в случая френски) на управителния орган.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от липсата на мотиви на обжалваното решение.
 5.
 Петото правно основание е изведено от злоупотребата с власт, тъй като, за да откаже да закрие разглежданата програма за инициатива Комисията взела под внимание чужд на европейския интерес по своето естество довод.
 (1) Регламент (ЕО) No 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1).


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/12
 Определение на Общия съд от 3 септември 2014 г. — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Комисия
 (Дело T-261/12) (1)
 ((Иск за обезщетение - Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Подсилване на институционалния капацитет на Комисията за защита на конкуренцията в Сърбия - Отхвърляне на офертата на оферент - Иск, явно лишен от всякакво правно основание))
 2014/C 380/15
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Каландра, Гърция) (представител: A. Krystallidis, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и P. van Nuffel)
 Предмет
 Иск за обезщетение за вреди, които ищецът твърди, че е претърпял в резултат от решенето на Делегацията на Европейския съюз в Република Сърбия да отмени решението за възлагане на поръчката на ищеца в рамките на процедура за възлагане на обществени поръчки EuropeAid/131427/C/SER/RS относно подсилването на институционалния капацитет на Комисията за защита на конкуренцията в Сърбия“ (OВ S 147, 2011 г., 243259)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 243, 11.8.2012 г.


text:
 24.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 19/26
 Решение на Първоинстанционния съд от 2 декември 2008 г. — Ford Motor/СХВП (FUN)
 (Дело T-67/07) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „FUN“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2009/C 19/49)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ford Motor Co. (Dearborn, Мичиган, Съединени щати) (представител: R. Ingerl, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Poch, agent)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 20 декември 2006 г. (преписка R 1135/2006-2) относно заявка за регистрация на словната марка „FUN“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 20 декември 2006 г. (преписка R 1135/2006 2).
 2)
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/47
 Определение на Общия съд от 20 ноември 2012 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-491/11 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Продължителност на производството за признаване на частична трайна инвалидност - Вреда, която жалбоподателят твърди, че е претърпял - Възстановяване на разходи, които е било възможно да се избегнат - Отхвърляне на жалбата пред първата инстанция, тъй като е явно лишена от всякакво правно основание - Член 94, буква a) от Процедурния правилник на Съда на публичната служба)
 2013/C 26/92
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Del Ferro, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 юни 2011 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-14/10, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на това определение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Luigi Marcuccio понася собствените си разноски, както и направените от Комисията разноски за настоящата инстанция.
 (1) ОВ C 331, 12.11.2011 г.


text:
 11.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 261/32
 Жалба, подадена на 23 май 2014 г. — Penny-Markt/СХВП — Boquoi Handels (B! O)
 (Дело T-364/14)
 2014/C 261/56
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Penny-Markt GmbH (Кьолн, Германия) (представители: M. Kinkeldey, S. Brandstätter и A. Wagner, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Boquoi Handels OHG (Щрелен, Германия)
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 март 2014 г. по преписка R 1201/2013-4,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „B! O“, за стоки от класове 29, 30, 31 и 32 — марка на Общността No 1 0 0 38 008.
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Boquoi Handels OHG.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: национална словна марка и словна марка на Общността „bo“ за стоки и услуги от класове 5, 16, 21, 29, 31, 32, 33 и 35.
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по отмяна и обявява марката на Общността за недействителна.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/35
 Жалба, подадена на 26 юли 2011 г. — Elti/Делегация на Европейския съюз в Черна гора
 (Дело T-395/11)
 2011/C 282/69
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Република Словения) (представител: N. Zidar Klemenčič, lawyer)
 Ответник: Европейски съюз, представляван от Делегацията на Европейския съюз в Черна гора
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви, че ответникът е нарушил член 2 и член 30, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО (1),
 —
 да се отмени процедурата за преговори, проведена в рамките на тръжна процедура (процедура за възлагане на обществена поръчка „Поддръжка за цифровизирането на общественото радио- и телевизионно разпространение в Черна гора — Доставка на апаратура, Черна гора“ (референция EuropaAid/129435/C/SUP/ME-NP) (ОВ 2010/S 178-270613), доколкото жалбоподателят не се е ползвал от равно третиране и вследствие на това не е могъл да коригира/обясни офертата си,
 —
 да се отмени решението за възлагане на обществената поръчка в горепосочената процедура,
 —
 в случай, че договорът вече е бил сключен, същият да бъде обявен за недействителен,
 —
 при условията на евентуалност, ако при постановяване на решението на Общия съд договорът вече е бил изпълнен или решението повече не може да бъде обявено за недействително, да се обяви, че ответникът е нарушил член 2 и член 30, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО и да му се разпореди да заплати на жалбоподателя обезщетение за вреди в размер на 172 541,56 EUR за компенсиране на загубите, претърпени от жалбоподателя във връзка с това производство, и
 —
 да се осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски, включително съдебните разноски, направени от която и да било встъпила страна.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно правно основание.
 1.
 Първо правно основание, изведено от това, че ответникът е нарушил член 2 и член 30, параграф 3 от Директива 2004/18/ЕО, доколкото:
 —
 не е предоставил информацията относно представянето на офертите по еднакъв начин и с еднакво качество на всички участници в процедурата за възлагане на обществена поръчка,
 —
 на избрания оферент е била предоставена информация по дискриминационен начин, което му осигурило предимство, тъй като му дало възможност да коригира офертата си, и
 —
 процедурата по преговори била проведена по такъв начин, че ответникът повлиял на резултата от процедурата като поискал допълнителна информация или изяснения само от някои участници, нарушавайки по този начин принципа на недопускане на дискриминация и на прозрачност.
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282).


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/20
 Решение на Съда (трети състав) от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht. — Германия) — Apple, Inc./Deutsches Patent- und Markenamt
 (Дело C-421/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Марки - Директива 2008/95/ЕО - Членове 2 и 3 - Знаци, които могат да съставляват марка - Отличителен характер - Представяне чрез рисунка на обзавеждането на даден представителен магазин („flagship store“) - Регистриране като марка на „услуги“, свързани с продукти, които се предлагат за продажба в такъв магазин))
 2014/C 315/30
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundespatentgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Apple, Inc.
 Ответник: Deutsches Patent- und Markenamt
 Диспозитив
 Членове 2 и 3 от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкуват в смисъл, че представянето само чрез рисунка на обзавеждането на търговско помещение за продажба на стоки, без да се посочват размерът и пропорциите, може да бъде регистрирано като марка за услуги, представляващи свързани с тези стоки услуги, но които не са неделима част от предлагането им за продажба, при условие че то може да отличи стоките или услугите, предлагани от лицето, подало заявката за регистрацията им, от тези на други предприятия и че не се прилага нито едно от основанията за отказ, посочени в тази директива.
 (1) ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/24
 Жалба, подадена на 26 ноември 2007 г. — Gebr. Heller Maschinenfabrik/СХВП — Fernández Martinez (HELLER)
 (Дело T-431/07)
 (2008/C 37/38)
 Език, на който е изготвена жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Германия) (представители: адв. W. Kessler и адв. S. Baur)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Manuel Fernández Martinez (Аликанте, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на втори апелативен състав на СХВП от 11 септември 2007 г. по преписка No R 974/2006-2,
 —
 Да се отхвърли възражението на другата страна в производството пред втори апелативен състав Manuel Fernández Martinez,
 —
 Да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав Manuel Fernández Martinez да заплати всички такси и разноски за производството пред отдела по споровете и апелативния състав на СХВП, както и за това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „HELLER“ за стоки и услуги от класове 7, 37 и 40 (заявка No 3 306 602).
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Manuel Fernández Martinez.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испанска фигуративна марка „HELLER“ за стоки от клас 7 (No 2 520 584).
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението и отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване между противопоставените марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/14
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 6 октомври 2008 г. — F. Gielen/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-440/08)
 (2008/C 327/24)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden.
 Страни в главното производство
 Ищец: F. Gielen.
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën.
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли член 43 EО да се тълкува в смисъл, че той не се противопоставя на прилагането на разпоредба от областта на данъчното право на държава-членка по отношение на печалбата, реализирана от гражданин на друга държава-членка (чуждестранно данъчнозадължено лице) от част от негово предприятие в първата държава-членка, когато тази тълкувана по особен начин разпоредба — сама по себе си — внася противоречащо на член 43 ЕО разграничение между местни и чуждестранни данъчнозадължени лица, като съответното данъчнозадължено лице все пак има възможността да избере да бъде третиран като местно данъчно задължено лице, от която възможност то не се възползва поради лични съображения ?


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/10
 Решение на Съда (втори състав) от 4 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Република Австрия
 (Дело C-75/11) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Гражданство на Съюза - Право на движение и пребиваване - Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС - Дискриминация, основана на гражданство - Член 18 ДФЕС - Директива 2004/38/ЕО - Член 24 - Дерогиране - Обхват - Държава членка, в която право на намаление на цените за превоз имат само студентите, чиито родители получават семейни помощи в тази държава)
 2012/C 366/16
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: V. Kreuschitz и Д. Русанов)
 Ответник: Република Австрия (представители: C. Pesendorfer и M. Fruhman)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 18 ДФЕС, 20 ДФЕС и 21 ДФЕС и на член 24 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Договори за продажбата на студентски карти за транспорт по намалена тарифа, сключени между различни органи на държава членка и различни предприятия за обществен транспорт — Изключване на възможността студентите, чиито родители нямат право на семейни помощи в тази държава, да ползват намалението.
 Диспозитив
 1.
 Като по принцип е предвидила право на намаление на цените за превоз само за студентите, чиито родители получават австрийски семейни помощи, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 18 ДФЕС във връзка с членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС и по член 24 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО.
 2.
 Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 130, 30.4.2011 г.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/27
 Жалба, подадена на 11 юли 2007 г. от 3F, предишно Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) срещу решението, постановено на 23 април 2007 г. от Първоинстанционния съд (втори увеличен състав) по дело T-30/03, Specialarbejderforbundet i Danmark (SID)/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-319/07 P)
 (2007/C 211/49)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: 3F, предишно Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (представители: A. Bentley, Barrister и A. Worsøe, advokat)
 Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, Кралство Дания, Кралство Норвегия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 23 април 2007 г. по дело T-30/03, Specialarbejderforbundet i Danmark с/у Комисия на Европейските общности; и
 —
 да се обяви за допустим иска на жалбоподателя по дело T-30/03; и
 —
 да се нареди, че при всички случаи Комисията поема разноските на жалбоподателя по настоящото обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че оспорваното решение трябва да бъде отменено на следните основания:
 1.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка в правото, когато се позовава на решение по дело C-67/96, Albany и поддържа, че жалбоподателят не може да изтъква собствената си конкурентна позиция при преговорите за колективни споразумения, за да докаже, че е бил индивидуално засегнат.
 2.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка в правото като е приел, че жалбоподателят не може да се позовава на социалните аспекти, за да докаже, че е бил индивидуално засегнат.
 3.
 Първоинстанционният съд е приложил неправилно съдебната практика Plaumann и ARE като е приел, че жалбоподателят не може да се счита за индивидуално засегнат, само защото въпросната помощ е преминала в получателите под формата на намаление на исканията за заплати на морските лица, освободени от данък върху доходите.
 4.
 Първоинстанционният съд е приложил неправилно съдебната практика Van der Kooy и CIRFS като е приел, че собственият интерес на жалбоподателя в качеството му на преговарящ не е бил засегнат от данъчните мерки.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/45
 Жалба, подадена на 30 декември 2013 г. — Bankia/Комисия
 (Дело T-700/13)
 2014/C 52/87
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Bankia, SA (Валенсия, Испания) (представители: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo и A. Biondi, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, които според посоченото в него съставляват т. нар. испанска система за финансов лизинг (наричана по-нататък „ИСФЛ“), като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 при условията на субсидиарност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване,
 —
 при условията на субсидиарност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи в нарушение на общите принципи на правото на ЕС,
 —
 да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други организации, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното в настоящото производство решение е същото като по дело T-515/13, Испания/Комисия (ОВ C 336, стр. 29).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 Първото правно основание
 —
 Жалбоподателят счита, че квалифицирането на разглежданата ИСФЛ и включените в нея индивидуални мерки като държавна помощ нарушава член 107 ДФЕС. Жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка, като е разгледала съвместно и като е вменила на Кралство Испания отговорността за съвкупност от независими и автономни публични мерки и мерки с частен характер. Жалбоподателят отрича също така обстоятелството, че въпросните мерки са в състояние да предоставят селективно икономическо предимство на своите предполагаеми бенефициери, възможността те да нарушат конкуренцията между посочените бенефициери и други организации и влиянието, което се твърди, че оказват върху търговията между държавите членки.
 2.
 Второто правно основание
 —
 На второ място, жалбоподателят посочва, че Комисията е допуснала явна грешка в прилагането на правото и е нарушила членове 107 и 108 ДФЕС, като е квалифицирала прилагането на испанската система за облагане според тонажа към определени случаи като нова помощ вместо като вече съществуваща такава. Доколкото през 2002 г. Комисията е одобрила нотифицираната от Испания система за облагане според тонажа, ако тя иска да постави под въпрос нейното прилагане, във всеки случай е трябвало да го направи съгласно процедурата, приложима към съществуващите помощи. Жалбоподателите считат, че аргументите, изложени в решението в защита на тезата за наличие на нова помощ, са очевидно неоснователни.
 3.
 Третото правно основание
 —
 В третото си правно основание при условията на субсидиарност жалбоподателят се позовава на нарушение на членове 107 и 296 ДФЕС, тъй като Комисията е допуснала грешка, и във всеки случай не е мотивирала надлежно причините, поради които организации като жалбоподателя (инвеститори в обединения по икономически интереси, които са осъществявали операции, обхванати от решението) са приети за крайни и единствени бенефициери на спорните мерки.
 4.
 Четвъртото правно основание
 —
 На четвърто място, също при условията на евентуалност, жалбоподателят твърди, че разпореждането за възстановяване, предвидено в член 4 от спорното решение, нарушава общия принцип на правна сигурност, тъй като неоснователно въвежда краен срок за прилагането на този принцип.
 5.
 Петото правно основание
 —
 В петото си правно основание жалбоподателят излага причините, поради които с обжалваното решение са били също така нарушени принципът за разпределение на правомощията, членове 107 и 108 ДФЕС, член 14 от Регламент No 659/1999 на Съвета и член 16 от Хартата на основните права на ЕС, доколкото обжалваното решение се произнася относно валидността на договорни клаузи, съдържащи се в частноправни договори, сключени съгласно испанското право между инвеститорите и други частноправни организации.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/5
 Определение на Съда (шести състав) от 13 февруари 2014 г. — Marek Marszałkowski/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG
 (Дело C-177/13 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Заявка за фигуративна марка на Общността, съдържаща словните елементи „Walichnowy“ и „Marko“ - Възражение на притежателя на словната марка на Общността „MAR-KO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване))
 2014/C 184/06
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Marek Marszałkowski (представител: C. Sadkowski, юридически съветник)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka), Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co.
 Предмет
 Жалба срещу решението на Общия съд (първи състав) от 4 февруари 2013 г. по дело Marszalkowski/СХВП — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO) (T-159/11), с което Общият съд отхвърля жалбата срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 януари 2011 г. (преписка R 760/2010-4), с което се отменя решението на отдела по споровете да отхвърли възражението на притежателя на словната марка на Общността „Mar-Ko“ за стоки от клас 29 по Ницката спогодба — Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1) и на член 48, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Marek Marszałkowski да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/35
 Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-80/14, PT Musim Mas/Съвет
 (Дело C-606/16 P)
 (2017/C 030/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: H. Marcos Fraile, N. Tuominen, avocat)
 Други страни в производството: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Европейска комисия, European Biodiesel Board (EBB)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд от 15 септември 2016 г., връчено на Съвета на 16 септември 2016 г., по дело T-80/14, PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas)/Съвет на Европейския съюз;
 —
 да отхвърли жалбата, подадена в първоинстанционното производство, за отмяна на обжалвания регламент; и
 —
 да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски на Съвета както в това производство, така и разноските в производството по обжалване.
 При условията на евентуалност,
 —
 да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;
 —
 да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Основания и основни доводи
 1.
 Първо, Общият съд приложил неправилен правен критерий за да определи дали Съветът е разполагал с доказателства, въз основа на които може да реши, че цените на суровините на вътрешния пазар, съдържащи се в документите на съответните индонезийски износители, са деформирани съществено, поради което не могат да бъдат взети предвид, и да използва метода, предвиден в член 2, параграф 5, втора алинея от Основния регламент (1). По този начин Общият съд възложил на институцията прекомерна тежест на доказване.
 2.
 Второ, не е надлежно мотивирана констатацията на Общият съд, че доказателствата, представени от институциите, не са достатъчни, за да установят наличието на чувствително изкривяване на цените на основните суровини в Индонезия, което се дължи на системата за ДЕТ.
 3.
 Трето, диспозитивът на обжалваното решение, с което се отменят антидъмпинговите мита, що се отнася до жалбоподателя в първоинстанционното производство, не е пропорционален на единственото разгледано от Общия съд отменително основание и извежда необосновани последици от констатираната незаконосъобразност.
 4.
 Съветът ще докаже, че в обжалваното решение са допуснати редица грешки при прилагане на правото, които засягат валидността му. Освен това Съветът твърди, че обстоятелствата, наведени от първоинстанционния жалбоподател във втората част на второто основание, са установени в достатъчна степен за да може Съдът да се произнесе по основанието и да отхвърли жалбата.
 5.
 Ето защо Съветът почтително иска отмяната на обжалваното решение и отхвърляне на искането за отмяна на обжалвания регламент, подадено от жалбоподателя в първоинстанционното производство.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ 2009, L 343, стр. 51) („Основен регламент“).


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/33
 Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. — TridonicAtco/СХВП (Intelligent Voltage Guard)
 (Дело T-297/07) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „Intelligent Voltage Guard“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2008/C 313/58)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: TridonicAtco GmbH & Co. KG (Dornbirn, Австрия) (представители: първоначално L. Wiltschek, avocat, впоследствие L. Wiltschek и E. Tremmel, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Poch)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 31 май 2007 г. (преписка R 108/2007-2) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Intelligent Voltage Guard“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда TridonicAtco GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 235, 6.10.2007 г.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/52
 Жалба, подадена на 27 април 2008 г. — Ortega Serrano/Комисия
 (Дело F-48/08)
 (2008/C 171/105)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Antonio Ortega Serrano (Cádiz, Испания) (представител: A. Ortega Serrano, abogado)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет на производството
 Отмяна на Решение на Конкурсната комисия за конкурс EPSO/AD/26/05, с което името на жалбоподателя не е включено в списъка на избраните лица.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отменят решенията, които не позволяват жалбоподателят да бъде включен в списъка с резерви на конкурса EPSO/AD/26/05, нито да му бъде предоставена възможност за ново явяване на устния изпит;
 —
 Да се задължи Европейската комисия да определи нова дата за устния изпит;
 —
 Да се задължи Европейската комисия да мотивира своето Решение EPSO/900 R;
 —
 Да се предостави на жалбоподателя достъп до протоколите от устния изпит;
 —
 Да се предостави на жалбоподателя достъп до всички документи от неговата преписка;
 —
 Да се допусне жалбоподателят, който е адвокат с право на явяване пред испанските съдилища, да се представлява лично;
 —
 Да се проучат преписките на всички кандидати, включени в списъка на успелите на конкурса, за да се провери, че всички имат диплома, която установява образователна степен, съответстваща на завършен курс на университетско образование от поне три години, удостоверена с диплома по специалност „Право“, и че са представили дипломата в срок и в надлежната форма;.
 —
 Да се приемат представените като приложения документи на френски и английски език;
 —
 Да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/6
 Преюдициално запитване, отправено от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия) на 17 октомври 2013 г. — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens
 (Дело C-543/13)
 2014/C 15/07
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Centrale Raad van Beroep
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Ответник: E. Fischer-Lintjens
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли понятието „платима“ по смисъла на член 27 и сл. от Регламент (ЕИО) No 1408/71 (1) да се тълкува в смисъл, че от решаващо значение за преценката от коя дата е платима дадена пенсия, е датата на издаване на решението за отпускане на пенсия, въз основа на което пенсията е била изплатена, или това е началната дата на отпуснатата с обратно действие пенсия?
 2.
 Ако под понятието „платима“ се има предвид началната дата на отпуснатата с обратно действие пенсия:
 Съвместимо ли е с това понятие обстоятелството, че пенсионерът, за когото член 27 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 се прилага по силата на нидерландското законодателство, не може да сключи здравноосигурителен договор със същото обратно действие?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


text:
 7.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/7
 Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 14 декември 2015 г. — Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
 (Дело C-671/15)
 (2016/C 090/10)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Касационен жалбоподател: Président de l’Autorité de la concurrence
 Ответници по касационната жалба: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли за споразумения, решения или практики на организации на производители, на асоциации на организации на производители и на професионални организации, които могат да бъдат квалифицирани като антиконкурентни с оглед на член 101, параграф 1 ДФЕС, да не е приложима предвидената в тази разпоредба забрана единствено поради факта че те могат да бъдат свързани със задачите, възложени на тези организации, в рамките на общата организация на пазара, дори когато не попадат в нито едно от общите изключения, предвидени последователно в член 2 от Регламенти (ЕИО) No 26 от 4 април 1962 г. (1) и (ЕО) No 1184/2006 от 24 юли 2006 г (2)., и в член 176 от Регламент (ЕО) No 1234/2007 от 22 октомври 2007 г (3).?
 2)
 При утвърдителен отговор, трябва ли член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2200/1996 (4), член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1182/2007 (5), и член 122, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1234/2007, които посочват сред целите на организациите на производители и на техните асоциации стабилизирането на производствените цени и приспособяването на продукцията към търсенето, по-специално по отношение на количеството, да се тълкуват в смисъл, че за практиките на колективно определяне на минимална цена, на съгласуване относно пусканите на пазара количества или на обмен на стратегическа информация, въведени от тези организации или техните асоциации, не се прилага забраната на антиконкурентни споразумения, доколкото тези практики са насочени към осъществяването на тези цели?
 (1) Регламент (ЕИО) No 26 на Съвета от 4 април 1962 година относно прилагане на някои правила за конкуренция при производство и търговия със селскостопански продукти (ОВ 30, 1962 г., стp. 993; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 1, стр. 3).
 (2) Регламент (ЕО) No 1184/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година за прилагане на някои правила за конкуренция при производството и търговията със селскостопански продукти (OB L 214, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 74, стр. 167).
 (3) Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (OB L 299, стр. 1).
 (4) Регламент (ЕО) No 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (OB L 297, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 20, стр. 29).
 (5) Регламент (ЕО) No 1182/2007 на Съвета от 26 септември 2007 година за определяне на специфични правила по отношение на сектора на плодовете и зеленчуците, и за изменение на директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) No 827/68, (ЕО) No 2200/96, (ЕО) No 2201/96, (ЕО) No 2826/2000, (ЕО) No 1782/2003 и (ЕО) No 318/2006, и за отмяна на Регламент (ЕО) No 2202/96 (OB L 273, стр. 1).


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/31
 Иск, предявен на 25 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-346/07)
 (2007/C 211/60)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos и P. Dejmek)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/50/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за изменение на Директива 96/48/ЕО на Съвета относно оперативната съвместимост на трансевропейската високоскоростна железопътна система и Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система и, във всички случаи, като не е съобщила на Комисията посочените разпоредби, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по силата на тази директива;
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2004/50/ЕО във вътрешния правен ред е изтекъл на 30 април 2006 г.
 (1) OB L 164, 30.4.2004 г., стр. 114.


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/26
 Жалба, подадена на 9 февруари 2011 г. — Nath Kalsi/СХВП — American Clothing Associates (RIDGE WOOD)
 (Дело T-80/11)
 2011/C 103/45
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Dwarka Nath Kalsi и Ajit Nath Kalsi (Агра, Индия) (представител: J. Schmidt, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: American Clothing Associates NV (Евергем, Белгия)
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 ноември 2010 г. по преписка R 599/2010-1;
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателите.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „RIDGE WOOD“, за стоки и услуги от класове 18, 24 и 25.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: American Clothing Associates NV
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „RIVER WOODS“ и фигуративни марки, съдържащи словния елемент „RIVER WOODS“ и „River Woods“, за стоки и услуги от класове 18, 25 и 40.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), тъй като между конфликтните марки не съществува вероятност от объркване; нарушене на член 15, параграф 1 и на член 42 от Регламент (ЕО) No 207/2009 поради липса на доказателства за използване на по-рано регистрираните марки, както и нарушене на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009, тъй като изложените от American Clothing Associates обстоятелства са недостатъчни да обосноват наличието на известност по смисъла на тази разпоредба.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/35
 Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Arkema/Комисия
 (Дело T-168/05) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на монохлороцетна киселина - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на пазара и определяне на цени - Вменяване на неправомерното поведение - Принцип за индивидуализиране на наказанията и санкциите - Задължение за мотивиране - Глоби - Пропорционалност - Тежест и продължителност на нарушението - Възпиращ ефект - Конкретно отражение върху пазара - Смекчаващи обстоятелства - Следване на лидера - Отегчаващи обстоятелства - Повторност на нарушението)
 2009/C 282/65
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Arkema SA (Париж, Франция) (представител: M. Debroux, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално A. Bouquet и F. Amato, а впоследствие A. Bouquet и X. Lewis)
 Предмет
 Искане за отмяна на член 1, буква г), на член 2, буква в) и на член 4, параграф 9 от Решение C (2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/E-1/37.773 — МХОК), а при условията на евентуалност искане за изменение на член 2, букви в) и г) от това решение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Arkema SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 171, 9.7.2005 г.


text:
 10.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/3
 Жалба, подадена на 5 юни 2013 г. от Società Italiana Calzature SpA срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 9 април 2013 г. по дело T-337/11 — Società Italiana Calzature SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 (Дело C-309/13 P)
 2013/C 233/04
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Società Italiana Calzature SpA (представители: A. Rapisardi и C. Ginevra, avvocati)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), VICINI SpA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение No 564 400 на Общия съд на Европейския съюз от 9 април 2013 г. по дело Т-336/11, нотифицирано на същата дата, и като се уважат исканията на Società Italiana Calzature SpA (наричано по-нататък „SIC“), формулирани в първоинстанционнта жалба, да се отмени решението на втори апелативен състав от 8 април 2011 г. по преписка No R 0918/2010-2 и да се констатира и обяви, че се отказва регистрация на марка на Общността „VICINI“ No 4 337 754 поради липсата на новост, тъй като тази марка е сходна, до степен че да бъде объркана, с по-ранния словен знака „ZANOTTI“, предмет на общностна регистрация No 244 277, притежание на SIC,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски и такси по двете производства,
 —
 да се осъди VICINI S.p.A. да заплати на SIC всички съдебни разноски относно производствата пред отдела по споровете и пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Решението на Общия съд било опорочено от непълни и противоречиви мотиви. Визуалното предимство на графичния пред словния елемент на заявената марка и добавянето към думата „ZANOTTI“ на думите „Giuseppe“ и „Design“ не било достатъчно, за да се изключи наличието на вероятност от объркване между конфликтните марки предвид присъщите на въпросните елементи характеристики и по-специално това, че те нямат отличителен характер.
 Общият съд бил допуснал грешка като приел, че думата „ZANOTTI“ — словният елемент на заявената марка, няма самостоятелна отличителна позиция, и по този начин бил изключил и от тази гледна точка наличието на вероятност от объркване между конфликтните марки.


text:
 24.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/3
 Решение на Съда (десети състав) от 4 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Италия) — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria
 (Дело C-100/12) (1)
 (Обществени поръчки - Директива 89/665/ЕИО - Обжалване в областта на обществените поръчки - Жалба срещу решение за възлагане на обществена поръчка, подадена от участник, чиято оферта не е приета - Жалба, обоснована с мотива, че избраната оферта не отговаря на техническите спецификации на поръчката - Насрещен иск на избрания оферент, който се основава на неспазване на някои технически спецификации на поръчката в офертата, представена от кандидата, подал тази жалба - Оферти, които, както едната, така и другата, не отговарят на техническите спецификации на поръчката - Национална съдебна практика, която налага първо да се разгледа насрещният иск и ако той е основателен, да се приеме, че главният иск е недопустим без разглеждане по същество - Съвместимост с правото на Съюза)
 2013/C 245/05
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Fastweb SpA
 Ответник: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria
 в присъствието на: Telecom Italia SpA, Path-Net SpA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Тълкуване на Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237), изменена с Директива 2007/66/ЕО (ОВ L 335, стр. 31) — Принципи на равно третиране, на недопускане на дискриминация и на защита на конкуренцията — Правило от националната съдебна практика, предвиждащо, че националният съд, сезиран с жалба за отмяна на акт за възлагане на обществена поръчка, и с насрещна жалба за оспорване на участието в тръжната процедура на оферента, който не е спечелил поръчката и който е подал главната жалба, може да разгледа главната жалба по същество единствено ако насрещната жалба не е основателна — Ограничена процедура за възлагане на обществена поръчка, включваща само двама оференти, които не са подали оферти в съответствие с изискванията
 Диспозитив
 Член 1, параграф 3 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 г., трябва да се тълкува в смисъл, че ако в производство по обжалване оферентът, на когото е възложена поръчката и който е подал насрещния иск, повдигне възражение за недопустимост, което се основава на липсата на процесуална легитимация на подалия жалбата оферент, като твърди, че офертата на последния е трябвало да бъде отхвърлена от възлагащия орган поради несъответствието ѝ на техническите спецификации, определени в условията на поръчката, тази разпоредба не допуска да се приеме, че посочената жалба е недопустима, след като преди нея е разгледано това възражение за недопустимост, без да има произнасяне по съответствието на споменатите технически спецификации както на офертата на оферента, на когото е възложена поръчката, така и на тази на оферента, подал жалбата, въз основа на която е образувано главното производство.
 (1) ОВ C 151, 26.5.2012 г.


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/17
 Жалба, подадена на 20 септември 2013 г. — Urb Rulmenti Suceava/СХВП — Adiguzel (URB)
 (Дело T-506/13)
 2013/C 352/32
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Румъния) (представител: I. Burdusel)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Harun Adiguzel (Diosd, Унгария)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 юли 2013 г., постановено по дело R 1309/2012-4,
 —
 да осъди жалбоподателя да понесе разноските в настоящото производство и
 —
 да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да понесе разноските в производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка „URB“ за стоки от класове 6 и 7 — Регистрация на марка на Общността No 7 380 009
 Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателя
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Абсолютни основания за недействителност съгласно член 52, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността и относителни основания за недействителност съгласно член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 53, параграф 1, буква а) от Регламента относно марката на Общността
 Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 52, параграф 1, буква б), на член 53, параграф 1, буква а) и на член 72 от Регламента относно марката на Общността.