text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/26
 Решение на Съда (първи състав) от 13 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна — България) — Галин Костов/Директор на дирекция „Обжалване и изпълнение на управлението“ — Варна, при Централно управление на Националната агенция за приходите
 (Дело C-62/12) (1)
 (Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 9, параграф 1 - Понятие за данъчнозадължено лице - Физическо лице - Облагаема доставка на услуги - Инцидентно извършена услуга - Без връзка с регистрирана и облагаема с ДДС дейност, извършвана по занятие - Частен съдебен изпълнител)
 2013/C 225/41
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд — Варна
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Галин Костов
 Ответник: Директор на дирекция „Обжалване и изпълнение на управлението“ — Варна, при Централно управление на Националната агенция за приходите
 Предмет
 Преюдициално запитване — Административен съд — Варна — Тълкуване на член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Понятие за „данъчнозадължено лице“ — Облагане с ДДС на инцидентно извършените от физическо лице доставки на услуги, които не са свързани с упражняваната от това лице свободна професия като [частен] съдебен изпълнител
 Диспозитив
 Член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че физическо лице, което вече е регистрирано за целите на данък върху добавената стойност поради упражняваната от него дейност като частен съдебен изпълнител, трябва да се счита за „данъчнозадължено лице“ по отношение на всяка друга икономическа дейност, която извършва инцидентно, при условие че тази дейност съставлява дейност по смисъла на член 9, параграф 1, втора алинея от Директива 2006/112.
 (1) ОВ C 118, 21.4.2012 г.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/26
 Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2008 г. — JTEKT/СХВП (IFS)
 (Дело T-462/05) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността IFS - Абсолютно основание за отказ - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2009/C 32/47)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: JTEKT Corp., по-рано Toyoda Koki Kabushiki Kaisha (Aichi-ken, Япония) (представители: първоначално J. Wachinger и M. Zöbisch, впоследствие M. De Zorti, M. Koch и T. Grimm, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 септември 2005 г. (преписка R 1157/2004-1) относно заявка за регистрация на словния знак IFS като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 14 септември 2005 г. (преписка R 1157/2004-1).
 2)
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските, направени от JTEKT Corp.
 (1) ОВ C 74, 25.3.2006 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 17.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/19
 Иск, предявен на 28 април 2010 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-194/10)
 2010/C 195/32
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Ищец: Република Унгария (представители: J. Fazekas, M. Fehér и K. Szíjjártó)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени вписването от Комисията в базата данни E-Bacchus на защитеното наименование за произход „Vinohradnícka oblasť Tokaj“, заместващо по-ранното словашко защитено наименование за произход „Tokajská vinohradnícka oblast’“.
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят оспорва вписването на словашкото защитено наименование за произход „Vinohradnícka oblasť Tokaj“ в електронния регистър на защитените наименования за произход и защитените географски указания за вина (наричан по-нататък „регистър E-Bacchus“), извършено от Комисията съгласно Регламент (ЕО) No 1234/2007 (1).
 С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че изменяйки вписването, Комисията е нарушила приложимите разпоредби на Регламент No 1234/2007 и Регламент (CE) No 607/2009 (2), като се има предвид, че в съответствие с новата правна уредба спорното изменение на първоначалното вписване в регистъра E-Bacchus предоставя автоматично защита на наименование, което не може да се счита за „съществуващо защитено“ наименование по смисъла на член 118т от Регламент No 1234/2007.
 В това отношение жалбоподателят счита, че към 1 август 2009 г., когато влиза в сила новата правна уредба на Съюза на пазара на вино, от общностна закрила се е ползвало наименованието „Tokajská/Tokajské/Tokajský vinohradnícka oblast’“, както е видно по-специално от списъка на трапезните вина, означени с географско указание, (3) и списъка на качествените вина (4).
 Жалбоподателят също твърди, че този извод се налага и при разглеждане на словашката правна уредба, като се има предвид, че на 30 юни 2009 г. е приет новия словашки Закон за виното, в който е посочено наименованието „Tokajská vinohradnícka oblasť“. Освен това, дори при тълкуване на приложимите регламенти в смисъл, че датата на влизане в сила на националната правна уредба (1 септември 2009 г.) също е от значение за преценката на съществуващата защита, в настоящия случай трябва да се приложи по аналогия член 73, параграф 2 от Регламент No 607/2009, тъй като и в този случай посоченото в новия закон наименование е това, което трябва да се счита защитено и съществуващо по смисъла на член 118т от Регламент No 1234/2007.
 Във второто правно основание жалбоподателят твърди, че при воденето и управлението на регистъра E-Bacchus и в частност със спорното вписване Комисията е нарушила основните принципи на добра администрация, лоялно сътрудничество и правна сигурност, признати от правото на Съюза.
 В това отношение жалбоподателят счита, че предвид принципа на добра администрация и по-специално — значението на посочения регистър, Комисията е длъжна да гарантира, че този регистър съдържа верни, надеждни и точни данни. В това отношение Комисията трябва да определи с оглед на момента на влизане в сила на новата права уредба на пазара на вино кои са приложимите национални норми и кои наименования трябва да се считат защитени и съществуващи съгласно тези норми. От друга страна жалбоподателят счита, че Комисията е нарушила и принципа на лоялно сътрудничество като по никакъв начин не е уведомила Република Унгария за изменението на отнасящите се до Словакия вписвания в регистъра E-Bacchus, както преди така и след изменението, макар да е трябвало да ѝ е известно, че е възможно да бъдат засегнати интересите на Унгария. На последно място жалбоподателят твърди, че Комисията не спазва и принципа на правна сигурност, като организира и води регистъра по начин, който дава възможност във всеки момент да се изменят с обратно действие съдържащите се в него вписвания без да може да се установи точната дата на изменението.
 (1) Регламент на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (ОВ L 229, стр. 1).
 (2) Регламент на Комисията от 14 юли 2009 година за определяне на някои подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 479/2008 на Съвета по отношение на защитените наименования за произход и защитените географски указания, традиционните наименования, етикетирането и представянето на определени лозаро-винарски продукти (ОВ L 193, стр. 60).
 (3) Списък на имена на географски единици, по-малки от държавите членки съгласно член 51, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1493/1999 [на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино] (трапезни вина с географско указание) (публикуван в ОВ С 187, 2009 г., стр. 67).
 (4) Списък на качествените вина, произведени в определен район (публикуван в ОВ С 187, 2009 г., стр. 1).


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/12
 Решение на Съда (трети състав) от 4 юни 2009 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven, Нидерландия) — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV/Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
 (Дело C-8/08) (1)
 (Преюдициално запитване - Член 81, параграф 1 ЕО - Понятие за съгласувана практика - Причинно-следствена връзка между съгласуването и пазарното поведение на предприятията - Преценка според нормите на националното право - Достатъчност на една-единствена среща или необходимост от продължително и редовно съгласуване)
 2009/C 180/20
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Страни в главното производство
 Ищци: T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV
 Ответник: Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
 Предмет
 Преюдициално запитване — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Тълкуване на член 81 ЕО — Понятие за съгласувана практика — Необходимост от причинно-следствена връзка между съгласуването и пазарното поведение на предприятията — Преценка според или без оглед на правилата на националното право — Достатъчност на една-единствена среща или необходимост от продължително и редовно съгласуване
 Диспозитив
 1.
 Дадена съгласувана практика има антиконкурентна цел по смисъла на член 81, параграф 1 ЕО, когато поради своите съдържание и крайна цел и предвид правния и икономически контекст, в който се вписва, тази практика е в състояние фактически да предотврати, ограничи или наруши конкуренцията в рамките на общия пазар. Не е необходимо нито конкуренцията да е действително предотвратена, ограничена или нарушена, нито да е налице пряка връзка между тази съгласувана практика и потребителските цени. Обменът на сведения между конкуренти преследва антиконкурентна цел, когато може да премахне несигурността по отношение на планираното от съответните предприятия поведение.
 2.
 При проверката на причинно-следствената връзка между съгласуването и пазарното поведение на участващите в него предприятия, която връзка се изисква, за да се установи наличието на съгласувана практика по смисъла на член 81, параграф 1 ЕО, националният съд е длъжен до доказване на противното от тези предприятия да приложи формулираната в практиката на Съда презумпция за причинно-следствена връзка, според която когато продължават да развиват дейност на този пазар, посочените предприятия вземат предвид обменените с техните конкуренти сведения.
 3.
 Доколкото участващото в съгласуването предприятие продължава да развива дейност на разглеждания пазар, презумпцията за причинно-следствена връзка между съгласуването и поведението на посоченото предприятие на този пазар е приложима, дори ако съгласуването се основава на една-единствена среща на съответните предприятия.
 (1) ОВ C 92, 12.4.2008 г.


text:
 26.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/5
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 11 януари 2011 г. — Air France/Heinz-Gerke Folkerts и Luz-Tereza Folkerts
 (Дело C-11/11)
 2011/C 95/07
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Air France
 Ответник: Heinz-Gerke Folkerts, Luz-Tereza Folkerts
 Преюдициални въпроси
 1.
 Пътниците разполагат ли с право на обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (1), ако полетът излита със закъснение с по-малка от посочената в член 6, параграф 1 от Регламента продължителност, но крайният пункт на пристигане се достига три часа или повече след времето за пристигане по разписание?
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 2.
 В случай че полетът се състои от няколко отсечки, следва ли при отговора на въпроса дали е налице закъснение по смисъла на член 6, параграф 1 от Регламента да се взема предвид разстоянието на отделните отсечки, или трябва да се отчита разстоянието на целия полет до крайния пункт на пристигане?
 (1) ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/15
 Жалба, подадена на 11 януари 2011 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 27 октомври 2010 г. по дело T-24/05, Alliance One International, Inc. (по-рано Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Европейска комисия
 (Дело C-14/11 P)
 2011/C 80/28
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier, R. Sauer)
 Други страни в производството: Alliance One International, Inc. (по-рано Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда да:
 —
 отмени точка 1 от диспозитива на обжалваното съдебно решение,
 —
 да отхвърли изцяло, подадената пред Общия съд жалба,
 —
 да осъди TCLT да заплати съдебните разноски по настоящото производство и да осъди тримата жалбоподатели да заплатят съдебните разноски по първоинстанционното производство.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено поради следните правни основания:
 1.
 Общият съд е нарушил принципа на равно третиране и не се е съобразил с добре установената съдебна практика, според която отговорността на всяко предприятие трябва да се преценява индивидуално с оглед на особеностите на конкретния случай.
 2.
 Общият съд е допуснал греша при прилагане на правото като е приел, че начинът, по който Комисията е третирала някои дружества майки, определя правилото, което се прилага, за да се подведат под отговорност други дружества майки, въпреки че това правило надхвърля изискванията на съдебната практика.
 3.
 Като е попречил на Комисията да представи доводите си в отговор на изведените от дискриминацията правни основания, Общият съд е нарушил правото на Комисията на състезателно производство и е тълкувал неправилно задължението за мотивиране.
 4.
 Общият съд е нарушил принципа на равно третиране, тъй като Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. се е намирало в обективно различно положение от това на Intabex и на Universal.


text:
 29.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 111/44
 Жалба, подадена на 28 декември 2015 г. — ZZ и др./ЕСВД
 (Дело F-153/15)
 (2016/C 111/55)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: N. de Montigny и J.-N. Louis, адвокати)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
 Предмет на производството
 Отмяна на решение на ЕСВД, съдържащо се във фишовете за възнаграждения на жалбоподателите, доколкото представлява първо прилагане на намалението от 25 % на 20 % на надбавката за условия на живот в съответствие с решение на генералния административен директор
 Искания на жалбоподателите
 —
 да обяви решение на генералния административен директор на ЕСВД от 23 февруари 2015 г. за неприложимо спрямо жалбоподателите,
 —
 вследствие на това да отмени фишовете им за възнаграждение за март 2015 г. и издадените след това, в които се прилага надбавка за условия на живот от 20 %,
 —
 да осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/19
 Преюдициално запитване от Tribunalul Timiș (Румъния), постъпило на 12 юни 2014 г. — Silvia Ciup/Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara
 (Дело C-288/14)
 2014/C 303/25
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Timiș
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Silvia Ciup
 Ответник: Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara
 Преюдициален въпрос
 Следва ли принципите на равностойност и на ефективност на правните способи за защита срещу нарушения на правото на Европейския съюз, прогласени в съдебната практика на Съда, както и правото на собственост, записано в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че те не допускат вътрешноправни разпоредби, по силата на които възстановяването на таксите, събрани в нарушение на общностното право, и на съответните лихви — възстановяване, което е разпоредено с влязло в сила окончателно съдебно решение — се отлага с разсрочване за период от 5 години, до 31 декември 2015 г.?


text:
 26.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 350/25
 Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — holyGhost/EUIPO — CBM (holyGhost)
 (Дело T-439/16)
 (2016/C 350/31)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: holyGhost GmbH (Мюнхен, Германия) (процесуални представители: M. Wiedemann и S. Engbrink, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: CBM Creative Brands Marken GmbH (Цюрих, Швейцария)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „holyGhost“ — заявка за регистрация No 11 757 853
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 30 май 2016 г. по преписка R 2867/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 302/12
 Жалба, подадена на 3 март 2015 г. от Internationaler Hilfsfonds e.V. срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 9 януари 2015 г. по дело T-482/12, Internationaler Hilfsfonds/Комисия
 (Дело C-103/15 P)
 (2015/C 302/16)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds e.V. (представител: H.-H. Heyland, Rechtsanwalt)
 Другата страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда
 —
 да отмени определението на Общия съд от 9 януари 2015 г.,
 —
 да върне делото за решаване от Общия съд,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски във връзка с производството.
 Основания и основни доводи
 Подадената на основание член 56 от Статута на Съда жалба е насочена срещу определение на Общия съд от 9 януари 2015 г. по дело T-482/12. С посоченото определение Общият съд отхвърлил като недопустима жалбата на Internationaler Hilfsfonds e.V. срещу Европейската комисия поради непълноти при представянето на документите и твърденията. Съгласно изискванията, установени с решение от 22 май 2012 г. по дело Т-300/10, Комисията обаче била задължена, с някои изключения, да представи на жалбоподателя пълните доказателства по преписката във връзка с договор LIEN 97-2011. Посочените изисквания не било спазени: вместо това, Комисията представила множество документи с липсваща информация и заличавания, а редица документи така и не представила. В жалбата си от 27 октомври 2012 г. Internationaler Hilfsfonds e.V. изложило изцяло своите твърдения, основаващи се на писменото му становище до Комисията от 27 юли 2012 г., с което в съответствие с член 266 ДФЕС във връзка с член 254, параграф 6 ДФЕС иска от Комисията да предприеме необходимите последващи действия. То представило на Съда и последващата кореспонденция в подкрепа на изложеното, която допълнително добавило към приложенията по жалбата.
 В обжалвания акт Общият съд приел, че жалбата не отговаря на формалните изисквания по член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник и основанията за обжалване на се изложени в достатъчна степен. Жалбоподателят възразява, че е представил не кратко, а подробно обстоятелствата в основата на жалбата, основанията за обжалване и цялата информация, които биха позволили на Съда без затруднения да се запознае с предмета на делото. Той по-специално възразява, че искането му при условията на евентуалност Общият съд да обяви за частично недействително решението на Комисията от 28 август 2012 г. (с което тя представила непълните документи), е било обявено за частично недопустимо, въпреки че основанието за обжалване в това отношение е било прието.
 По-нататък жалбоподателят възразява, че Общият съд е разгледал като общо позоваване представените по делото като приложения писмени документи и не ги е приел, въпреки че допринасяли за изясняване на въведените с жалбата и документите основания, поради което съставлявали неразделна част от нея. Жалбоподателят възразява срещу констатацията на Общия съд, че представената от него реплика е без правни последици, въпреки че в съответствие с Процедурния правилник я е внесъл като допълнение към жалбата, уточнявайки своите доводи и представяйки всички обжалвани документи. Той счита, че обжалваното решение е опорочено от сериозни процесуални нарушения, поради което Общият съд го лишил от правни средства за защита.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/4
 Решение на Съда (голям състав) от 17 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-132/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Член 10 ЕО - Шеста директива за ДДС - Задължения при вътрешната система - Контрол на облагаемите сделки - Амнистия)
 (2008/C 223/05)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и M. Afonso)
 Ответник: Италианска република (представители: I. Braguglia, и G. De Bellis, avvocato dello Stato)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушаване на членове 2 и 22 от Директива 77/388/EИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (OВ L 145, стp. 1) — Задължения при вътрешната система — Национален закон, който предвижда отказ от правото на контрол върху облагаемите сделки осъществени през редица данъчни периоди
 Диспозитив
 1)
 Като е предвидила в членове 8 и 9 от Закон No 289 относно разпоредбите за формирането на годишния и многогодишния бюджет на държавата (Закон за бюджета за 2003 г.) (legge no 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003), общ и недиференциран отказ от проверка на облагаемите сделки, осъществени през редица облагаеми периоди, Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 22 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност, както и по член 10 ЕО
 2)
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 108, 6.5.2006 г.


text:
 1.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/35
 Жалба, подадена на 3 юни 2016 г. — Anta (Китай)/EUIPO (Изображение на две очертани линии)
 (Дело T-291/16)
 (2016/C 279/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Anta (Китай) Co. Ltd (Jinjiang City, Китай) (представители: A. Franke и K. Hammerstingl, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на две очертани линии) — заявка за регистрация No 13 581 483
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 9 март 2016 г. по преписка R 1292/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/15
 Решение на Съда (първи състав) от 28 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Rheinland-Pfalz — Allemagne) — Helga Petersen, Peter Petersen/Finanzamt Ludwigshafen
 (Дело C-544/11) (1)
 (Свободно предоставяне на услуги - Свободно движение на работници - Правна уредба на държава членка, която позволява освобождаване от данък върху доходите, получени за работа, извършена в друга държава, в рамките на помощ за развитие - Условия - Установяване на работодателя на националната територия - Отказ, когато работодателят е установен в друга държава членка)
 2013/C 114/20
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Rheinland-Pfalz
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Helga Petersen, Peter Petersen
 Ответник: Finanzamt Ludwigshafen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Rheinland-Pfalz — Тълкуване на член 56 ДФЕС — Ограничение на свободното предоставяне на услуги на територията на Съюза — Правна уредба на държава членка, която позволява ползването на освобождаване от данък върху доходите, получени за работа, извършена в чужбина, в рамките на помощ на развитие — Ограничително прилагане на това освобождаване към случаите, в които работодателят е установен на територията на съответната държава.
 Диспозитив
 Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба на държава членка, според която доходите от дейности като заето лице, получени от данъчнозадължено лице, което пребивава и е неограничено данъчнозадължено в тази държава членка, са освободени от данък върху доходите, когато работодателят е установен в посочената държава членка, но не и когато той е установен в друга държава членка.
 (1) ОВ C 25, 28.01.2012 г.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/32
 Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-139/14, PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia/Съвет
 (Дело C-603/16 P)
 (2017/C 030/36)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: H. Marcos Fraile, N. Tuominen, avocat)
 Други страни в производството: PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia, Европейска комисия, European Biodiesel Board (EBB)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да се отмени решението на Общия съд от 15 септември 2016 г., връчено на Съвета на 16 септември 2016 г., по дело T-139/14, PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia/Съвет на Европейския съюз;
 —
 да отхвърли жалбата, подадена в първоинстанционното производство, за отмяна на обжалвания регламент; и
 —
 да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски на Съвета както в това производство, така и разноските в производството по обжалване.
 При условията на евентуалност,
 —
 да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;
 —
 да не се произнася до съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Основания и основни доводи
 1.
 Първо, Общият съд приложил неправилен правен критерий за да определи дали Съветът е разполагал с доказателства, въз основа на които може да реши, че цените на суровините на вътрешния пазар, съдържащи се в документите на съответните индонезийски износители, са деформирани съществено, поради което не могат да бъдат взети предвид и да използва метода, предвиден в член 2, параграф 5, втора алинея от Основния регламент (1). По този начин Общият съд възложил на институцията прекомерна тежест на доказване.
 2.
 Второ, не е надлежно мотивирана констатацията на Общият съд, че доказателствата, представени от институциите, не са достатъчни, за да установят наличието на чувствително изкривяване на цените на основните суровини в Индонезия, което се дължи на системата за ДЕТ.
 3.
 Трето, диспозитивът на обжалваното решение, с което се отменят антидъмпинговите мита, що се отнася до жалбоподателя в първоинстанционното производство, не е пропорционален на единственото разгледано от Общия съд отменително основание и извежда необосновани последици от констатираната незаконосъобразност.
 4.
 Съветът ще докаже, че в обжалваното решение са допуснати редица грешки при прилагане на правото, които засягат валидността му. Освен това Съветът твърди, че обстоятелствата, наведени от първоинстанционния жалбоподател в шестото основание, са установени в достатъчна степен, за да може Съдът да се произнесе по основанието и да отхвърли жалбата.
 5.
 Ето защо Съветът почтително иска отмяната на обжалваното решение и отхвърляне на искането за отмяна на обжалвания регламент, подадено от жалбоподателя в първоинстанционното производство.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ 2009, L 343, стр. 51) („Основния регламент“).


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/39
 Жалба, подадена на 19 май 2014 г. — Rintisch/СХВП — Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
 (Дело T-382/14)
 2014/C 282/51
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bernhard Rintisch (Ботроп, Германия) (представител: A. Dreyer, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Compagnie laitière européenne SA (Конд сюр Вир, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 март 2014 г. по преписка R 609/2011-4,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PROTICURD“ за стоки от класове 5 и 29 — Международна регистрация No 9 81 041, посочваща Европейския съюз
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германски марки No 3 9 7 02 429, No 3 9 5 49 559 и No 3 9 6 08 644
 Решение на отдела по споровете: отчасти уважава възражението
 Решение на апелативния състав: отчасти уважава жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/53
 Жалба, подадена на 14 септември 2010 г. — ArcelorMittal España/Комисия
 (Дело T-399/10)
 ()
 2010/C 301/84
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ArcelorMittal España, SA (Gozón, Испания) (представители: A. Creus Carreras и A. Valiente Martin, lawyers)
 Ответник: Комисията
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят членове 1, 2, 3 и 4 от Решението в частта му, която се отнася до ArcelorMittal España, S.A.;
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени глобата, наложена на ArcelorMittal España, S.A.;
 —
 и при условията на евентуалност спрямо предходните искания, да се намали размерът на глобата, наложена на ArcelorMittal España, S.A.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си жалбоподателят иска отмяната на членове 1, 2, 3 и 4 от Решение на Комисията C(2010) 4387 окончателен от 30 юни 2010 година по дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане, с което Комисията приема, че жалбоподателите, заедно с други предприятия, са нарушили член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП, като са участвали в продължаващо споразумение или съгласувана практика в сектора на стомана за предварително напрягане на общоевропейско и/или национално и/или регионално равнище. В допълнение жалбоподателят иска отмяна или намаляване на наложената глоба.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва шест правни основания.
 Първо, жалбоподателят изтъква, че Комисията нарушавала фундаменталното право на справедлив съдебен процес съгласно член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи („ЕКПЧ“) и член 47 от Хартата на основните човешки права на Европейския съюз, тъй като конкретната глоба била наложена от административен орган, който имал правомощия едновременно и да разследва, и да налага наказания.
 Второ, жалбоподателят изтъква, че Комисията допускала грешки при изчисляването на глобата, което водело до обстоятелството, че наложената глоба на жалбоподателя била в по-голям размер.
 Трето, жалбоподателят твърди, че Комисията погрешно констатирала, че жалбоподателят упражнявал решаващо влияние върху Emesa and Galycas’ в периода преди месец декември 1997 г.
 Четвърто, жалбоподателят изтъква, че Комисията незаконосъобразно отказала да освободи частично жалбоподателя от налагането на глоба по член 23 от Известието от 2002 г. относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (1), независимо че жалбоподателят предоставил решаващи доказателства относно продължителността и тежестта на нарушението и по този начин изпълнил изискванията, посочени в това известие.
 Накрая жалбоподателят посочва, че Комисията погрешно приложила „специалното увеличение с възпираща цел“ съгласно член 30 от Насоките от 2006 г. относно метода за определяне на глобите (2), като в резултат на това увеличила незаконосъобразно с 20 % глобата, наложена на жалбоподателя.
 (1) Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 5, стр. 3).
 (2) Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент No 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/35
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 март 2013 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-131/12)
 (Публична служба - Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факс в срока за обжалване - Саморъчен подпис на адвоката, който се различава от подписа, положен върху оригинала на изпратената с писмо жалба - Просрочване на жалбата - Явна недопустимост)
 2013/C 147/68
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: адв. G. Cipressa, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет
 Искане за отмяна на отказа за обезщетяване на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради пенсионирането му, както и искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Г-н Marcuccio понася направените от него съдебни разноски.


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/21
 Решение на Общия съд от 18 септември 2012 г. — Since Hardware (Guangzhou)/Съвет
 (Дело T-156/11) (1)
 (Дъмпинг - Внос на дъски за гладене с произход от Китай - Започване на процедура срещу едно-единствено дружество - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Срок от три месеца, предвиден в член 2, параграф 7, буква в), втора алинея от Регламент (ЕО) No 1225/2009 - Тежест на доказване - Установяване на вредата)
 (2012/C 331/37)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Кантон, Китай) (представители: V. Akritidis и Y. Melin, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, подпомаган от B. O’Connor, solicitor, и S. Gubel, avocat)
 Встъпили страни в подкрепа на исканията на ответника: Европейска комисия (представители: S. Thomas и H. van Vliet); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Обединено кралство); и Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Италия) (представители: G. Berrisch, avocat, и N. Chesaites, barrister)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1243/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на дъски за гладене с произход от Китайската народна република, произведени от Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd. (ОВ L 338, p. 22)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd понася направените от него съдебни разноски, както и разноските на Съвета на Европейския съюз и на Vale Mill (Rochdale) Ltd и Colombo New Scal SpA.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 120, 16.4.2011 г.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/2
 Решение на Съда (голям състав) от 10 февруари 2009 г. — Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-301/06) (1)
 (Жалба за отмяна - Директива 2006/24/ЕО - Запазване на данни, създадени или обработени във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги - Избор на правното основание)
 (2009/C 82/03)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ирландия (представители: D. O'Hagan, E. Fitzsimons, D. Barniville и A. Collins SC)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Словашка република (представител: J. Čorba)
 Ответници: Европейски парламент (представители: H. Duintjer Tebbens, M. Dean и A. Auersperger Matić), Съвет на Европейския съюз (представители: J.-C. Piris, J. Schutte и S. Kyriakopoulou)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представители: M. A. Sampol Pucurull и J. Rodríguez Cárcamo), Кралство Нидерландия (представители: C. ten Dam и C. Wissels), Комисия на Европейските общности (представители: C. Docksey, R. Troosters и C. O'Reilly), Европейски надзорен орган по защита на данните (представител: M. H. Hijmans)
 Предмет
 Отмяна на Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/EО (ОВ L 105, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51) — Избор на правното основание
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.
 3)
 Кралство Испания, Кралство Нидерландия, Словашката република, Комисията на Европейските общности и Европейският надзорен орган по защита на данните понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 237, 30.9.2006 г.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/90
 Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 18 декември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ
 (Дело F-104/13)
 ((Публична служба - Персонал на ЕИБ - Психически тормоз - Процедура по разследване - Доклад на комисията по разследване - Неправилно определяне на психическия тормоз - Решение на председателя на ЕИБ да не предприема никакви действия по жалбата - Отмяна - Иск за обезщетение))
 (2016/C 048/101)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: G. Nuvoli и F. Martin, A. Dal Ferro, адвокат)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на писмото на председателя на ЕИБ, с което той, на първо място, не приема никакви мерки по отношение на психическия тормоз, на който жалбоподателят твърди, че е жертва от 20 години, на второ място, дава обяснение на всички изтъкнати факти, и на трето място, задължава жалбоподателя по същество да работи с „mentor“ и с „business partner“, и, от друга страна, на становището на комисията „Dignity at work“ от 14 март 2013 г.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 29 април 2013 г., с което председателят на Европейската инвестиционна банка отхвърля жалбата за психически тормоз на г-н De Nicola.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Осъжда Европейската инвестиционна банка да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати направените от г-н De Nicola съдебни разноски.


text:
 2.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/3
 Решение на Съда (първи състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof, Германия) — Hauptzollamt Koblenz/Kurt Etling, Thomas Etling (C-230/09), Hauptzollamt Oldenburg (C-231/09)/Theodor Aissen, Hermann Rohaan
 (Съединени дела C-230/09 и C-231/09) (1)
 (Селско стопанство - Сектор на млякото и млечните продукти - Регламент (ЕО) No 1788/2003 - Такса в сектора на млякото и млечните продукти - Регламент (ЕО) No 1782/2003 - Схеми за директно подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика - Прехвърляне на индивидуални референтни количества - Отражение върху изчисляването на таксата - Отражение върху изчисляването на премията за млечни продукти)
 2011/C 194/03
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищци: Hauptzollamt Koblenz (C-230/09), Hauptzollamt Oldenburg (C-231/09)
 Ответници: Kurt Etling, Thomas Etling (C-230/09), Theodor Aissen, Hermann Rohaan (C-231/09)
 В присъствието на: Bundesministerium der Finanzen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 5, буква к) от Регламент (ЕО) No 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година за въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 270, стp. 123; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 50, стр. 22) — Възстановяване на референтно количество мляко по време на референтния период вследствие на прекратяване на договор за аренда — Взема ли се предвид при определянето на индивидуалното референтно количество на арендодателя количеството, което предишният арендатор вече е прехвърлил по време на референтния период?
 Диспозитив
 1.
 Член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година за въвеждане на такса в сектора на млякото и млечните продукти, изменен с Регламент (ЕО) No 2217/2004 на Съвета от 22 декември 2004 година, трябва да се тълкува в смисъл, че преразпределянето на неизползваната част от националното референтно количество за доставки трябва да се извършва пропорционално на индивидуалното референтно количество на всеки производител, доставил свръхколичества, а именно на това, установено към 1 април на релевантния дванадесетмесечен период или в съответствие с обективни критерии, които следва да се определят от държавите членки. Понятието за индивидуално референтно количество, използвано в тази разпоредба, не позволява вземането предвид на прехвърляния на референтни количества, извършени през този период.
 2.
 Национална правна уредба, с която се прилага предоставената по член 10, параграф 3 от Регламент No 1788/2003, изменен с Регламент No 2217/2004, възможност за определяне на обективни критерии, съгласно които да се извършва преразпределянето на неизползваната част от националното референтно количество за доставки, трябва да отговаря по-специално на общите принципи на правото на Съюза, както и на преследваните от общата селскостопанска политика цели, и по-специално на тези от тях, към които е насочена общата организация на пазарите в сектора на млякото.
 3.
 Тези цели допускат приета с оглед прилагането на посочената възможност национална правна уредба, която позволява на производителите, доставили свръхколичества — когато в съответствие с разпоредбите на Регламент No 1788/2003, изменен с Регламент No 2217/2004, през релевантния дванадесетмесечен период им е прехвърлено индивидуално референтно количество, от което през същия период вече е произведено и доставено мляко от разполагалия по-рано с това количество производител — да участват в това преразпределяне, включвайки изцяло или отчасти това референтно количество. При все това при приемането на подобна правна уредба държавите членки трябва да следят тя да не дава основание за прехвърляния, които въпреки че формално отговарят на условията, предвидени в този регламент, биха имали единствено за цел да позволят на някои производители, доставили свръхколичества, да са в по-благоприятно положение при посоченото преразпределяне.
 4.
 Понятието „индивидуално референтно количество, отговарящо на условията за премия и налично за стопанството“, съдържащо се в член 95, параграф 1 от Регламент No 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) No 2019/93, (ЕО) No 1452/2001, (ЕО) No 1453/2001, (ЕО) No 1454/2001, (ЕО) No 1868/94, (ЕО) No 1251/1999, (ЕО) No 1254/1999, (ЕО) No 1673/2000, (ЕИО) No 2358/71 и (ЕО) No 2529/2001, изменен с Регламент (ЕО) No 118/2005 на Комисията от 26 януари 2005 година, което съответства на понятието „свободно референтно количество“, определението за което е дадено в член 5, буква к) от Регламент No 1788/2003, изменен с Регламент No 2217/2004, трябва да се тълкува в смисъл, че когато през релевантния дванадесетмесечен период на производител бъде прехвърлено референтно количество, от което през същия период прехвърлителят вече е извършил доставки, то не обхваща, що се отнася до приобретателя, частта от прехвърленото референтно количество, от която прехвърлителят вече е извършил доставки, без да заплаща такса.
 (1) ОВ C 220, 12.9.2009 г.


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/16
 Преюдициално запитване отправено от Административен съд София-град (България) на 15 март 2010 г. — „ДП груп“ ЕООД/Директор на Агенция „Митници“
 (Дело C-138/10)
 2010/C 148/25
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Ищец:„ДП груп“ ЕООД
 Ответник: Директор на Агенция „Митници“
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 63 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съветa от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), при условията на главното производство, да се тълкува във смисъл, че задължава митническият орган да извърши само проверка за съответствие на митническата декларация на условията по член 62 от този регламент като извърши само контрол по документи в обхвата, посочен в член 68 от този регламент и въз основа само на представените документи да вземе решение за приемане на митническата декларация, когато е възникнало съмнение за правилността на тарифния код на стоката и е необходима специализирана експертиза за определянето на този код?
 2.
 Следва ли решението на митническия орган за незабавно приемане на митническата декларация по реда на член 63 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, при условията на главното производство, да се тълкува като решение на митнически орган по член 4, точка 5, във връзка с член 8, параграф 1, първо тире от същия кодекс, в това число и като такова решение относно цялото съдържание на подадената митническа декларация, когато са налице едновременно следните условия:
 а)
 решението на митническия орган за приемането на митническата декларация е прието само въз основа на представените документи към същата;
 б)
 при извършване на необходимите проверки преди приемането на митническата декларация е съществувало съмнение, че декларираният тарифен код на стоката е неверен;
 в)
 при извършване на необходимите проверки преди приемането на митническата декларация е съществувала непълнота на информацията за съдържанието на декларираната стока, от значение за правилното определяне на тарифния код;
 г)
 при проверката преди приемането на декларацията е взета проба за извършване на експертиза за правилното определяне на тарифния код на стоката?
 3.
 Следва ли член 63 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, да се тълкува при условията на главното производство, че:
 а)
 допуска да се оспори пред съд законосъобразността на приемането на митническата декларация, след като е разрешено вдигането на стоката, или
 б)
 приемането на митническата декларация не подлежи на оспорване, тъй като само регистрира декларирането на стоките пред митническите органи и определя момента на възникване на вносното митническо задължение, не представлява решение на митнически орган по въпросите за правилното тарифно класиране и размера на дължимите митни сборове по тази декларация?
 (1) ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.


text:
 7.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 139/20
 Жалба, подадена на 24 януари 2011 г. — Aecops/Комисия
 (Дело T-53/11)
 2011/C 139/39
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Лисабон, Португалия) (представители: J. da Cruz Vilaça и L. Pinto Monteiro, advogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени в съответствие с член 263 ДФЕС решението, прието от Комисията на 27 октомври 2010 година, под референтен номер 89 0771 P1, с което се намалява на 48 504 201 португалско ескудо размерът на финансовата помощ, одобрена с Решение C(89) 0570 на Комисията от 22 март 1989 година и в същото време се изисква връщане на сумата от 628 880,97 EUR;
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от превишаване на разумния срок за приемане на решението, което води до:
 —
 Погасяване по давност на производството: жалбоподателят счита, че към момента на приемане на обжалваното решение вече бил изтекъл четиригодишния давностен срок, предвиден в член 3 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166). От друга страна, дори и да се направи проверка за евентуално прекъсване на този давностен срок, той продължил повече от двукратния давностен срок, без да е било прието някакво решение в съответствие с предвиденото в член 3, точка 1, параграф 4 от посочения регламент. С оглед на погасяването по давност на разглежданото право, обжалваното решение трябва да се счита за незаконно и неизпълнимо;
 —
 Нарушение на принципа на правна сигурност: жалбоподателят счита, че факта, че Комисията е оставила да изминат повече от двадесет години между момента, към който се отнасят твърдените нередности и датата на приемане на окончателното решение предполага неспазване на принципа на правна сигурност. Този основен принцип на правния ред на Европейския съюз предвижда, че всяко лице има право институциите на Съюза да разгледат неговите искания в разумен срок;
 —
 Нарушение на правото на защита: жалбоподателят счита, че е нарушено неговото право на защита, тъй като изтичането на период от повече от двадесет години между момента, в който са били допуснати твърдените нередности и приемането на окончателното решение го е лишило от възможността да представи становище своевременно, тоест когато е разполагал с документите, които можели да обосноват разходите, разглеждани като неподлежащи на финансиране от Комисията.
 2.
 Второто правно основание е изведено от неизпълнението на задължението за мотивиране: жалбоподателят счита, че обжалваното решение не отговаря на изискванията за мотивиране, наложени в член 296 ДФЕС. Причините, поради които е намалена финансовата помощ, отпусната от Европейския социален фонд, не са изложени дори и накратко в обжалваното решение; също така в писмото на Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu, с което решението се съобщава на жалбоподателя, не са посочени дори в минимална степен мотивите, които са обосновали намаляването на помощта, нито кои разходи подлежат на субсидиране и кои не. Според жалбоподателя констатираните пропуски в мотивите също би трябвало да накарат Общият съд да отмени обжалваното решение.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/50
 Жалба, подадена на 5 февруари 2008 г. — Nardin/Парламент
 (Дело F-12/08)
 (2008/C 171/99)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Thierry Nardin (Люксембург, Велико херцогство Люксембург) (представител: V. Wiot, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 От една страна, отмяна на решението на Европейския парламент от 2 април 2007 г., с което се определят правата при встъпване в длъжност на жалбоподателя, в частта, с която се отказва предоставяне на надбавка за експатриране и, от друга страна — осъждане на ответника да плати надбавката за експатриране заедно с лихвите за забава, и да поправи претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди.
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението на Европейския парламент от 2 април 2007 г., с което се определят правата при встъпване в длъжност на жалбоподателя в частта му, с която се отказва предоставяне на надбавката за експатриране,
 —
 да се осъди Европейския парламент да плати на жалбоподателя надбавката за експатриране, съответстваща на месечна сума от 16 % от общия размер на основната заплата, както и надбавката за жилищни нужди и надбавката за дете на издръжка, изплащани на жалбоподателя месечно, считано от месец април 2007 г. и за всички следващи месеци до окончателното изплащане,
 —
 върху посочената по-горе сума да се начислят лихви за забава в размер на 8 % годишно, считано от съответни дати на падеж до окончателното изплащане,
 —
 да се осъди Европейския парламент да плати на жалбоподателя сумата от 10 000 EUR, или всяка друга сума, включително по-голяма, за поправяне на претърпените от него неимуществени вреди,
 —
 да се осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/28
 Критерии за разпределяне на делата на съставите
 (2007/C 235/51)
 На 19 септември 2007 г. в съответствие с член 4 от Приложение I към Статута на Съда на Европейските общности и член 12 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, Съдът на публичната служба реши да продължи да прилага до 30 септември 2008 г. изложените по-долу условия за разпределяне на делата на съставите:
 —
 Първи състав ще разглежда всички дела, с изключение на тези, отнасящи се предимно до въпросите за назначаване на работа, за атестиране/повишаване в длъжност и прекратяване на служебното правоотношение, които ще се разглеждат от 2 състав,
 —
 определен брой дела ще се разпределят автоматично на 3 състав, независимо от предмета на спора, с последователност определена в пленарно заседание,
 —
 изключение от горните правила за разпределяне е възможно при свързани дела, както и за да се осигури равномерно и разнообразно, в границите на разумното, разпределяне на работата в Съда на публичната служба.


text:
 19.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/35
 Жалба, подадена на 31 август 2015 г. — Нидерландия/Комисия
 (Дело T-501/15)
 (2015/C 346/40)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, B. Koopman и H. Stergiou)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 решението да се отмени,
 —
 доколкото се отнася до финансова корекция в размер на 336 064,53 EUR (2009), 403 863,66 EUR (2010) и 230 786,49 EUR (2011) поради това, че според Комисията системата за санкциониране е снизходителна,
 —
 доколкото то се отнася до финансовата корекция във връзка с частична проверка на 3 законоустановени изисквания за управление за 2009 г. (1 597 182 EUR, 15,53 EUR и 358,20 EUR), 4 законоустановени изисквания за управление за 2010 г. (1 630 540,68 EUR и 6 520,50 EUR) и 4 законоустановени изисквания за управление за 2011 г. (1 631 326,51 EUR), доколкото става въпрос за преценката на Европейската комисия, че Нидерландия не е спазила законоустановено изискване за управление 8,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1119 на Комисията от 22 юни 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер С(2015) 4076) (ОВ L 182, стр. 39).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на член 24 от Регламент (ЕО) No 73/2009 (1) и на член 71 от Регламент No 1122/2009 (2), доколкото в противоречие с тези разпоредби Комисията е заключила, че нидерландската система за санкциониране е снизходителна.
 2.
 Второ основание: Нарушение на членове 3, 4 и 5 от Регламент (ЕО) No 73/2009, доколкото в противоречие с тези разпоредби и с принципа на правна сигурност Комисията е направила заключение, че Нидерландия е извършила частична проверка на предвиденото в приложение II към Регламент (ЕО) No 73/2009 законоустановено изискване за управление (ЗИУ) 8. Неправилно Комисията считала, че нидерландската система за санкциониране не отговаря на всички изисквания на Регламент (ЕО) No 21/2004 (3) и на член 3, 4 и 5 от Регламент No 73/2009.
 (1) Регламент (ЕО) No 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 г. за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) No 1290/2005, (EО) No 247/2006, (EО) No 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1782/2003 (ОВ L 30, стр. 16).
 (2) Регламент (ЕО) No 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор(ОВ L 316, стр. 65).
 (3) Регламент (ЕО) No 21/2004 на Съвета от 17 декември 2003 година за създаване на система за идентификация и регистрация на животни от рода на овцете и козите и за изменение на Регламент (EO) No 1782/2003 и на Директиви 92/102/ЕИО и 64/432/ЕИО (ОВ L 5, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 52, стр. 146).


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/26
 Определение на Първоинстанционния съд от 3 септември 2008 г. — Nuova Agricast/Комисия
 (Дело T-479/07) (1)
 (Жалба за отмяна - Достъп до документи - Оттегляне на решението за отказ да се предостави достъп - Оповестяване на документи въпреки изричното несъгласие на автора им - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 (2008/C 272/51)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Nuova Agricast (Foggia, Италия) (представител: A. Calabrese, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: P. Costa de Oliveira и G. Conte)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията от 17 октомври 2007 г., с което на жалбоподателя се отказва достъп до някои документи, изпратени на Комисията от италианските власти в рамките на процедура по разследване на схема за държавна помощ.
 Диспозитив
 1.
 Основанието за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата и за произнасяне по молбата на Кралство Дания за встъпване е отпаднало.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/47
 Решение на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Winzer Pharma/СХВП — Alcon (OFTAL CUSI)
 (Дело T-160/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „OFTAL CUSI“ - По-ранна словна марка на Общността „Ophtal“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 269/102
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Берлин, Германия) (представител: S. Schneller, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Alcon Inc. (Hünenberg, Швейцария) (представител: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 4 февруари 2009 г. (преписка No R 1471/2007-1) относно процедура по възражение между Dr. Robert Winzer Pharma GmbH и Alcon Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Dr. Robert Winzer Pharma GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Alcon Inc.
 (1) ОВ C 167, 18.7.2009 г.


text:
 5.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 2/3
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 16 декември 2015 година
 по дело E-5/15
 Matja Kumba T M’bye и други/Stiftelsen Fossumkollektivet
 (Директива 2003/88/ЕО — работно време — защита на безопасността и здравето на работниците — организация на работното време — продължителност на почивката — максимална продължителност на седмичното работно време — дерогации от минималната продължителност на почивката — съгласие на работниците — вреди)
 (2017/C 2/03)
 По дело E-5/15 Matja Kumba T M’bye и други/Stiftelsen Fossumkollektivet — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Апелативния съд на Ейдсиватинг (Eidsivating lagmannsrett), относно тълкуването на член 6 и член 22, параграф 1, букви а) и б) от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 г. относно някои аспекти на организацията на работното време, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия-докладчик), съдии, постанови на 16 декември 2015 г. решение, чийто диспозитив гласи:
 1.
 Работно време от средно 84 часа седмично по договореност между извънбрачни партньори за полагане на грижи е съвместимо с член 6 от Директива 2003/88/ЕО при обстоятелствата, уредени от член 22, параграф 1, буква а), при условие че работникът изрично, свободно и самостоятелно се е съгласил да извършва такава работа и че се съблюдават общите принципи за защита на безопасността и здравето на работника. Това означава, че когато държава от ЕИП се възползва от възможността, предвидена в член 22, параграф 1 от Директивата, националният законодател трябва надлежно да вземе предвид физическото и психическото благосъстояние на работниците. Подобно работно време обаче е съвместимо с членове 3 и 5 от Директивата само ако са изпълнени условията за прилагане на дерогацията, предвидени член 17, параграф 2 във връзка с член 17, параграф 3, буква в), подточка i).
 2.
 Разпоредба на националното право, съгласно която съгласието на работник да работи повече от 60 часа седмично по договореност между извънбрачни партньори за полагане на грижи не може да бъде отменено, е съвместима с членове 6 и 22 от Директивата, при условие че се съблюдават общите принципи за защита на безопасността и здравето на работника.
 3.
 Предизвестие за освобождаване от длъжност и предлагане на повторно ангажиране при нови условия, след отказа на работник да се съгласи с работно време от повече от 48 часа през период от седем дни, не следва да се счита за вреда по смисъла на член 22, параграф 1, буква б) от Директивата, ако прекратяването на трудовите правоотношения се дължи на причини, които нямат нищо общо с отказа на работника да се съгласи да извършва такава допълнителна работа.


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/20
 Жалба, подадена на 27 ноември 2012 г. — „Тед–Инвест“/СХВП — Scandia Down (sensi scandia)
 (Дело T-516/12)
 2013/C 32/31
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател:„Тед–Инвест“ ЕООД (Пловдив, България) (представител: адв. A. Иванова)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Scandia Down LLC (Уийхоукън, САЩ)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 септември 2012 г. по преписка R 2247/2011-1 за обявяване на марката за недействителна за стоки от класове 20 и 24;
 —
 при условията на евентуалност, ако Общият съд не уважи жалбата в нейната цялост, да уважи жалбата и да отмени решението на първи апелативен състав във връзка със стоките от клас 20.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка „sensi scandia“ за стоки от класове 16, 20 и 24 — регистрация на марка на Общността No 8596975
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Основание на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност се основава на член 53, параграф 1 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, както и на регистрация на марка на Общността No 8173312 за словната марка „SCANDIA HOME“ за стоки и услуги от класове 20, 24, 25 и 35
 Решение на отдела по отмяна: обявява оспорената марка на Общността за недействителна.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 53, параграф 1 във връзка с член 8, параграфи 2 и 1 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/21
 Жалба, подадена на 9 януари 2012 г. — Interbev/Комисия
 (Дело T-18/12)
 2012/C 80/36
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes (Interbev) (Париж, Франция) (представители: P. Morrier и A. Bouviala, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 13 юли 2011 г., държавна помощ SA.14.974 (C 46/2003) — Франция — по отношение на вноските в полза на INTERBEV, C(2011) 4923 окончателен, все още непубликувано в Официален вестник на Европейския съюз, доколкото с това решение се квалифицират като държавни помощи осъществяваните от INTERBEV между 1996 г. и 2004 г. дейности в областта на рекламата, рекламното намаление, техническата помощ и научноизследователската и развойна дейност, от една страна, и разширените доброволни вноски, които се използват за финансиране на тези дейности, като ресурси на държавата, представляващи съставна част от посочените по-горе мерки за държавна помощ, от друга страна,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението на Европейската комисия от 13 юли 2011 г., държавна помощ SA.14.974 (C 46/2003) — Франция — по отношение на вноските в полза на INTERBEV, C(2011) 4923 окончателен, все още непубликувано в Официален вестник на Европейския съюз, доколкото то приканва националните юрисдикции да пристъпят към възстановяване на разширените доброволни вноски (обжалваното решение, точки 201 и 202),
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание, изведено от непълни мотиви на обжалваното решение с оглед на член 296 от ДФЕС и по-специално на условията, отнасящи се: i) до селективно икономическо предимство в полза на операторите в говедовъдството и овцевъдството, ii) до държавния произход на дейностите, осъществявани от жалбоподателя, iii) до нарушението на конкуренцията и засягането на търговията между държавите членки, и iv) до задължителната връзка между дейностите, осъществявани от жалбоподателя, и разширените доброволни вноски, наричани също задължителни доброволни вноски, събирани между 1996 г. и 2004 г.
 2.
 Второ правно основание, изведено от нарушение на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото дейностите, осъществявани от жалбоподателя между 1996 г. и 2004 г.:
 —
 не можели да се припишат на държавата и разширените доброволни вноски, които те са финансирали, не съставлявали ресурси на държавата и изобщо не можели да се припишат на френската държава,
 —
 не съставлявали икономическо предимство за един или повече бенефициери,
 —
 не засягали дори потенциално конкуренцията и търговията между държавите членки.
 3.
 Трето правно основание, изтъкнато при условията на евентуалност, изведено от явна грешка в преценката що се отнася до наличието на задължителна връзка по предназначение между разширените доброволни вноски и дейностите, провеждани от жалбоподателя.
 4.
 Четвърто правно основание, изтъкнато при условията на евентуалност спрямо предходното, изведено от явна грешка в преценката що се отнася до последиците, които националният съд следвало да изведе от липсата на уведомление за разширените доброволни вноски. В точка 202 от обжалваното решение Комисията насърчавала националните съдилища да разпоредят възстановяването на разширените доброволни вноски и да обявят за недействителни помощите, и заинтересованите лица да сезират националния съд, въпреки че националният съд не бил длъжен да разпореди възстановяването на помощите и на разширените доброволни вноски поради факта, че такова възстановяване е неподходящо и практически невъзможно.


text:
 23.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 357/8
 Решение на Общия съд от 12 септември 2017 г. — Laufen Austria/Комисия
 (Дело T-411/10 RENV) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП - Глоби - Солидарно наложена глоба на дружество майка и на дъщерното му дружество - Таван от 10 % от оборота - Изчисляване на тавана при отчитане само на оборота на дъщерното дружество за периода на нарушението, предшестващ придобиването му от дружеството майка))
 (2017/C 357/09)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Laufen Austria AG (Вилхелмсбург, Австрия) (представител: E. Navarro Varona, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, F. Jimeno Fernández и F. Castilla Contreras)
 Предмет
 Искане по член 263 ДФЕС, от една страна, за частична отмяна на Решение C (2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. относно производство съгласно член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39092 — Оборудване за баня) и, от друга страна, за намаляване на размера на глобата, наложена с това решение на жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Определя на 4 788 001 EUR размера на частта, за която Laufen Austria AG носи самостоятелно отговорност, от наложената му глоба за извършеното нарушение в периода от 12 октомври 1994 г. до 28 октомври 1999 г.
 2)
 Laufen Austria и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски в производствата пред Общия съд и Съда.
 (1) ОВ C 301, 6.11.2010 г.


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/44
 Определение на Общия съд от 9 юни 2016 г. — IREPA/Комисия и Сметна палата
 (Дело T-825/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Рибарство - Италианска национална програма за събиране на данни в риболовния сектор за периода 2009-2010 г. - Събиране на част от авансите, изплатени на жалбоподателя - Предварителен доклад на Сметната палата - Неподлежащ на обжалване акт - Подготвителен акт - Писма за предварително уведомяване - Дебитно известие - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 (2016/C 270/50)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura — IREPA Onlus (Салерно, Италия) (представител: F. Tedeschini, avocat)
 Ответници: Европейска комисия (представители: F. Moro, D. Nardi и K. Walkerová), и Сметна палата на Европейския съюз (представители: F. Moro, N. Scafarto и L. Massocchi)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението, съдържащо се в дебитно известие от 30 септември 2014 г., издадено от Европейската комисия с цел събиране на сумата 458 347,35 EUR, на доклада на Сметната палата от 27 февруари 2013 г., на писмата на Комисията от 12 юли 2013 г. и от 6 август 2014 г., и на всеки друг подготвителен, свързан с или във всички случаи произтичащ от тях акт, дори неизвестен, засягащ имущественоправното положение на жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura — IREPA Onlus понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия и от Сметната палата на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 65, 23.2.2015 г.


text:
 11.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/29
 Решение на Общия съд от 10 ноември 2015 г. — GSA и SGI/Парламент
 (Дело T-321/15) (1)
 ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Услуги, включващи противопожарна безопасност, оказване на помощ на хора и външно наблюдение на обекта на Европейския парламент в Брюксел - Отхвърляне на офертата на оферент - Задължение за представяне на предварително разрешение, издадено съгласно националното законодателство - Пропорционалност - Равно третиране - Принцип на отвореност - Свободно предоставяне на услуги))
 (2016/C 007/39)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) (Рим, Италия) и Security Guardian’s Institute (SGI) (Лувен ла Ньов, Белгия) (представител: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент (представители: P. López-Carceller и B. Simon)
 Предмет
 Искане за отмяна на решенията на Парламента, съдържащи се в писмото от 12 юни 2015 г., с което същият уведомява жалбоподателите, от една страна, за отхвърлянето на подадената от тях оферта в откритата процедура за възлагане на поръчка EP/DGSAFE/UIB/SER/2014-014 за услуги, включващи противопожарна безопасност, оказване на помощ на хора (област 1) и външно наблюдение (област 2) на обекта на Европейския парламент в Брюксел (ОВ 2014/S 246-433095), и от друга страна, за възлагането на тази поръчка на друг оферент.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) и Security Guardian’s Institute (SGI) да заплатят съдебните разноски, включително направените във връзка с обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 262, 10.8.2015 г.


text:
 14.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/8
 Преюдициално запитване от Tatabányai Törvényszék (Унгария), постъпило на 26 май 2017 г. — Éva Nothartová/Sámson József Boldizsár
 (Дело C-306/17)
 (2017/C 269/11)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Tatabányai Törvényszék
 Страни в главното производство
 Ищец: Éva Nothartová
 Ответник: Sámson József Boldizsár
 Преюдициални въпроси
 Когато насрещен иск произтича от договор или факти, различни от тези, на които се основава първоначалният иск:
 а)
 единствено член 8, точка 3 от Регламент (ЕС) No 1215/2012 (1) (наричан по-нататък „Регламент Брюксел I а“) ли може да се приложи, за да се определи кой съд е компетентен да разгледа този иск, тъй като само тази разпоредба се отнася до насрещните искове, или
 б)
 член 8, точка 3 от Регламент Брюксел I а се отнася единствено до насрещните искове, произтичащи от същия договор или факти, на които се основава първоначалният иск и поради тази причина не може да се приложи за насрещните искове, които не произтичат от същия договор или факти, на които се основава първоначалният иск, поради което въз основа на останалите правила за компетентност по Регламент Брюксел I а за тези последни насрещни искове трябва да се приеме, че съдът, компетентен да разгледа първоначалния иск, е компетентен да разгледа и насрещния иск?
 (1) Регламент (ЕС) No 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351., стр. 1).


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/8
 Решение на Съда (девети състав) от 2 март 2017 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-160/16) (1)
 ((Неизпълнение на задължения на държава членка - Енергийна политика - Енергийни характеристики на сградите - Директива 2010/31/ЕС - Член 5, параграф 2 - Доклад относно равнищата на оптимални разходи))
 (2017/C 121/11)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Zavvos и K. Talabér-Ritz)
 Ответник: Република Гърция (представител: N. Dafniou)
 Диспозитив
 1)
 Като не е представила доклад относно равнищата на оптимални разходи, предвиден в член 5, параграф 2 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите, който е трябвало да бъде съставен съгласно разпоредбите на Делегиран регламент (ЕС) No 244/2012 на Комисията от 16 януари 2012 г. за допълване на Директива 2010/31, с който се създава сравнителна методологична рамка за изчисляване на равнищата на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики на сградите и сградните компоненти, Република Гърция не е изпълнила задълженията си съгласно член 5, параграф 2 от Директива 2010/31.
 2)
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 251, 11.7.2016 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/8
 Решение на Съда (четвърти състав) от 16 юни 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия
 (Дело C-10/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на капитали - Възможност за приспадане на даренията, направени в полза на научноизследователски и образователни организации - Ограничаване на възможността за приспадане до даренията в полза на местни организации)
 2011/C 232/12
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и W. Mölls)
 Ответник: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 56 ЕО и на член 40 от Споразумението от 2 май 1992 г. за Европейското икономическо пространство (ОВ L 1, 1994 г., стр. 3, Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 53, стр. 3) — Национална правна уредба, съгласно която предвиденото при даренията в полза на публични научноизследователски и образователни организации данъчно предимство се предоставя само когато получателят на дарението е установен на територията на страната.
 Диспозитив
 1.
 Като е разрешила данъчно приспадане на даренията за научноизследователски и образователни организации само когато тези организации са установени в Австрия, Република Австрия е нарушила задълженията си по член 56 ЕО и по член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г.
 2.
 Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 63 от 13.3.2010 г.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/39
 Жалба, подадена на 17 юли 2009 г. — Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter/СХВП (GG)
 (Дело T-278/09)
 2009/C 220/82
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter eV (Gau-Algesheim, Германия) (представител: Rechtsanwalt N. Schindler)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 30 април 2009 г. (преписка No R 1568/2008-1),
 —
 да се осъди СХВП да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателите.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „GG“ за стоки от клас 33 (заявка за регистрация No 6 388 284)
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 75 поради липса на достатъчно мотивиране на решението и на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), тъй като заявената марка притежава изисквания отличителен характер и не е необходимо да се запазва възможност за свободното ѝ ползване
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/29
 Иск, предявен на 12 юли 2007 г. — U/Комисия
 (Дело F-69/07)
 (2007/C 235/53)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Virag Sandor (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отменят решения на Комисията, с които се определят условията за наемане на ищеца в качеството на договорно нает служител, тъй като от една страна те предвиждат прилагане на условието, съдържащо се в член 100 от Условията за работа на другите служители (наричани по-нататък „УРС“) и в член 1 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „правилникът“), и от друга страна определят срока на договора от 16 септември 2006 г. до 15 септември 2009 г.;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 След като работил за Комисията от 1 май 2001 г. до 15 септември 2006 г. в качеството на местен служител и служител със спомагателни функции по силата на 14 различни последователни договори за наемане с определен срок, ищецът бил назначен като договорно нает служител за периода между 16 септември 2006 г. и 15 септември 2009 г. Тъй като медицинският преглед, направен преди назначаването на работа, показал, че ищецът страда от болест, органът, оправомощен да сключва договори, приложил условието, предвидено в член 100 от УРС и в член 1 от приложение VIII към правилника.
 В подкрепа на иска си ищецът на първо място изтъква, че като ограничила срока на неговия договор на договорно нает служител, Комисията нарушила принципа за стабилност на заетостта, така както произтича от общите принципи на правото, свързани със закрилата на работниците. Субсидиарно той се позовава на незаконосъобразност на член 88 от УРС.
 Освен това ищецът поддържа, че разпоредбата, съдържаща условие във връзка с отпускането на гарантираните обезщетения за инвалидност или при смърт, нарушава обхвата на член 100 от УРС, доколкото администрацията му налага нов период на изключване от 5 години, въпреки че той е на служба в Комисията от 1 май 2001 г. Субсидиарно той се позовава на незаконосъобразност на член 100 от УРС.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/42
 Определение на Първоинстанционния съд от 14 юли 2008 г. — Calebus/Комисия
 (Дело T-366/06) (1)
 (Жалба за отмяна - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна - Решение 2006/613/ЕО - Списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район - Обжалваем акт - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
 (2008/C 223/72)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Calebus, SA (Almería, Испания) (представител: R. Bocanegra Sierra, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и D. Recchia)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2006/613/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г. за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район (ОВ L 259, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 21), доколкото определя като местообитание със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район територията наречена „Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla“, на която се намира терен на жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда Calebus, SA да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Комисията.
 3)
 Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 20, 27.1.2007 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/5
 Решение на Съда (втори състав) от 19 март 2009 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Mitsui & Co. Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
 (Дело C-256/07) (1)
 (Митнически кодекс на Общността - Възстановяване на митнически сборове - Член 29, параграф 1 и параграф 3, буква a) - Митническа стойност - Регламент (ЕИО) No 2454/93 - Член 145, параграфи 2 и 3 - Отчитане на плащанията, извършени от продавача в изпълнение на предвидено в договора за покупко-продажба задължение за гаранция, в рамките на определянето на митническата стойност - Прилагане във времето - Материалноправни норми - Процесуални правила - Обратно действие на норма - Валидност)
 2009/C 113/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Mitsui & Co. Deutschland GmbH.
 Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на член 29, параграф 1 и параграф 3, буква a) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), както и на член 145, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), съответно изменен с Регламент (ЕО) No 444/2002 на Комисията от 11 март 2002 година (ОВ L 68, стp. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 14, стр. 237) — Валидност на тези последни разпоредби, доколкото те се прилагат с обратна сила и за вносители, за които митническата декларация е приета преди влизането в сила на Регламент (ЕО) No 444/2002 на Комисията — Отчитане на плащанията, извършени от продавача в изпълнение на предвидено в договора за покупко-продажба задължение за гаранция, в рамките на определянето на митническата стойност на внесените стоки, с цел обезщетяване на купувача за разходите, настъпили в резултат на гаранционните услуги, които последният е трябвало да предостави на собствените си купувачи поради дефектния характер на стоките.
 Диспозитив
 1.
 Член 29, параграф 1 и параграф 3, буква a) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, както и член 145, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92, съответно изменен с Регламент (ЕО) No 444/2002 на Комисията от 11 март 2002 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че когато недостатъците на стоките, разкрити след пускането в свободно обръщение на тези стоки, за които обаче е доказано, че са съществували преди него, дават възможност за последващи възстановявания на продавача производител в полза на купувача по силата на договорно задължение за гаранция, като тези възстановявания съответстват на фактурираните от собствените му разпространители разходи за ремонт, такива възстановявания могат да доведат до намаляване на договорната стойност на посочените стоки и следователно на тяхната митническа стойност, която стойност е декларирана въз основа на първоначално договорената между продавача производител и купувача цена.
 2.
 Член 145, параграфи 2 и 3 от Регламент No 2454/93, съответно изменен с Регламент No 444/2002, не се прилага за операции по внос, митническите декларации за които са приети преди 19 март 2002 г.
 (1) ОВ C 183, 4.8.2007 г.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/22
 Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 16 ноември 2010 г. — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Safilo Spa
 (Дело C-529/10)
 ()
 2011/C 30/36
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Ответник: Safilo Spa
 Преюдициални въпроси
 1.
 Дали принципът за борба със злоупотребата с права в данъчната област, определен в Решение по дело C-255/02, Halifax и др., и в Решение по дело C-425/06, Part Service, е основен принцип на общностното право, който се прилага единствено в областта на хармонизираните данъци и в областите, уредени от норми на вторичното общностно право, или се разпростира — като хипотеза на злоупотреба с основни свободи — към областта на нехармонизираните данъци като преките данъците, когато облагането има за предмет транснационални икономически факти като придобиването от дружество на права на плодоползване върху акции на друго дружество, чието седалище е в друга държава членка или в трета държава?
 2.
 Независимо от отговора на предходния въпрос, има ли общностен интерес от възможността на държавите членки да предвидят подходящи средства за борба срещу избягването на данъци в областта на нехармонизираните данъци; дали неприлагането — в рамките на мярка за амнистия — на принципа на злоупотребата с право, признат и като национална правна норма, възпрепятства подобен интерес и дали в подобен случай има нарушение на принципите, произтичащи от член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз?
 3.
 Дали принципите, уреждащи единния пазар, съдържат освен забрана да се предвиждат извънредни мерки за пълен отказ от данъчното вземане и забрана на извънредна мярка за уреждане на данъчни спорове, която е с ограничена приложимост във времето и зависи от заплащането само на част от дължимия данък, която е значително по-ниска от целия размер на последния?
 4.
 Дали принципът за недопускане на дискриминация и правната уредба в областта на държавните помощи възпрепятстват разглеждания в настоящото дело режим за уреждане на данъчните спорове?
 5.
 Дали принципът за ефективно прилагане на общностното право възпрепятства извънредна и ограничена във времето процесуална норма, която изключва контрола за законосъобразност (и по-специално контрола за правилно тълкуване и прилагане на общностното право) от компетентността на юрисдикцията, която действа като последна инстанция, и която е длъжна да отправя до Съда на Европейския съюз преюдициални въпроси за валидност или за тълкуване?


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/21
 Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 14 март 2008 г. — Buczek Automotive/Комисия
 (Дело T-1/08 R)
 (Обезпечително производство - Молба за спиране на изпълнението - Допустимост - Липса на неотложност)
 (2008/C 116/38)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Buczek Automotive sp. z o.o. (Sosnowiec, Полша) (представители: първоначално T. Gackowski, впоследствие D. Szlachetko-Reiter, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Gross, M. Kaduczak и A. Stobiecka-Kuik)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2007) 5087 окончателен на Комисията от 23 октомври 2007 г. относно държавна помощ C 23/2006 (ex NN 35/2006), предоставена от Република Полша на Grupa Technologie Buczek, производител на стомана.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата.
 2)
 Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/27
 Преюдициално запитване от Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Италия), постъпило на 22 януари 2015 г. — Pippo Pizzo/CRGT srl
 (Дело C-27/15)
 (2015/C 138/39)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pippo Pizzo
 Ответник: CRGT srl
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли членове 47 и 48 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като описаното по-горе италианско законодателство, която позволява частично използване на ресурсите на други предприятия при посочените по-горе условия по отношение на услугите?
 2)
 Принципите на правото на Европейския съюз, а именно принципите на защита на оправданите правни очаквания, правна сигурност и пропорционалност допускат ли разпоредба от правния ред на държава членка, която позволява да бъде отстранено от участие в публична процедура предприятие, което не е знаело за съществуването на задължение да извърши плащане на определена сума за допускане до участие в посочената процедура, тъй като това задължение не е изрично посочено в обявлението за възлагане на обществена поръчка, като неизпълнението на въпросното задължение се санкционира с отстраняване, независимо че съществуването му не следва категорично от буквалното съдържание на закона, действащ в тази държава членка, но все пак може да бъде изведено чрез две юридически операции, първата от които се изразява в разширителното тълкуване на разпоредби от позитивното право на посочената държава членка, а втората — в допълване в съответствие с резултатите от това разширително тълкуване на нормативното съдържание на обявлението за възлагане на обществена поръчка?
 (1) ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/10
 Решение на Съда (седми състав) от 1 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil de prud'hommes de Paris — Франция) — O/Bio Philippe Auguste SARL
 (Дело C-432/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация въз основа на възрастта - Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Член 2, параграфи 1 и 2, буква a) - Различно третиране на основание възраст - Сравнимост на положенията - Плащане на обезщетение при прекратяване на срочен трудов договор, предназначено да компенсира несигурността - Изключение за младежите, работещи през своята училищна или университетска ваканция))
 (2015/C 381/11)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil de prud'hommes de Paris
 Страни в главното производство
 Ищец: O
 Ответник: Bio Philippe Auguste SARL
 Диспозитив
 Принципът на недопускане на дискриминация въз основа на възрастта, провъзгласен в член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз и конкретизиран с Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство като разглежданото в главното производство, според което обезщетение при прекратяване на договора, изплащано като добавка към заплатата след изтичането на срочен трудов договор, когато трудовите правоотношения не се запазват в рамките на договор за неопределено време, не се дължи, ако договорът е сключен с младеж за период, който обхваща неговата училищна или университетска ваканция.
 (1) ОВ C 431 от 1.2.2014 г.