text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/7
 Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 21 октомври 2013 г. — Abcur AB/Apoteket AB и Apoteket Farmaci AB
 (Дело C-545/13)
 2014/C 15/09
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Stockholms tingsrätt
 Страни в главното производство
 Ищец: Abcur AB
 Ответници: Apoteket AB and Apoteket Farmaci AB
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли лекарствен продукт за хуманна употреба — отпускан само по лекарско предписание, който се приготвя и доставя при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt (Стокхолмски окръжен съд) обстоятелства, за който няма разрешение за търговия, издадено от компетентния орган в държава членка или в съответствие с Регламент (ЕИО) No 2309/93 (1) — да се счита за лекарствен продукт по смисъла на член 3, параграф 1 или член 3, параграф 2 от Директива 2001/83 (2) за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, и по-специално, ако съществува и друг разрешен лекарствен продукт със същото активно вещество, същата дозировка и форма?
 2.
 Ако лекарствен продукт за хуманна употреба, отпускан по лекарско предписание, който е приготвен и доставен при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt обстоятелства, попада в приложното поле на Директива 2001/83, може ли Директива 2005/29 (3) относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар да се прилага успоредно с Директива 2001/83 по отношение на твърдяната реклама?
 3.
 Ако лекарствен продукт за хуманна употреба, отпускан по лекарско предписание, който е приготвен и доставен при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt обстоятелства, попада в приложното поле на член 3, параграф 1, член 3, параграф 2 или член 5, параграф 1 от Директива 2001/83, може ли да се счита, че законодателството относно рекламата на лекарствени продукти не е хармонизирано или че видът на дейностите, чието извършване се твърди в това дело, представлява реклама, регламентирана от (i) Директива 2006/114 (4) относно заблуждаващата и сравнителната реклама и/или (ii) Директива 2005/29 относно нелоялни търговски практики на търговци към потребители?
 4.
 Ако предвид третия въпрос Директива 2006/114 относно заблуждаващата и сравнителната реклама се окаже приложима, кои са основните условия, при които разглежданата пред Stockholms tingsrätt дейност (използване или посочване на продуктово наименование, продуктов номер и ATC код за лекарствения продукт, прилагане на фиксирана цена за лекарствения продукт, предоставяне на информация за лекарствения продукт в Националния регистър на веществата, използвани в лекарствени продукти (NPL), посочване на NPL идентификатора върху лекарствения продукт, разпространяване на информационна листовка за лекарствения продукт и информация за него чрез система за електронно заявяване на здравни услуги и чрез собствена страница на предприятия, предоставяне на информация за лекарствения продукт чрез публикация, издадена от национална търговска организация, предоставяне на информация за лекарствения продукт в Главния продуктов регистър на Apoteket и свързания регистър (JACA), предоставяне на информация за лекарствения продукт в друга национална информационна база данни за лекарствени продукти (SIL), предоставяне на информация чрез Системата от терминали на Apoteket (ATS) или подобна система за разпространение, предоставяне на информация за собствения лекарствен продукт на предприятието или за лекарствен продукт на конкурентен доставчик в кореспонденция с лекарски кабинети и пациентски организации, маркетинг на лекарствения продукт, дейности, свързани с фармацевтични проверки на лекарствения продукт и на конкурентни лекарствени продукти, неуведомяване за документирани и значими разлики между продуктите, неуведомяване за съдържанието на собствения лекарствен продукт на предприятието и за оценката на лекарствения продукт от Läkemedelsverket (шведската агенция за лекарствени продукти), неуведомяване на службата по здравеопазване за оценката на конкурентни продукти, извършена от научния консултативен съвет на Läkemedelsverket, поддържане на фиксирана цена за лекарствения продукт, определяне на тримесечен срок на валидност за рецепта, отпускане от аптека на лекарствения продукт вместо на конкурентен лекарствен продукт, въпреки че пациентът има рецепта за този конкурентен продукт, както и възпрепятстване и недопускане на преориентирането на пазара от стандартизирани препарати към конкурентния лекарствен продукт, включително отказ за доставяне на конкурентния лекарствен продукт от страна на местни аптеки и прилагане на фиксирана цена като част от програма, съгласно която лекарства могат да бъдат субсидирани без предварително решение от националния орган) представлява реклама по смисъла на Директива 2006/114?
 (1) Регламент (ЕИО) No 2309/93 от 22 юли 1993 г. на Съвета за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, 1993 г., стр. 1).
 (2) Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).
 (3) Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).
 (4) Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 376, 2006 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 229).


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/16
 Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от Repsol Lubricantes y Especialidades и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-496/07, Repsol Lubricantes y Especialidades и др./Комисия
 (Дело C-617/13 P)
 2014/C 24/28
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., Repsol Petróleo, S.A. и Repsol, S. A. (представители: L. Ortiz Blanco, J.L. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz и A. Lamadrid de Pablo, abogados)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 1.
 Да се отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него:
 —
 Repsol Petróleo, S.A. и Repsol YPF, S.A. (понастоящем Repsol, S.A.) се обявяват за солидарно отговорни за извършването на нарушението,
 —
 за целите на изчисляване на глобата неправилно се взема предвид периодът 1998-2002 г.,
 —
 Общият съд неправилно приема основния размер на определената от Комисията глоба, като не упражнява пълен съдебен контрол и нарушава принципа на пропорционалност.
 2.
 Да се отмени оспорваното в същия смисъл решение на Комисията.
 3.
 По силата на пълната си юрисдикция Съдът да намали глобата до размер, който счита за подходящ.
 4.
 Да се обяви, че продължителността на съдебното производство пред Общия съд е прекомерна и необоснована в нарушение на правото на ефективна съдебна защита и на правото на провеждане на справедлив съдебен процес в разумни срокове (член 47 от Хартата на основните на права на Европейския съюз и член 6 от Европейската конвенция за правата на човека).
 5.
 Комисията да бъде съдена да понесе съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 На първо място Repsol изтъква грешка при прилагане на правото що се отнася до използваната в обжалваното решение методология за преценка на доказателствата, представени в подкрепа на пълната и действителна търговска самостоятелност на дъщерното дружество Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., а при условията на евентуалност, липса на мотиви.
 2.
 На второ място Repsol счита, че в съдебното решение е дадено неправилно тълкуване на Известието относно освобождаване от санкции и намаляване на техния размер от 2002 г.
 3.
 На трето място Repsol счита, че съдебното решение нарушава член 261 ДФЕС и принципа на пропорционалност, тъй като Общият съд не е изпълнил задължението си за упражняване на пълен съдебен контрол по отношение на санкциите в областта на конкуренцията.
 4.
 На последно място Repsol изтъква нарушение от страна на Общия съд на член 47 от Хартата на основните на права на Европейския съюз (1) и на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, тъй като не е постановил решението си в разумен срок.
 (1) ОВ C 364, 2000 г., стр. 1

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/17
 Жалба, подадена на 26 януари 2012 г. от Saupiquet срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 ноември 2011 г. по дело T-131/10, Saupiquet/Комисия
 (Дело C-37/12 P)
 2012/C 89/26
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Saupiquet SAS (представител: R. Ledru, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло Решение на Общия съд на Европейския съюз (пети състав) от 24 ноември 2011 г. по дело T-131/10, Saupiquet/Комисия;
 —
 да се уважат изцяло исканията по настоящото производство по обжалване и исканията, представени от дружеството Saupiquet в първоинстанционното производство;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, на първо място, нарушение от страна на Общия съд на основните принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация, а оттам и нарушение на членове 2 и 9 от Договора за Европейския съюз, на член 8 от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и на членове 20 и 21 от Хартата на основните права.
 На второ място, жалбоподателят упреква Общия съд, че е нарушил член 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, който възлага компетентност на последния и по-специално изключителна отговорност по митническите въпроси.
 На трето място, жалбоподателят се позовава на нарушение на членове 247 и 247а от Митническия кодекс на Общността (1).
 На четвърто място, жалбоподателят твърди, че е нарушен член 7 от Регламент No 975/2003 (2) на Съвета.
 Всъщност, обратно на твърденията от Общия съд, от съвместното прилагане на горепосочените разпоредби произтичало, че Комисията трябва да носи отговорност за отрицателните последици от затварянето на митническите бюра в неделя в някои държави членки и трябва да вземе необходимите мерки за да компенсира тези последици.
 (1) 1Регламент (ЕИО) No 2913/92 г. на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58)
 (2) Регламент (ЕО) No 975/2003 на Съвета от 5 юни 2003 година относно откриване и управление на тарифни квоти за внос на консерви от риба тон с кодове по КН 1604 14 11, 1604 14 18 и 1604 20 70 (ОВ L 141, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 15, стр. 259).


text:
 7.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 139/16
 Решение на Общия съд от 22 март 2011 г. — Access Info Europe/Съвет
 (Дело T-233/09) (1)
 (Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документ във връзка с текуща законодателна процедура - Частичен отказ за достъп - Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Допустимост - Оповестяване от трето лице - Липса на отпадане на правния интерес - Посочване на делегациите на държавите членки, автори на предложенията - Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решения)
 2011/C 139/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Access Info Europe (Мадрид, Испания) (представители: O. W. Brouwer и J. Blockx, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: C. Fekete и M. Bauer)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Гърция (представители: E.-M. Mamouna и K. Boskovits) и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: E. Jenkinson и S. Ossowski, подпомагани от L. J. Stratford, barrister)
 Предмет
 Искане за отмяна на решение на Съвета от 26 февруари 2009 година, с което се отказва достъп до определена информация, съдържаща се в докладна записка от 26 ноември 2008 г. във връзка с предложение за регламент относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Съвета на Европейския съюз от 26 февруари 2009 година, с което се отказва достъп до определена информация, съдържаща се в докладна записка от 26 ноември 2008 г. във връзка с предложение за регламент относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията.
 2.
 Съветът понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Access Info Europe.
 3.
 Република Гърция и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/51
 Жалба, подадена на 18 февруари 2016 г. — Pirelli Tyre/EUIPO (две извити ивици на страничната част на гума)
 (Дело T-81/16)
 (2016/C 156/68)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pirelli Tyre SpA (Милано, Италия) (представители: T. Müller, F. Togo, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: позиционна марка на ЕС, състояща се от две извити ивици на страничната част на гума — Заявление за регистрация No 13 388 293
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2015 г. по преписка R 1019/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на някои формални и процесуални принципи при преценката на абсолютните основания;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/35
 Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Hoechst/Комисия
 (Дело T-161/05) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на монохлороцетна киселина - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на пазара и определяне на цени - Вменяване на неправомерното поведение - Глоби - Пропорционалност - Сътрудничество - Отегчаващи обстоятелства - Повторност на нарушението - Достъп до преписката - Доклад на служителя по изслушването - Разпореждане за преустановяване на нарушението)
 2009/C 282/64
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hoechst GmbH, по-рано Hoechst AG (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: първоначално M. Klusmann и U. Itzen, а впоследствие M. Klusmann, U. Itzen и S. Thomas, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално A. Bouquet, F. Amato и M. Schneider, а впоследствие A. Bouquet и M. Kellerbauer)
 Предмет
 Искане за отмяна на членове 2 и 3 от Решение C (2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/E-1/37.773 —МХОК), а при условията на евентуалност искане за намаляване на наложената на жалбоподателя глоба.
 Диспозитив
 1.
 Определя на 66,627 милиона евро размера на глобата, наложена на Hoechst AG в член 2, буква б) от Решение C (2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/E-1/37.773 — МХОК).
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 155, 25.6.2005 г.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/17
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 8 юли 2011 г. — Alexandra Schulz/Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG
 (Дело C-359/11)
 2011/C 311/26
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Alexandra Schulz
 Ответник: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 3, параграф 3 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (1), във връзка с буква б) и/или буква в) от приложение А към тази директива, да се тълкува в смисъл, че с национална правна уредба относно условията за промяна на цените по договори за доставка на природен газ на битови потребители, осъществявана в рамките на общото задължение за снабдяване с природен газ на потребители, към които се прилага съответната тарифа, се изпълняват изискванията за прозрачност, при положение че в посочената национална уредба всъщност не се предвиждат основанията, предпоставките и обхватът на съответната промяна на цените, но се гарантира, че газоснабдителното предприятие предварително и в разумен срок следва да уведоми потребителите си за всяко увеличение на цените и потребителите имат право едностранно да прекратят договорите си за доставка на природен газ, ако не желаят да приемат промяната на договорните условия, за която са уведомени?
 (1) ОВ L 176, стр. 57.


text:
 22.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/2
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 21 март 2013 г. — VDP Dental Laboratory NV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-144/13)
 2013/C 178/03
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Касационни жалбоподатели: VDP Dental Laboratory NV, Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 17, параграфи 1 и 2 от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че чрез позоваване на тази разпоредба данъчнозадължените лица могат да се ползват от право на приспадане дори и когато националното законодателство предвижда възможност за освобождаване от ДДС, която не е уредена в Директивата (поради което се изключва правото на приспадане)?
 2.
 Следва ли член 143, буква a) и член 140, букви a) и б) от Директивата за ДДС от 2006 г. (2) да се тълкуват в смисъл, че предвиденото в тези разпоредби освобождаване от ДДС не се прилага при внос и вътреобщностни придобивания на зъбни протези? При отрицателен отговор, зависи ли освобождаването от ДДС от обстоятелството, че зъбните протези са доставени от чужбина чрез зъболекар или зъботехник и/или на зъболекар или зъботехник?
 (1) Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавитe членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).
 (2) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/36
 Решение на Общия съд от 3 април 2017 г. — Cop/EUIPO — Conexa (AMPHIBIAN)
 (Дело T-215/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „AMPHIBIAN“ - Абсолютни основания за отказ - Отличителен характер - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 151/46)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Cop Vertriebs-GmbH (Арезинг, Германия) (представител: H. Hofmann, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Conexa LLC (Дувър, Делауер, САЩ) (представител: H. Twelmeier, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 март 2016 г. (преписка R 1984/2015-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Cop и Conexa
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Cop Vertriebs-GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 251, 11.7.2016 г.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/39
 Жалба, подадена на 1 август 2012 г. — Leiner/СХВП — Recaro (REVARO)
 (Дело T-349/12)
 2012/C 287/70
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Rudolf Leiner GmbH (Санкт Пьолтен, Австрия) (представители: W. Emberger, I. Rudnay и L. Emberger, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Recaro Beteiligungs GmbH (Кайзерслаутерн, Германия)
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд
 —
 да измени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 май 2012 г. по преписка No R 482/2011-1, като уважи подадената пред този орган жалба или, при условията на евентуалност, отмени решението;
 —
 да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа словния елемент „REVARO“, за стоки от класове 11, 20 и 24
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Recaro Beteiligungs-GmbH
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация „RECARO“ за стоки от класове 10, 12, 14, 20, 25 и 28
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009.


text:
 25.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/24
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Испания), постъпило на 17 февруари 2016 г. — Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba и Mercedes Godoy Bonet
 (Дело C-96/16)
 (2016/C 145/30)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Banco Santander, S.A.
 Ответници: Mahamadou Demba и Mercedes Godoy Bonet
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместима ли е с правото на Съюза, и по-конкретно на член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 2 В от Договора от Лисабон и член 4, параграф 2, член 12 и член 169, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (1) търговска практика на прехвърляне или купуване на вземания, без да се предоставя възможност на потребителя да погаси задължението чрез плащане на цената, лихвите и разноските на прехвърлителя?
 2)
 Съвместима ли е с принципите, установени в Директива 93/13/ЕИО (2) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и съответно с принципа на ефективност и с член 3, параграф 1 и член 7, параграф 1 от нея посочената търговска практика на изкупуване на потребителски дългове на ниска цена без съгласието или знанието на потребителя, без тази практика да е включена като общо условие или неравноправна клауза в договор и без на потребителя да се даде възможност да участва в такава операция чрез право на обратно изкупуване?
 3)
 Съответства ли на правото на Съюза, а именно на Директива 93/13, и по-специално на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 и на съдебната практика на Съюза определянето с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите като нееднозначен критерий в договорите за кредит без обезпечение, сключени с потребители, че е неравноправна недоговорената клауза за лихви за забава, предполагаща увеличение с повече от два процентни пункта на договорената възнаградителна лихва?
 4)
 Съответства ли на правото на Съюза, а именно на Директива 93/13 и по-специално на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 и на съдебната практика на Съюза предвиждането с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите на последица, съгласно която възнаградителните лихви продължават да текат до пълното погасяване на задължението?
 (1) ОВ 2000, C 364, стр. 1
 (2) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/31
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 28 септември 2010 г. — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)/Administración del Estado
 (Дело C-468/10)
 ()
 2010/C 346/51
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)
 Ответник: Administración del Estado
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 7, буква е) от Директива 95/46/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че за да се допусне обработване на лични данни без съгласието на съответното физическо лице, когато това е необходимо за реализирането на законни интереси на администратора или трети лица, на които се разкриват данните, не е достатъчно с обработването да не се нарушават основните права и свободи на това лице, а трябва и въпросните данни да се съдържат в общодостъпни източници?
 2.
 Отговаря ли посоченият член 7, буква е) на условията, при изпълнението на които в практиката на Съда на Европейския съюз се приема, че съответната разпоредба има непосредствено действие?
 (1) ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/60
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 септември 2010 г. — Lebedef и Jones/Комисия
 (Дело F-29/09) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Член 64 от Правилника - Член 3, параграф 5, първа алинея и член 9 от приложение XI към Правилника - Корекционен коефициент - Равно третиране)
 2010/C 328/97
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Georgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) и Trevor Jones (Ernzen, Люксембург) (представители: F. Frabetti и J.-Y. Vergnaud, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: K. Zieleśkiewicz и M. Bauer)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението за отказ да се изравни покупателната способност на заплатите в Люксембург с покупателната способност на заплатите в Брюксел и при условията на евентуалност, жалба за отмяна на фишовете за заплата на жалбоподателите, издадени след 15 юни 2008 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Lebedef и г-н Jones понасят всички съдебни разноски, с изключение на разноските на Съвета на Европейския съюз.
 3.
 Встъпилата страна Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2009 г., стр. 21.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/36
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 юли 2007 г. — Annemans/Комисия
 (Дело T-411/05) (1)
 („Иск за отмяна - Конкуренция - Разглеждане на жалбите - Регламент (ЕО) No 773/2004 - Писмо от Комисията, отправено до жалбоподателя - Възражение за недопустимост - Подготвителен акт - Необжалваем акт - Недопустимост“)
 (2007/C 199/68)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Gerolf Annemans (Anvers, Белгия) (представители: първоначално C. Symons, впоследствие B. Siffert, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Nijenhuis и K. Mojzesowicz)
 Предмет
 Искане за отмяна на решение, за което се твърди, че се съдържа в писмо от Комисията от 5 септември 2005 г. по преписка COMP/39.225, свързана с подадената до Комисията жалба от Gerolf Annemans, по силата на член 7 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 (ЕО) и 82 (ЕО) (ОВ 2003, L 1, стр. 1).
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като недопустим.
 2)
 Г-н Gerolf Annemans се осъжда да заплати разноските.
 (1) ОВ C 36 от 11.2.2006 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/50
 Жалба, подадена на 3 февруари 2014 г. — Secolux/Комисия и CdT
 (Дело T-90/14)
 2014/C 135/64
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Люксембург) (представител: N. Prüm-Carré, avocat)
 Ответници: Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT) и Европейска комисия
 Искания жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 3 декември 2013 г., действаща както от свое име, така и от името на други възложители, а именно Центъра за преводи за органите на Европейския съюз и Службата за публикации на Европейския съюз, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя по партида 1 „Нормативно уреден контрол за сигурност, материално осигуряване и опазване на околната среда“ в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка No 02/2013/OIL „Контрол за сигурност“ и спорната обществена поръчка се възлага на друг оферент,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати сумата от 467 186,08 EUR като обезщетение за претърпяната вреда, заедно със законната лихва, считано от датата на възлагане на обществената поръчка до изплащането на дължимите суми,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати изцяло съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от процедурни нарушения, противоречива информация, доведена до знанието на жалбоподателя, относно размера на спечелилата оферта по партида 1. Жалбоподателят твърди, че:
 —
 или размерът на офертата на спечелилия оферент, посочена в писмото на Комисията от 11 декември 2003 г., с което жалбоподателят е уведомен за характеристиките и предимствата на спечелилата оферта, е неточен, тъй като е прекалено нисък; в този случай жалбоподателят не е имал достъп до надеждна информация относно цената на спечелилата оферта, което засягало задължението за мотивиране,
 —
 или стойността на възложената обществена поръчка, съдържаща се в публикуваното на 24 декември 2013 г. (1) обявление за възлагане на обществената поръчка, е погрешна, тъй като е прекалено висока; в този случай обявлението за възлагане не отразявало стойността на спечелилата оферта, което представлявало неизпълнение на задължението за прозрачност,
 —
 или посоченият в писмото на Комисията от 11 декември 2003 г. размер на спечелилата оферта и упоменатата в обявлението за възлагане стойност на обществената поръчка са неточни; в този случай обществената поръчка е трябвало да бъде възложена за по-висока стойност от тази на спечелилата оферта, което представлявало сериозно нарушение на принципите на прозрачност, на равно третиране и на недопускане на дискриминация.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нередовност на спечелилата оферта, тъй като спечелилият оферент не би могъл за предложената цена да изпълни надлежно исканите дейности, при това с персонал, който има необходимата квалификация.
 3.
 Третото правно основание е изведено от необичайно ниската стойност на офертата. Жалбоподателят поддържа, че в конкретния случай е налице съвкупност от индиции, от които било видно, че спечелилата оферта не отговаря на икономическата реалност. При това положение Комисията е трябвало да отправи искане до спечелилия оферент за подробности относно съставните елементи на неговата оферта съгласно член 151 от Делегиран регламент No 1268/2012 (2).
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, както при подготовката, така и при оценяването на офертите. Жалбоподателят твърди:
 —
 от една страна, че тъй като на спечелилия оферент са възлагани и предишни обществени поръчки, той е разполагал с вътрешна информация относно мястото, извършваните дейности и действително поискания от Комисията обем, поради което Комисията е трябвало да отправи до жалбоподателя искане за пояснения на основание на член 160, параграф 3 от Делегиран регламент No 1268/2012 ,
 —
 и, от друга страна, че при оценката на офертите, направени с оглед на възлагането на обществената поръчка, Комисията е трябвало да вземе предвид качеството на услугите, които е предоставял спечелилият оферент, по предишните обществени поръчки.
 (1) ОВ 2013/S 249-433951.
 (2) Делегиран регламент (ЕС) No 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, стр. 1).


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/23
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 5 януари 2011 г. — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents
 (Дело C-6/11)
 2011/C 63/42
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Daiichi Sankyo Company
 Ответник: Comptroller-General of Patents
 Преюдициални въпроси
 1.
 Регламент 469/2009 (наричан по-нататък „Регламентът“) (1) признава наред с другите цели, посочени в съображенията, необходимостта от предоставяне на СДЗ от всяка държава членка на Общността на притежателите на национален или на европейски патент при едни и същи условия, както е посочено в съображения 7 и 8. При липсата на общностна хармонизация на патентното право, какво е значението на израза „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ в член 3, буква а) от Регламента и какви са критериите за определяне на това?
 2.
 В случай като настоящия, който се отнася до лекарствен продукт, включващ повече от една активна съставка, съществуват ли допълнителни или различни критерии за определяне дали „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ съгласно член 3, буква а) от Регламента и при утвърдителен отговор — какви са тези критерии?
 3.
 За да може комбинация от активни съставки, посочена в разрешение за пускане на лекарствен продукт на пазара, да бъде предмет на СДЗ, и предвид текста на член 4 от Регламента, изпълнено ли е условието продуктът да е „защитен с основен патент“ по смисъла на членове 1 и 3 от Регламента ако продуктът нарушава основния патент по националното право?
 4.
 За да може комбинация от активни съставки, посочена в разрешение за пускане на лекарствен продукт на пазара, да бъде предмет на СДЗ и предвид текста на член 4 от Регламента, обстоятелството дали условието продуктът да е „защитен с основен патент“ по смисъла на членове 1 и 3 от Регламента е изпълнено, зависи ли от това дали основният патент съдържа една (или повече) претенции, които специално посочват комбинация от 1) клас от съставни части, които включват една от активните съставки в посочения продукт и 2) клас от допълнителни активни съставки, които може да са неопределени, но които включват другата активна съставка в посочения продукт; или е достатъчно основният патент да съдържа една (или повече) претенции, с които 1) се претендира клас от съставки, които включват една от активните съставки в посочения продукт и (2) се използва специализирана терминология, която в национален правен план, разширява обхвата на закрилата, за да обхване наличието на допълнителни неопределени активни съставки, включващи другата активна съставка в посочения продукт?
 (1) ОВ L 152, стр. 1.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/36
 Жалба, подадена на 7 март 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-32/12)
 2012/C 138/86
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на мълчаливия отказ на Комисията да възстанови една четвърт от съдебните разноски, направени от жалбоподателя по дело F-56/09, Marcuccio/Комисия, която ответникът е осъден да заплати със съдебното решение от 9 юни 2011 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени отхвърлянето от страна на Комисията или за което при всички положения тя е отговорна, независимо от неговата форма и от това дали е частично или пълно, на претенциите от искането на жалбоподателя от 4 януари 2011 г.,
 —
 да се отмени, доколкото е необходимо, решението, независимо от неговата форма, с което се отхвърля жалбата от 20 юли 2011 г., подадена от жалбоподателя срещу решението за отхвърляне на искането от 4 януари 2011 г.,
 —
 да се установи, доколкото е необходимо, че като е пропуснала и да изрази изрична позиция по искането от 4 януари 2011 г., Комисията незаконосъобразно се е въздържала да приеме мерките за изпълнение на решението на Общия съд от 9 юни 2010 г. по дело F-56/09, Marcuccio/Комисия, и по-специално на точка 4 от диспозитива на това съдебно решение,
 —
 да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя сумата от 3 174,87 EUR, върху която при неизплащане се начисляват лихви в полза на жалбоподателя с годишен лихвен процент 10 % и с годишна капитализация, считано от утре и до деня на плащането на горепосочената сума,
 —
 да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя сумата от 10 EUR на ден за всеки следващ ден, считано от утре и ad infinitum, през който продължава пропускът от страна на Комисията да изплати на жалбоподателя горепосочената сума от 3 174,87 EUR, или поне да изрази изрична позиция по искането от 4 януари 2011 г., като сумата от 10 EUR трябва да бъде изплатена при изтичането на самия ден — в противен случай върху нея се начисляват лихви в полза на жалбоподателя в размер на 10 % годишно и с годишна капитализация, считано от деня, следващ деня, в който е трябвало да бъде извършено посоченото плащане и до деня, в който то бъде извършено,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/32
 Жалба, подадена на 30 декември 2015 г. — Meissen Keramik/СХВП („MEISSEN KERAMIK“)
 (Дело T-776/15)
 (2016/C 078/44)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Meissen Keramik GmbH (Майсен, Германия) (представител: M. Vohwinkel и M. Bagh, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „MEISSEN KERAMIK“ — заявка за регистрация No 13 100 797
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2015 г. по преписка R 531/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/30
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Coats Holdings и Coats/Комисия
 (Дело T-36/05) (1)
 („Конкуренция - Съглашения - Европейски пазар на галантерийни стоки (игли) - Подялба на пазара на стоки - Подялба на географския пазар - Преценка на доказателствата - Участие в събранията - Тристранно споразумение - Глоба - Тежест и продължителност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства“)
 (2007/C 247/47)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Coats Holdings Ltd (Uxbridge, Middlesex, Обединено Кралство) и J & P Coats Ltd (Uxbridge) (представители: W. Sibree и C. Jeffs, solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre и K. Mojzesowicz, agents)
 Предмет
 Главно искане за отмяна на Решение С (2004) 4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 година, постановено в производство по прилагане на член 81 [ЕО] (Преписка COMP/F-1/38.338 — PO/Needles) и евентуално искане за отмяна или намаляване на наложената на ищците глоба.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение C (2004) 4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 г., постановено в производство по прилагане на член 81 [ЕО], (Преписка COMP/F-1/38.338 — PO/Needles) в частта, в която тя приема, че ищците са нарушили член 81, параграф 1 ЕО за периода след 13 март 1997 г.
 2)
 Определя размера на глобата, наложена на ищците в член 2 от решението, на 20 милиона евро.
 3)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 4)
 Ищците понасят две трети от собствените си съдебни разноски и две трети от направените такива от Комисията, а Комисията понася една трета от собствените си съдебни разноски и една трета от направените такива от ищците.
 (1) ОВ C 93, 16.4.2005 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/68
 Иск, предявен на 6 декември 2012 г. — DeMaCo Holland/Комисия
 (Дело T-527/12)
 2013/C 26/133
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: DeMaCo Holland BV (Лангедейк, Нидерландия) (представители: L. Linders и S. Bishop)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът моли Общия съд:
 —
 да обяви иска за допустим и основателен, и
 —
 съответно да осъди Евратом незабавно да преустанови всяко използване на плановете, правата върху които принадлежат на ищеца, и освен това да осъди Евратом да заплати на ищеца обезщетение в размер евентуално на 100 000 EUR за непозволено увреждане,
 —
 да осъди Евратом да заплати съдебните разноски по това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска Европейската общност за атомна енергия, представлявана от Комисията, да бъде осъдена да му заплати обезщетение за непозволено увреждане, тъй като Европейската общност за атомна енергия е използвала технически чертежи, собственост на ищеца, и ги е предоставила за ползване на Европейското съвместно предприятие за ITER и развитие на термоядрената енергия („Термоядрен синтез за енергия“) във връзка с процедура за възлагане на обществена поръчка.
 Ищецът твърди, че ответникът е използвал неправомерно техническите му чертежи.
 Ответникът използвал без разрешение от ищеца техническите чертежи, при изготвянето на които последният не е действал в изпълнение на някакъв договор с ответника. Наред с това ответникът улеснил ползването на техническите чертежи от трети лица, а именно от предприятието „Термоядрен синтез за енергия“.
 Умишленото неправомерно използване на техническите чертежи на ищеца от ответника съставлявало непозволено увреждане на авторските права на ищеца.
 Всъщност ответникът неправомерно черпел икономическа полза от финансовите и интелектуалните постижения на ищеца, което било в разрез с почтената търговска практика и лоялната конкуренция.
 Настъпилите вреди се състояли в пропуснати ползи, а именно нереализирана от ищеца печалба от възлагането на поръчката от предприятието „Термоядрен синтез за енергия“, което станало възможно поради действията на ответника, и неполучено възнаграждение за неправомерно използваните права на интелектуална собственост на ищеца.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/10
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия) на 18 април 2008 г. — Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely/Белгийска държава
 (Дело C-161/08)
 (2008/C 183/19)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hof van beroep te Antwerpen (Белгия)
 Страни в главното производство
 Ищец: Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely
 Ответник: Белгийска държава
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 2, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 1593/91 (1) на Комисията от 12 юни 1991 година, във връзка с член 11, параграф 1 от Конвенцията от 14 ноември 1975 година относно международния превоз на стоки под покритието на карнети ТИР („Конвенцията ТИР“) да се тълкува в смисъл, че давностният срок, съдържащ се в член 11, параграф 1 от Конвенцията ТИР се прилага само в полза на гарантиращата асоциация, но не и в полза на титуляра на карнета или че превишаването на срока от една година след датата на приемане на карнета ТИР оказва въздействие спрямо титуляра на карнета върху събираемостта на митническото задължение или на акцизите и специалните акцизи, както и върху неговата отговорност, както и че с превишаването на срока от една година компетентните митнически органи загубват правото си да пристъпят към събиране на това задължение?
 2)
 Трябва ли член 2, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕИО) No 1593/91 на Комисията от 12 юни 1991 година, посочен по-горе, във връзка с член 11, параграфи 1 и 2 от Конвенцията от 14 ноември 1975 година относно международния превоз на стоки под покритието на карнети ТИР („Конвенцията ТИР“) да се тълкува в смисъл, че определеният в него срок важи единствено за представянето на доказателството за редовността на транспортната операция, но не и за представянето на доказателството за мястото, където са настъпили нарушението или нередовността?
 3)
 Трябва ли член 2, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕИО) No 1593/91 на Комисията от 12 юни 1991 година, посочен по-горе, във връзка с член 11, параграфи 1 и 2 от Конвенцията от 14 ноември 1975 година относно международния превоз на стоки под покритието на карнети ТИР („Конвенцията ТИР“) да се тълкува в смисъл, че доколкото определеният в него срок важи също за представянето на доказателството за мястото, където са настъпили нарушението или нередовността, този срок не е давностен и че титулярът на карнета може винаги да представи това доказателство, дори след изтичането на този срок?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1593/91 на Комисията от 12 юни 1991 година относно условията за прилагане на Регламент (ЕИО) No 719/91 на Съвета относно използването в Общността на карнети за TIR и карнети ATA в качеството им на документи за транзитен превоз (ОВ L 148, стp. 11).


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/17
 Решение на Съда (осми състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona — Испания) — Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra
 (Дело C-190/13) (1)
 ((Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Университети - Асоциирани преподаватели - Последователни срочни трудови договори - Клауза 5, точка 1 - Мерки за предотвратяване на злоупотребата със срочни трудови договори - Понятие „обективни причини“, които оправдават такива договори - Клауза 3 - Понятие „трудов договор за неопределено време“ - Санкции - Право на обезщетение - Различно третиране на работници на трудов договор за неопределено време))
 2014/C 135/18
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona
 Страни в главното производство
 Ищец: Antonio Márquez Samohano
 Ответник: Universitat Pompeu Fabra
 Предмет
 Преюдициално запитване — Juzgado de lo Social n. 3 de Barcelona — Тълкуване на клаузи 3 и 5 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Трудови договори с администрацията — Университетски преподаватели — Липса на мерки за предотвратяване на злоупотреба с последователни срочни трудови договори
 Диспозитив
 Клауза 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска националната правна уредба като разглежданата по главното производство, която позволява на университетите да подновяват сключени с асоциирани преподаватели последователни срочни трудови договори без каквото и да е ограничение на максималната продължителност и на броя на подновяванията на тези договори, стига такива договори да са оправдани по обективни причини по смисъла на точка 1, буква a) от тази клауза, което следва да се провери от запитващата юрисдикция. Освен това тази юрисдикция трябва обаче да провери по-конкретно дали в делото по главното производство подновяването на разглежданите последователни срочни трудови договори действително цели да удовлетвори временни нужди и дали правна уредба като разглежданата в главното производство в действителност не се използва за задоволяване на свързани с назначаването на преподаватели постоянни и трайни нужди.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 21.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/11
 Жалба, подадена на 3 февруари 2012 г. от European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 ноември 2011 г. по дело T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Европейска комисия
 (Дело C-56/12 P)
 2012/C 118/18
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (представител: D. Ehle)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Lexmark International Technology SA
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло Решение на Общия съд от 24 ноември 2011 г. по дело T-296/09 и сам да постанови решение по спора,
 —
 да уважи предявените в първоинстанционното производство искания и съответно да отмени Решение С(2009) 4125 на Европейската комисия от 20 май 2009 г. във връзка с производство по член 82 ЕО (понастоящем член 102 ДФЕС),
 —
 да осъди Комисията и Lexmark International Technology SA да заплатят съдебните разноски в производствата пред двете инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят обжалва Решение на Общия съд от 24 ноември 2011 г., като посочва пет правни основания. С тях се твърди неправилност на констатацията в решението на Комисията от 20 май 2009 г. за липса на интерес на Съюза и липса на приоритет на процедурата по разследване по дела за картели.
 Първо, Общият съд допуснал грешка, като не отменил решението на Комисията, доколкото в него се приема за малко вероятно да бъде доказано наличието на колективно и индивидуално господстващо положение на производителите на мастиленоструйни принтери на вторичните за тях пазари на мастилени касети и мастила.
 Второ, жалбоподателят оспорва неправилния според него извод, че няма вероятност да бъде доказано наличието на господстващо положение на производителите на принтери на пазарите им на мастилени касети.
 Трето, Общият съд допуснал явна грешка в правната преценка на значението на критерия за приоритетност, релевантен за образуването на процедура по разследване. След това Общият съд допуснал грешка, като не приел за установено, че Комисията не е изпълнила задължението си да мотивира обжалваното решение във връзка с критерия за значимостта, тежестта и продължителността на нарушението.
 Четвърто, жалбоподателят твърди, че при правния анализ на въпроса дали Комисията е издала обжалваното решение извън пределите на дискреционната ѝ власт Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като не отменил обжалваното решение на Комисията, въпреки че в него, без да се посочват мотиви, се отказва да бъде образувана процедура по разследване само защото разследването би било сложно и би изисквало прекалено много ресурси.
 Последно, в съдебното решение били приложени неправилно Известието от 27 април 2004 г. относно разглеждането на жалби за картели и принципът за ефективна съдебна защита като част от преценката за наличието на интерес на Съюза, а и неправилно било преценено задължението на Комисията за мотивиране, поради което обжалваното решение на Комисията не било отменено, въпреки че в това решение при преценката на интереса на Съюза Комисията нарушила приетото от самата нея известие от 27 април 2004 г. и не доказала констатацията си за наличието на достатъчно възможности за съдебна защита пред националните съдилища.


text:
 30.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 191/3
 Жалба, подадена на 10 септември 2015 г. от Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 8 юли 2015 г. по дело T-548/12 — Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG/СХВП
 (Дело C-487/15 P)
 (2016/C 191/04)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (представител: J. Krenzel, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Redrock Construction s.r.o.
 С определение от 25 февруари 2016 г. Съдът отхвърли жалбата като явно недопустима.


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/1
 2010/C 37/01
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 24, 30.1.2010 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 11, 16.1.2010 г.
 ОВ C 312, 19.12.2009 г.
 ОВ C 297, 5.12.2009 г.
 ОВ C 282, 21.11.2009 г.
 ОВ C 267, 7.11.2009 г.
 ОВ C 256, 24.10.2009 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/78
 Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica/Парламент
 (Дело T-665/15)
 (2016/C 048/86)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Рига, Латвия) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение A(2015)8305 C на Европейския парламент от 15 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,
 —
 да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.
 2.
 Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.
 3.
 Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент No 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.
 4.
 Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент No 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.
 5.
 Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент No 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (2) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 30, стр. 142).


text:
 29.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/21
 Определение на председателя на Съда от 30 март 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Provident Financial s. r. o./Zdeněk Sobotka и като встъпила страна Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS
 (Дело C-372/14) (1)
 (2015/C 213/37)
 Език на производството: словашки
 Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 380, 27.10.2014 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/61
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 14 декември 2007 г. — Steinmetz/Комисия
 (Дело F-131/06) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Уреждане на спор по взаимно съгласие - Изпълнение на споразумение - Отказ за възстановяване на разноски за командировка - Явна недопустимост - Липса на правен интерес - Разпределяне на разноските - Необосновано и злонамерено причинени разноски)
 (2008/C 51/113)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Robert Steinmetz (Люксембург, Люксембург), (представител: J.Choucroun, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J.Currall и K.Herrmann)
 Предмет
 Отмяна на Решение на Комисията от 21 февруари 2005 г., с което се отказва пълно изпълнение на уреждането на спор по взаимно съгласие, постигнато между страните в рамките на дело Т-155/05, образувано пред Първоинстанционния съд на Европейските общности.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда г-н Steinmetz да заплати направените от него съдебни разноски, с изключение на сума в размер на 500 евро.
 3)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати направените от нея съдебни разноски и разноските на г-н Steinmetz в размер на 500 евро.
 (1) ОВ С 326 от 30.12.2006 г., стр. 86.


text:
 25.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 334/31
 Дело, заведено на 17 юли 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-11/14)
 (2014/C 334/12)
 На 17 юли 2014 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider и Janne Tysnes Kaasin в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приела в предвидения срок и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 2 от приложение XII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки), адаптиран към Споразумението за ЕИП посредством Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 12 от посочения акт и по член 7 от Споразумението за ЕИП.
 2.
 Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 18 февруари 2014 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 18 декември 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 2 от приложение XII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ в предписания срок за мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 12 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/36
 Жалба, подадена на 19 август 2013 г. — Giant (China)/Съвет
 (Дело T-425/13)
 2013/C 325/61
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Giant (China) Co. Ltd (Kunshan, Китай) (представител: P. De Baere, lawyer)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 502/2013 на Съвета от 29 май 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) No 990/2011 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република след провеждането на междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 (ОВ L 153, 2013 г., стp. 17) в частта му, която се отнася до жалбоподателя, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от това, че Съветът е нарушил член 9, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 (наричан по-нататък „основния регламент“), като е приложил неправилен правен критерий, за да определи, че Jinshan и Giant China съставляват едно-единствено икономическо образувание.
 2.
 Второто правно основание е изведено от явна грешка в преценката, допусната от Съвета, когато е направил извода, че групата дружества Giant China и Jinshan имат тесни търговски и структурни връзки.
 3.
 Третото правно основание е изведено от това, че Съветът е нарушил член 18 от основния регламент, като е изискал представянето на информация, която не е била необходима и не е могло разумно да се очаква да бъде представена от Giant China.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Съвета, когато е приел, че Giant China не е твърдяло, че получаването на информацията относно Jinshan е било неразумно трудно.
 5.
 Петото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Съвета, когато е приел, че представените от жалбоподателя доказателства не могат да бъдат проверени.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от нарушение на правото на защита на Giant China от страна на Комисията и на Съвета, с това, че са поискали информация, която то не е било в състояние да представи и че са отхвърлили представените алтернативни доказателства.
 7.
 Седмото правно основание е изведено от явна грешка в преценката на Съвета, когато е приел, че налагането на индивидуално задължение на Giant China е щяло да създаде опасност от заобикаляне.
 8.
 Осмото правно основание е изведено от това, че Съветът е приложил различни критерии при оценката дали е имало опасност от заобикаляне в случая на жалбоподателя спрямо критериите, използвани за останалите производители, и по този начин е нарушил принципите на пропорционалност и за недопускане на дискриминация.


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/38
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 април 2014 г. — Nieminen/Съвет
 (Дело F-81/12) (1)
 ((Публична служба - Повишаване - Процедура по повишаване за 2010 г. - Процедура по повишаване за 2011 г. - Решение да не се повишава жалбоподателят - Задължение за мотивиране - Съпоставяне на заслугите - Администратори, назначени на длъжности за лингвисти и администратори, назначени на други длъжности, освен за лингвисти - Квоти за повишаване - Устойчивост на заслугите във времето))
 2014/C 159/51
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Risto Nieminen (Kraainem, Белгия) (представители: първоначално C. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, адвокати, впоследствие C. Abreu Caldas, S. Orlandi и J.-N. Louis, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J. Herrmann и M. Bauer)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решенията за неповишаване на жалбоподателя в степен AD 12 в рамките на процедурите по повишаване за 2010 г. и 2011 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Nieminen да заплати направените от Съвета на Европейския съюз съдебни разноски, както и да понесе направените от самия него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 295, 29.9.2012 г., стр. 34.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/11
 Определение на Съда (девети състав) от 10 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Satu Mare — Румъния) — Sergiu Lucian Băbășan/Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare
 (Дело C-305/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Национално законодателство, съгласно което се изисква предварително разрешение за организирането на публично събрание - Неприлагане на правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда))
 (2015/C 146/17)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Satu Mare
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sergiu Lucian Băbășan
 Ответник: Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare
 Диспозитив
 Отговорът на въпросите, отправени от Tribunalul Satu Mare (Румъния) с акт от 7 март 2014 г., очевидно не e от компетентността на Съда.
 (1) ОВ C 329, 22.9.2014 г.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/5
 Решение на Съда (голям състав) от 27 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Linz, Австрия) — Land Oberösterreich/ČEZ as
 (Дело C-115/08) (1)
 (Иск, с който се цели преустановяване на вредни въздействия или на опасност от вредни въздействия по отношение на поземлен имот, произтичащи от атомна електроцентрала, установена в друга държава членка - Задължение да се търпят вредни въздействия и опасност от вредни въздействия, причинени от съоръжения, за които е издадено административно разрешение в държавата на съда - Невземане предвид на разрешенията, издадени от други държави членки - Равно третиране - Принцип за недопускане на дискриминация, основана на гражданство, в приложното поле на Договора за Евратом)
 2009/C 312/06
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesgericht Linz
 Страни в главното производство
 Ищец: Land Oberösterreich
 Ответник: ČEZ as
 Предмет
 Преюдициално запитване — Landesgericht Linz (Австрия) — Тълкуване на принципите на свободно движение на стоки, свобода на установяване, недопускане на основана на гражданство дискриминация и принципа за лоялност — Национална разпоредба, предвиждаща само иск за обезщетение в случай на вредни въздействия, причинени от инсталациите, които са обект на административно разрешение — Ограничение на приложението на тази разпоредба единствено до разрешенията, издадени от националните органи, което води до възможността да се предяви граждански иск за преустановяване на нарушение в случай на вредни въздействия, произтичащи от инсталация, разположена на територията на друга държава членка — Атомна електроцентрала Темелин
 Диспозитив
 1.
 Принципът за забрана на дискриминация, основана на гражданството, в приложното поле на Договора за Евратом не допуска прилагането на правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, по силата на която срещу предприятие, притежаващо необходимите административни разрешения за експлоатация на атомна електроцентрала, разположена на територията на друга държава членка, може да бъде предявен съдебен иск за преустановяване на вредни въздействия или на опасност от вредни въздействия, произтичащи от това съоръжение, по отношение на съседни имоти, докато срещу предприятията, които имат индустриални съоръжения в държавата членка на съда и които се ползват от административно разрешение в тази държава, не може да се предяви такъв иск, а само иск за обезщетение на вреди, нанесени на съседен имот.
 2.
 Националната юрисдикция трябва, доколкото е възможно, да даде на приложимия вътрешен закон тълкуване, което е в съответствие с изискванията на общностното право. Ако такова прилагане в съответствие с изискванията на общностното право не е възможно, националната юрисдикция има задължението да приложи общностното право в неговата цялост и да защити правата, които то предоставя на частноправните субекти, като при необходимост оставя без приложение всяка разпоредба, чието прилагане в конкретния случай би довело до противоречие с общностното право.
 (1) ОВ C 142, 7.6.2008 г.


text:
 29.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 93/23
 Жалба, подадена на 24 декември 2013 г. — Deloitte Consulting/Комисия
 (Дело T-688/13)
 2014/C 93/41
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Deloitte Consulting CVBA (Diegem, Белгия) (представители: K. De hornois и N. Korogiannakis, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника да класира офертата на жалбоподателя на четвърто място в рамките на процедурата за възлагане на обществени поръчки DIGIT/R2/PO/2013/004 ABC III — Услуги по предоставяне на съвети, сравнителен анализ и консултантски услуги в областта на информационните и комуникационни технологии (Обособена позиция No 2), съобщено на жалбоподателя с писмо от 15 октомври 2013 г., и да възложи поръчката на консорциума PWC-EVERIS като първи изпълнител, KPMG-TRASYS-KURT SALMON като втори изпълнител и CGI Accenture като трети изпълнител,
 —
 да отмени обжалваното решение най-малкото поради това, че не изключва класираното като първи изпълнител PWC-EVERIS за това, че е включило информация за финансовата си оферта в рамките на техническата си оферта,
 —
 да осъди ответника да заплати обезщетение на жалбоподателя за вредите, които е понесъл, поради това че не му е била възложена поръчката, или — при условията на евентуалност — за пропуснатата възможност във връзка с разглежданата процедура за възлагане на обществена поръчка,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя, свързани с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първото основание е твърдяно нарушение на задължението за мотивиране и на това да не се съобщават относителните преимущества на избраните оферти — член 113, параграф 2 от Финансовия регламент и на член 161, параграфи 2 и 3 от Делегирания регламент, както и нарушение на основните процедурни изисквания — на принципа на правото на ефективни правни средства за защита;
 —
 Макар предметът на поръчката да се характеризира със значителна техническа сложност и стратегическо значение, съдържанието на извлеченията от доклада за оценка било кратко, повърхностно, прекалено опростено, без посочване на силните и на слабите страни на оценяваните кандидати, ограничено до „квалификации“ без никакво обяснение на отговора по същество. По отношение на някои от подкритериите липсвали каквито и да било мотиви, които да обясняват резултатите на кандидатите, а от друга страна коментарите на комитета за оценка често противоречали на резултатите та отделните кандидати. Липсата на мотиви на обжалваното решение представлявала пречка за обжалването му по съдебен ред и нарушавала принципа на правото на ефективни правни средства за защита.
 2.
 Второто правно основание е твърдяно нарушение на задължението да си използват ясни критерии за възлагане на поръчката, въз основа на които това възлагане може да се извърши обективно; Нарушение на разграничението между критериите за подбор и критериите за възлагане на поръчката;
 —
 Техническите спецификации се изразявали в значителен брой неясни подкритерии. Така добре информираните и полагащи нормалната грижа кандидати не можели да разберат специфичните критерии за възлагане на поръчката. Липсвали ясни указания относно това кой подход се приема за по-добър, както и качествени критерии за това кои показатели могат да доведат до по-добър резултат. Освен това докладът за оценка съдържал позоваване на критерия за подбор, използван за оценка на техническите оферти на кандидатите.
 3.
 Третото правно основание е твърдяно несъответствие с изискванията в спецификацията на обществената поръчка. Нарушение на принципите на прозрачност и на добра администрация — Нарушение на указанията за кандидатите — посочване на цена в рамките на техническата оферта;
 —
 Един от одобрените кандидати разкрил важни финансови аспекти в рамките на техническата част на офертата, което води до недопустимост на офертата му, тъй като е нарушил специално условие на спецификацията на обществената поръчка, принципа на недопускане на дискриминацияa както и указанията относно процедурите за възлагане на поръчки на DIGIT, приложими в настоящия случай.
 4.
 Четвъртото правно основание е твърдяно нарушение на член 107, параграф 1a от Финансовия регламент и на раздел 5.2.3.2. от Спецификацията — конфликт на интереси;
 —
 Съгласно член 107 от Финансовия регламент ответникът трябвало да определи дали е налице конфликт на интереси между кандидатите по време на процедурата за възлагане на поръчка за рамков договор, вместо предпочетената от ответника в настоящия случай преценка на всеки отделен случай по време на изпълнението на рамковия договор. Всеки кандидат, свързан с конфликт на интереси, с оглед на посоченото в рамките на процедурата по възлагане на поръчката, би следвало да бъде изключен преди сключването на рамковия договор, а не при анализ на всеки отделен случай по време на изпълнението на договора, какъвто е предпочетеният от ответника подход в настоящия случай. Раздел 5.2.3.2. от тръжните спецификации съдържа още по-строго изискване в сравнение с конфликта на интереси, определен в член 107 от Финансовия регламент. С оглед на гореизложеното ответникът трябвало да изключи някои от одобрените кандидати.


text:
 19.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 475/21
 Иск, предявен на 20 октомври 2016 г. — Amira и др./Комисия и ЕЦБ
 (Дело T-736/16)
 (2016/C 475/31)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Maria Amira (Атина, Гърция) и 15 други ищци (представители: S. Pappas и I. Ioannidis, адвокати)
 Ответници: Европейска централна банка, Европейска комисия
 Искания на ищците
 Ищците искат от Общия съд:
 —
 да осъди Европейския съюз и/или Европейската система на централните банки (ЕСЦБ) да заплати/заплатят обезщетение в посочения в исковата молба размер за вредите, които ищците са понесли в резултат на неправомерното участие на първите в преструктурирането на гръцкия държавен дълг поради задействането на въведените клаузи за колективно действие,
 —
 при условията на евентуалност, да осъди Съюза и/или Европейската централна банка (ЕЦБ) да заплати/заплатят обезщетение в посочения в исковата молба размер за вредите, които ищците са понесли в резултат на неправомерното изключване на кредиторите от публичния сектор от преструктурирането на гръцкия държавен дълг,
 —
 при всички случаи да осъди ЕЦБ да заплати обезщетение за вредите, посочени в исковата молба за всеки ищец и възникнали в резултат на неправомерното изключване на ЕСЦБ от преструктурирането на гръцкия държавен дълг,
 —
 да осъди ЕЦБ и/или Съюза да заплати/заплатят съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска ищците излагат пет основания.
 1.
 Първо основание: Съюзът и/или ЕЦБ и ЕСЦБ са действали ultra vires и в нарушение на членове 120—126 ДФЕС, 127 ДФЕС и член 352, параграф 1 ДФЕС.
 2.
 Второ основание: с действията на ЕЦБ и ЕСЦБ, по-специално във връзка с изключването на ЕСЦБ от преструктурирането, се нарушава член 123 ДФЕС.
 3.
 Трето основание: с действията на Съюза и/или ЕЦБ и ЕСЦБ се нарушава правото на собственост на ищците, закрепено в член 17 от Хартата на основните права.
 4.
 Четвърто основание: с действията на Съюза и/или ЕЦБ и ЕСЦБ се нарушава свободното движение на капитали по член 63 ДФЕС.
 5.
 Пето основание: с действията на Съюза и/или ЕЦБ и ЕСЦБ се нарушава правото на равно третиране на ищците, закрепено в член 20 от Хартата на основните права.


text:
 29.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/18
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 21 април 2015 г. — Nelsons GmbH/Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd
 (Дело C-177/15)
 (2015/C 213/28)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в ревизионното производство: Nelsons GmbH
 Ответници в ревизионното производство: Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представляват ли течности — които са обозначени като спиртни напитки, съдържащи 27 % vol. алкохол и които се разпространяват в аптеки под формата на флакончета с капкомер от 10 или 20 ml и като спрей — напитки, съдържащи над 1,2 % vol. алкохол по смисъла на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 (1), когато според дадените на опаковката указания за дозировка
 а)
 четири капки от течността се разтварят в чаша вода, от която се пие на части през деня, или при нужда се приемат четири капки без разреждане,
 б)
 продаваната под формата спрей течност се впръсква два пъти върху езика?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, букви а) и б):
 Трябва ли и при позоваване на общите, неспецифични ползи по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1924/2006, да са налице доказателства по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) и член 6, параграф 1 от този регламент?
 3)
 Прилага ли се разпоредбата на член 28, параграф 2, първа част на изречението от Регламент (ЕО) No 1924/2006, когато съответният продукт се предлага на пазара под своето търговско наименование преди 1 януари 2005 г. не като храна, а като лекарствен продукт?
 (1) Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244), изменен с Регламент (ЕС) No 1047/2012 на Комисията от 8 ноември 2012 г. (ОВ L 310, стр. 36).


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/15
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil de Prud'hommes de Caen (Франция) на 20 август 2009 г. — Sophie Noël/SCP Brouard Daude, синдик в производството по несъстоятелност на Pronuptia Boutiques Province SA и Centre de Gestion et d'Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est
 (Дело C-333/09)
 2009/C 256/28
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil de Prud'hommes de Caen
 Страни в главното производство
 Ищец: Sophie Noël
 Ответник: SCP Brouard Daude, синдик в производството по несъстоятелност на Pronuptia Boutiques Province SA, Centre de Gestion et d'Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est
 Преюдициални въпроси
 1.
 Член 14 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, озаглавен „Забрана на дискриминацията“, гласи: „Упражняването на правата и свободите, предвидени в тази конвенция, следва да бъде осигурено без всякаква дискриминация, основана по-специално на пол, раса, цвят на кожата, език, религия, политически и други убеждения, национален или социален произход, принадлежност към национално малцинство, имущество, рождение или друг някакъв признак“.
 Налице ли е дискриминация, доколкото съществува разлика в третирането между заетите лица, уволнени по икономически причини, които са се съгласили да се ползват от споразумението за лична преквалификация, и които могат да оспорят прекратяването на техния договор в рамките на петгодишната погасителна давност, и заетите лица, отказали да се ползват от това споразумение, за които се прилага едногодишната погасителна давност по член L.1235-7 от Кодекса на труда?
 2.
 Член 26 от Международния пакт за граждански и политически права от 16 декември 1966 г., който е само основата на 14 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, гласи: „Всички лица са равни пред закона и имат право, без всякаква дискриминация, на еднаква законна закрила. В това отношение законът трябва да забранява всякаква дискриминация и да осигурява на всички лица еднаква и ефикасна закрила против всякаква дискриминация, основаваща се на раса, цвят на кожата, пол, език, религия, политически или други убеждения, национален или социален произход, имотно състояние, рождение или всякакви други признаци“.
 При тези обстоятелства трябва ли френският съд в изпълнение на разпоредбите на член 55 от Френската конституция от 4 октомври 1958 г. да приложи разпоредбите на член 26 от Международния пакт за граждански и политически права от 16 декември 1966 г. и да не приложи дискриминационните разпоредби на член L. 1235-7 от Кодекса на труда, които произтичат от обикновения Закон No 2005-35 от 18 януари 2005 г., приет след 4 февруари 1981 г. — датата, на която посочения пакт влиза в сила на националната територия?


text:
 23.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/10
 Решение на Общия съд от 5 февруари 2015 г. — Environmental Manufacturing/СХВП — Wolf (Изображение на глава на вълк)
 (Дело T-570/10 RENV) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща глава на вълк - По-ранни национални и международни фигуративни марки „WOLF Jardin“ и „Outils WOLF“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 096/11)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Environmental Manufacturing LLP (Стоумаркет, Обединено кралство) (представители: S. Malynicz, barrister, и M. Atkins, solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Société Elmar Wolf (Висембур, Франция) (представител: N. Boespflug, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 6 октомври 2010 г. (преписка R 425/2010-2), постановено в производство по възражение със страни Société Elmar Wolf и Environmental Manufacturing LLP.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 6 октомври 2010 година (преписка R 425/2010-2).
 2)
 СХВП понася съдебните разноски, направени от нея пред Общия съд и Съда, както и половината от тези, направени от Environmental Manufacturing LLP пред Общия съд и Съда.
 3)
 Société Elmar Wolf понася съдебните разноски, направени от него пред Общия съд и Съда, както и половината от тези, направени от Environmental Manufacturing пред Общия съд и Съда.
 (1) ОВ C 63, 26.2.2011 г.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/14
 Преюдициално запитване, отправено от Corte Suprema di Cassazione (Италия) на 2 януари 2008 г. — Amministrazione dell'economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl
 (Дело C-2/08)
 (2008/C 79/26)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Corte Suprema di Cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Amministrazione dell'economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Ответник: Fallimento Olimpiclub Srl
 Преюдициален въпрос
 „Общностното право допуска ли прилагането на разпоредба от националното право като член 2909 от [италианския] граждански кодекс, с която се установява принципа за сила на пресъдено нещо, когато последиците от прилагането й противоречат на общностното право и осуетяват прилагането на последното, по-конкретно общностното право и в други области, освен в тази на държавните помощи (вж. в този смисъл Решение на Съда на Европейските Общности от 18 юли 2007 г., по дело Lucchini s.p.a., С-119/05), а именно в областта на ДДС и на злоупотребата с право с цел неправомерно получаване на данъчни икономии, като се има предвид по-специално тълкуваният в съдебната практика на този съд критерий от националното право, в данъчноправни спорове, във връзка с giudicato esterno [окончателно решение, произнесено от друг съд по подобно дело], доколкото потвърденото с последното облагане се отнася до основен въпрос, който е общ и за други дела, има обвързваща сила по този въпрос, дори когато направените в този случай изводи се отнасят до различни данъчни периоди?“


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/7
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд Пловдив (България) на 24 май 2012 година — Териториална дирекция на Националната агенция за приходите — Пловдив/„РОДОПИ-М 91“ ООД
 (Дело C-259/12)
 2012/C 243/13
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд Пловдив
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Териториална дирекция на Националната агенция за приходите — Пловдив
 Ответник:„РОДОПИ-М 91“ ООД
 Преюдициални въпроси
 1.1.
 Допуска ли принципът на данъчен неутралитет държава членка да наложи санкция за несвоевременно отразяване на анулирането на фактура, макар че по-късно анулирането е отразено счетоводно и лицето е заплатило данъците и съответните лихви, произтекли от анулирането?
 1.2.
 От значение ли са следните обстоятелства, свързани с първия въпрос:
 —
 срокът, в който се твърди, че е трябвало да бъде отразено анулирането на фактурата, е 14-дни след изтичане на календарния месец, в който е извършено анулирането
 —
 анулирането на фактурата реално е отразено един месец след срока, в който се твърди, че е трябвало да бъде извършено анулирането
 —
 дължимият ДДС и лихвите върху него са внесени в бюджета
 2.
 Допуска ли чл. 242 и чл. 273 от Директива 2006/112 (1) държавите членки да санкционират с имуществена санкция, равна на размера на ненавременно внесения ДДС, данъчнозадължено лице, за което се твърди, че не е изпълнило навреме задължението си да отрази счетоводно обстоятелства, имащи значение за начисляване на ДДС, ако впоследствие е отстранен пропускът и е внесен дължимият данък в пълен размер и съответните лихви?
 3.
 Има ли значение обстоятелството, че държавният бюджет не е ощетен, тъй като впоследствие лицето е отразило анулирането на фактурата и е внесло целия данък и съответните лихви?
 4.
 Санкционирането с пълния размер на данъка, който вече е внесен, ведно с лихвите, противоречи ли на принципа на пропорционалност?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност
 OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/50
 Решение на Общия съд от 9 декември 2009 г. — Longevity Health Products/СХВП — Merck (Kids Vits)
 (Дело T-484/08) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Kids Vits“ - По-ранна словна марка на Общността „VITS4KIDS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 24/87
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Longevity Health Products, Inc. (Насау, Бахамски острови) (представител: J. Korab, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Merck KGaA (Дармщат, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 август 2008 г. (преписка R 716/2007-4) по процедурата по възражение между Merck KGaA и Longevity Health Products, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Longevity Health Products, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 7.2.2009 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/4
 Решение на Съда (четвърти състав) от 13 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-260/04) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги - Концесии за обществена услуга - Подновяване на 329 концесии за управление и събиране на залагания от конни надбягвания без провеждане на търг - Задължение за публичност и за прозрачност)
 (2007/C 269/08)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности [представители: K. Wiedner, C. Cattabriga и L. Visaggio]
 Ответник: Италианска република [представители: I. Braguglia и G. De Bellis, адвокат]
 Встъпили страни, подпомагащи ответника: Кралство Дания (представител: J. Molde), Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на принципа за прозрачност и на задължението за публичност, произтичащи от чл. 43 ЕО и сл. и от чл. 49 ЕО и сл. — Подновяване, без предварително провеждане на търг, на 329 концесии за събиране на залагания от конни надбягвания
 Диспозитив
 1)
 Италианската република, като е подновила 329 концесии за управлението на конни залагания без провеждане на търг, не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 43 ЕО и от член 49 ЕО, и в частност е нарушила общия принцип за прозрачност, както и задължението за гарантиране на подходящо равнище на публичност.
 2)
 Италианската република се осъжда да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 217, 28.8.2004 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/8
 Решение на Съда (втори състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Općinski sud u Novom Zagrebu — Хърватия) — Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer
 (Дело C-484/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) No 805/2004 - Европейско изпълнително основание при безспорни вземания - Условия за удостоверяване като европейско изпълнително основание - Понятие „съд“ - Нотариус, издал разпореждане за принудително изпълнение въз основа на „автентичен документ“ - Публичен документ))
 (2017/C 144/10)
 Език на производството: хърватски
 Запитваща юрисдикция
 Općinski sud u Novom Zagrebu
 Страни в главното производство
 Взискател: Ibrica Zulfikarpašić
 Длъжник: Slaven Gajer
 Диспозитив
 1)
 Регламент (ЕО) No 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания трябва да се тълкува в смисъл, че в Хърватия нотариусите, действащи в рамките на предоставените им от националното право правомощия в производствата по принудително изпълнение въз основа на „автентичен документ“, не попадат в обхвата на понятието „съд“ по смисъла на този регламент.
 2)
 Регламент No 805/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че разпореждане за принудително изпълнение, което е издадено от нотариус в Хърватия въз основа на „автентичен документ“ и срещу което не е подадена частна жалба, не може да бъде удостоверено като европейско изпълнително основание, тъй като не се отнася за безспорно вземане по смисъла на член 3, параграф 1 от този регламент.
 (1) ОВ C 389, 23.11.2015 г.


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/22
 Жалба, подадена на 4 август 2015 г. — Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe и др./Комисия
 (Дело T-437/15)
 (2015/C 328/22)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Копертино, Италия), Azienda Agricola Cairo & Doutcher di Cairo Uzi & C. Ss (Копертино, Италия), Ss Agricola Cairo Vito & Strafella Maria Rosa (Копертино, Италия), Vivai Del Salento Di Castrignano' Carmelo Antonio (Санарика, Италия), Società Agricola Castrignano' Vivai Srl (Муро Лечезе, Италия), Piante In Di Cipressa Carmine (Копертино, Италия), D'Elia Simone (Леверано, Италия), De Laurenzis Giuseppe (Копертино, Италия), Verde Giuranna Di Giuranna Alessio Mauro (Парабита, Италия), Maiorano Maurizio (Копертино, Италия), Vivai Mazzotta Di Mazzotta Carmine (Копертино, Италия), Società Agricola Mello Vivai di Mello Antonio Snc (Велие, Италия), Mello Alessandro (Леверано, Италия), Mello Lucio (Кармиано, Италия), Romano Alessio Luigi (Джурдиняно, Италия), Sansone Antonio (Копертино, Италия), Vivai Tarantino Ss (Кавалино, Италия), Verdesca Paolo (Копертино, Италия), Verdesca Giuseppe (Копертино, Италия), Hobby Flora di Miggiano Luigi (Поджардо, Италия), Mauro Stefano (Муро Лечезе, Италия), Miggiano Emanuele (Монтесано Салентино, Италия), Miggiano Garden Center Sas di Miggiano Gianluigi & C. (Сан Касиано, Италия), Miggiano Claudio (Малие, Италия), Vivai Piante Rizzo Carmelo (Лече, Италия), Cairo Antonio (Нардо, Италия), Floricoltura Marti di Marti Sandro (Порто Чезарео, Италия), Azienda Agricola Mariani Fabrizio (Алисте, Италия), Giannotta Giuseppe (Леверано, Италия), Ligetta & Solida Srl (Алецио, Италия), Vivai Caputo Sas di Carbone R. & F. Ss (Сан Доначи, Италия), Perrone Cosimo (Леверано, Италия), Durante Giuseppina (Леверано, Италия), Società Agricola CO.VI.SER Srl (Арнезано, Италия), Miggiano Antonio (Санарика, Италия), Castrignano' Antonio (Санарика, Италия), Stincone Giorgio (Санарика, Италия), Zecca Fabio (Леверано, Италия), Società Agricola Florsilva Srl (Копертино, Италия) (представител: G. Manelli, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2015/789 на Комисията от 18 май 2015 г., публикувано в Официален вестник на ЕС на 21 май 2015 г.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания.
 1.
 Съществени процесуални нарушения, пълна липса на мотиви, явна липса на рационалност и нарушение на принципа на пропорционалност
 Жалбоподателите изтъкват, че:
 —
 Макар да посочва редица проведени в рамките на Европа изследвания, Европейската комисия не оповестява резултатите от тези изследвания и следователно не позволява да се оцени целесъобразността или нецелесъобразността на приложените мерки. Тя също не обяснява причините, поради които е приела списък от над 180 посочени растения, които, макар абстрактно погледнато да могат да бъдат гостоприемници на Xylella fastidiosa, такива не са открити в провинция Лече; Комисията също не изяснява причините, поради които е приела да посочи в приложение I над 180 вида, в които се включват и растения, чувствителни към „неевропейските“ изолати, които очевидно не попадат в рамките на съответната територия.
 —
 Европейската комисия не изяснява причините, поради които е приела, че трябва да наложи неселективна забрана на придвижването на растенията, посочени в Приложение I, предварително изключвайки възможността за използване на алтернативни мерки, които да могат да се противопоставят на риска от разпространение.
 —
 Европейската комисия не изяснява коя разпоредба на Европейския съюз обосновава приемането на решението за изпълнение; тя не изяснява причините, поради които смята да преодолее принципа на субсидиарност в случай, в който държавата членка не само има правомощието, но и е упражнила съответната функция, и не изяснява причините, поради които мярката би следвало да се приеме за пропорционална на преследваната цел, като не прави съпоставка или изрично претегляне на интересите.
 2.
 Съществени процесуални нарушения в други отношения, пълна липса на мотиви, явна липса на рационалност и нарушение на принципа на пропорционалност.
 —
 Според жалбоподателите не е обяснено въз основа на какви научни предпоставки посочените растения не могат да бъдат премествани, след като се признава чрез специален анализ с научна насоченост, че не са атакувани от патогена. Също не е обяснено по каква причина дадено растение, което е завършило част от цикъла си на растеж извън системи от парници, не може да бъде въведено в други системи за завършване на неговия жизнен цикъл по правилен начин, за да бъде след това предназначено за пускане на пазара.
 3.
 Нарушение на член 5, параграфи 3 и 4 от Договора и на правните норми за неговото прилагане, нарушение на принципа на субсидиарност и нарушение на принципа на пропорционалност.
 Според жалбоподателите:
 —
 Решението на Съюза е незаконосъобразно по-специално във връзка с предвиденото в член 6, озаглавен „Мерки за унищожаване“. Разпоредбата е безсмислена и непропорционална, тъй като се изисква прилагането ѝ за здрави растения или за растения, за които има само съмнения, че са заразени, в радиус от 100 m от обекта на заразеното растение. Такава разпоредба не отговаря на никаква научно основана логика и преди всичко е непропорционална спрямо целта, която следва да бъде постигната.
 —
 Решението на Съюза е незаконосъобразно и във връзка с предвиденото в член 9, озаглавен „Придвижване на посочените растения през територията на Съюза“, тъй като налага неселективна и необоснована забрана на придвижването, независимо от здравния статус на растението. Което изглежда още по-съществено, ако само се вземе предвид, че въпросната забрана е наложена както извън демаркационната зона, така и в рамките на тази зона.
 —
 Обжалваното решение нарушава принципите на пропорционалност и на субсидиарност.
 —
 Решението на Съюза е незаконосъобразно по-специално във връзка с член 9, параграф 2, букви г), е) и з), където с цел дерогация от разпоредбата на параграф 1 се налага буферна зона от 200 m около мястото на отглеждане и се предвиждат редица мерки за изпълнение в същата зона. Тази дерогация очевидно създава практически затруднения, тъй като буферната зона около мястото на насаждението би могла да избегне от контролните правомощия на предприятията разсадници във всички случаи, когато споменатата зона е собственост на трети лица.


text:
 7.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 359/10
 Решение на Общия съд от 23 октомври 2013 г. — Schulze/СХВП — GKL (Klassiklotterie)
 (Дело T-155/12) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Klassiklotterie“ - По-ранна национална словна марка „NKL-Klassiklotterie“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 359/16
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hans Gerd Schulze (Хамбург, Германия) (представител: K. Lodigkeit, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: GKL Gemeinsame Klassenlotterie der Länder, по-рано NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Хамбург) (представител: S. Russlies, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 януари 2012 г. (преписка R 600/2011-4), постановено в производство по възражение със страни NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie и г-н Hans Gerd Schulze.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Hans Gerd Schulze да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 165, 9.6.2012 г.