text:
 11.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 251/23
 Решение на Общия съд от 2 юни 2016 г. — Staywell Hospitality Group и Sheraton International IP/EUIPO — Sheraton International IP и Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)
 (Съединени дела T-510/14 и T-536/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „PARK REGIS“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „ST. REGIS“ - Частичен отказ за регистрация - Член 64, параграф 1 от Регламент No 207/2009 - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009))
 (2016/C 251/24)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Сидни, Австралия) (представители: D. Farnsworth, solicitor, и A. Bryson, barrister) (дело T-510/14) и Sheraton International IP LLC (Стамфорд, Кънектикът, Съединени щати) (представители: E. Armijo Chávarri, адвокат) (дело T-536/14)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпили в производството пред Общия съд: Sheraton International IP LLC (дело T-510/14) и Staywell Hospitality Group Pty Ltd (дело T-536/14)
 Предмет
 Жалби срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 30 април 2014 г. (съединени преписки R 240/2013-5 и R 303/2013-5) относно производство по възражение между Sheraton International IP и Staywell Hospitality Group.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбите по дела T-510/14 и T-536/14.
 2)
 По дело T-510/14 осъжда Staywell Hospitality Group Pty Ltd да заплати съдебните разноски.
 3)
 По дело T-536/14 осъжда Sheraton International IP LLC да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/48
 Жалба, подадена на 26 май 2015 г. — Edison/СХВП — Eolus Vind („e“)
 (Дело T-276/15)
 (2015/C 236/64)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Edison SpA (Милано, Италия) (представител: D. Martucci, F. Boscariol de Roberto и I. Gatto, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Eolus Vind AB (publ) (Hässleholm, Швеция)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка, съдържаща буквата „е“ — заявка за регистрация No 10 420 941
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 24 февруари 2015 г. по преписка R 2358/2013-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/25
 Решение на Общия съд от 11 юли 2014 г. — RWE и RWE Dea/Комисия
 (Дело T-543/08) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Пазар на парафинови восъци - Пазар на суров парафин - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и разпределяне на пазарите - Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата за конкуренция, извършени от негово дъщерно дружество и от съвместно предприятие, в което има дялово участие - Решаващо влияние, упражнявано от дружество майка - Презумпция в случай на притежаване на 100 % от капитала - Правоприемство - Пропорционалност - Равно третиране - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Пълен съдебен контрол))
 2014/C 292/30
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: RWE AG (Есен, Германия) и RWE Dea AG (Хамбург, Германия) (представители: C. Stadler, M. Röhrig и S. Budde, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Antoniadis и R. Sauer)
 Предмет
 Като главно искане, отмяна на членове 1 и 2 от Решение C (2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восъци за свещи) в частта, която се отнася до жалбоподателите, както и — при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на наложената на жалбоподателите глоба.
 Диспозитив
 1)
 Отменя член 1 от Решение C (2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восъци за свещи) в частта, в която Европейската комисия установява, че RWE AG и RWE Dea AG са участвали в извършването на нарушението след 2 януари 2002 г.
 2)
 Размерът на наложената на RWE и на RWE Dea глоба се определя на 3 5 8 88 562 евро.
 3)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4)
 Комисията понася една пета от направените от нея съдебни разноски и една пета от съдебните разноски на RWE и RWE Dea. RWE и RWE Dea понасят четири пети от направените от тях съдебни разноски и четири пети от съдебните разноски на Комисията.
 (1) ОВ C 55, 7.3.2009 г.


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/38
 Иск, предявен на 2 април 2007 г. — Putterie-de-Beukelaer/Комисия
 (Дело F-31/07)
 (2007/C 117/62)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Françoise Putterie-de-Beukelaer (Брюксел, Белгия) (представител: адвокат E. Boigelot, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени докладът за кариерното развитие (по-нататък „ДКР“) на ищеца за периода от 1 януари 2005 година до 31 декември 2005 година, включително процедурите по обжалване, както и други решения, които се отнасят до него и по-специално част 6.5 „Потенциал“, доколкото с него не се признава потенциала на ищеца да изпълнява функциите, съответстващи на категория В*,
 —
 да се осъди ответната страна да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът изтъква на първо място факта, че администрацията е извършила явни грешки в оценката, направена за целите на предвидената в член 10, параграф 3 от Приложение XIII от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „Правилника“) атестационна процедура, доколкото не е признала потенциала на ищеца да изпълнява длъжностите, съответстващи на категория В*. По-специално, противно на това, което е отбелязано в ДКР на ищеца, неговите задачи да отговаря за информационното обучение (по-нататък ЗОИО) съответстват на категория В*.
 На второ място ищецът изтъква нарушението на член 26 от Правилника, на принципите на зачитане на правата на защита, на прозрачност и на състезателното начало, както и на принципа на доброто управление на персонала. По-специално, ищецът изтъква, че някои документи, които са били използвани за целите на оценката, не са му били предоставени в рамките на предвидения от закона краен срок.
 На трето място ищецът се позовава на нарушение на член 25, параграф 2 от Правилника и на задължението за мотивиране.
 На четвърто място ищецът изтъква нарушаване на принципа на равното третиране на персонала и на недискриминация, доколкото по негово мнение функциите, упражнявани по ЗОИО, се оценяват за целите на атестационната процедура по различен начин, според общите насоки и йерархично поставените горестоящи.


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/8
 Решение на Съда (трети състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Bayonne — Франция) — Préfet des Pyrénées-Atlantiques/Raquel Gianni Da Silva
 (Дело C-189/13) (1)
 ((Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2008/115/ЕО - Общи стандарти и процедури във връзка с връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Национална правна уредба, която предвижда наказание лишаване от свобода в случай на незаконно влизане, установено в момента на самото влизане или непосредствено след това - Хипотеза, в която за разрешаването на спора вече не е нужен отговор от Съда - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 292/10
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de grande instance de Bayonne
 Страни в главното производство
 Молител: Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 Ответник: Raquel Gianni Da Silva
 Диспозитив
 Няма основание да се отговори на преюдициалното запитване, отправено от съдията по мерките за неотклонение към Tribunal de grande instance de Bayonne (Франция) с определение от 9 април 2013 г. (дело C-189/13).
 (1) ОВ C 164, 8.6.2013 г.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/22
 Преюдициално запитване, отправено от Първоинстанционен съд (едноличен състав) в Ретимно (Гърция) на 17 април 2008 г. — Michail Zacharioudakis/Dimos Lampis
 (Дело C-164/08)
 (2008/C 171/34)
 Език на производството: гръцки
 Препращаща юрисдикция
 Първоинстанционен съд (едноличен състав) в Ретимно
 Страни в главното производство
 Ищец: Michail Zacharioudakis
 Ответник: Dimos Lampis
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали клауза 5 и клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено между CES [Европейската конфедерация на профсъюзите], UNICE [Съюза на индустриалците в Европейската общност] и CEEP [Европейския център на предприятията с държавно участие], което представлява неразделна част от Директива 1999/70/ЕО на Съвета (ОВ L 175, 10 юли 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129), следва да се тълкуват в смисъл, че общностното право не позволява на държава-членка, като се позовава на изискването за прилагане на това Рамково споразумение, да приема разпоредби, когато:
 а)
 в националната правна уредба отпреди влизането в сила на директивата вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от рамковото споразумение, и
 б)
 когато с приетите за прилагане на Рамковото споразумение разпоредби в националната правна уредба се намалява общото ниво на закрила, предоставена на работниците на срочни трудови договори?
 2)
 При положителен отговор на първия въпрос, в случай че в националната правна уредба при влизането в сила на Директива 1999/70/ЕО вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение, като член 8, параграф 3 от Закон No 2112/1920, за който става въпрос в спора по главното производство, дали представлява непозволено намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори в националната правна уредба по смисъла на клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение приемането на нормативна разпоредба, обоснована с изискването за прилагане на Рамковото споразумение, като член 11 от Президентски указ No 164/2004, за който става въпрос в делото по главното производство:
 а)
 когато тази нормативна разпоредба, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, е приета след изтичането на срока за транспониране на Директива 1999/70/ЕО, но в нейния обсег на приложение във времето попадат само срочни трудови договори и правоотношения, действащи към момента на нейното влизане в сила или изтекли в рамките на определен период преди влизането й в сила, но след изтичането на срока за транспониране на директивата, докато предшестващите еквивалентни правни мерки нямат ограничен във времето обсег на приложение и обхващат всички срочни трудови договори, които са били сключени, действали са или са изтекли към датата на влизане в сила на Директива 1999/70/ЕО и на изтичане на срока за нейното транспониране;
 б)
 когато в приложното поле на тази нормативна разпоредба, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, попадат само срочни трудови договори или правоотношения, които — за да се считат за последователни по смисъла на посочената разпоредба — трябва да отговарят едновременно на следните условия: 1) между тях да има период, не по-дълъг от три месеца; 2) те да имат обща продължителност от поне 24 месеца към момента на влизане в сила на тази разпоредба, независимо от броя на подновяванията на договорите, или въз основа на тези подновявания да е имало общ период на работа от поне 18 месеца в рамките на общ период от 24 месеца, считано от първоначалния договор, при условие че има поне три подновявания след първоначалния договор, докато предшестващите еквивалентни правни мерки не поставят такива изисквания, а обхващат всички срочни (последователни) трудови договори, независимо от минимален период на работа и минимален брой подновявания на договори;
 в)
 когато разглежданата национална правна мярка, насочена към прилагането на Рамковото споразумение, предвижда като правна последица във връзка със закрилата на работниците на срочни трудови договори и предотвратяването на злоупотреба по смисъла на Рамковото споразумение за срочната работа квалифицирането на срочния трудов договор като договор с неопределена продължителност с действие занапред (ex nunc), докато предшестващите еквивалентни правни мерки предвиждат квалифицирането на срочните трудови договори като договори с неопределена продължителност от момента на първоначалното им сключване (ex tunc)?
 3)
 При положителен отговор на първия въпрос, в случай че в националната правна уредба при влизането в сила на Директива 1999/70/ЕО вече съществуват еквивалентни правни мерки по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение за срочната работа, което представлява неразделна част от тази директива, като член 8, параграф 3 от Закон No 2112/1920, за който става въпрос в разглежданото дело, дали представлява непозволено намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори в националната правна уредба по смисъла на клаузи 8.1 и 8.3 от Рамковото споразумение приемането на нормативна разпоредба, обоснована с изискването за прилагане на Рамковото споразумение, като член 7 от Президентски указ No 164/2004, представляващ предмет на разглеждане в делото по главното производство, когато този член предвижда като единствен способ за закрила на работниците на срочни трудови договори срещу злоупотреба задължението от страна на работодателя за заплащане на възнаграждението и на обезщетението за уволнение, в случай на противозаконно наемане на работници с последователни срочни трудови договори, като се отчита фактът, че:
 а)
 задължението за заплащане на възнаграждението и на обезщетението за уволнение е предвидено от националното право във всеки случай на трудово правоотношение и не е специално насочено към предотвратяване на злоупотреба по смисъла на Рамковото споразумение и
 б)
 прилагането на предшестващата еквивалентна правна мярка има за правна последица признаването на срочни трудови договори за договори с неопределена продължителност?
 4)
 При положителен отговор на предишните въпроси, дали националният съд при тълкуване на своето национално право в съответствие с Директива 1999/70/ЕО следва да остави без приложение несъответстващите на тази директива разпоредби, съдържащи се в законовата уредба, приета с позоваване на изискването за прилагане на Рамковото споразумение, която обаче предвижда намаляване на общото ниво на закрила на работниците на срочни трудови договори във вътрешната правна уредба, като разпоредбите на член 7 и член 11 от Президентски указ No 164/2004, и да приложи вместо тях разпоредбите, съдържащи се в еквивалентната национална уредба, предшестваща влизането в сила на директивата, като разпоредбите на член 8, параграф 3 от Закон No 2112/1920?
 5)
 В случай, че националният съд възприеме по принцип за приложима по дело, отнасящо се до срочната работа, разпоредба (в конкретния случай член 8, параграф 3 от Закон No 2112/1920), която представлява еквивалентна правна мярка по смисъла на клауза 5.1 от Рамковото споразумение за срочната работа, представляващо неразделна част от Директива 1999/70/ЕО, и — въз основа на тази разпоредба — констатацията, че ако последователни трудови договори са сключени като срочни договори без обективна причина, свързана с естеството, с вида и с всички характеристики на предоставяната дейност, това води след себе си признаването, че тези договори са трудови договори с неопределена продължителност:
 a)
 дали е съвместимо с общностното право тълкуване и прилагане на националното право от страна на националния съд, съгласно което във всеки случай представлява обективна причина за сключването на срочни трудови договори обстоятелството, че като правно основание за сключването им е използвана разпоредба относно работата по срочни трудови договори за задоволяването на нужди със сезонен, периодичен, временен или извънреден характер, дори и в действителност задоволяваните нужди да са „устойчиви и дълготрайни“;
 б)
 дали е съвместимо с общностното право тълкуване и прилагане на националното право от страна на националния съд, съгласно което разпоредба, забраняваща преобразуването на срочни трудови договори в обществения сектор в трудови договори с неопределена продължителност, следва да се тълкува в смисъл, че в обществения сектор във всички случаи съществува абсолютна забрана за преобразуването на срочен трудов договор или правоотношение в договор или правоотношение с неопределена продължителност, даже в случай, че противозаконно е сключен като срочен договор, доколкото в действителност задоволяваните нужди са „устойчиви и дълготрайни“, и на националния съд не е оставена възможността в такива случаи да прогласи действителния характер на разглежданото трудово правоотношение и неговата правилна квалификация като договор с неопределена продължителност; или тази забрана следва да се ограничи единствено до срочните трудови договори, които действително са сключени за задоволяването на временни, непредвидими, спешни, извънредни или други подобни нужди, а не и в случай, при който всъщност са сключени за задоволяването на „устойчиви и дълготрайни“ нужди?


text:
 25.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 258/5
 Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Palermo — Италия) — Наказателно производство срещу Fabio Caronna
 (Дело C-7/11) (1)
 (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Директива 2001/83/ЕО - Член 77 - Дистрибуция на едро на лекарствени продукти - Специално разрешение, задължително за фармацевтите - Условия за предоставяне)
 2012/C 258/07
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Palermo
 Страна в главното наказателно производство
 Fabio Caronna
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale di Palermo — Тълкуване на съображение 36, както и на членове 76—84 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, глава 13, том 33, стр. 3) — Дистрибуция на едро на лекарствени продукти — Условия за предоставяне на разрешение за дистрибуция на едро на лекарствени продукти — Национално законодателство, което поставя дистрибуцията на едро на лекарствени продукти от страна на фармацевтите и на лицата, одобрени или имащи право да снабдяват населението с лекарствени продукти, в зависимост от притежаването на разрешението, изисквано за продавачите на едро — Допустимост
 Диспозитив
 1.
 Член 77, параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2009/120/ЕО на Комисията от 14 септември 2009 година, трябва да се тълкува в смисъл, че задължението да притежава разрешение за дистрибуция на едро на лекарствени продукти, се прилага за фармацевт, който като физическо лице е получил, по силата на националното законодателство, разрешение да упражнява и дейност на продавач на едро на лекарствени продукти.
 2.
 Фармацевт, който е получил разрешение, по силата на националното законодателство, да упражнява и дейност по дистрибуция на едро на лекарствени продукти, трябва да отговаря на всички изисквания, наложени на заявителите и титулярите на разрешение за дистрибуция на едро на лекарствени продукти по силата на членове 79—82 от Директива 2001/83, изменена с Директива 2009/120.
 3.
 Това тълкуване не може само по себе си и независимо от закон, приет от една държава членка, да въведе или утежни наказателната отговорност на фармацевт, който е упражнявал дейност по дистрибуция на едро на лекарствени продукти, без да разполага с необходимото за това разрешение.
 (1) ОВ C 80, 12.3.2011 г.


text:
 8.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/28
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 декември 2013 г. — Lebedef/Комисия
 (Дело F-68/12) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Доклад за оценка - Процедура за оценяване за 2010 г. - Искане за отмяна на доклада за оценка - Искане за отмяна на предоставените точки за повишаване)
 2014/C 39/51
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayer и G. Berscheid)
 Предмет
 Искане за отмяна на предоставените на жалбоподателя точки за повишаване и на доклада му за оценка за периода от 1 януари 2010 г. до 31 декември 2010 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Lebedef да понесе собствените си съдебни разноски и да заплати направените от Европейската комисия съдебни разноски.
 (1) ОВ C 258, 25.8.2012 г., стр. 28.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/2
 Решение на Съда (трети състав) от 8 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Autriche) — Verein für Konsumenteninformation/INKO, Inkasso GmbH
 (Дело C-127/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2008/48/ЕО - Защита на потребителите - Потребителски кредит - Член 2, параграф 2, буква й) - Споразумения за плащане чрез вноски - Разсрочено плащане, за което не се начисляват разходи - Член 3, буква е) - Кредитни посредници - Дружества за събиране на вземания, които действат от името на кредиторите))
 (2017/C 038/02)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Verein für Konsumenteninformation
 Ответник: INKO, Inkasso GmbH
 Диспозитив
 1)
 Член 2, параграф 2, буква й) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че споразумението за плащане на кредит чрез вноски, сключено поради неизпълнението на потребителя между последния и кредитора с посредничеството на бюро за събиране на задължения, не представлява споразумение, „за което не се начисляват разходи“, по смисъла на тази разпоредба, когато с него потребителят поема задължение да погаси общия размер на кредита и да плати лихви или разходи, непредвидени в първоначалния договор, въз основа на който посоченият кредит е бил предоставен.
 2)
 Член 3, буква е) и член 7 от Директива 2008/48 трябва да се тълкуват в смисъл, че бюро за събиране на задължения, което от името на кредитора сключва споразумение за плащане чрез вноски на неиздължен кредит, но което действа като кредитен посредник само в спомагателно качество, което обстоятелство трябва да се провери от запитващата юрисдикция, следва да се счита за „кредитен посредник“ по смисъла на член 3, буква е) и не носи задължението за предоставяне на преддоговорна информация на потребителя по членове 5 и 6 от тази директива.
 (1) ОВ C 205, 22.6.2015 г.


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/4
 Решение на Съда (трети състав) от 21 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-201/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Продукти за растителна защита - Паралелен внос - Процедура по издаване на разрешение за пускане на пазара - Условия - Общ произход на продукта за растителна защита, който се внася паралелно, и на референтния продукт)
 (2008/C 92/05)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: B. Stromsky)
 Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и R. Loosli-Surrans)
 Встъпила страна, подпомагаща ответника: Кралство Нидерландия (представител: H. G. Sevenster)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 28 CE — Изискване за общ произход на продукта за растителна защита, който се внася паралелно, и на референтния продукт
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 3)
 Кралство Нидерландия понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 165, 15.7.2006 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/3
 Решение на Съда (пети състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
 (Дело C-173/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Общността - Член 32, параграф 1, буква в) - Определяне на митническата стойност - Лицензионни такси и възнаграждения, свързани с остойностяваните стоки - Понятие - Регламент (ЕИО) No 2454/93 - Член 160 - „Условие за продажбата“ на остойностяваните стоки - Плащане на лицензионните такси или възнаграждения в полза на дружество, което е свързано както с продавача, така и с купувача на стоките - Член 158, параграф 3 - Мерки за корекция и разпределение))
 (2017/C 144/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: GE Healthcare GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf
 Диспозитив
 1)
 Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, от една страна, че не изисква размерът на лицензионните такси или възнаграждения да е определен към момента на сключване на лицензионния договор или на възникване на митническото задължение, за да се приемат тези такси и възнаграждения за свързани с остойностяваните стоки, и от друга страна, че признава посочените лицензионни такси или възнаграждения за „свързани с остойностяваните стоки“ дори когато се отнасят само отчасти до посочените стоки.
 2)
 Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 1791/2006, и член 160 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) No 1875/2006 на Комисията от 18 декември 2006 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че лицензионни такси или възнаграждения представляват „условие за продажбата“ на остойностяваните стоки, когато в рамките на една и съща група дружества тези такси или възнаграждения се изискват от предприятие, свързано както с купувача, така и с продавача, и се плащат в полза на същото предприятие.
 3)
 Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 1791/2006, и член 158, параграф 3 от Регламент No 2454/93, изменен с Регламент No 1875/2006, трябва да се тълкуват в смисъл, че мерките по корекция и разпределение, съответно предвидени в тези разпоредби, могат да се приложат, когато митническата стойност на разглежданите стоки не е определена съгласно член 29 от посочения Регламент No 2913/92, изменен, а чрез прилагане на субсидиарния метод, предвиден в член 31 от същия регламент.
 (1) ОВ C 236, 20.7.2015 г.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/10
 Определение на председателя на Съда от 18 ноември 2014 (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia no 34 de Barcelona — Испания) — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Sena, Victoriana Pérez Bicéntez
 (Дело C-645/13) (1)
 (2015/C 056/14)
 Език на производството: испански
 Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 71, 8.3.2014 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/34
 Определение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2008 г. — Rousseaux/Комисия
 (Дело T-125/04) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Междинно решение - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 (2008/C 301/56)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Patrick Rousseaux (Брюксел, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Curral и H. Krämer, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 От една страна, жалба за отмяна на решението на Комисията от 14 април 2003 г. относно промяна в класирането по степен на жалбоподателя, доколкото определя класирането му по стъпка към датата на назначаването му като степен A 6, втора стъпка, доколкото определя, че влиза в сила по отношение на изплащането на заплатата на 5 октомври 1995 г. и доколкото не възстановява служебното положение в степен на жалбоподателя и жалба за отмяна на решението за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя и, от друга страна, искане за обезщетение на вредите, причинени от това решение.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Комисията понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 118, 30.4.2004 г.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/31
 Определение на Общия съд от 17 юли 2012 г. — L’Oréal/СХВП — United Global Media Group (MyBeauty TV)
 (Дело T-240/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Възстановими разходи пред СХВП - Разходи за представляване от служител - Член 85, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
 2012/C 287/57
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: L’Oréal (Париж, Франция) (представители: адв. A. von Mühlendahl и адв. S. Abel)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: United Global Media Group, Inc. (Ел Сегундо, Калифорния, САЩ)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 3 февруари 2011 г. (преписка R 898/2010-1) относно производство по възражение между United Global Media Group, Inc. и L’Oréal
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда L’Oréal SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 204, 9.7.2011 г.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/28
 Преюдициално запитване отправено от Районен съд Пловдив (България) на 10 юли 2009 г. — Васил Иванов Георгиев / Технически университет — София, филиал Пловдив
 (Дело C-268/09)
 2009/C 220/53
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Районен съд Пловдив
 Страни в главното производство
 Ищец: Васил Иванов Георгиев
 Ответник: Технически университет — София, филиал Пловдив
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) изключват приложението на национален закон, който не допуска сключването на безсрочни трудови договори с професори, навършили 65 годишна възраст? По-конкретно, съобразявайки чл. 6, пар. 1 от директивата, обективно и обосновано оправдани от законосъобразна цел, както и пропорционални ли са предвидените в чл. 7, ал. 1, т. 6 от Закона за защита от дискриминация предвиждания, въвеждащи възрастови ограничения при заемането на конкретна длъжност, имайки предвид, че директивата е транспонирана в българското законодателство изцяло?
 2)
 Дали разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите изключват приложението на национален закон, който предвижда задължително пенсиониране на професори, навършили 68 годишна възраст? Възможно ли е при изложените факти и обстоятелства по настоящото дело и в случай на констатирано противоречие между разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите и релевантното национално законодателство, в което въпросната директива е транспонирана, тълкуването на разпоредби от общностното право да доведе до неприлагане на националното законодателство?
 3)
 Дали националното законодателство установява навършването на посочената възраст като единствено условие за прекратяване на безсрочното трудово правоотношение и за възможността за продължаването му като срочно трудово правоотношение между същия работник и същия работодател на същата длъжност? Дали националното законодателство установява максимална продължителност и брой на продължаванията на срочното трудово правоотношение със същия работодател след трансформирането на безсрочния договор в срочен, след изтичането на които е невъзможно продължаването на трудовото правоотношение между страните?
 (1) ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/31
 Определение на Общия съд от 27 ноември 2013 г. — Wirtgen/СХВП (форма на дръжка на длето)
 (Дело T-179/12) (1)
 (Марка на Общността - Отказ да се регистрира марката - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне)
 2014/C 45/52
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Wirtgen GmbH (Windhagen, Германия) (представител: S. Jackermeier, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2012 г. (преписка R 1923/2011-4) относно заявка за регистрация като марка на Общността на триизмерна марка, представляваща форма на дръжка за длето.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2.
 Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 184, 23.6.2012 г.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/21
 Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Pucci International/СХВП — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Дело T-357/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Emidio Tucci“ - По-ранни фигуративна марка на Общността и национални словни и фигуративни марки „Emilio Pucci“ и „EMILIO PUCCI“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009 - Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка - Член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 355/44
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Emilio Pucci International BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: адв. P. Roncaglia, адв. G. Lazzeretti, адв. M. Boletto и адв. E. Gavuzzi)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално адв. J. L. Rivas Zurdo, адв. E. López Camba и адв. E. Seijo Veiguela, впоследствие адв. J. L. Rivas Zurdo и адв. E. Seijo Veiguela)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 18 юни 2009 г. (съединени преписки R 770/2008-2 и R 826/2008-2) относно производство по възражение между Emilio Pucci International BV и El Corte Inglés, SA
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 юни 2009 г. (съединени преписки R 770/2008-2 и R 826/2008-2) в частта му относно, на първо място, доказването на използването на очилата, включени в клас 9, и на второ място, прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 към очилата, включени в клас 9, към бижутерията и часовниците, включени в клас 14 и към тоалетната хартия, включена в клас 16.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Осъжда Emilio Pucci International BV да понесе една трета от съдебните разноски. Осъжда СХВП и El Corte Inglés, SA да понесат две трети от съдебните разноски.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/9
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 06 юни 2012 година — „Серебряннъй век“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — гр. Варна при Централно управление на Национална агенция за приходите
 (Дело C-283/12)
 2012/C 243/16
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд — Варна
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Серебряннъй век“ ЕООД
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — гр. Варна при Централно управление на Национална агенция за приходите
 Преюдициални въпроси
 1.
 Разпоредбата на чл.2, пар.1, буква в) от Директива 2006/112 (1) може ли да се тълкува в смисъл, че придобиването на дълготраен нематериален актив срещу разходите за подобрение на нает или предоставен за ползване актив представлява заплащане на услугата за подобрение, независимо че според договора собственикът на актива не дължи възнаграждение?
 2.
 Разпоредбите на член 2, пар.1, буква в) и чл.26 от Директива 2006/112 противопоставят ли се на национална разпоредба, която във всички случаи приема за облагаема безвъзмездна доставка на услуга, изразяваща се в извършването на подобрения на нает или предоставен за ползване актив? За отговора на този въпрос и при обстоятелства като тези в главното производство, от значение ли е, че:
 —
 изпълнителят на безвъзмездната услуга е упражнил правото да приспадне ДДС за стоките и услугите, вложени в извършване на подобренията, което все още не му е отказано с влязъл в сила ревизионен акт?
 —
 към момента на данъчната ревизия дружеството все още не е започнало да извършва с имотите облагаеми доставки, но срокът на договорите все още не е изтекъл?
 3.
 Разпоредбите на чл.62 и чл.63 от Директива 2006/112 противопоставят ли се на национална разпоредба, според която данъчното събитие на доставката настъпва не на датата на извършване на услугата (в случая извършването на подобренията), а на датата на фактическото връщане на актива с подобренията при прекратяване на договора или преустановяване на ползването?
 4.
 При отрицателен отговор на първия и втория въпрос, по кое от правилата на дял VII от Директива 2006/112 следва да се определи основата за облагане с ДДС, в случай че безвъзмездната доставка не попада в обхвата на чл.26 от Директивата?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност
 OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


text:
 11.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 300/31
 Жалба, подадена на 11 юли 2017 г. — Nexans France и Nexans/Комисия
 (Дело T-423/17)
 (2017/C 300/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Nexans France (Courbevoie, Франция) и Nexans (Courbevoie) (представители: M. Powell и A. Rogers, Solicitors, и G. Forwood, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищците/жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C(2017) 3051 окончателен на Комисията от 2 май 2017 г., с което се отхвърля искане за поверително третиране на основание член 8 от Решение 2011/695/ЕС на председателя на Комисията от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция по преписка AT.39610 — Електропроводи, доколкото с него се отхвърлят исканията за поверително третиране, подадени от жалбоподателите, на информацията, за която те твърдят в производството по дело T-449/14, че е събрана неправомерно (т.нар. искания от „категория I“), и
 —
 да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от това, че обжалваното решение не е надлежно мотивирано в нарушение на член 296 ДФЕС, на член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз и на член 8, параграф 2 от Решение 2011/695/ЕС.
 2.
 Второто основание, изведено от това, че Комисията е допуснала грешки в преценката на искането на жалбоподателите, подадено на основание член 8, параграф 2 от Решение 2011/695/ЕС: първо, като е направила извода, че част от спорната информация вече е била известна извън ограничен кръг лица; второ, като не е взела надлежно пред вид принципа на ефективна съдебна защита; и трето, като е направила извода, че интересите на жалбоподателите не се нуждаят от защита.
 3.
 Третото основание, изведено от това, че Комисията е нарушила принципа за презумпцията за невинност, като се има пред вид, че правомерният характер на метода, по който спорната информация е била иззета, е оспорен по дело T-449/14. Публикуването на спорната информация лишавало всяка отмяна, която би била постановена по това дело, от пълното й действие.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/47
 Жалба, подадена на 10 декември 2007 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕОБХ
 (Дело T-457/07)
 (2008/C 51/87)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis, lawyer)
 Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ЕОБХ, с което той отхвърля офертата на жалбоподателя и възлага обществената поръчка на избрания оферент;
 —
 да се осъди ЕОБХ да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят е подал оферта в отговор на поканата на ответника за участие в открита процедура за възлагане на обществена поръчка за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии (ОВ 2007/S 97-118626). Той оспорва решението на ответника от 1 октомври 2007 г. за отхвърляне на неговата оферта и за възлагане на обществената поръчка на друг оферент.
 В подкрепа на своята жалба той посочва, че ЕОБХ не се е мотивирал в съответствие с член 253 ЕО и, в частност, не го е информирал за,предимствата на избрания оферент. Според жалбоподателя при разглеждане на офертите ЕОБХ е смесил критериите за подбор с тези за възлагане на поръчката и е използвал оценъчни критерии, които не са били изрично включени в поканата за участие. Освен това жалбоподателят твърди, че ЕОБХ е допуснал явна грешка в преценката.


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/47
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 декември 2014 г. — CZ/ЕОЦКП
 (Дело F-80/13) (1)
 ((Публична служба - Назначаване - Срочно наети служители - Удължаване на срока за изпитване - Уволнение в края на срока за изпитване))
 (2015/C 034/55)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CZ (представители: O. Kress и S. Bassis, avocats)
 Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) (представители: Р. Василева, подпомагана от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на решението за удължаване на изпитателния срок на жалбоподателя и отмяна на последващото решение същият да бъде уволнен, и от друга страна, искане за обезщетение за вредите, които се твърди, че са претърпени
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Европейският орган за ценни книжа и пазари понася собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от CZ.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г., стр. 51.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/58
 Жалба, подадена на 13 март 2017 г. — Sequel Naturals/EUIPO — Fernandes (VeGa one)
 (Дело T-176/17)
 (2017/C 144/78)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sequel Naturals ULC (Порт Кокитлам, Британска Колумбия, Канада) (представител: H. Lindström, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Carlos Fernandes (Грос-Умщад, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „VeGa one“ — заявка за регистрация No 12 649 612
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 януари 2017 г. по преписка R 2466/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/3
 Решение на Съда (пети състав) от 14 ноември 2013 г. — Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Република Финландия/Европейска комисия
 (Съединени дела C-514/11 P и С-605/11 P) (1)
 (Обжалване - Достъп до документите на институциите - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Член 4, параграф 2, трето тире - Изключение относно защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - Информация относно околната среда - Регламент (ЕО) No 1367/2006 - Член 6, параграф 1 - Документи, свързани с производство за установяване на неизпълнение на задължения в досъдебната му фаза - Отказ на достъп - Задължение да се извърши конкретно и индивидуално разглеждане на съдържанието на документите, за които се отнася искането за достъп - По-висш обществен интерес)
 2014/C 9/04
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподатели: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (представители: P. Vinagre e Silva и L. Rossi, advogadas), Република Финландия (представители: J. Heliskoski, M. Pere и M. J. Leppo)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Република Естония (представител: M. Linntam)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и D. Recchia), Кралство Дания (представители: V. Pasternak Jørgensen и C. Thorning), Кралство Швеция (представители: A. Falk и C. Meyer-Seitz)
 Встъпила страна в подкрепа на Европейската комисия: Федерална република Германия (представители: T. Henze и A. Wiedmann)
 Предмет
 Жалби, подадени срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 9 септември 2011 г. по дело LPN/Комисия (T-29/08), с което Общият съд е отхвърлил подадената от LPN жалба в частта ѝ, която се отнася до документи и части от документи, достъпът до които е отказан на Liga para Protecção da Natureza (LPN) с решение SG.E.3/MIB/psi D(2008) 8639 на Комисията от 24 октомври 2008 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Осъжда Liga para a Protecção da Natureza и Република Финландия да заплатят в равни части съдебните разноски.
 3.
 Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 58, 25.2.2012 г.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/27
 Решение на Общия съд от 6 април 2017 г. — Aldi/EUIPO (ViSAGE)
 (Дело T-219/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ViSAGE“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 161/38)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Aldi GmbH & Co. KG (Мюлхайм ан дер Рур, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen и N. Bertram, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 19 февруари 2016 г. (преписка R 507/2015-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „ViSAGE“ като марка на Европейския съюз
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Aldi GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 232, 27.6.2016 г.


text:
 2.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 330/15
 Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и ЕСП
 (Дело T-497/17)
 (2017/C 330/20)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Manuel Alfonso Sánchez del Valle (Мадрид, Испания) и Calatrava Real State 2015, SL (Мадрид) (представители: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín и B. Fernández García, abogados)
 Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решение (SRB/EES/2017/08) на Единния съвет за преструктуриране от изпълнителната му сесия от 7 юни 2017 г., с което е одобрена процедурата за преструктуриране по отношение на институцията Banco Popular Español, S.A.;
 —
 да отмени Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 г. за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español, S.A.;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски, както и встъпилите страни, поддържащи изцяло или отчасти неговите искания.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага единадесет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от липсата или недостатъчността на мотиви на обжалваното решение, в нарушение на член 41, параграф 2 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушението на член 20, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 г., доколкото не е било направено справедливо, консервативно и реалистично оценяване от независим експерт на актива и пасива на Banco Popular преди приемането на решението за преструктуриране.
 3.
 Нарушение на член 18, параграф 1, буква a) във връзка с член 18, параграф 4, буква в) от Регламент (ЕС) 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 г., доколкото с обжалваните решения се приема преструктурирането на Banco Popular, въпреки че на 6 юни 2017 г. тази банкова институция не е била неплатежоспособна, а нейните проблеми с ликвидността били временни.
 4.
 Нарушение на член 18, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 806/2014, доколкото с обжалваните решения се приема преструктурирането на Banco Popular, въпреки че са съществували разумни перспективи, че други алтернативни мерки от частния сектор могат да предотвратят в разумен срок неизпълнението на задължения от нейна страна.
 5.
 Неизпълнение на член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) 806/2014, доколкото не е бил направен опит да се сведат до минимум разходите за преструктурирането и да се избегне излишната загуба на стойност, извън необходимото за постигане на целите на преструктурирането.
 6.
 Нарушение на член 22 от Регламент (ЕС) 806/2014, поради липсата на претегляне на последиците от обжалваните решения и неприемане на предвидените в параграф 2 от него инструменти за преструктуриране, които са алтернативни на прекратяването на дейността, при отчитане на обстоятелствата по параграф 3.
 7.
 Нарушение на член 15, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) 806/2014, доколкото акционерите е трябвало да получат повече от това, което биха получили при обявяване на несъстоятелност.
 8.
 Нарушение на член 29 от Регламент (ЕС) 806/2014.
 9.
 Нарушение на правото на собственост и следователно на член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 10.
 Нарушение на правото на ефективна съдебна защита, поради невъзможността на акционерите да се защитят.
 11.
 Нарушение на правото на акционерите и на другите засегнати от дейността по обезценяване и преобразуване притежатели на акции да бъдат изслушани преди приемане на засягащата ги индивидуална мярка за обезценяване на тяхното имущество.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/31
 Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 7 април 2014 г. — Grupo Itevelesa S.L. и др./Oca Inspección Técnica de Vehículos SA и др.
 (Дело C-168/14)
 2014/C 175/39
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Grupo Itevelesa S.L., Applus Iteuve Technology, Certio ITV S.L. и Asistencia Técnica Industrial SAE
 Ответници: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA и Generalidad de Cataluña
 Преюдициални въпроси
 1)
 Член 2, параграф 2, буква [г]) от Директива 2006/123/ЕО (1), на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар изключва ли от приложното поле на посочената директива дейностите по проверка на техническата изправност на превозни средства (ПТИПС), когато съгласно националното законодателство тези дейности се осъществяват от частни търговски дружества под надзора на администрацията на държава членка?
 2)
 При отрицателен отговор на предходния въпрос (т.е., ако дейностите по ПТИПС принципно попадат в приложното поле на Директива 2006/123/ЕО), може ли да се приложи основанието за изключване, предвидено в член 2, параграф 2, буква и) от същата директива, поради това, че частните субекти, предоставящи услугата са оправомощени като предпазна мярка да вземат решение за спиране от движение на превозни средства, при които са установени такива неизправности в безопасността, че движението им би довело до непосредствена опасност?
 3)
 Ако Директива 2006/123/ЕО е приложима към дейностите по ПТИПС, тълкуването на посочената директива във връзка с член 2 от Директива 2009/40/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно прегледите за проверка на техническата изправност на моторните превозни средства и техните ремаркета (или с аналогичната разпоредба от предходната Директива 96/96/ЕО) позволява ли във всеки случай предварителното разрешаване на тези дейности от администрацията? Съображенията, съдържащи се в точка 26 от Решение на Общия съд от 22 октомври 2009 г. (дело C-438/08) (3), влияят ли върху отговора на този въпрос?
 4)
 Съвместима ли е с членове 10 и 14 от Директива 2006/123/ЕО или, ако същата не е приложима — с член 43 от ДЕО (понастоящем член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз), национална правна уредба, която обвързва броя на разрешенията за осъществяването на ПТИПС със съдържанието на териториален план, в която като мотиви за ограничението в броя им са посочени гарантиране на подходящо териториално покритие, осигуряване на качеството на услугата и насърчаването на конкуренцията между операторите, за което са включени елементи на икономическо планиране?
 (1) ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50.
 (2) ОВ L 141, стр. 12
 (3) EU:C:2099:651


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/1
 (2008/C 223/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 209, 15.8.2008 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 197, 2.8.2008 г.
 ОВ C 183, 19.7.2008 г.
 ОВ C 171, 5.7.2008 г.
 ОВ C 158, 21.6.2008 г.
 ОВ C 142, 7.6.2008 г.
 ОВ C 128, 24.5.2008 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 22.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/18
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 7 април 2015 г. — GS Media BV/Sanoma Media Netherlands BV u. a.
 (Дело C-160/15)
 (2015/C 205/26)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: GS Media BV
 Ответник: Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Incl, Britt Geertruida Dekker
 Преюдициални въпроси
 1 a)
 Налице ли е „публично разгласяване“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 (1), когато лице, различно от носителя на авторското право, e оператор на уебсайт, с който препраща — посредством хипервръзка в този уебсайт — към друг, достъпен за общата публика от интернет потребители уебсайт с оператор трето лице, където дадено произведение е предоставено на разположение без съгласието на носителя на авторското право?
 1 б)
 Във връзка с това от значение ли е обстоятелството дали произведението е било публично разгласено по-рано и на друго място без съгласието на носителя на авторското право?
 1 в)
 От значение ли е обстоятелството дали създалото хипервръзката лице е знаело или е трябвало да знае, че носителят на авторското право не е дал съгласието си за публикуването на произведението на посочения във въпрос 1 а) уебсайт, опериран от третото лице, а и евентуално обстоятелството, че първото лице е знаело или е трябвало да знае, че произведението е било публично разгласено по-рано и на друго място без съгласието на носителя на авторското право?
 2 a)
 При отрицателен отговор на въпрос 1 а), в този случай налице ли е все пак публично разгласяване, или би могло да е налице такова, ако уебсайтът, към който препраща хипервръзката — а заедно с него и произведението — може да бъде намерен, макар и нелесно, от общата публика от интернет потребители, така че поставянето на хипервръзка в голяма степен да улеснява намирането на произведението?
 2 б)
 За отговора на въпрос 2 а) от значение ли е обстоятелството дали създалото хипервръзката лице е знаело или е трябвало да знае, че уебсайтът, към който препраща хипервръзката, може да бъде намерен лесно от общата публика от интернет потребители?
 3.
 Следва ли да бъдат взети предвид други обстоятелства при отговора на въпроса дали е налице публично разгласяване, когато посредством хипервръзка се предоставя на разположение произведение, което по-рано е било публично разгласено без съгласие на носителя на авторското право?
 (1) Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/34
 Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 9 февруари 2015 г. — United Video Properties Inc./Telenet NV
 (Дело C-57/15)
 (2015/C 138/46)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van beroep te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: United Video Properties Inc.
 Ответник: Telenet NV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допуска ли използваният в член 14 от Директивата [относно упражняването на права върху интелектуалната собственост] (1) израз „разумни и пропорционални съдебни разноски и други разходи“ разпоредбите от белгийското право, които предоставят на съдилищата възможността да вземат предвид установените специфики на делото и предвиждат варираща тарифа от фиксирани по размер възнаграждения за адвокатската помощ?
 2)
 Допуска ли използваният в член 14 от Директивата [относно упражняването на права върху интелектуалната собственост] израз „разумни и пропорционални съдебни разноски и други разходи“ съдебна практика, съгласно която разходите за консултант по техническите въпроси подлежат на възстановяване единствено в случай на неправомерно поведение (на договорно или на извъндоговорно основание)?
 (1) Директива 2004/48/EО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/36
 /Жалба, подадена на 9 декември 2013 г. — Европейско обединение за прекратяване на опитите с животни/ECHA
 (Дело T-673/13)
 2014/C 112/48
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейско обединение за прекратяване на опитите с животни (Лондон, Обединено кралство) (представител: D. Thomas, Solicitor)
 Ответник: Европейската агенция по химикали (ECHA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Апелативния съвет на Европейската агенция по химикали (ECHA) от 10 октомври 2013 г., постановено по преписка A-004-2012, относно дял 8.7.2 от приложение X към Регламент (ЕО) No 1907/2006 (1) (изпитване за токсичност за развитието върху втори вид), доколкото то се отнася до изпитване за пренатално развитие върху втори вид;
 —
 да върне делото на ECHA, с указание да прецени дали е необходимо провеждането на изпитване за пренатално развитие по отношение на веществото на заявителя, въз основа на резултата от първото изследване и всички останали налични данни, които са от значение.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният съвет се е произнесъл погрешно, че кумулативният принцип на приложенията във връзка с REACH-тестването, че означават, че изискването за втори вид е изискване по подразбиране в приложение X към Регламент (EО) No 1907/2006 (тонаж). В подкрепа на това правно основание жалбоподателят твърди, че:
 —
 Мотивите на Апелативния съвет представляват non sequitur. Изискванията относно тестването не се увеличават при преминаването към по-висок тонаж: кумулативният принцип често не е от значение за конкретни параметри и не се отнася за токсичността за развитието;
 —
 Колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X, според изричния й текст, изисква изследване върху „един вид“, а не върху два — също както и колона 1 от дял 8.7.2 от приложение IX;
 —
 Мотивите на Апелативния съвет игнорират ясния текст на колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX, която предвижда, че въпросът дали дадено изследване върху втори вид се изисква в приложение IX или приложение X (тонаж), зависи от резултата от изследването върху първия вид и от всички налични данни, които са от значение; това не следва автоматично;
 —
 Изводът на Апелативния състав няма смисъл от политическа гледна точка: той приписва на авторите на REACH намерението, на по-ниско ниво на приложение (приложение), нуждата от изпитване върху втори вид зависи от научна оценка, докато на по-високо ниво на приложение (приложение X), науката не е от значение.
 2.
 Второ правно основание, състоящо се в твърдение, че Апелативният състав е допуснал грешка, като се е произнесъл, че законодателят е прехвърлил изискване от приложение X — изследване за токсичност за развитието върху втори вид като изискване по подразбиране — в приложение IX. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:
 —
 Мотивите се основават на погрешно предварително условие: колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X не изисква изследване върху втори вид като изискване по подразбиране (вж. първото основание) и поради това не съществува такова изискване, което да може да се прехвърли в приложение IX (дори да се приеме, че правилният подход е обратният).
 3.
 Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният състав погрешно се е произнесъл, че изискването в колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX (за оценка на нуждата от изследване върху втори вид) не преминава в приложение X. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:
 —
 Чрез изричния си текст, с думите „или при следващия [праг]“, колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX казва точно това. Подходът в двете приложения е еднакъв.
 4.
 Четвърто правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният съвет е допуснал грешка, като е приел, че само адаптирането в колона 2 от дял 8.7 от приложение X или приложение XI може да премахне необходимостта за изследване върху втори вид в приложение X. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:
 —
 Адаптирането, независимо дали в колона 2 или приложение XI, е от значение само, ако съществува изискване за първо изследване в колона 1. В колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X няма изискване за изследване за токсичност за развитието върху втори вид докато и ако оценката от изследването на първия вид и останалите налични данни сочат за необходимост от изследване върху втори вид (вж. по-горе).
 (1) Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и Директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (OВ L 396, стp. 1; поправка в Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60)


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/38
 Иск, предявен на 29 юни 2007 г. — Malheiro/Комисия
 (Дело T-228/07)
 (2007/C 211/73)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Ana Malheiro (Брюксел, Белгия) (представител: C. Ebrecht, lawyer)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени решението, прието от Европейската комисия, Генерален Директор „Персонал и администрация“, на 30 април 2007 г. за отхвърляне на жалба No R/6/07, регистрирана на 8 януари 2007 г., с която се иска отмяна на решението на ГД „Персонал и администрация“ на Европейската комисия на ищцата да не бъдат отпуснати надбавки, различни от намалените надбавки за дневни разходи в размер на 28,78 EUR;
 —
 да се осъди ответникът да заплати на ищцата, за периода от 16 ноември 2006 г. до 31 октомври 2008 г., пълната надбавка за дневни разходи в размер на 115,09 EUR, предвидена от Решението на Комисията за определяне на правила за командироването на национални експерти към Комисията (С(2006) 2003) от 1 юни 2006 г., намалена със сумата на надбавките за дневни разходи, които вече са получени от ищцата, както и допълнителна месечна надбавка от 542,55 EUR;
 —
 да се осъди ответникът да възстанови на ищцата направените от нея разноски за преместване;
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищцата, работеща като командирован национален експерт за Комисията, иска да получи i) пълна надбавка за дневни разходи вместо намалената надбавка за дневни разходи, отпусната от Комисията и ii) допълнителна месечна надбавка вместо разноски за преместване.
 В подкрепа на иска си ищцата твърди на първо място, че Комисията е допуснала грешка в преценката, тъй като е счела, че местопребиваването й е в Брюксел поради това, че съпругът й пребивава там. Ищцата твърди, че престоят й в Брюксел има само временен характер и че като всеки друг командирован национален екперт тя трябва да понася същите затруднения и неудобства, произтичащи от временното естество на командироването.
 На следващо място, ищцата твърди, че Комисията е нарушила принципа на равно третиране и член 20 от Хартата на Европейския съюз за основните права, тъй като член 20, параграф 3, буква б) от Решението на Комисията за определяне на правила за командироването на национални експерти към Комисията дискриминира женените командировани национални експерти в сравнение с неженените командировани национални експерти, които съжителстват с партньора си на семейни начала.
 Освен това, ищцата поддържа, че тази дискриминация, както и по-високата, в сравнение с нейната, надбавка, давана на неженени командировани национални експерти от мъжки пол (без значение дали съжителстват на семейни начала или не), води до нарушение на член 141 ЕО и на принципа за равно заплащане на мъжете и жените, както и на Директива 2000/78/ЕО (1) и на принципа на пропорционалност.
 (1) 1 Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 г. за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ 2000 L 303, стр. 16).


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/45
 Жалба, подадена на 24 октомври 2016 г. — Toontrack Music/EUIPO (EZMIX)
 (Дело T-771/16)
 (2017/C 014/53)
 Език на производството: шведски
 Страни
 Жалбоподател: Toontrack Music AB (Юмео, Швеция) (представител: L.-E. Ström, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „EZMIX“ — заявка за регистрация No 13 945 423
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 27 юли 2016 г. по преписка R 2436/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на основание член 7, параграф 1, буква б), член 7, параграф 1, буква в), член 7, параграф 2, член 43 и член 65 от Регламент (ЕО) No 207/2009 от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността и
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б), член 7, параграф 1, буква в), член 7, параграф 2 и член 43 от Регламент No 207/2009.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/37
 Жалба, подадена на 19 октомври 2009 г. — BSA/СХВП — Loblaws (PRÉSIDENT)
 (Дело T-420/09)
 2009/C 312/61
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: BSA (Париж, Франция) (представител: D. Masson, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Loblaws, Inc.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението, постановено на 17 август 2009 г. от четвърти апелативен състав на СХВП (преписка R 1744/2008-4),
 —
 да се осъди СХВП да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „PRÉSIDENT“ за стоки и услуги от класове 5, 29, 30 и 42 — заявка за регистрация No 2 135 200
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Loblaws Inc.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: френската словна марка „President’s Choice“ за стоки от класове 5, 30, 31 и 32 и фигуративната марка на Общността „PRESIDENT’S CHOICE“ за стоки от класове 30, 31 и 32 (марка на Общността No 1 872 407)
 Решение на отдела по споровете: частично приема възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата като недопустима
 Изложени правни основания: нарушение на член 59 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 60 от Регламент (ЕО) No 207/2009) и на член 71 от Регламент (ЕО) No 2868/95 (1), както и на принципа на състезателност съгласно член 6, параграф 1 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи.
 (1) Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/36
 Решение на Общия съд от 27 февруари 2014 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Nanso Group (TEEN VOGUE)
 (Дело T-509/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „TEEN VOGUE“ - По-ранна национална словна марка „VOGUE“ - Допустимост - Квалификация на исканията - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Идентичност или сходство на стоките - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Частичен отказ на регистрация))
 2014/C 102/56
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ню Йорк, САЩ) (представител: C. Aikens, barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Nanso Group Oy (Нокия, Финландия) (представител: M. Tuominen, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 17 септември 2012 г. (преписка R 147/2011-4) относно производство по възражение между Nanso Group Oy и Advance Magazine Publishers, Inc.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Advance Magazine Publishers, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/7
 Жалба, подадена на 27 ноември 2008 г. от HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (по-рано HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 24 септември 2008 г. по дело T-248/05: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (по-рано HP Temporärpersonalgesellschaft mbH)/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и Manpower, Inc.
 (Дело C-520/08 P)
 (2009/C 55/10)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (по-рано HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) (представител: M. Ciresa, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и Manpower, Inc.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че с решението на Първоинстанционния съд се нарушава член 51, параграф 1, буква а), във връзка с член 7, параграф 1, букви б), в), г) и ж) от Регламент No 40/94 на Съвета относно марката на Общността.


text:
 3.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/14
 Дело, заведено на 28 юни 2013 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-10/13)
 2013/C 287/10
 На 28 юни 2013 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Maria Moustakali в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 да постанови, че като не е приложила правилно и в предвидения срок член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от акта, посочен в точка 21б от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта.
 2.
 да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи в подкрепа:
 —
 Искът се отнася до факта, че до 20 август 2012 г. Исландия не е спазила мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 20 юни 2012 г., относно липсата на правилно прилагане на член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от акта, посочен в точка 21б от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (наричана по-нататък „директивата“).
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от директивата, като не е приела мерките, необходими за прилагането на директивата в предвидения срок.


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/21
 Иск, предявен на 16 юни 2010 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-301/10)
 ()
 2010/C 246/36
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и A.-A. Gilly)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като не е осигурило създаването на подходящи канализационни системи съгласно член 3, параграфи 1 и 2 и приложение I (A) към Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (1) в Whitburn, както и в рамките на канализационните системи на Beckton и Crossness в Лондон, и като не е осигурило подходящо пречистване на отпадъчните води от пречиствателните станции за отпадъчни води на Beckton, Crossness и Mogden в Лондон съгласно член 4, параграф 1, член 4, параграф 3, член 10 и приложение I, точка Б към директивата, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си съгласно тези разпоредби.
 —
 да се осъди Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 3, параграфи 1 и 2 и приложение I (A) към Директива 91/271/ЕИО на Съвета Обединеното кралство е длъжно най-късно до 31 декември 2000 г. да осигури наличието на канализационни системи във всички агломерации, чийто еквивалент жители е над 15000 и тези канализационни системи да отговарят на изискванията на приложение I (A) към директивата. Съгласно член 4, параграфи 1 и 3 и приложение I (Б) към тази директива Обединеното кралство е длъжно също най-късно до 31 декември 2000 г. да гарантира, че градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им, ще бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка за всички зауствания, произлизащи от агломерации с еквивалент жители над 15000 и че заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води ще отговарят на стандартите, които трябва да бъдат покрити за зауствания от пречиствателни станции за градски отпадъчни води към приемници.
 Тъй като в област Лондон Обединеното кралство използва комбинирана канализационна система за градски отпадъчни води и за оттичане на дъждовна вода, тази система трябва да бъде проектирана по такъв начин, че да осигури задържането и отвеждането за пречистване на събраните води съгласно установените в директивата изисквания. Обединеното кралство не е осигурило канализационните системи да бъдат проектирани и изградени така, че да събират всички градски отпадъчни води от обслужваните от тях агломерации и тези води да бъдат отвеждани за пречистване. Капацитетът на канализационната система трябва да може да отчете естествените климатични условия и сезонните изменения. Обединеното кралство е нарушило изискванията на директивата, като не е осигурило подходящи канализационни системи и съоръжения за пречистване в областите London и Whitburn и като е допуснало прекомерни количества непречистени отпадъчни води да се излеят в околната среда без да бъдат обработени.
 (1) ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/37
 Жалба, подадена на 24 юни 2015 г. — Josel/СХВП — Nationale-Nederlanden Nederland (NN)
 (Дело T-333/15)
 (2015/C 262/51)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Josel, SL (Барселона, Испания) (представител: J. L. Rivas Zurdo, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Nationale-Nederlanden Nederland BV (Амстердам, Нидерландия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „NN“ — заявка за регистрация No 1 066 097.
 Производство пред СХВП: производство по възражение.
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 април 2015 г. по преписка R 1531/2014-4.
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта, с която се отхвърля частично жалбата му и се потвърждава решението на отдела по споровете за отхвърляне на възражение B 1 887 887 и регистрация на марка на Общността (международна регистрация) No 1 066 097 „NN“, клас 36 (словна),
 —
 да осъди страната или страните, които оспорват жалбата, да заплати или заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент No 207/2009.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/32
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Glaverbel/СХВП
 (Дело T-141/06) (1)
 („Mарка на Общността - Заявление за фигуративна марка на Общността представляваща структурата на една стъклена повърхност - Абсолютно основание за отказ - Липса на доказателства за отличителни белези придобити чрез използване“)
 (2007/C 247/52)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Glaverbel SA (Брюксел, Белгия) [представители: S. Möbus и T. Koerl, avocats]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представител: Ó. Mondéjar]
 Предмет
 Иск срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 март 2006 г. (преписка R 0986/2004-4) относно заявка за регистрация на фигурална марка представляваща структурата на една стъклена повърхност като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Glaverbel SA да заплати съдебните разноски
 (1) ОВ C 178, 20.7.2006 г.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/25
 Жалба, подадена на 28 февруари 2008 г. — Freixenet/СХВП (Форма на бутилка в матово черно)
 (Дело T-110/08)
 (2008/C 116/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Freixenet SA (Sant Sadurní d'Anoia, Испания) (представители: F. de Visscher, E. Cornu и D. Moreau, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 като основно искане, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 20 ноември 2007 г. и, като се извърши това, което този апелативен състав е трябвало да направи, да се вземе решение, че заявката за марка на Общността No 32 540 отговаря на условията, за да бъде публикувана съгласно член 40 от РМО,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 20 ноември 2007 г.,
 —
 във всички случаи да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Триизмерна марка под формата на бутилка в матово черно за стоки от клас 33 (заявка No 32 540).
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата; решението е взето вследствие на решението на Първоинстанционния съд по дело Freixenet/СХВП (Форма на бутилка в матово черно), T-188/04.
 Изложени правни основания: Нарушения на член 7, параграфи 1 и 3 и на член 73 от Регламент No 40/94, както и на задължението за мотивиране, доколкото:
 —
 апелативният състав не е изслушал становището на жалбоподателя относно извършената от състава различна фактическа преценка,
 —
 апелативният състав не е уточнил върху какви доказателства основава решението си,
 —
 външният вид на разглежданата бутилка е оригинален и се отличава от обичайните съществуващи такива към 1 април 1996 г.,
 —
 във всеки случай разглежданата марка е придобила отличителен характер в Общността чрез използване.


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/40
 Жалба, подадена на 5 февруари 2013 г. — ZZ/Парламент
 (Дело F-12/13)
 2013/C 108/94
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподателка: ZZ (представител: C. Bernard-Glanz)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на генералния секретар на Европейския парламент, с което се отхвърля оплакването за психически тормоз, подадено от жалбоподателката.
 Искания на жалбоподателката
 Жалбоподателката иска от Съда на публичната служба
 —
 да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 8 май 2012 г., с което е отхвърлено оплакването ѝ, подадено до консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване, и е направен извод, че тя не е тормозена от предишния ѝ началник на отдел,
 —
 да отмени решението на председателя на Европейския парламент от 29 октомври 2012 г., с което е отхвърлена жалбата ѝ, подадена на 6 август 2012 г. съгласно член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица,
 —
 да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/11
 Определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Grasso/Комисия
 (Дело T-319/08) (1)
 (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) No 530/2008 - Възстановяване на ресурсите от червен тон - Определяне на ОДУ за 2008 г. - Акт с общо приложение - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 2012/C 109/24
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Salvatore Grasso (Catane, Италия) (представители: A. Maiorana, A. De Matteis и A. De Francesco, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: K. Banks и D. Nardi)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/30
 Иск, предявен на 15 декември 2006 г. — Tomkins/Комисия
 (Дело T-382/06)
 (2007/C 42/52)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Tomkins plc (Лондон, Обединено кралство) [представители: S.Soames и S.Jordan, solicitors]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени член 1 от Решение на Комисията от 20 септември 2006 г. (дело COMP/F–1/38.121 — Съединители — C(2006) 4180 окончателен), относно процедура по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИО, в частта му, която засяга ищеца; или, субсидиарно;
 —
 да се измени член 2, буква з) от спорното решение с оглед намаляване на глобата, наложена на ищеца и на Pegler; и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска частична отмяна на Решение на Комисията C(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 годинапо дело COMP/F-1/38.121 — Съединители, с което Комисията е установила, че ищецът е солидарно отговорен с Pegler Ltd за нарушение на член 81 ЕО в промишления сектор на медните съединители за периода от 31 декември 1988 г. до 22 март 2001 г. и му е наложила заплащането на глоба в размер на 5,25 милиона EUR. Субсидиарно, ищецът иска изменението на член 2, буква з) на оспорваното решение.
 Ищецът претендира, че Комисията е нарушила член 230 ЕО на следните основания:
 Първо, Комисията е нарушила правилата, уреждащи отговорността на дружествата-майки за действията на техните дъщерни дружества, считайки ищеца за солидарно отговорен за поведението на Pegler — предишно дъщерно дружество на ищеца. В този смисъл ищецът твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в прилагане на правото, определяйки неправилно правното основание за отговорност на дружеството-майка и извършвайки неправилно тест за отговорността на акционерите във фактическа обстановка, в която той не се налага. Освен това ищецът твърди, че Комисията е направила погрешен извод, възприемайки обхвата на неговата дейност в сектора на строителството за релевантен към въпроса дали ищецът е просто финансов инвеститор, делегиращ операционна отговорност на Pegler на местно ниво на дейност. Освен това, освобождаването на Комисията от собственото ѝ задължение да докаже отговорността на акционерите и прехвърлянето на тежестта на доказване върху акционерите, в случая съставлява нарушение на принципа на презумпцията за невиновност.
 Второ, ищецът твърди, че Комисията е допуснала явна фактическа грешка и не е успяла да докаже, в съответствие с правните изисквания, никакво решаващо влияние на ищеца върху търговското поведение на Pegler. Според твърденията на ищеца, фактите не установяват неговата отговорност нито съгласно а) релевантната правна уредба, която Комисията не е приложила или е приложила неправилно, нито съгласно б) ирелевантната правна уредба, на която Комисията се позовава.
 Трето, ищецът претендира, че Комисията не е изложила адекватно причините, поради които доказателствата, представени от него, не са достатъчни за оборване на презумпцията за решаващо влияние.
 Четвърто, ищецът поддържа, че Комисията е допуснала грешка в прилагането на правото, налагайки увеличение на глобата с оглед възпиране и не е преценила правилно доказателствените материали за определяне на продължителността на участието на Pegler в картела, като съответно не е определила обосновано и правилно продължителността на нарушението.


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/16
 Определение на Общия съд от 16 март 2016 г. — Pharm-a-care Laboratories/СХВП — Pharmavite (VITAMELTS)
 (Дело T-713/15) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за произнасяне))
 (2016/C 175/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd (Сидни, Австралия) (представител: I. A. De Freitas, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: E. Zaera Cuadrado)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Pharmavite LLC (Калифорния, САЩ)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 10 септември 2015 г. (преписка R 2649/2014-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Pharmavite LLC и Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Осъжда Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 38, 1.2.2016 г.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/28
 Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия) на 24 ноември 2008 г. — Vera Mattner/Finanzamt Velbert
 (Дело C-510/08)
 (2009/C 44/47)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Vera Mattner
 Ответник: Finanzamt Velbert
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 39 ЕО и член 43 ЕО, както и член 56 ЕО във връзка с член 58 ЕО, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба на държава-членка относно облагането с данък върху даренията, съгласно която при придобиване от чуждестранно лице на недвижимо имущество с местонахождение на национална територия необлагаемата част от цената на имота за чуждестранното лице е в размер само на 1 100 EUR, при положение че при дарение с предмет същият недвижим имот би била предоставена необлагаема част от цената на имота в размер на 205 000 EUR, ако към момента на осъществяване на дарението дарителят или надареният пребиваваше в съответната държава-членка?


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/40
 Решение на Общия съд от 23 март 2017 г. — Vignerons de la Méditerranée/EUIPO — Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)
 (Дело T-216/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „LE VAL FRANCE“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „VIÑA DEL VAL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 144/53)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Vignerons de la Méditerranée (Нарбон, Франция) (представители: M. Karsenty-Ricard и M. Merli, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Bodegas Grupo Yllera SL (Руеда, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 2 март 2016 г. (преписка R 427/2015-5), постановено в производство по възражение със страни Bodegas Grupo Yllera и Vignerons de la Méditerranée
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Vignerons de la Méditerranée да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 243, 4.7.2016 г.


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/8
 Решение на Съда (трети състав) от 11 септември 2014 г. — Groupement des cartes bancaires (CB)/Европейска комисия, BNP Paribas, BPCE, anciennement Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance (CNCEP), Société générale SA
 (Дело C-67/13 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Член 81, параграф 1 ЕО - Система на платежни карти във Франция - Решение за сдружаване на предприятия - Пазар на издаването - Ценови мерки, приложими към „новонавлизащите участници“ - Членска такса и т.нар. механизми за „регулиране на функцията на придобиване“ и за „събуждане на спящите членове“ - Понятие за ограничаване на конкуренцията „с оглед на целта“ - Разглеждане на степента на вредност върху конкуренцията))
 2014/C 409/10
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Groupement des cartes bancaires (CB) (представители: F. Pradelles, O Fauré, C. Ornellas-Chancerelle, адвокати и J. Ruiz Calzado, abogado)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: O. Beynet, V. Bottka и B. Mongin), BNP Paribas (представители: O. de Juvigny, D. Berg и M. P. Heusse, адвокати), BPCE, по-рано Caisse Nationale des Caisses d’Épargne et de Prévoyance (CNCEP) (представители: A. Choffel, S. Hautbourg, L. Laidi и R. Eid, адвокати), Société Générale SA (представители: P. Guibert и P. Patat, адвокати)
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 29 ноември 2012 г., CB/Комисия (T-491/07).
 2)
 Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.
 3)
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 114, 20.4.2013 г.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/25
 Преюдициално запитване, отправено от Bundeskommunikationssenats (Австрия) на 8 юни 2011 г. — Sky Österreich GmbH/Österreichischer Rundfunk
 (Дело C-283/11)
 2011/C 269/47
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundeskommunikationssenat
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sky Österreich GmbH
 Ответник: Österreichischer Rundfunk
 Преюдициални въпроси
 Съвместим ли е член 15, параграф 6 от Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги (Директива за аудиовизуалните медийни услуги) (1), с членове 17 и 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съответно с член 1 от Първия допълнителен протокол към Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи?
 (1) ОВ L 95, стр. 1.