text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/3
 Решение на Съда (пети състав) от 8 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Hongrie) — Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 (Дело C-409/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Класиране на стоките - Тълкуване на подпозиция от Комбинираната номенклатура - Директива 2008/118/ЕО - Внасяне на акцизни стоки - Митнически режим с отложено плащане или митническо направление - Последици от посочване на погрешна подпозиция от Комбинираната номенклатура в митническа декларация - Нередовности при движението на акцизни стоки))
 (2016/C 402/03)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft.
 Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 Диспозитив
 1)
 Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕС) No 861/2010 на Комисията от 5 октомври 2010 година, трябва да се тълкува в смисъл, че стока като разглежданата в главното производство, представляваща тютюн за пушене, въпреки наличието на отпадъци от тютюн, при положение, че те не са пречка за това предназначение на разглеждания продукт, не попада в позиция 2401 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент No 2658/87 изменен с Регламент No 861/2010. Такава стока може обаче да попада в позиция 2403 от тази номенклатура и по-конкретно в подпозиция 2403 10 90 от същата номенклатура, когато тя е в насипно състояние, сбита, в облепени отвътре с найлон кашони и нетното тегло на един кашон е 30 килограма.
 2)
 Понятието „митнически режим с отложено плащане или митническо направление“ по смисъла на член 4, точка 6 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че поставянето на дадена стока при условията на митнически режим с отложено плащане или митническо направление не може да се оспорва, когато в придружаващите стоката документи главата от Общата митническа тарифа, към която спада стоката, е посочена правилно, но конкретната подпозиция не е добре посочена. В такъв случай член 2, буква б) и член 4, точка 8 от Директива 2008/118 трябва да се тълкуват в смисъл, че не е имало внасяне на посочената стока и за нея не се дължи акциз.
 3)
 В положение като разглежданото в главното производство понятието „нередовност“ по смисъла на член 38 от Директива 2008/118 трябва да се тълкува в смисъл, че не се отнася за стока, под „митнически режим с отложено плащане или митническо направление“, съпроводена от документ, в който е посочено неправилно тарифно класиране.
 (1) ОВ C 439, 8.12.2014 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/53
 Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. — Stowarzyszenie Autorów „ZAIKS“/Комисия
 (Дело T-398/08)
 (2008/C 285/94)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Stowarzyszenie Autorów „ZAIKS“ (Варшава, Полша) (представители: B. Borkowska, M. Błeszyński, radcowie prawni)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени член 3, както и член 4, параграфи 2 и 3 (доколкото се позовава на член 3) от Решение на Комисията от 16 юли 2008 г. в процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC),
 —
 да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията от 16 юли 2008 г. в процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC), доколкото то се отнася до съгласувани практики, свързани с условията за упражняване на правата за публично изпълнение на музикални произведения и с предоставянето на съответни лицензии от организациите за колективно управление на авторските права, и приемащи формата на ограничения на членството, прилагани в реципрочните споразумения, както са предвидени в типовия договор на CISAC (типов договор на Confédération Internationale des Sociétés d'Auteurs et Compositeurs — Международна конфедерация на дружествата на композиторите и авторите, CISAC) или се прилагат в практиката.
 Жалбоподателят обосновава жалбата си със следните съображения:
 —
 Липса на съгласувана преценка на предпоставките, които имат съществено значение за правилното тълкуване на понятието „съгласувани практики“ поради непълно отчитане на фактите и неотчитане на всички неразделно свързани помежду си елементи на използването на авторските права,
 —
 Липса на преценка на съображенията, на които се основава избраният в реципрочните споразумения териториален принцип,
 —
 Липса на представяне и преценка на последиците от евентуална промяна на настоящата система на използване на авторските права,
 —
 Липса на преценка на всички доказателства по делото поради неотчитане на представените от жалбоподателя факти във връзка с особеностите на дейността на сдружението на автори ZAiKS и на полските правни разпоредби в областта на използването на авторските права.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/38
 Жалба, подадена на 18 декември 2015 г. — British Aggregates и др./Комисия
 (Дело T-741/15)
 (2016/C 068/48)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: British Aggregates Association (Ланарк, Обединеното кралство), Tinney Quarries Ltd (Сейнт Джонстън, Ирландия), MBC Quarries Ltd (Балибофей, Ирландия), Mac Sand Ltd (Странорлар, Ирландия) (представители: L. Van den Hende, lawyer и A. White, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 4 август 2014 г., публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 25 септември 2015 г. относно схема за помощ SA.18859 (11/C) (ex 65/10 NN), приведена в действие от Обединеното кралство — освобождаване от данък инертни материали в Северна Ирландия (ex N 2/04), и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите в настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват пет основания.
 1.
 Първото основание се състои в това, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приела, че нарушението на член 110 ДФЕС, а следователно и на член 107 ДФЕС, може да се поправи с обратно действие и по този начин освобождаването от данък инертни материали в Северна Ирландия да стане съвместимо с вътрешния пазар.
 2.
 Второто основание, формулирано при условията на евентуалност спрямо първото, се състои в това, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и грешки в преценката, като е приела, че корекцията с обратно действие, приведена в действие от Обединеното кралство, съответства на принципа на ефективност и на правото на ефективни средства за защита.
 3.
 Третото основание се състои в това, че Комисията е допуснала грешки в преценката, като е приела, че освобождаването от данък инертни материали в Северна Ирландия съответства на Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда (1) от 2008 г., а следователно и на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС. По-специално Комисията е допуснала грешки в преценката, като е приела, че третата част от критерия за необходимост съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда от 2008 г. е изпълнена, в частност независимо дали кариерите в Северна Ирландия не могат да прехвърлят данък инертни материали върху клиентите, без това да доведе до значителен спад в продажбите.
 4.
 Четвъртото основание се състои в това, че Комисията не е успяла да направи действително добросъвестна и безпристрастна оценка за това дали корекцията с обратно действие, приведена в действие от Обединеното кралство, съответства на принципа на ефективност и на правото на ефективни средства за защита и дали третата част от теста за необходимост съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда от 2008 г. е изпълнена.
 5.
 Петото основание се състои в това, че Комисията не е посочила мотиви съгласно член 296 ДФЕС защо корекцията с обратно действие, приведена в действие от Обединеното кралство, съответства на принципа на ефективност и на правото на ефективни средства за защита и защо третата част от теста за необходимост съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда от 2008 г. е изпълнена.
 (1) Насоки на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда (ОВ C 82, 2008 г., стр. 1).


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/14
 Решение на Съда (седми състав) от 29 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-34/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/109/ЕО - Дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни - Липса на транспониране в предвидения срок)
 (2008/C 22/26)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: M. Condou-Durande)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2004 г., стр. 44) (Специално издание на български език, глава 19, том 06, стр. 225)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело в определения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по силата на тази директива.
 2)
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 24.3.2007 г.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/37
 Решение на Общия съд от 18 юни 2010 г. — Люксембург/Комисия
 (Дело T-549/08) (1)
 (ЕСФ - Прекратяване на финансова помощ - Борба с дискриминацията и неравенството на пазара на труда - Сериозни недостатъци в системите за управление и контрол, които могат да доведат до системни нередности - Член 39, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) No 1260/1999 - Оправдани правни очаквания)
 2010/C 209/55
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Великото херцогство Люксембург (представители: M. Fisch, подпомаган от P. Kinsch, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė и B. Conte)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение C(2008) 5383 на Комисията от 24 септември 2008 г. за прекратяване на междинните плащания по линия на Европейския социален фонд (ЕСФ) по единствения програмен документ за общностните структурни помощи по цел No 3 за Люксембург и на Решение C(2008) 5730 на Комисията от 6 октомври 2008 г. за прекратяване на междинните плащания по програмата на общностната инициатива за борба с дискриминацията и неравенството на пазара на труда (EQUAL) за Люксембург.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 3.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 254/17
 Жалба, подадена на 8 май 2015 г. — Gameart/Комисия
 (Дело T-264/15)
 (2015/C 254/21)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Gameart sp. z o.o. (Белско-Бяла, Полша) (представител: P. Hoffman, adwokat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 18 февруари 2015 г. в частта, в която се потвърждава отказът по подаденото до министерството на външните работи на Република Полша заявление за достъп до съхраняваните от министерството копия от писма на Република Полша до Комисията относно провеждани от Комисията производства за установяване на неизпълнение от страна на Република Полша на задълженията ѝ по правото на Съюза във връзка със Закона от 19 ноември 2009 г. за хазартните игри (Ustawa z dnia 19 listopada 2009 roku o grach hazardowych),
 —
 да установи по реда на член 277 ДФЕС — ако не приеме довода на жалбоподателя, че член 5, втора алинея от Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията не трябва да се тълкува в смисъл, че оправомощава Европейската комисия да издава обвързващи решения по предадените ѝ от държавите членки заявления за достъп до документи, подадени от физически или юридически лица до органи на тази държава — че член 5, втора алинея от Регламента е неприложим по настоящото дело, тъй като е невалиден,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първо основание: липса на компетентност на Комисията по член 5, втора алинея от Регламент No 1049/2001.
 —
 Тъй като заявлението е подадено до орган на държава членка и се отнася до документи, издадени от тази държава, член 5 от Регламента е неприложим. Само по себе си предаването на заявлението от държавата членка на Комисията по реда на член 5, втора алинея от Регламента не учредява компетентност на Комисията, при положение че заявлението не се отнася до издадени от нея документи. Дори ако се приеме, че член 5 от Регламента се прилага към заявлението, член 5, втора алинея не може да се тълкува в смисъл, че оправомощава институцията на Съюза да издава обвързващи решения по такива заявления.
 2.
 Второ основание: нарушение на член 4, параграфи 4 и 5 от Регламент No 1049/2001.
 —
 Когато се произнася по въпроса за достъпа до документ, издаден от Република Полша, Комисията е длъжна да се консултира с тази държава по реда на член 4, параграф 4 от Регламента, което тя в случая не е направила. Отказът да се предостави достъп до издаден от Република Полша документ въпреки липсата на възражение от страна на последната по член 4, параграф 5 от Регламента, е възможен само при изключителни обстоятелства, каквито в случая не са налице.
 3.
 Трето основание: нарушение на член 296 ДФЕС.
 —
 Комисията изобщо не мотивира извода си, че е компетентна да издаде решението в обжалваната му част, въпреки че в потвърдителното си заявление жалбоподателят отделя значително внимание на въпроса за липсата на компетентност на Комисията. В мотивите на обжалваното решение не се съдържа информация в това отношение, което лишава жалбоподателя от възможност ефективно да защитава правата си пред Общия съд.
 4.
 Четвърто основание: възражение за невалидност по член 277 ДФЕС.
 —
 В случай че Общият съд не приеме доводите по първото основание и постанови, че разпоредбата на член 5, втора алинея от Регламент No 1049/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че предаването на заявлението за достъп до съхраняван от държава членка документ от тази държава до институция на Съюза оправомощава тази институция да издаде обвързващо решение по това заявление, жалбоподателят поддържа, че член 15, параграф 3 ДФЕС, съответно член 255 ЕО не са годно правно основание за така тълкувания член 5 и поради това същият е невалиден. Освен това така тълкуваната разпоредба е в противоречие със съображенията на Регламент No 1049/2001, поради което е невалидна съгласно член 296 ДФЕС (член 253 ЕО).


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/11
 Определение на Съда от 9 декември 2009 г. — Luigi Marcuccio/Европейска комисия
 (Дело C-513/08 P) (1)
 (Обжалване - Длъжностни лица - Социална сигурност - Изричен отказ на искането за възстановяване в размер на 100 % на определени медицински разходи, направени от длъжностното лице - Жалба отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
 2010/C 100/16
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (представител: G. Cipressa)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall, C. Berardis-Kayser, A. dal Ferro, avvocato)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (четвърти състав) от 9 септември 2008 г. по дело Marcuccio/Комисия (T-143/08), с което Общият съд отхвърля като недопустимо искането за отмяна на решения на Бюрото за разплащания по общата здравноосигурителна схема на Европейските общности, с които се отказва, от една страна, да се поемат в размер на 100 % определени медицински разходи на жалбоподателя, и от друга страна, да се възстановят разходите за медицински преглед съгласно приложимите правила относно консултациите при изтъкнати лекари, както и искане да се осъди Комисията да заплати определен размер от медицинските разходи
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Marcuccio да заплати съдебните разноски в производството по обжалване.
 (1) ОВ C 32, 7.2.2009 г.


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/5
 Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство) на 30 юли 2012 г. — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 (Дело C-362/12)
 2012/C 311/05
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court of the United Kingdom
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation
 Ответници: Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 Преюдициални въпроси
 1.
 Когато съгласно законодателството на държава членка данъчнозадължено лице може да избира между две алтернативни основания, за да поиска възстановяване на данъци, събрани в нарушение на член 49 и член 63 от ДФЕС, и за едно от тези основания се ползва по-дълъг давностен срок, съвместимо ли е с принципите на ефективността, на правната сигурност и на оправданите правни очаквания държава членка да приеме правна уредба, с която към датата на обнародване на предлаганата нова правна уредба се ограничава без предупреждение и с обратна сила по-дългия давностен срок?
 2.
 За отговора на въпрос 1 има ли някакво значение фактът, че към момента, когато данъчнозадълженото лице е предявило своя иск на основанието, което се ползва с по-дългия давностен срок, наличието на основанието на иск съгласно националното законодателство е било признато едва (i) наскоро и (ii) от нисшестоящ съд, като едва по-късно е окончателно потвърдено от най-висшата съдебна инстанция?


text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/54
 Жалба, подадена на 9 септември 2016 г. — ClientEarth/Комисия
 (Дело T-644/16)
 (2016/C 402/64)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство) (представители: O. Brouwer, lawyer, и N. Frey, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника да откаже поискания достъп до документи съгласно Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (1) — решение, за което жалбоподателят е уведомен на 1 юли 2016 г. с писмо с номер C(2016) 4286 окончателен,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя съгласно член 87 от Процедурния правилник на Общия съд и разноските на евентуалните встъпили страни.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага пет основания в подкрепа на жалбата.
 1.
 Първо основание — грешки при прилагане на правото, явна грешка в преценката в резултат на неправилно прилагане на изключението относно международните отношения (член 4, параграф 1, буква а), трето тире от Регламент No 1049/2001) и липса на мотиви:
 —
 Комисията не е доказала, че е приложимо изключението относно международните отношения. Тя по-специално не е показала как оповестяването на чисто юридически документи, съдържащи размишления относно правото на ЕС, може само по себе си да доведе до разкриване на стратегически цели, преследвани от ЕС по време на преговори, или да отслаби позицията на Комисията при водене на преговори. Комисията трябва да се ръководи от принципа на върховенството на закона и не може да води преговори по международни споразумения, които нарушават правото на ЕС. Жалбоподателят твърди също, че член 4, параграф 1, буква а) от Регламент No 1049/2001 (както и други изключения) не може да бъде изтъкван вечно, тоест докато Комисията води преговори другаде по други международни споразумения. Освен това Комисията не е изложила мотиви за това как оповестяването на поисканите документи може конкретно и реално да засегне защитата на обществения интерес по отношение на международните отношения.
 2.
 Второ основание — грешки при прилагане на правото, явна грешка в преценката в резултат на неправилно прилагане на изключението относно защитата на правните становища (член 4, параграф 2, второ тире от Регламент No 1049/2001) и липса на мотиви:
 —
 Комисията не е доказала, че е налице разумно предвидим, а не чисто хипотетичен риск оповестяването на поисканите документи да засегне интереса ѝ от получаване на безпристрастно, обективно и изчерпателно правно становище.
 3.
 Трето основание — грешки при прилагане на правото, явна грешка в преценката в резултат на неправилно прилагане на изключението относно защитата на процеса на вземане на решения (член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент No 1049/2001) и липса на мотиви:
 —
 Комисията не е обяснила как достъпът до поисканите документи може конкретно и реално да засегне процеса на вземане на решения.
 4.
 Четвърто основание — грешка при прилагане на правото, явна грешка в преценката в резултат на неправилно прилагане на критерия за по-висшия обществен интерес и липса на мотиви:
 —
 Налице е по-висш обществен интерес, тъй като оповестяването ще позволи дискусия по въпроса за достъпа до правосъдие, особено за достъпа до (и ролята на) националните съдилища, както и за необходимостта да се запазят единството и автономията на правото на ЕС. Тези теми представляват пряк интерес за гражданите на ЕС и неправителствените организации като жалбоподателя.
 5.
 Пето основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент No 1049/2001 (относно частичния достъп) и молба за действия по събиране на доказателства:
 —
 Жалбоподателят твърди, че Комисията не е разгледала, или във всеки случай не в необходимата степен, възможността за предоставяне на частичен достъп и не е предоставила такъв достъп до поисканите документи.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/18
 Определение на Съда (осми състав) от 24 септември 2009 г. — Compagnie des bateaux mouches SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Jean-Noël Castanet
 (Дело C-78/09 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Словна марка „BATEAUX MOUCHES“ - Отказ да се регистрира марката - Липса на отличителен характер)
 2010/C 24/29
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Compagnie des bateaux mouches SA (представител: G. Barbaut, avocat)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral), Jean-Noël Castanet (представител: J.-P. Sulzer, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (седми състав) от 10 декември 2008 г. по дело Bateaux mouches/СХВП (T-365/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 7 септември 2006 г. относно производство по недействителност на словната марка на Общността „BATEAUX MOUCHES“ — Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и параграф 3 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр146) — Погрешно тълкуване на определените в практиката на Съда критерии — Липса на отличителен характер
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Compagnie des bateaux mouches SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 102, 1.5.2009 г.


text:
 27.1.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 20/32
 Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Aalberts Industries и други/Комисия
 (Дело T-385/06)
 (2007/C 20/49)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Aalberts Industries NV (Utrecht, Нидерландия), Aquatis France (La Chapelle St. Mesmin, Франция), и Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl-Eisenharz, Германия [представители: R. Wesseling и M. van der Woude, адвокати]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 да се отмени член 1, член 2 a), член 3;
 —
 да се отмени член 2 б) (2) в частта, в която засяга Aquatis и Simplex;
 —
 или субсидиарно, да се намали значително размера на санкцията, наложена на ищците;
 —
 и в двата случая Комисията да се осъди да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците искат частична отмяна на Решение на Комисията C(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 година по дело COMP/F-1/38.121 — Съединители, с което, Комисията е установила, че ищците, заедно с други предприятия, са нарушили член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за европейското икономическо пространство чрез определяне на цени, чрез споразумения по ценови листи, по намаления и отстъпки, по изпълнителни механизми за увеличение на цени, чрез разпределяне на националните пазари, чрез разпределяне на клиенти и чрез обмяна на друга търговска информация.
 В подкрепа на така предявения иск, ищците изтъкват пет правни основания, чрез които целят да докажат, че решението на Комисията е основано на явни грешки в преценката, както и на нарушения на член 81 ЕО и на основните принципи на добро управление.
 На първо място ищците изтъкват, че Alberts не е упражнило решаващо влияние върху търговското поведение на своите дъщерни дружества Aquatis and Simplex Armaturen + Fittings и че Alberts е оборило презумпцията за решаващо влияние. Следователно ищецът Alberts не носи отговорност за нарушенията, в които се обвиняват Aquatis and Simplex Armaturen + Fittings.
 На второ място, ищците поддържат, че a) някои от документите и показанията срещу ищците не касаят спорния период, тъй като се отнасят до факти, осъществили се след 1-ви април 2004 г. и б) не следва да се възприемат други материали срещу тях, тъй като те не са им били съобщени предварително чрез изложението на възраженията. От друга страна, ищците твърдят, че дори и да се допусне противното подобни документи и показания не доказват, индивидуално или в съвкупност, нарушение на член 81 ЕО.
 На трето място, ищците твърдят, че материалите, на които Комисията се основава, не установяват съобразно необходимите правни изисквания дали главният картел е продължил да действа след проверките през април 2001 година. Според ищците, същото се отнася и до оспорваното решение, което не съдържа никакво обосноваване, което да свърже пазарното поведение на ищеца с твърдяната схема.
 На четвърто място, ищците изтъкват, че размерът на санкцията следва да бъде намален, тъй като Комисията не е приложила правилно насоките за определяне на санкции и е допуснала грешки при изчисляването на санкцията чрез неправомерно определяне на началната сума тъй като а) твърдяното нарушение не може да бъде квалифицирано като „много сериозно“, б) действителното въздействие на нарушението не е правилно отчетено и г) обхватът на съответния географски пазар е бил погрешно определен, като съвпадащ с ЕИП.
 Освен това ищците поддържат, че Комисията е нарушила член 253 ЕО, тъй като оспорваното решение не съдържа никакви мотиви за налагането спрямо ищците Aquatis France and Simplex Amaturen + Fittings на допълнителната сума от 2.04 милиона Eуро.
 На пето място ищците твърдят, че Комисията е нарушила член 2 на Регламент (EO) 1/2003 (1) и принципа за равнопоставеност на страните, като е прехвърлила тежестта на доказване върху ищците изхождайки изцяло от показанията във връзка със сътрудничество и отказвайки да използва своите правомощия за установяване на факти. Освен това ищците поддържат, че Комисията е нарушила член 11 параграф 2 на Регламент (EO) 773/2004 (2), включвайки в оспорваното решение възражения срещу тях, които не се съдържат в изпратеното им изложение на възраженията.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в член 81 и 82 от Договора (OВ L 1, 2003 г., стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно член 81 и 82 от Договора за ЕО (OВ L 123, 2004 г., стр. 18).


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/35
 Решение на Общия съд от 9 ноември 2016 г. — Smarter Travel Media/EUIPO (SMARTER TRAVEL)
 (Дело T-290/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SMARTER TRAVEL“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Равно третиране))
 (2017/C 006/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Smarter Travel Media LLC (Бостън, Масачузетс, Съединени американски щати) (представител: P. Olson, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 20 март 2015 г. (преписка R 1986/2014-2) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „SMARTER TRAVEL“ като марка на Европейския съюз
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Smarter Travel Media LLC да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 262, 10.8.2015 г.


text:
 10.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/9
 Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Sala Social (Испания), постъпило на 19 февруари 2016 г. — Jessica Porras Guisado/Bankia SA и др.
 (Дело C-103/16)
 (2016/C 165/10)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Sala Social
 Страни в главното производство
 Ищец: Jessica Porras Guisado
 Ответници: Bankia SA, Sección Sindical de Bankia de CCOO, Sección Sindical de Bankia de UGT, Sección Sindical de Bankia de ACCAM, Sección Sindical de Bankia de SATE, Sección Sindical de Bankia de CSICA, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 10, точка 1 от Директива 92/85 (1) да се тълкува в смисъл, че хипотезата на „изключителни случаи, несвързани с тяхното положение, разрешени от националното законодателство и/или установената в страната практика“, като изключение от забраната за уволнение на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки, е равностойна на „една или повече причини, несвързани с конкретните работници“, спомената в член 1, параграф 1, буква a) от Директива 98/59/EО (2) от 20 юли 1998 година, или е по-ограничена?
 2)
 В случай на колективно уволнение, за да се прецени дали са налице на изключителни случаи, които оправдават уволнението на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки, съгласно член 10, точка 1 от Директива 92/85, трябва ли да се изисква да е невъзможно засегнатата работничка да бъде преместена на друга работа, или е достатъчно да се установят икономически, технически и производствени причини, които засягат нейното работно място?
 3)
 Съответства ли на член 10, точка 1 от Директива 92/85/ЕИО от 19 октомври 1992 година, който забранява уволнението на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки, законодателство като испанското, което транспонира посочената забрана, установявайки гаранция, по силата на която при недоказване на причините, които оправдават уволнението, същото се обявява за нищожно (възстановителна закрила), без да се установява забрана за уволнение (превантивна закрила)?
 4)
 Съответства ли на член 10, точка 1 от Директива 92/85/ЕИО от 19 октомври 1992 година законодателство като испанското, което не предвижда предимство за оставане на работа в случай на колективно уволнение, на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки?
 5)
 За целите на член 10, точка 2 от Директива 92/85 съответстващо ли е национално законодателство, което счита за достатъчно уведомление за уволнение като в настоящото производство, което изобщо не посочва наличието на изключителен случай — в допълнение към основанията за колективно уволнение — за да може решението за колективно прекратяване на трудовото правоотношение да засегне бременната работничка?
 (1) Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ 1992, L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3).
 (2) Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (ОВ 1998, L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95).


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/8
 Решение на Съда (първи състав) от 15 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Unio de Pagesos de Catalunya/Administración del Estado
 (Дело C-197/10) (1)
 (Обща селскостопанска политика - Регламент (ЕО) No 1782/2003 - Схема на единно плащане - Права на плащане от националния резерв - Условия за предоставяне - Земеделски производители, които започват селскостопанска дейност - Хипотетичен характер на преюдициалния въпрос - Недопустимост)
 2011/C 319/13
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Unio de Pagesos de Catalunya
 Ответник: Administración del Estado
 В присъствието на: Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на член 42, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) No 2019/93, (ЕО) No 1452/2001, (ЕО) No 1453/2001, (ЕО) No 1454/2001, (ЕО) 1868/94, (ЕО) No 1251/1999, (ЕО) No 1254/1999, (ЕО) No 1673/2000, (ЕИО) No 2358/71 и (ЕО) No 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177) и на член 22 от Регламент (ЕО) No 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 277, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 101) — Интегрирана система за администриране и контрол на някои схеми за отпускане на помощ — Схема на единно плащане — Определяне на референтната сума — Непредоставяне на права на плащане в определени случаи — Млади земеделски производители
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) с акт от 18 март 2010 г., е недопустимо поради своя хипотетичен характер.
 (1) ОВ C 195, 17.7.2010 г.


text:
 6.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 351/24
 Жалба, подадена на 14 август 2014 г. — Fútbol Club Barcelona/СХВП — Kule (KULE)
 (Дело T-614/14)
 2014/C 351/31
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fútbol Club Barcelona (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Kule LLC (Ню Йорк, Съединени американски щати)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 юни 2014 г. по преписка R 2375/2013-4.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „KULE“ за стоки от класове 14, 18 и 25 — Заявка за марка на Общността No 9 9 17 097
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испански марки и общоизвестна марка за думата „CULE“
 Решение на отдела по споровете: изцяло отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 27.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 215/11
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance d'Orléans (Франция) на 30 май 2013 г. — Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA/Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
 (Дело C-298/13)
 2013/C 215/15
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal d'instance d'Orléans
 Страни в главното производство
 Ищци: Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA
 Ответници: Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити (1), да се тълкува в смисъл, че съдът следва служебно да установи дали са спазени нейните разпоредби и произтичащите от нея разпоредби на националното право?
 2.
 Трябва ли Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити да се тълкува в смисъл, че кредиторът се счита за изпълнил преддоговорните задължения, възложени му в приложение на националното право, с което се транспонира Директивата, когато представи пред съда единствено договора за кредит, изготвен съгласно член 10 от директивата, без да представи нито един документ, който установява, че е изпълнил преддоговорните си задължения?
 3.
 Трябва ли Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити да се тълкува в смисъл, че ако кредиторът не представи на съда документите, които установяват съдържанието на предоставената на потребителя информация и събраната информация за оценка на неговата кредитоспособност, не е доказано изпълнението на задълженията на кредитора по отношение на потребителя, предвидени в националното право, с което се транспонира Директивата, без да е необходимо потребителят да носи тежестта да докаже тяхното неизпълнение?
 4.
 Представлява ли неизпълнението от кредитора на преддоговорните задължения за информация или за оценка на кредитоспособността на потребителя — предвидени в националното право, произтичащо от Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити — нелоялна търговска практика по смисъла на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар (2)?
 5.
 Трябва ли в Директива 2008/48 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити, евентуално в светлината на Директива 2005/29/ЕО за нелоялни търговски практики, да се тълкува в смисъл, че неизпълнението на задълженията за преддоговорна информация или за оценка на кредитоспособността на потребителя, изисквани от националното право, с което се транспонира Директивата, не позволява на кредитора да събира останалите неплатени суми от кредитополучателя, чиято неизправност може да се дължи на това, че кредиторът не е изпълнил своите задължения?
 (1) Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66).
 (2) Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/52
 Жалба, подадена на 9 април 2009 г. — Trelleborg/Комисия
 (Дело T-148/09)
 2009/C 141/107
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Trelleborg AB (Trelleborg, Швеция) (представители: J. Joshua, Barrister и E. Aliende Rodríguez, lawyer)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени частично член 1 от обжалваното решение, доколкото се отнася до жалбоподателя и във всеки случай най-малко доколкото в него се установява извършване на нарушение от жалбоподателя преди 21 юни 1999 г,
 —
 да се намали размерът на наложената на жалбоподателя глоба в член 2 така, че да се поправят явните грешки в решението,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяна на Решение C (2009) 428 окончателен на Комисията от 28 януари 2009 година относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и член 53 ЕИП, постановено по преписка COMP/39406 — морски тръбопроводи, доколкото в него се установява, че жалбоподателят носи отговорност за участие в едно единствено и продължено нарушение в сектора на морските тръбопроводи в ЕИП, състоящо се в разпределяне на поръчки, определяне на цени, квоти и условия за продажба, както и в подялба на географския пазар и обмен на чувствителна информация относно цени, обеми на продажби и обществени поръчки. Освен това той иска намаляване на размера на наложената на жалбоподателите глоба.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва две правни основания.
 Първо жалбоподателят твърди, че правото на Комисията да налага глоби за времето преди 21 юни 1999 г. е погасено по давност съгласно член 25, параграф 1 от Регламент No 1/2003, тъй като според него Комисията е допуснала явна фактическа и правна грешка, като е приела, че жалбоподателят е извършил едно единствено и продължено нарушение.
 Второ той поддържа, че Комисията няма законен интерес да обяви, че е установила нарушение през първия период, приключил през май 1997 г.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/18
 Решение на Общия съд от 17 май 2011 г. — Buczek Automotive/Комисия
 (Дело T-1/08) (1)
 (Държавни помощи - Преструктуриране на полската стоманодобивна индустрия - Събиране на публични вземания - Решение, с което помощите се обявяват за отчасти несъвместими с общия пазар и се разпорежда възстановяването им - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Понятие за държавна помощ - Критерий за частния кредитор)
 2011/C 186/32
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Buczek Automotive sp. z o.o. (Sosnowiec, Полша) (представители: първоначално T. Gackowski, впоследствие D. Szlachetko-Reiter и накрая J. Jurczyk, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално K. Gross, M. Kaduczak, A. Stobiecka-Kuik и K. Herrmann, впоследствие A. Stobiecka-Kuik, K. Herrmann и T. Maxian Rusche)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Полша (представители: M. Niechciała, впоследствие M. Krasnodębska-Tomkiel и M. Rzotkiewicz
 Предмет
 Частична отмяна на Решение 2008/344/ЕО на Комисията от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C-23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие от Полша в полза на групата Technologie Buczek, производител на стомана (ОВ L 116, 2008 г., стр. 26)
 Диспозитив
 1.
 Отменя член 1 от Решение 2008/344/ЕО на Комисията от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C-23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие от Полша в полза на групата Technologie Buczek, производител на стомана.
 2.
 Отменя член 3, параграфи 1 и 3 и членове 4 и 5 от Решение 2008/344/ЕО в частта, в която се отнасят до Buczek Automotive ѕр. z o.o.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Buczek Automotive, включително и тези, свързани с обезпечителното производство.
 4.
 Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/7
 Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юни 2007 г. — Britannia Alloys & Chemicals Ltd./Комисия на Европейските общности
 (Дело C-76/06 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картел - Глоби - Понятие за предходна стопанска година за изчисляване на максималния размер на глобата)
 (2007/C 170/11)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Britannia Alloys & Chemicals Ltd. (представители: S. Mobley и M. Commons, Solicitors)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представител: F. Castillo de la Torre)
 Предмет
 Жалба срещу Решението на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 29 ноември 2005 г. по дело Britannia Alloys & Chemicals/Комисия (T-33/02), с което този съд отхвърля като неоснователен иска за частична отмяна на Решение C(2001)4237 окончателен на Комисията от 11 декември 2001 г. по процедура за прилагане на член 81 от Договора за ЕО (Преписка COMP/E-1/37.027 — Цинков фосфат) или при условията на евентуалност намаляване на наложената на жалбоподателя глоба — Нарушение на чл. 15, параграф 2 от Регламент No 17/62 — Нарушаване на принципа за равенство и на принципа на правната сигурност
 Диспозитив
 1)
 Жалбата се отхвърля.
 2)
 Britannia Alloys & Chemicals Ltd се осъжда да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 108, 6.5.2006 г.


text:
 13.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/14
 Решение на Съда (първи състав) от 21 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts, Република Латвия) — Alstom Power Hydro/Valsts ieņēmumu dienests
 (Дело C-472/08) (1)
 (Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Член 18, параграф 4 - Национално законодателство, предвиждащо тригодишен давностен срок за възстановяването на надвзетия ДДС)
 2010/C 63/21
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākās tiesas Senāts
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Alstom Power Hydro
 Ответник: Valsts ieņēmumu dienests
 Предмет
 Преюдициално запитване — Augstākās tiesas Senāts — Тълкуване на член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Национално законодателство, което предвижда срок от три години за подаването на исканията за възстановяване на надвзети данъци
 Диспозитив
 Член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска такава правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която предвижда тригодишен давностен срок за подаването на искане за възстановяване на надвзет ДДС, недължимо събран от данъчната администрация на тази държава.
 (1) ОВ C 327, 20.12.2008 г.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/41
 Жалба, подадена на 16 август 2017 г. — VF International/EUIPO — Virmani („ANOKHI“)
 (Дело T-548/17)
 (2017/C 347/54)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: VF International Sagl (Стабио, Швейцария) (представител: T. van Innis, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ken Virmani (Мюнхен, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ANOKHI“ — заявка за регистрация No 13 025 382
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 май 2017 г. по преписка R 2307/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 85 от Регламент No 207/2009 и на член 94 от Регламент No 2868/95.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/19
 Жалба, подадена на 13 юли 2011 г. от Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV и Schindler Deutschland Holding GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 28 септември 2011 г. по дело T-138/07, Schinder Holding Ltd и др./Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-501/11 P)
 2011/C 347/29
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH (представители: R. Bechtold и W. Bosch, както и проф. д-р J. Schwarze)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат:
 1.
 да се отмени Решение на Общия съд (осми състав) от 13 юли 2011 г. (дело T-138/07);
 2.
 да се отмени Решение на Комисията от 21 февруари 2007 г. (COMP/E-1/38.823 — Асансьори и ескалатори);
 при условията на евентуалност, да се отменят или намалят глобите, наложени на жалбоподателите с това решение;
 3.
 при условията на евентуалност спрямо исканията по точки 1 и 2, делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с указанията на Съда;
 4.
 при всички случаи Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в производствата пред Общия съд и пред Съда.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите посочват тринадесет основания за обжалване:
 —
 първо, Общият съд е нарушил принципа на разделението на властите и изискването за справедлив процес, като е приел, че Комисията е компетентна да налага глоби, без да е упражнил пълен контрол върху решението ѝ;
 —
 второ, Общият съд е нарушил принципа за прякото доказване, като е приел, че е допустима досегашната практика на Комисията да използва като доказателство показанията на лица, подали заявления за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер;
 —
 трето, Общият съд е нарушил принципа на законност (член 7 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, наричана по-нататък „ЕКПЧ“), като е приел, че член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003 (1) е достатъчно конкретно законово основание за налагането на глоби;
 —
 четвърто, Общият съд не е съобразил обстоятелството, че Насоките на Комисията от 1998 г. относно определянето на глобите са нищожни поради липсата на компетентност на Комисията;
 —
 пето, Общият съд неправилно е приел, че Насоките на Комисията от 1998 г. относно определянето на глобите не са в разрез със забраната на обратното действие и принципа за защита на оправданите правни очаквания;
 —
 шесто, Общият съд е нарушил изискването за вина и презумпцията за невиновност (член 27, параграф 2 от Регламент No 1/2003; член 48, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, наричана по-нататък „Хартата“, и член 6, точка 2 ЕКПЧ), доколкото не е счел за необходимо да установи и не е установил, че съответните предприятия носят отговорност за нарушенията, извършени от сътрудници;
 —
 седмо, Общият съд неправилно е приел, че Schindler Holding също носи отговорност за нарушенията. В това отношение приложените принципи за отговорността на дружеството майка накърнявали правомощията на държавите членки. Освен това Общият съд не съобразил практиката на Съда и нарушил презумпцията за невиновност (член 48, параграф 1 от Хартата и член 6, точка 2 ЕКПЧ);
 —
 осмо, Общият съд неправилно е приел, че не са надвишени таваните по член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003;
 —
 девето, нарушено е правото на собственост на Schindler Holding, доколкото действието на глобата било равносилно на отнемане на собственост (член 17, параграф 1 от Хартата, член 1 от Първия допълнителен протокол към ЕКПЧ);
 —
 десето, Общият съд неправилно е приел, че определените от Комисията твърде високи основни размери на глобите са оправдани;
 —
 единадесето, Общият съд неправилно е приел, че отказът на Комисията да вземе предвид някои особени обстоятелства като смекчаващи не съставлява нарушение. В това отношение Общият съд в частност не съобразил доброволното преустановяване на нарушението в Германия и мерките на жалбоподателите за отстраняването на това нарушение;
 —
 дванадесето, Общият съд неправилно е приел, че Комисията основателно е определила твърде малки намаления на глобите по реда на Известието относно сътрудничеството или изобщо не ги е намалила. В това отношение Общият съд не взел предвид оказаното от жалбоподателите сътрудничество. Освен това той не съобразил, че Комисията неправилно е определила твърде малки намаления на глобите за оказаното сътрудничество извън предвиденото в Известието относно сътрудничеството;
 —
 тринадесето, Общият съд допуснал нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото приел, че размерът на глобите е законосъобразен.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/32
 Жалба, подадена на 30 април 2014 г. — Fels-Werke/Комисия
 (Дело T-281/14)
 2014/C 223/37
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Fels-Werke GmbH (Гослар, Германия) (представители: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen и T. Woltering, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 г. за откриване на официална процедура по разследване по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) — Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 108 ДФЕС поради неправилно квалифициране на особения компенсационен режим
 —
 Жалбоподателят посочва, че решението за откриване на процедурата нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, член 108 ДФЕС и член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1), тъй като предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) допълнителна такса по EEG не представлява предоставяне на държавни ресурси, а намаляването на допълнителната такса по EEG за енергоемките потребители не представлява отказ от държавни ресурси.
 —
 В това отношение той твърди, че Комисията основава проверката си на нови разграничителни параметри, които са несъвместими с принципите на досегашната съдебна практика. По-специално тя напълно се отказва от критерия за конкретна разпоредителна власт на държавните органи, необходим според постоянната съдебна практика за квалифицирането като държавен ресурс, и приема за достатъчно, че законодателят въздейства върху финансовите потоци между частноправните субекти и че чрез регулаторни органи се следи за спазването на законовите изисквания от тези субекти.
 —
 Освен това Комисията е обвързана от решението си, с което не е квалифицирала EEG от 2000 г. като помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като не е налице прехвърляне на държавни ресурси, и следователно неправилно е квалифицирала EEG от 2012 г. като нова, неправомерно въведена схема за държавна помощ.
 —
 Комисията също така не е направила достатъчно задълбочена проверка и поради това не е приела, че изключението за енергоемките потребители е обосновано с оглед целта, същността, съответно вътрешната структура на EEG от 2012 г., и следователно не представлява селективно предимство.
 2.
 Второ правно основание: нарушение на член 108, параграф 1 ДФЕС и членове 18 и 19 от Регламент No 659/1999 поради непредлагане на подходящи мерки
 —
 В това отношение жалбоподателят твърди, че във всеки случай при проверката на EEG от 2012 г. Комисията е следвало да приложи процедурата за съществуваща помощ по член 108, параграф 1 ДФЕС и по членове 17 — 19 от Регламент No 659/1999 и преди откриването на официалната процедура по разследване да предложи на Германия подходящи мерки, вместо с квалифицирането на EEG от 2012 г. като нова помощ, за която не е отправено уведомление, да излага участниците на пазара на значителни икономически рискове.
 3.
 Трето правно основание: нарушение на правото на изслушване
 —
 Освен това жалбоподателят посочва, че при всички случаи Комисията е следвало да го изслуша преди да приеме решение с толкова сериозни правни последици.
 4.
 Четвърто правно основание: недостатъчно мотивиране
 —
 На последно място жалбоподателят посочва, че по съществени въпроси решението за откриване на процедурата не е достатъчно мотивирано.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/66
 Жалба, подадена на 30 септември 2013 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-527/13)
 2013/C 344/121
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: S. Fiorentino, P. Grasso, avvocati dello Stato, и G. Palmieri)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение C(2013) 4046 окончателен на Комисията от 17 юли 2013 година, нотифицирано на 18 юли 2013 г., относно държавна помощ SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)], предоставена от Италия (отсрочване на плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти в Италия),
 —
 при условията на евентуалност, да отмени посоченото решение в частта (член 2, букви б), в) и г), в която разширява задължението за възстановяване към помощите, произтичащи от Решение 2003/530/ЕО на Съвета,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Италианското правителство обжалва Решение C(2013) 4046 окончателен на Комисията от 17 юли 2013 година, нотифицирано на 18 юли 2013 г., относно държавна помощ SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)], предоставена от Италия (отсрочване на плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти в Италия).
 С това решение Европейската комисия:
 —
 обявява, че отсрочване на плащането на вноската с падеж 31 декември 2010 г. на налога в сектора на млякото и млечните продукти, установено в Италия именно през декември 2010 г., представлява, включително поради условията и реда за прилагането му, несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 обявява, че неспазването на установените с Решение 2003/530/ЕО на Съвета условия, до което е довело горепосоченото отсрочване на плащането, представлява несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 разпорежда на Италия да събере от получилите отсрочката лица размера на горепосочените несъвместими помощи, ведно с лихвите.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушението на член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) No 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (ОВ L 337, стр. 35)
 —
 в това отношение се изтъква, че в обжалваното решение тази разпоредба се прилага, като се изхожда от неправилното схващане, че съществуващата помощ, допусната с Решение 2003/530/ЕО на Съвета от 16 юли 2003 г., представлява най-голямата сума, която е могла да се предостави на млекопроизводителите, вследствие на което всяка евентуална допълнителна мярка за помощ, макар да се вмества в схемата de minimis (и макар да и с напълно маргинален размер), би довела ipso iure, поради кумулирането, до по-голям от допустимия интензитет.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушението на член 3, параграф 2 от горепосочения Регламент (ЕО) No 1535/2007, на член 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41) и на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 794/2004 за прилагането от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (ОВ L 140, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 42), както и от непълнота на мотивите
 —
 в това отношение се изтъква, че в обжалваното решение посоченият член 3, параграф 2, който се отнася до кумулирането на помощи, всяка от които сама по себе си се вписва в режима de minimis, е приложен към случай, при който помощта de minimis допълва една съществуваща помощ. Освен това в решението спорната мярка неправилно е квалифицирана като изменение на съществуваща помощ по смисъла член 1, буква в) от Регламент No 659/1999. Всъщност удължаването с шест месеца на срока за плащане на една от годишните вноски представлява отделна мярка и при всички положения не води до значителна промяна в съществуващата помощ. Освен това отсрочването не е съпроводено с увеличение, което да не надхвърля 20 % от първоначалния бюджет на режима на съществуващи помощи и не се отразява на преценката за съвместимостта на този режим. Във всички случаи мотивите на Комисията по тези въпроси са непълни.


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/43
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 19 юни 2007 г. — Davis и др./Съвет
 (Дело F-54/06) (1)
 („Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Корекционни коефициенти - Пенсиониране след влизането в сила на Правилника за персонала в редакцията му, приложима от 1 май 2004 г. - Прилагане на корекционни коефициенти, изчислени на основата на средния жизнен стандарт в страната на пребиваване на пенсионерите - Преходен режим - Премахване на корекционните коефициенти за пенсионните права, придобити след влизането в сила на Правилника за персонала в редакцията му, приложима от 1 май 2004 г.“)
 (2007/C 183/83)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищци: Davis (Bolton, Обединено кралство) и тримата други [представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats]
 Ответник: Съвет на Европейските общности [представители: M. Arpio Santacruz и I. Sulce]
 Предмет
 Отмяна на решенията на Съвета относно определяне на пенсионните права на ищците, тъй като частта от пенсионните им права, придобита след 30 април 2004 г. не е умножена с корекционен коефициент и корекционният коефициент, приложен към частта от пенсионните им права, придобита преди 30 април 2004 г., е различен от този, с който се умножава заплатата на активно заетите длъжностни лица в Обединеното кралство и Дания
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля.
 2)
 Всяка страна поема собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 154, 1.7.2006 г., стр. 28.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/49
 Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 16 септември 2013 г. — Agrooikosystimata EPE/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (министър на икономиката и финансите), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (министър на развитието на селските райони и на храните), Perifereia Thessalias (Perifereiaki Enotita Magnisias) (Област Тесалия, окръг Magnesia)
 (Дело C-498/13)
 2013/C 344/85
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Agrooikosystimata EPE
 Ответници: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (министър на икономиката и финансите), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (министър на развитието на селските райони и на храните), Perifereia Thessalias (Perifereiaki Enotita Magnisias) (Област Тесалия, окръг Magnesia
 Преюдициален въпрос
 Необходимо ли е лицето, което иска да бъде включено в дългосрочната програма за поставяне на земеделски земи под угар в съответствие с въведената с Регламент (ЕИО) No 2078/92 (1) и Регламент (ЕО) No 746/96 (2) схема, да има качеството на земеделски производител или е достатъчно да понася стопанския риск, свързан с дейността на стопанството, за чието управление е отговорен?
 (1) Регламент (ЕИО) No 2078/92 на Съвета от 30 юни 1992 година относно земеделските производствени методи, съвместими с изискванията за опазване на околната среда и поддържането на природата (ОВ L 215, 1992 г., стр. 85).
 (2) Регламент (ЕО) No 746/96 на Комисията от 24 април 1996 г. за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2078/92 на Съвета относно земеделските производствени методи, съвместими с изискванията за опазване на околната среда и поддържането на природата (ОВ L 102, стр. 19).


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/21
 Преюдициално запитване от Bundesfinanzgerichts — Außenstelle Linz (Австрия), постъпило на 6 ноември 2014 г. — Dilly’s Wellnesshotel GmbH
 (Дело C-493/14)
 (2015/C 046/26)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzgericht — Außenstelle Linz
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Dilly’s Wellnesshotel GmbH
 Ответник: Finanzamt Linz
 Преюдициални въпроси
 1)
 Противоречи ли на правото на Съюза положение, при което схема за помощи, която използва специалното производство по член 25 от ОРГО (1) за да бъде освободена от задължението за уведомяване по член 108, параграф 3 ДФЕС, но не изпълнява различни задължения по глава I от ОРГО и освен това не се позовава на този регламент?
 2)
 Противоречи ли на правото на Съюза положение, при което схема за помощи се основава на приложимото към помощите за опазване на околната среда специално производство по член 25 от ОРГО, но не са изпълнени предвидените в глава II изисквания, а именно подпомагане на мерки по опазване на околната среда, респ. мерки за енергоспестяване по член 17, точка 1 от ОРГО?
 3)
 Допуска ли правото на Съюза национална правна уредба, която не съдържа никакво времево ограничение, нито позоваване на посочения в известието за освобождаване период, така че изискваното в член 25, параграф 3 от ОРГО ограничение на възстановяването на енергийните данъци за максимален период от десет години се извежда само от известието за освобождаване?
 (1) Регламент (ЕО) No 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 година относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове 87 и 88 от Договора (Общ регламент за групово освобождаване) (OB L 214, стр. 3).


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/44
 Жалба, подадена на 9 ноември 2015 г. — Tractel Greifzug/СХВП — Jiangsu Shenxi Construction Machinery (Форма на моторна лебедка)
 (Дело T-621/15)
 (2016/C 016/52)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Tractel Greifzug GmbH (Бергиш Гладбах, Германия) (представители: U. Lüken и C. Maierhöfer, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Jiangsu Shenxi Construction Machinery Co. Ltd (Wuxi, Китай)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: триизмерна марка на Общността (Форма на моторна лебедка) — марка на Общността No 7 033 061
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 3 септември 2015 г. по преписка R 1658/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и да отхвърли изцяло искането за обявяване на недействителност,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент No 207/2009.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/57
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 24 февруари 2010 г. — Menghi/ENISA
 (Дело F-2/09) (1)
 (Публична служба - Срочно наети служители - Уволнение след края на изпитателния срок - Психически тормоз)
 2010/C 234/104
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Riccardo Achille Menghi, (Cagliari, Италия) (представител: L. Defalque, avocat)
 Ответник: Европейска агенция за мрежова и информационна сигурност (представители: E. Maurage, подпомаган от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Отмяна на решението да не бъде продължен договорът на жалбоподателя след изпитателния срок, както и искане за обезщетение за претърпени имуществени и неимуществени вреди.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Всяка страна понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 55, 7.3.2009 г., стр. 53.


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/15
 Определение на председателя на Общия съд от 18 ноември 2011 г. — EMA/Комисия
 (Дело T-116/11 R)
 (Обезпечително производство - Програма за изследване и технологическо развитие - Решение, с което се преустановява участието в проект - Дебитно известие - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
 2012/C 13/31
 Език на производството: италиански
 Страни
 Молител:: Association médicale européenne (EMA) (Брюксел, Белгия) (представители: A. Franchi, L. Picciano и N. di Castelnuovo)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Delaude и N. Bambara, впоследствие S. Delaude и F. Moro, подпомагани от D. Gullo, avocat)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на решение на Комисията от 5 ноември 2010 година за прекратяване на договорите, сключени във връзка с два проекта за научни изследвания, както и на дебитното известие от 13 декември 2010 година, с което молителят е уведомен за вземания, установени в рамките на изпълнението на посочените договори
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/59
 Иск, предявен на 10 септември 2007 г. — Ryanair/Комисия
 (Дело T-342/07)
 (2007/C 269/106)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Ryanair Holdings Plc (County Dublin, Ирландия) (представители: J. Swift, QC, V. Power, Solicitor, A. McCarthy, Solicitor, G. Berrish, lawyer, D. Hull, Solicitor)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението,
 —
 да се осъди Комисия да поеме съдебните разноски за тези производства.
 Правни основания и основни доводи
 С тази искова молба ищецът иска отмяна на Решение C(2007)3104 на Комисията от 27 юни 2007 г. за обявяване на концентрация за несъвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за създаване на ЕИП (преписка No COMP/M.4439 — Ryanair/Aer Lingus).
 Основното твърдение на ищеца е, че Комисията е допуснала грешка според него като е приела, без да е доказала надлежно съобразно правните изисквания, че сливането би довело до значително препятстване на ефективната конкуренция на общия пазар. При условията на евентуалност, ищецът твърди, че Комисията е допуснала грешка като е приела, без да е доказала надлежно съобразно правните изисквания, че сливането, както е променено от различните ангажименти предложени от ищеца по време на разследването, би довело до значително препятстване на ефективната конкуренция.
 В подкрепа на своите твърдения, ищецът изтъква, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката във връзка с а) конкурентните отношения между двете авиокомпании; б) пречките за навлизането и експанзията на пазара; в) последователните й анализи, както и съществени и явни грешки в преценката на ефективността, резултат от сливането и при разглеждането на ангажиментите, предложени от ищеца.


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/43
 Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)
 (Дело T-297/17)
 (2017/C 231/53)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: VSM . Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Хановер, Германия) (представител: M. Horak, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „WE KNOW ABRASIVES“ — заявка за регистрация No 15 063 522
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 6 март 2017 г. по преписка R 1595/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 63, параграф 1 във връзка с член 58 и член 59 от Регламент No 207/2009, нарушение на член 63, параграф 2 от Регламент No 207/2009, а следователно и на принципа за предоставяне на право на изслушване.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/26
 Жалба, подадена на 27 август 2012 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 14 юни 2012 г. по дело T-396/09, Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Комисия
 (Дело C-403/12 P)
 2013/C 9/44
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Oliver, J.-P. Keppenne, G. Valero Jordana, P. van Nuffel)
 Други страни в производството: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Кралство Нидерландия, Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени Решение на Общия съд (седми състав) от 14 юни 2012 г. по дело T-396/09,
 —
 да се постанови решение по съществото на делото, като се отхвърли жалбата за отмяна на Решение C(2006) 6121 на Комисията,
 —
 жалбоподателите по дело T-396/09 да бъдат осъдени да заплатят разноските на Комисията в производството пред Общия съд и в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата се отнася главно до това дали предвид Решение на Съда от 8 март 2011 г. по дело C-240/09 Общият съд е можел да преценява действителността на член 10, параграф 1 във връзка с член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕО) No 1367/2006 (1) от гледна точка на член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция (2).
 Комисията сочи две основания.
 Първо, въпреки че правилно описал строгите условия съгласно практиката на Съда, при които субектите на частното право могат да се позовават на разпоредбите на международна конвенция, за да оспорят действителността на правни актове на Съюза (и в частност че проверката от гледна точка на разпоредбите на дадена конвенция е възможна само ако естеството и структурата на конвенцията го допускат и ако посочените разпоредби са безусловни и достатъчно точни по съдържанието си), Общият съд неправилно постановил, че изключението от тези условия, което следва от Решение на Съда от 22 юни 1989 г. по дело Fediol (70/87) и Решение на Съда от 7 май 1991 г. по дело Nakajima (C-69/89), важи и за член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция.
 В Решение по дело C-240/09 Съдът вече постановил, че член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция няма непосредствено действие. Освен това решенията по дело Fediol и по дело Nakajima, доколкото въвеждат изключение, следвало да се тълкуват стриктно; до този момент те се прилагали единствено в областта на търговската политика и било допустимо да се прилагат в областта на други политики само ако несъмнено са изпълнени условията за това, което в случая не било така. По-конкретно член 10, параграф 1 от Регламент No 1367/2006 не съдържал препращане към разпоредбите на Орхуската конвенция, нито пък с тази разпоредба се изпълнявало определено задължение по тази конвенция по смисъла на Решение по дело Nakajima. Накрая, член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция не бил достатъчно ясен и точен, за да може да се приложи изключението, предвидено в Решение по дело Nakajima.
 Второ, при условията на евентуалност Комисията твърди, че Общият съд неправилно тълкувал член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция, като постановил, че член 10, параграф 1 от Регламент No 1367/2006 е в противоречие с тази разпоредба само защото процедурата по преразглеждане, предвидена в член 10, била ограничена до мерките от индивидуален характер, докато всъщност Общият съд трябвало конкретно да провери дали член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция е транспониран в достатъчна степен предвид всички процедури, които субектите на частното право могат да ползват на национално равнище и на равнището на Съюза.
 (1) Регламент (ЕО) No 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).
 (2) Орхуска конвенция от 25 юни 1998 г. за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, одобрена с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/17
 Жалба, подадена на 9 февруари 2017 г. от Fiesta Hotels & Resorts, S.L. срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 30 ноември 2016 г. по дело T-217/15, Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO — Residencial Palladium (Palladium Palace Ibiza Resort & Spa)
 (Дело C-75/17 P)
 (2017/C 151/23)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Fiesta Hotels & Resorts, S.L. (представители: J.-B. Devaureix и J. C. Erdozain López, адвокати)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Искания
 —
 решението на Общия съд по дело T-217/15 от 30 ноември 2016 г. да бъде отменено изцяло,
 —
 направените в първоинстанционното производство искания да бъдат уважени изцяло, и
 —
 ответникът и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 Първо основание: допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото, тъй като в него се приема, че за целите на член 8, параграф 4 от Регламент No 207/2009 на Съвета (1) от 26 февруари 2009 г. относно марката на Европейския съюз („Регламентът“) изискването за обхват, „по-голям [...] от местния“, е изпълнено независимо от размера на географската зона, в която притежателят на съответната марка упражнява дейността си. Това тълкуване изопачава дословния смисъл на термина „местен“ и целта, преследвана от член 8, параграф 4 от Регламента.
 В обжалваното решение посочената грешка при прилагане на правото е допусната при определянето на това дали използването на претендираното нерегистрирано търговско наименование е само с местен обхват, тъй като предвид се вземат документи с действие извън територията на Испания.
 От друга страна, от адресирането на услугите, извършвани от обозначения с марката или търговското наименование обект, към международна клиентела не следва, че използването на знака е с по-голям обхват от местния.
 Заключението, което се прави в обжалваното решение във връзка с изискването за обхват, „по-голям [...] от местния“, съответно противоречи на целта на член 8, параграф 4 от Регламента. В обжалваното решение се приема, че това изискване, приложено към търговското наименование, въз основа на което се възразява срещу заявката за марка на Европейския съюз, не зависи от местния обхват на дейността на използващия го обект, а от „разнообразния географски произход на клиентелата му или реномето, с което се ползва в обществото в национален, а дори и в международен мащаб“. С тази констатация обжалваното решение излиза извън обхвата на рестриктивната цел на член 8, параграф 4 от Регламента, тъй като допуска надхвърлянето на строго местния обхват да бъде лесно доказано единствено чрез използването на нерегистрирания знак в Интернет или — предвид обстоятелствата в разглеждания случай — чрез настаняването на гости от различни страни в съответния обект.
 2.
 Второ основание: допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото, тъй като в него се приема, че за целите на член 8, параграф 4 от Регламента във връзка с член 9, параграф 1, буква d) от действащия в Испания Закон 17/2001 от 7 декември за марките [Ley 17/2001, de 7 de diciembre, de Marcas] не е необходим общоизвестен характер на съответния нерегистриран знак, при положение, че в по-голямата част от съдебната практика по този въпрос в Испания се приема точно обратното, а именно, изисква се не само използване на съответния знак, но и използването да е общоизвестно на значителна част от територията на Испания.
 3.
 Трето основание: допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото, тъй като в него се приема, че изискването по член 8, параграф 4, буква б) от Регламента относно марката на ЕС е изпълнено с оглед на решение LAGUIOLE (т. 37), при положение, че то не е приложимо, тъй като в разглеждания случай се тълкува испанското, а не френското право, както е било направено в решение LAGUIOLE, и тъй като жалбоподателят е посочил решения на испанския Върховен съд [Tribunal Supremo], в които ясно се забранява нерегистрирано търговско наименование да възпрепятства използването на по-късна марка, а ответникът не е доказал испанският Закон за нелоялната конкуренция [Ley de Competencia desleal] да допуска такава възможност, каквато жалбоподателят отхвърля и излага доводи за това.
 4.
 Четвърто последно основание: допусната в обжалваното решение грешка при прилагане на правото при тълкуването на понятието „междинни марки“ съгласно испанския Закон за марките и по-специално грешка при прилагане на правото, допусната в обжалваното решение във връзка с член 65 от Регламента.
 Според жалбоподателя в обжалваното решение e допусната грешка при прилагане на правото, тъй като посоченият член 65 от Регламента не налага quaestio iuris, който се повдига предвид изложените от страните правни доводи, да се анализира stricto sensu. Противно на констатациите в обжалваното решение, жалбоподателят не иска да променя фактическата основа, взета предвид от апелативният състав при произнасянето му, а само изтъква правен довод, който разкрива грешката при прилагане на правото, допусната в обжалваното решение на EUIPO.
 Изтъква се принципът jura novit curia, съгласно който при произнасянето си съдът трябва да приложи правните норми, считани от него за релевантни, и да измени правното основание, на което почиват исканията на страните, при условие, че решението съответства на фактическите и правни въпроси, повдигнати от страните в спора, като посоченият предмет на делото не се променя, нито пък проблемът се преобразува в друг различен такъв. Общият съд съответно трябвало да разгледа изтъкнатите от жалбоподателя доводи, тъй като неразглеждането им води до ограничаване на неговото право на защита и до лишаването му от правото на регистрация.
 (1)
 ОВ L 78, 2009 г., стр. 1.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/38
 Иск, предявен на 30 август 2007 г. — Cheminova и др./Комисия
 (Дело T-326/07)
 (2007/C 247/63)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Cheminova A/S (Harboøre, Дания), Cheminova Agro Italia Srl (Рим, Италия), Cheminova Bulgaria EOOD (София, България), Agrodan SA (Мадрид, Испания) и Lodi SAS (Grand Fougeray, Франция) [представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, lawyers]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 да се отмени Решение 2007/389/EО на Комисията;
 —
 да се осъди ответника да заплати всички разноски, свързани с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Директива No 91/414 на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (1) предвижда, че държавите-членки не разрешават продукти за растителна защита, освен когато активните им вещества са посочени в приложение I и определените там условия, ако има такива, са изпълнени. Ищците искат отмяна на Решение 2007/389/EО на Комисията от 6 юни 2007 г. относно невключването на малатион в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и оттеглянето на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество (2).
 В подкрепа на иска си, ищците твърдят, че спорното решение е непълно от научна гледна точка и порочно поради това, че не са обсъдени всички научни доказателства относно малатиона, представени на ответника. Според ищците то нарушава и член 4, параграф 1, член 5, параграф 1 от Директива 91/414 и член 95, параграф 3 ЕО, поради това, че ответникът е отказал да осъществи партньорска проверка на последните данни.
 В допълнение ищците поддържат, че спорното решение се основава на научен доклад, който не е бил съставен в изискуемия срок, посочен в член 8, параграф 7 от Регламент 451/2000.
 Освен това ищците твърдят и нарушение на принципите на пропорционалност, недискриминация, субсидиарност и добро управление, както и на задължението за мотивиране и на принципа на състезателност.
 На последно място, ищците твърдят, че не са могли да упражнят правата си на интелектуална собственост съгласно член 13 от Директива 91/414 във връзка с предоставения на ответника пакет данни.
 (1) Директива No 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).
 (2) ОВ 2007 г. L 146, стр. 19.


text:
 24.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/13
 Жалба, подадена на 25 юни 2013 г. — Federación Española de Hostelería/EACEA
 (Дело T-340/13)
 2013/C 245/16
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Federación Española de Hostelería (Мадрид, Испания) (представители: F. del Nogal Méndez и R. Fernández Flores, abogados)
 Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура
 Искания жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени договор No 2007-19641 134736-LLP-I-2007-1-ES-leonardo-LMP,
 —
 при условията на евентуалност, да разпореди връщане на документите от датата на изпращането им от одиторите на погрешен адрес, което ще позволи на жалбоподателя да подготви защитата си,
 —
 при условията на евентуалност, да разпореди намаляване на поисканото възстановяване в съответствие с принципа на пропорционалност,
 —
 да осъди Комисията да изплати професионалните хонорари и други разходи, възникнали по настоящото дело,
 —
 да разпореди на Комисията да възстанови получените суми със съответните лихви за забава.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание, изведено от нарушение на установената процедура
 —
 В това отношение се твърди, че известията относно одиторския доклад са изпратени на трето лице, което е външно на правоотношението, установено между жалбоподателя и изпълнителната агенция—ответник.
 2.
 Второ правно основание, изведено от неспазване на задължението за мотивиране
 —
 В това отношение се твърди, че решението за възстановяване не е мотивирано в достатъчна степен, доколкото изпълнителната агенция е изпратила на жалбоподателя единствено дебитното известие, придружено от одиторския доклад.
 3.
 Трето правно основание, изведено от нарушение на правото на защита
 —
 В това отношение се твърди, че в нито един момент от развитието на административното производство жалбоподателят не е могъл да изложи гледната си точка относно верността и относимостта на твърдените факти и относно всички онези документи, които Комисията е взела предвид, за да твърди, че е налице нарушение на правото на Съюза.
 4.
 Четвърто правно основание, изведено от нарушение на принципа на оправданите правни очаквания
 —
 В това отношение се твърди, че от м. април 2009 г., когато е сключен договорът, до м. април 2013 изпълнителната агенция не е изразила несъгласие по никакъв начин с начините на развитие и изпълнение на проекта.
 5.
 Четвърто правно основание, изведено от злоупотреба с власт
 —
 В това отношение се твърди, че Комисията не е информирала жалбоподателя за фактите, поради които може да бъде упрекнат, и не му е дала възможност да бъде изслушан преди да бъде наложена санкцията.
 6.
 На последно място, жалбоподателят твърди, че е нарушен принципът на пропорционалност.


text:
 19.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/18
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия) на 29 ноември 2010 г. — Deli Ostrich NV/Belgische Staat
 (Дело C-559/10)
 2011/C 55/32
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Deli Ostrich NV
 Ответник: Belgische Staat
 Преюдициални въпроси
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen отправя до Съда следния преюдициален въпрос: към момента на подаване на декларацията, а именно към 22 октомври 2007 г., с какъв тарифен код следва да се класира месото от двугърби камили, за които в случая е безспорно, че не са отгледани в плен?


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/15
 Жалба, подадена на 20 септември 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-428/12)
 2012/C 379/26
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: I. Galindo Martin и G. Wilms)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се установи, че като в Наредба FOM/734/2007 от 20 март, с която се определят редът и условията за прилагане на Закона за сухопътния транспорт по отношение на разрешенията за превоз на стоки по шосе, е предвидило задължението да не са изминали повече от пет месеца от регистрацията на първото превозно средство от автомобилния парк на предприятието, за да бъде получено „разрешение за допълнителен частен превоз на стоки“, и като не е обосновало това задължение, Кралство Испания е нарушило задълженията си по член 34 и член 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Задължението да не са изминали повече от пет месеца от регистрацията на първото превозно средство от автомобилния парк на предприятието, за да бъде получено „разрешение за допълнителен частен превоз на стоки“ представлява мярка с равностоен ефект на количествено ограничение върху вноса в противоречие с член 34 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Това ограничение не е обосновано нито от някое от съображенията от общ интерес, изброени в член 36 от ДФЕС, нито от императивно изискване.
 Що се отнася до съществуването на ограничение върху свободното движение на стоки, въпросната норма на практика ограничава вноса на превозни средства, регистрирани в други държави членки, в по-голяма степен в сравнение с придобиването на превозни средства, регистрирани в Испания. От друга страна, предвид факта, че превозните средства, регистрирани в други държави членки, вече отговарят на европейските и/или националните технически изисквания за движение в държавата членка на произхода, нормата нарушава принципа за взаимно признаване, тъй като превозно средство, което е годно за движение в друга държава членка, трябва да е годно за движение и в Испания. Освен това мярката представлява ограничение за използване като разгледаните от Съда на Европейския съюз в Решение му от 10 февруари 2009 г. по дело Комисия/Италия (C-110/05, Сборник 2009 г., стр. I-519) и Решение от 4 юни 2009 г. по дело Mickelsson и Roos (C-142/05, Сборник 2009 г., стр. I-4273).
 Що се отнася до основанията, изтъкнати от Кралство Испания, а именно безопасността на движението по пътищата и защитата на околната среда, Комисията счита, че спорната мярка не е пропорционална на преследваните цели и не допринася за тяхното осъществяване по последователен и систематичен начин.
 Обстоятелството, че дадено превозно средство е регистрирано за първи път преди повече от пет месеца, не е указание нито за техническа неизправност за осъществяване на търговска дейност, нито за въздействието на използването му върху околната среда. За сметка на това един технически преглед би позволил, поне в известна степен, да се установи техническото състояние на превозното средство и би бил по-малко ограничителна мярка. По същия начин прегледът на техническите характеристики на превозното средство, наред с евентуален технически преглед, би трябвало да позволи да се установи нивото на замърсяване, причинявано от въпросното превозно средство.
 От друга страна, не става ясно защо Кралство Испания установява ограничение от пет месеца за първото превозно средство, но допуска други превозни средства да бъдат прибавяни към автомобилния парк без ограничения, при условие че средната възраст на този парк не надвишава шест години.


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/8
 Определение на Съда (десети състав) от 21 май 2015 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Slovenská autobusová doprava Trnava a.s./Krajský úřad Olomouckého kraje
 (Дело C-318/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Членове 49 и 54 ДФЕС - Свобода на установяване - Регламент (EО) No 1370/2007 - Обществен железопътен и автомобилен транспорт - Автобусен превоз по градските линии на обществения транспорт - Превозвач със седалище в друга държава членка, извършващ дейност чрез клон - Задължение за получаване на специално разрешително - Право на преценка на компетентния орган - Договор за обществена услуга))
 (2015/C 320/11)
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší správní soud
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Slovenská autobusová doprava Trnava a.s.
 Ответник: Krajský úřad Olomouckého kraje
 Диспозитив
 Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която изисква само от чуждестранните превозвачи, разполагащи с клон в тази държава членка, да получат специално разрешително, издавано по преценка на компетентните органи, за да извършват градски обществен автомобилен превоз на територията на тази държава членка.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/57
 Иск, предявен на 11 септември 2007 г. — Juwel Aquarium/СХВП — Potschak — Bavaria Aquaristik (Panorama)
 (Дело T-339/07)
 (2007/C 269/103)
 Език на исковата молба: немски
 Страни
 Ищец: Juwel Aquarium GmbH & Co. KG (Rotenburg, Германия) [представители: Rechtsanwälte D. Jestaedt и G. Rother]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Christian Potschak — Bavaria Aquaristik
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решение No R 214/2006-1 на Първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 28 юни 2007 г.,
 —
 да се отхвърли искането на другата страна в производството пред апелативния състав за отмяна на марката на Общността „Panorama“ (No в регистъра 2 771 087),
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словната марка„Panorama“ за стоки и услуги от класове 11, 16 и 20 (марка на Общността No 2 771 087).
 Притежател на марката на Общността: ищецът
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Christian Potschak — Bavaria Aquaristik.
 Решение на отдела по заличаването: отхвърляне на искането за отмяна
 Решение на апелативния състав: отмяна на решението на отдела по заличаването и частична отмяна на марката на Общността
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 40/94 (1), тъй като марката на Общността „Panorama“ не е изцяло описателна. Освен това в съответствие с член 7, параграф 1, буква г) от Регламент No 40/94 обзначението „Panorama“ не е станало обичайно и чисто родово наименование.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).