text:
 4.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 293/6
 Решение на Съда (трети състав) от 13 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Radosław Szoja/Sociálna poisťovňa
 (Дело C-89/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Прилагане на схемите за социална сигурност - Работници мигранти - Лице, извършващо дейност като наето и като самостоятелно заето в две различни държави членки - Определяне на приложимото законодателство - Регламент (ЕО) No 883/2004 - Член 13, параграф 3 - Регламент (ЕО) No 987/2009 - Член 14, параграф 5б - Член 16 - Действие на решенията на Административната комисия за координация на системите за социална сигурност - Недопустимост))
 (2017/C 293/07)
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Radosław Szoja
 Ответник: Sociálna poisťovňa
 в присъствието на: WEBUNG, s.r.o.
 Диспозитив
 Член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност, изменен с Регламент (ЕС) No 465/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г., трябва да се тълкува в смисъл, че при определянето на националното законодателство, приложимо по силата на тази разпоредба по отношение на лице, което като жалбоподателя в главното производство обичайно извършва дейност като наето и като самостоятелно заето лице в различни държави членки, следва да се държи сметка за изискванията, посочени в член 14, параграф 5б и член 16 от Регламент (ЕО) No 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) No 883/2004, изменен с Регламент No 465/2012.
 (1) ОВ C 175, 17.5.2016 г.


text:
 26.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/15
 Преюдициално запитване от Grondwettelijk Hof (Белгия), постъпило на 19 февруари 2015 г. — Paul Vervloet и др., Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne/Ministerraad, Streithelferinnen: Arcofin CVBA и др.
 (Дело C-76/15)
 (2015/C 171/17)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Grondwettelijk Hof
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Paul Vervloet, Marc De Witt, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne
 Ответник: Ministerraad
 Встъпили страни: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли членове 2 и 3 от Директива 94/19/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити, евентуално във връзка с членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2) и с общия принцип на равенство, да се тълкуват в смисъл, че
 а)
 те възлагат задължение на държавите членки да гарантират дяловете в кооперациите, на които е издадено разрешение за упражняване на дейност във финансовия сектор, по същия начин, както се гарантират депозитите?
 б)
 те не допускат държава членка да разпореди на институцията, на която частично е възложено гарантирането на посочените в тази директива депозити, да гарантира — също до размер на 1 00 000 EUR — дяловете на физически лица, членове в кооперация, на която е издадено разрешение за упражняване на дейност във финансовия сектор?
 2)
 Съвместимо ли е Решение на Европейската комисия от 3 юли 2014 година (3)„относно държавна помощ SA.33927 (12/C) (ex 11/NN), приведена в действие от Белгия — Гаранционна схема за защита на дяловете на съдружниците физически лица на финансови кооперации“, с членове 107 и 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз, доколкото то определя като нова държавна помощ гаранционната схема, която се разглежда с него?
 3)
 При отрицателен отговор на втория въпрос, трябва ли член 107 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че схема за предоставяне на държавна гаранция на физически лица, членове в кооперации, на които е издадено разрешение за упражняване на дейност във финансовия сектор — каквато схема е предвидена с член 36/24, параграф 1, точка 3 от Закона от 22 февруари 1998 година за определяне на статута и устройството на Белгийската национална банка — представлява нова държавна помощ, за която трябва да бъде уведомена Европейската комисия?
 4)
 При утвърдителен отговор на втория въпрос, съвместимо ли е същото решение на Европейската комисия с член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, ако това решение следва да се тълкува в смисъл, че в него се приема, че въпросната държавна помощ e приведена в действие преди 3 март 2011 г. или преди 1 април 2011 г., или на една от тези две дати, или обратно, ако това решение следва да се тълкува в смисъл, че в него се приема, че въпросната държавна помощ е приведена в действие на по-късна дата?
 5)
 Трябва ли член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка да приема мярка като съдържащата се в член 36/24, параграф 1, точка 3 от Закона от 22 февруари 1998 г. за определянето на статута и устройството на Белгийската национална банка, ако тази мярка привежда в действие държавна помощ или представлява държавна помощ, която вече е била приведена в действие, и Европейската комисия още не е била уведомена за тази държавна помощ?
 6)
 Трябва ли член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка, без тя предварително да уведоми Европейската комисия, да приема мярка като съдържащата се в член 36/24, параграф 1, точка 3 от Закона от 22 февруари 1998 г. за определяне на статута и устройството на Белгийската национална банка, ако тази мярка представлява държавна помощ, която още не е била приведена в действие?
 (1) ОВ L 135, стр. 5.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 163.
 (2) ОВ 2000, C 364, стр. 1 (публикувана на български език в ОВ C 303, 2007 г., стр. 1). .
 (3) Решение 2014/686/ЕО на Комисията от 3 юли 2014 година относно държавна помощ SA.33927 (12/C) (ex 11/NN), приведена в действие от Белгия — Гаранционна схема за защита на дяловете на съдружниците физически лица на финансови кооперации (ОВ L 284, стр. 53).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 101/8
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 27 декември 2012 г. — Ehrmann AG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.
 (Дело C-609/12)
 2013/C 101/16
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ответник в първоинстанционното производство и жалбоподател в ревизионното производство: Ehrmann AG
 Ищец в първоинстанционното производство и ответник в ревизионното производство: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.
 Преюдициален въпрос
 Трябвало ли е предвидените в член 10, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 (1) задължения за предоставяне на информация да бъдат изпълнявани още през 2010 г.?
 (1) Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския Парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244), изменен последно с Регламент (ЕС) No 116/2010 на Комисията от 9 февруари 2010 година (ОВ L 37, стр. 16).


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/23
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichts Berlin (Германия), постъпило на 3 февруари 2017 г. — INEOS Köln GmbH/Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-58/17)
 (2017/C 144/29)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichts Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: INEOS Köln GmbH
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли Решение на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2011/278/ЕС) (1) да се тълкува в смисъл, че определението на „подинсталация с технологични емисии“ по член 3, буква з) от Решение 2011/278/ЕС изисква газообразно агрегатно състояние на недоокисления въглерод, или включва недоокислен въглерод и в течно агрегатно състояние?
 (1) ОВ L 130, стр. 1.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/17
 Определение на Общия съд от 12 май 2015 г. — Red Bull/СХВП — Automobili Lamborghini (Изображение на два бика)
 (Дело T-73/14) (1)
 ((Марка на Общността - Искане за отмяна - Отмяна на регистрацията - Липса на основание за произнасяне))
 (2015/C 221/23)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Red Bull GmbH (Фушъл ам Зее, Австрия) (представители: първоначално A. Renck, V. von Bomhard и J. Fuhrmann, адвокати, и I. Fowler, solicitor, впоследствие A. Renck и I. Fowler)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Automobili Lamborghini SpA (Сант'Агата Болонезе, Италия) (представител: M. Hartmann, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 ноември 2013 г. (преписка R 1263/2012-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Automobili Lamborghini SpA и Red Bull GmbH.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и всеки от тях да заплати половината от съдебните разноски, направени от ответника.
 (1) ОВ C 102, 7.4.2014 г.


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/7
 Иск, предявен на 12 май 2015 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-220/15)
 (2015/C 228/09)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: D. Kukovec, A. C. Becker)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания
 Европейската комисия иска:
 —
 да бъде установено, че тъй като с Erste Verordnung zum Sprengstoffgesetz (Първа наредба към Закона за взривните вещества, наричана накратко „1. SprengV“) Федерална република Германия се надхвърлят изискванията по Директива 2007/23/EО (1) — защото, независимо от първоначалната положителна проверка за съответствие на дадени пиротехнически изделия, с посочената наредба се предвижда, че преди тези изделия да бъдат пуснати на пазара, трябва да се проведе процедурата по член 6, параграф 4 от 1. SprengV, в рамките на която Bundesanstalt für Materialforschung und -prüfung (Федерална агенция по изследване и контрол на материалите) има правомощието по член 6, параграф 4, пето изречение от 1. SprengV да провери и евентуално да измени упътванията за използването на пиротехническите изделия — тази държава членка е нарушила задълженията си по член 6, параграф 1 от посочената директива.
 —
 да бъде осъдена Република Германия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 С настоящия иск се разглежда въпросът до каква степен държавите членки могат да налагат на производителите и вносителите на пиротехнически изделия по смисъла на Директива 2007/23/ЕО допълнителни национални изисквания за пускането на пазара на пиротехнически изделия, при положение че тези продукти, видно от маркирането им със знака „CE“, отговарят на съществените изисквания на директивата. Във връзка с това оспорваната уредба от Комисията не поставя никакви изисквания за съдържанието на тези продукти, а само предвижда провеждането на допълнителна процедура преди да бъде разрешен достъпа до пазара на територията на ответника.
 Независимо от представените доказателства за съответствие, ответникът изисква по-специално всички пиротехнически изделия по смисъла на Директива 2007/23/ЕО да бъдат представени пред учредена със закон федерална агенция, която удостоверява, че съответните изделия са ѝ били представени, като ги отбелязва с идентификационен номер. Освен че процедурата може да е със значителна продължителност, за нейното придвижване може да се изисква наред с всичко останало и да бъде заплатена такса за обработката на искането, както и предоставянето на мостри за тестване. Комисията счита, че с изискването за провеждането на такава процедура се нарушава гарантираното с член 6 от Директива 2007/23/ЕО свободно движение на всички пиротехнически изделия, които отговарят на изискванията на директивата.
 Описаната ситуация не се променя от обстоятелството, че вследствие на приемането на Директива 2013/29/ЕС (2) се отменя Директива 2007/23/ЕО, считано от 1 юли 2015 г. Това е така, защото, от една страна, крайната дата на периода, който се взема предвид при преценката на обстоятелството дали е налице неизпълнение на задължение от дадена държава членка, е посочен в мотивираното становище (в случая това е 27 март 2014 г.). От друга страна, в член 4, параграф 1 от 2013/29/ЕС съдържа разпоредба, която е идентична с член 6, параграф 1 от Директива 2007/23/ЕО, тъй като има за цел гарантирането на свободното движение на всички пиротехнически изделия, отговарящи на изискванията на правото на Съюза.
 Оспорваното от ответника нарушение в конкретния случай се състои по същество в предвиждането на недопустима, според Комисията, процесуална предпоставка за пускането на пазара на пиротехнически изделия, с която се надхвърлят хармонизираните изисквания в правото на Съюза. Тъй като по съществото си оспорваната уредба въвежда процесуална предпоставка, на пръв поглед би могло да се създаде впечатление, че единствената последица от тази уредба е непредвидимото забавяне при пускането на пазара на разглежданите продукти в отделни случаи. Въпреки това, реалните последици от тази правна уредба не трябва да се подценяват. В това отношение, на първо място, трябва да се отчете обстоятелството, че територията на ответника представлява един от най-големите, ако не и най-големият пазар на пиротехнически изделия в рамките на вътрешния пазар. В допълнение следва да се отбележи, че някои пиротехнически изделия могат да бъдат продавани на територията на ответника на потребителите само веднъж годишно — само за кратък период от време, поради което времевото измерение на достъпа до този пазар е от още по-съществено значение. В това отношение, на последно място, следва да се обърне внимание на обстоятелството, че съгласно националното право, оспорваната в настоящото дело уредба се изпълнява от същия орган, който е нотифициран на основание на Директива 2007/23/ЕО като оправомощен да извършва оценка на съответствието орган. С предвиденото в националното законодателство на ответника изискване за провеждането на допълнителна процедура, се предоставя конкурентно предимство на нотифицирания орган в сравнение с нотифицираните от другите държави членки сходни органи. С оглед на тези практически последици от оспорваната правна уредба, в настоящото производство в никакъв случай не става въпрос единствено за принципен правен анализ на дадено препятствие пред икономическите оператори да предлагат на пазара продукти, за които вече нотифициран орган, различен от германския нотифициран орган, е преценил, че съответстват на изискванията на законодателството на Съюза.
 (1) Директива 2007/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 година относно пускането на пазара на пиротехнически изделия (ОВ L 154, стр. 1.).
 (2) Директива 2013/29/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 12 юни 2013 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара на пиротехнически изделия (преработен текст) (ОВ, L 178, стр. 27).


text:
 19.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/37
 Жалба, подадена на 8 октомври 2010 г. — AM/Parlement
 (Дело F-100/10)
 2011/C 55/68
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AM (Малага, Испания) (представители: L. Lévi и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет и описание на спора
 Искане за отмяна на решението, с което се отказва претърпеният от жалбоподателя инсулт да се разглежда като „злополука“ по смисъла на член 73 от Правилника и на член 2 от Общата здравноосигурителна схема.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на органа по назначаването от 12 ноември 2009 г., с което се отказва претърпеният от жалбоподателя инсулт да се разглежда като „злополука“ по смисъла на член 73 от Правилника и на член 2 от правилата относно осигуряването, и в случай на необходимост, да се отмени решението на органа по назначаването, с което се отхвърля жалбата по административен ред,
 —
 вследствие на това да се разпореди ново разглеждане на искането, подадено от жалбоподателя на основание член 73 от Правилника, от нова лекарска комисия,
 —
 да се осъди ответника да заплати обезщетение, определено по справедливост в размер на 50 000 EUR, за неимуществените вреди, претърпени от обжалваните решения,
 —
 да се осъди ответника да заплати обезщетение, определено неокончателно в размер на 25 000 EUR, за имуществените вреди, претърпени от обжалваните решения,
 —
 да се осъди ответника да заплати лихви за забава в размер на 12 % върху дължимата на основание член 73 от Правилника сума за период, който започва не по-късно от 15 март 2007 г. до пълното плащане на сумата,
 —
 да се осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.


text:
 16.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 336/19
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Rovi Pharmaceuticals/СХВП — Laboratorios Farmaceuticos Rovi (ROVI Pharmaceuticals)
 (Дело T-97/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „ROVI Pharmaceuticals“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „ROVI“ и по-ранна национална словна марка „ROVIFARMA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Равно третиране)
 2013/C 336/37
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Rovi Pharmaceuticals GmbH (Шлюхтерн, Германия) (представител: M. Berghofer, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Laboratorios Farmaceuticos Rovi, SA (Мадрид, Испания) (представители: G. Marín Raigal, P. López Ronda и G. Macias Bonilla, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 7 декември 2010 г. (преписка R 500/2010-2), постановено в производство по възражение със страни Laboratorios Farmacéuticos Rovi, SA и Rovi Pharmaceuticals GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Rovi Pharmaceuticals GmbH да заплати съдебните разноски, както и разноските, направени от Laboratorios Farmacéuticos Rovi, SA в производството пред апелативния състав.
 (1) ОВ C 120, 16.4.2011 г.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/10
 Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-416/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директиви 91/628/ЕИО и 93/119/ЕО - Регламент (ЕО) No 1/2005 - Защита на животните по време на превоз и по време на клане или умъртвяване - Структурирано и общо нарушение на общностни правила)
 2009/C 267/17
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Tserepa-Lacombe и F. Erlbacher)
 Ответник: Република Гърция (представители: S. Charitaki, S. Papaïoannou и E.-M. Mamouna)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 5, 8, 9 и 18, параграф 2 от Директива 91/628/ЕИО от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (ОВ L 340, стp.17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 182) — Нарушение на член 5, параграф 4, член 6, параграф 1, член 13, параграфи 3 и 4, член 15, параграф 1, член 25, член 26 и член 27, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции и за изменение на Директиви 64/432/ЕИО и 93/119/ЕО и Регламент (ЕО) No 1255/97 (ОВ L 3, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 62, стр. 3) — Нарушение на член 3, член 5, параграф 1, член 6, параграф 1 и член 8 от Директива No 93/119/ЕО на Съвета от 22 декември 1993 година относно защитата на животните по време на клане или умъртвяване (ОВ L 340, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 14, стр. 157)
 Диспозитив
 1)
 Като не е взела необходимите мерки:
 —
 компетентните органи да осъществят задължителен контрол на маршрутните планове,
 —
 да предвиди във фериботните пристанища и близо до тях инсталации за почивка на животните при разтоварването им от корабите,
 —
 да гарантира извършването на ефективни проверки на превозните средства и на животните,
 —
 да гарантира спазването на правилата относно зашеметяването на животните при клане и
 —
 да гарантира провеждането по подходящ начин на проверки и контрол върху кланиците,
 Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, част A, точка 2, буква г), подточка i), първо тире и член 8 от Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО, изменена с Регламент (ЕО) No 806/2003 на Съвета от 14 април 2003 година и по точка 7, буква б) от глава VII, точка 48 от приложението към същата директива, изменена с Регламент No 806/2003, като и по член 3, член 5, параграф 1, буква г), член 6, параграф 1 и член 8 от Директива 93/119/ЕО на Съвета от 22 декември 1993 година относно защитата на животните по време на клане или умъртвяване.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Република Гърция да понесе две трети от съдебните разноски. Осъжда Комисията на Европейските общности да понесе една трета от съдебните разноски.
 (1) ОВ C 283 от 24.11.2007 г.


text:
 21.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 152/8
 Решение на Съда (пети състав) от 24 март 2011 г. — Ferrero SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck
 (Дело C-552/09 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Фигуративна марка на Общността „TiMi KiNDERJOGHURT“ - По-ранна словна марка „KINDER“ - Производство за обявяване на недействителност - Член 52, параграф 1, буква а) - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 - Преценка на сходството на знаците - Семейство от марки)
 2011/C 152/13
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ferrero SpA (представител: C. Gielen, advocaat)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 14 октомври 2009 г. по дело Ferrero SpA/СХВП — Tirol Milch (T-140/08), с което същият отхвърля жалбата за отмяна на Решение R 682/2007-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 30 януари 2008 г., отменящо решението на отдела по заличаване, с което след направеното от жалбоподателя искане за обявяване на недействителност словната марка „TiMi KINDERJOGHURT“ за стоки от клас 29 се обявява за недействителна.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Ferrero SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 80, 27.3.2010 г.


text:
 15.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 448/40
 Жалба, подадена на 10 септември 2014 г. — ZZ/Европейски парламент
 (Дело F-92/14)
 (2014/C 448/50)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: Günther Maximini, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 Първо, искане за отмяна на отказа на Парламента по искането на жалбоподателя да получи обезщетение за вредите, претърпени в резултат от извършени във връзка с предходен случай посегателства срещу личността му и нарушения на разпоредбите на Регламент No 45/2011, и второ, искане за обезщетение за неимуществени вреди заедно с лихви за забава.
 Искания
 Жалбоподателят моли:
 —
 да се отмени решението на ответника от 5 март 2014 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя от 16 декември 2013 г. да получи обезщетение за вреди, и мълчаливият отказ по подадената срещу това решение жалба от 24 март 2014 г., както и, при условията на евентуалност, последващото изрично решение за отхвърляне на тази жалба, издадено на 29 юли 2014 г. от непосочен в него орган;
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати на жалбоподателя обезщетение за неимуществени вреди в размер на 30 000 EUR заедно с лихви за забава по основния лихвен процент, увеличен с пет пункта, които да текат, считано от 1 февруари 2014 г. върху сумата от 25 000 EUR и считано от 1 май 2014 г. върху сумата от 5 000 EUR,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати разноските по производството, включително разноските по досъдебната процедура и всички други необходими разходи на жалбоподателя.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/40
 Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — SO.GE.L.M.A.Srl/ЕАВ
 (Дело T-411/06)
 (2007/C 42/71)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: SO.GE.L.M.A.Srl (Scandicci, Italia) [представители: E.Cappelli, P. De Caterini, A. Bandini и A. Gironi, адвокати]
 Ответник: Европейска агенция за възстановяване
 Искания на ищеца
 —
 да се отменят решения на ЕАВ за отмяна на процедура за възлагане на обществена поръчка за строителство, наречена „Възстановяване на свободното корабоплаване (отстраняване на невзривили се боеприпаси) по вътрешните водни пътища, Република Сръбска, Сърбия и Черна гора“ (публикация No Europe Aid/120694/D/W/YU, проект No 05SER01 04 01) и за провеждане на нова процедура, които са съобщени с писма на ЕАВ от 9 октомври 2006 г., регистрационен No D (06)DG/MIL/EP 2715 и от 14 декември 2006 г., регистрационен No DG/mie/3313, както и всички други предшестващи, съгласувани или свързани актове, включително решението да бъде отстранен ищеца и, във всички случаи, да се осъди Европейската агенция за възстановяване да заплати на ищеца обезщетение за претърпените вреди в посочения в исковата молба размер;
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Процедурата, предмет на спора в настоящото дело, има за цел възлагането на обществена поръчка за строителство, състояща се в локализиране и отстраняване на невзривили се боеприпаси, останали от въздушните бомбардировки, извършени от НАТО през 1999 г., за да бъдат отворени отново за вътрешно корабоплаване водите на Дунав и на Сава.
 След като неговата оферта е определена като най-изгодна, към ищеца е отправено първо искане за доизясняване, което било направено в определения за това срок. По специално, дадени са точни обяснения във връзка с участието, в качеството на ръководител на екипа за подводно търсене, на високо квалифицирано лице, но с трудов опит, който е по-малък от изисквания в обявлението за обществената поръчка.
 След като осъществява професионални контакти с дружеството — консултант на Европейската агенция за възстановяване по въпросната процедура за възлагане на обществена поръчка, въз основа на които е можел да очаква положителен резултат от процедурата, ищецът е уведомен, че процедурата по възлагане е отменена поради липса на подходящи в техническо отношение оферти и че се предвижда да бъде открита нова процедура.
 В подкрепа на своите искания ищецът се позовава на нарушение на член 41 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (1) и, по-общо, на нарушение на принципите, които са в основата на общностната уредба в областта на процедурите за възлагане на обществени поръчки, доколкото отмяната на въпросната процедура е плод на необмислен избор, направен без задълбочена оценка на подлежащия на защита публичен интерес. На второ място, ищецът се позовава също на нарушение на задължението за мотивиране.
 (1) ОВ L 134, 30.4.2004 г., стр. 114.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/41
 Решение на Общия съд от 18 април 2013 г. — Peek & Cloppenburg/СХВП — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
 (Дело T-506/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Peek & Cloppenburg“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 156/75
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представители: първоначално S. Abrar, а впоследствие P. Lange, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, avocats, и I. Fowler, solicitor)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 февруари 2011 г. (преписка R 53/2005-1), постановено в производство по възражение със страни Peek & Cloppenburg и Peek & Cloppenburg KG.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Peek & Cloppenburg KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 362, 10.12.2011 г.


text:
 20.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/17
 Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 13 януари 2017 г. — Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp./Rajavartiolaitos
 (Дело C-15/17)
 (2017/C 086/22)
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.
 Ответник: Rajavartiolaitos
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли изразът „крайбрежието, на свързаните с това интереси“ в член 220, параграф 6 от Конвенцията от Монтего Бей, респ. изразът „крайбрежието или свързаните с него интереси“ в член 7, параграф 2 от Директива 2005/35/ЕО (1) да се тълкува с оглед на определението на израза „свързани интереси“, съдържащо се в член 2, точка 4 от Международната конвенция относно намесата в открито море в случаи на бедствия, водещи до замърсяване на морето с нефт, от 1969 г.?
 2)
 Съгласно определението, съдържащо се в член 2, точка 4, буква в) от Конвенцията от 1969 г., посочена в първия преюдициален въпрос, изразът „свързани интереси“ означава наред с друго благополучието на съответния район, включително опазването на живите ресурси на морето и дивеча. Прилага ли се тази разпоредба и по отношение на опазването на живите ресурси на морето и дивеча в изключителната икономическа зона или тази разпоредба от Конвенцията се отнася само до опазването на интересите на крайбрежния район?
 3)
 При отрицателен отговор на първия въпрос: какво се има предвид под израза „крайбрежието, [...] свързаните с това интереси“ в член 220, параграф 6 от Конвенцията от Монтего Бей, респ. под израза „крайбрежието или свързаните с него интереси“ в член 7, параграф 2 от Директива 2005/35/ЕО?
 4)
 Какво означава изразът „ресурсите на нейното териториално море или на изключителната икономическа зона“ по смисъла на член 220, параграф 6 от Конвенцията от Монтего Бей и на член 7, параграф 2 от Директива 2005/35/ЕО? Трябва ли под понятието „живи ресурси“ да се разбират само оползотворяеми видове или в обхвата на това понятие попадат и видовете, свързани или зависими от оползотворяеми видове по смисъла на член 61, параграф 4 от Конвенцията от Монтего Бей, като например растителни и животински видове, използвани за храна от оползотворяемите видове?
 5)
 Как следва да се определи изразът „заплашва да причини“ в член 220, параграф 6 от Конвенцията от Монтего Бей, респ. „е заплаха“ в член 7, параграф 2 от Директива 2005/35/ЕО? Следва ли заплахата от причиняване да се определи с оглед на понятието за абстрактна или конкретна заплаха или по друг начин?
 6)
 Трябва ли при преценката за наличие на условията за упражняване на правомощието от крайбрежната държава, предвидени в член 220, параграф 6 от Конвенцията от Монтего Бей и в член 7, параграф 2 от Директива 2005/35/ЕО, определящият критерий да е обстоятелството, че причинените тежки щети или заплахата за тежки щети представляват последица, която е по-тежка от причиненото значително замърсяване или заплахата за значително замърсяване на морската среда по смисъла на член 220, параграф 5? Как следва да се определи значителното замърсяване на морската среда и как това замърсяване следва да се вземе предвид при оценката на причинените тежки щети или на заплахата за тежки щети?
 7)
 Кои обстоятелства трябва да се вземат предвид при оценката на тежестта на причинените щети или на щетите, за които съществува опасност да бъдат причинени? Трябва ли при оценката да се вземат предвид например продължителността и географският обхват на отрицателните последици, изразяващи се в щети? Ако това е така, как следва да се оценят продължителността и размерът на щетите?
 8)
 Директива 2005/35/ЕО установява минимални стандарти и не възпрепятства държавите членки от приемане на по-строги мерки срещу замърсяване от корабите в съответствие с международното право (член 2). Приложима ли е възможността за прилагане на по-строги правила по отношение на член 7, параграф 2 от Директивата, в който е уредено правомощието на крайбрежната държава да предприема действия срещу транзитно преминаващ кораб?
 9)
 Може ли при тълкуването на условията за упражняването на правомощието на крайбрежната държава, установени в член 220, параграф 6 от Конвенцията от Монтего Бей и в член 7, параграф 2 от Директива 2005/35/ЕО, да се придаде значение на конкретните географски и екологични особености, както и на чувствителността на пространството на Балтийско море?
 10)
 Имат ли се предвид под израза „явни обективни доказателства“ по смисъла на член 220, параграф 6 от Конвенцията от Монтего Бей и на член 7, параграф 2 от Директива 2005/35/ЕО наред с доказателствата, че даден кораб е извършил нарушенията, до които се отнасят посочените разпоредби, също и доказателствата за последиците от изхвърлянето? Какви доказателства трябва да се изискват за това, че е налице заплаха за тежки щети за крайбрежието, за свързаните с него интереси или за ресурсите на териториалното море или на изключителната икономическа зона, например за популациите на птиците и за рибните запаси, както и за морската среда в района? Означава ли изискването за наличие на явни обективни доказателства, че например оценката на отрицателното въздействие на изхвърления нефт върху морската среда винаги трябва да се основава на конкретно разследване и проучване на отрицателното въздействие на извършеното изхвърляне на нефт върху морската среда?
 (1) Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно замърсяването от кораби и относно въвеждането на санкции, включително наказателноправни санкции, за нарушения, свързани със замърсяване (ОВ L 255, 2005 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 15, стр. 158), изменена с Директива 2009/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година (ОВ L 280, 2009 г., стр. 52).


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/48
 Жалба, подадена на 11 януари 2015 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 11 ноември 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-52/11, De Nicola/ЕИБ
 (Дело T-10/15 P)
 (2015/C 073/60)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: C. De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд да измени обжалваното решение, да отмени точки 2 и 3 от диспозитива и точки 5, 7, 14, 16-21, 24-27, 29, 32, 35-37, 39-43, 46-55, 57-59, 62-66, 68, 69, 73, 74, 76, 77, 87-91, 93, 95-100, 103, 106, 107, 109-112. 117, 120, 124, 142, 144, 145, 148-153, 161-170, 175-182 и 184-193 от обжалваното решение; да върне делото на друг състав на СПС, който да се произнесе отново по отменените точки, след извършване на вече поисканата медицинска експертиза. Жалбоподателят си запазва правото да представи доказателства, преки или косвени, необходими с оглед на защитата на насрещната страна, както и да представи всички други документи, които са необходими за оборването на аргументите на насрещната страна. Да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага следните основания в подкрепа на жалбата си:
 1.
 Липса на мотивиране на оспорените мерки.
 2.
 По отношение на отмяната на актовете, които във всички случаи са свързани, и на актовете, използвани от комисията по разследването, жалбоподателят оспорва решението за недопустимост, като твърди, че искането се отнася специално до всички актове, използвани от комисията по разследването и ненужно изискани.
 3.
 По отношение на искането за установяване на тормоз, жалбоподателят оспорва решението на Съда на публичната служба поради недействителност на мотивите, доколкото установяването на извършено срещу него нарушение на договорно задължение безспорно не представлява разпореждане до банката, нито обявяване на принцип.
 4.
 По отношение на искането да се осъди ответника да преустанови тормоза, жалбоподателят твърди, че твърдяната забрана за даване на разпореждания не може да бъде абсолютна, а следва задължително да отстъпи когато става въпрос за действия, които засягат човешкото достойнство и основните права.
 5.
 По отношение на искането за поправяне на вредите, причинени от тормоза, жалбоподателят подчертава факта, че Съдът на публичната служба, от една страна, оттегля исканията, отправени до комисията по разследването и, от друга страна, отбелязва, че ЕИБ не следва да изпълнява никакви искания, тъй като липсва осъдително съдебно решение, а решението на комисията по разследването няма задължителна сила, не е обвързващо и не представлява процесуална предпоставка.
 6.
 По отношение на искането за поправяне на вредите ex se, жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба неправилно го упреква, че не е изтъкнал грешка при прилагане на правото и оспорва плащането и мотивите на обезщетението, определено на сумата от 3 000 EUR.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/18
 Решение на Съда (първи състав) от 13 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Düsseldorf — Германия) — Joachim Pöpperl/Land Nordrhein-Westfalen
 (Дело C-187/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 45 ДФЕС - Свободно движение на работници - Служител на държава членка, който напуска държавната служба, за да работи в друга държава членка - Национална правна уредба, съгласно която в този случай лицето губи придобитите на държавна служба права на пенсия за осигурителен стаж и възраст и е осигурено с обратно действие по общата схема за пенсионно осигуряване за старост))
 (2016/C 335/23)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Joachim Pöpperl
 Ответник: Land Nordrhein-Westfalen
 Диспозитив
 1)
 Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която лице, което има качеството на държавен служител в една държава членка и напуска длъжността си по свое желание, за да започне работа в друга държава членка, губи правата си на пенсия за осигурителен стаж и възраст по схемата за пенсионно осигуряване за старост на държавните служители и е последващо осигурено с обратно действие по общата схема за пенсионно осигуряване за старост, по която има право на пенсия в по-нисък размер от този на произтичащата от загубените права пенсия.
 2)
 Член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че националната юрисдикция е длъжна да гарантира пълното действие на този член и да предостави на работниците, които са в положение като разглежданото в главното производство, права на пенсия за осигурителен стаж и възраст, сравними с тези на държавните служители, които въпреки смяната на работодателя в публичния сектор си запазват правата на пенсия, съответстващи на натрупания от тях осигурителен стаж, като националната юрисдикция трябва да тълкува вътрешното право в съответствие с посочения член или, ако такова тълкуване е невъзможно, да остави без приложение всяка разпоредба от вътрешното право, която е в противоречие с него, за да приложи същия режим като този на посочените държавни служители.
 (1) ОВ C 245, 27.7.2015 г.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/26
 Иск, предявен на 19 май 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-248/10)
 ()
 2010/C 209/36
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Karanasou-Apostolopoulou и A. Nijenhuis)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела или във всички случаи като не е съобщила на Комисията законодателните, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/44/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за изменение на Директива 92/49/ЕИО на Съвета и Директиви 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2005/68/ЕО и 2006/48/ЕО по отношение на процедурните правила и критериите за оценяване за предварителната оценка на придобиванията и увеличението на участия във финансовия сектор, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2007/44/ЕО е изтекъл на 21 март 2009 г.
 (1) ОВ L 247, 21.9.2007 г., стр. 1.


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/39
 Жалба, подадена на 20 декември 2016 г. — Puma/EUIPO — Senator (TRINOMIC)
 (Дело T-896/16)
 (2017/C 053/47)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Puma SE (Херцогенаурах, Германия) (представител: Rechtsanwalt M. Schunke)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Senator GmbH & Co. KGaA (Грос-Биберау, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „TRINOMIC“ — заявка за регистрация No 12 697 074
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 октомври 2016 г. по преписка R 70/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително разноските, възникнали в производството по възражение.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на принципа на равно третиране и на принципа за самоограничаване на администрацията.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/66
 Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г. — Ackerman и др./ЕИБ
 (Дело F-79/08)
 (2008/C 301/129)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Lucie Ackerman (Страсбург, Франция) и други (представител: L. Lévi, avocat)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на извлеченията от пенсионните партиди на жалбоподателите от месец февруари 2008 г., доколкото в тези извлечения се прилага годишна корекция на пенсиите за 2007 г. с обратна сила едва от 1 януари 2008 г., а не от 1 юли 2007 г. и вследствие на това, осъждане на ЕИБ да изплати остатъка от пенсията, който би се получил при прилагането на годишната корекция за 2007 г., остатъка от пенсията, който би се получил в резултат от прилагането на годишната корекция за 2007 г. върху размера на пенсиите, които ще бъдат изплащани считано от януари 2009 г. и мораторните лихви върху остатъка от дължимите пенсии до пълното изплащане на дължимите суми.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят извлеченията от пенсионните партиди на жалбоподателите от месец февруари 2008 г., доколкото в тези извлечения се прилага годишна корекция на пенсиите за 2007 г. с обратна сила едва от 1 януари 2008 г., а не от 1 юли 2007 г., и ако е необходимо, да се отмени бележката от 13 февруари 2008 г., която ответникът е изпратил на жалбоподателите,
 —
 да се осъди ответникът да изплати i) остатъка от пенсията, който би се получил при прилагането на годишната корекция за 2007 г., или увеличение от 2,2 % за периода от 1 юли 2007 г. до 31 декември 2007 г.; ii) остатъка от пенсията, който би се получил в резултат от прилагането на годишната корекция за 2007 г. върху размера на пенсиите, които ще бъдат изплащани считано от януари 2009 г.; iii) мораторните лихви върху остатъка от дължимите пенсии до пълното изплащане на дължимите суми; процентът на мораторната лихва, който следва да се приложи, трябва да се изчисли въз основа на приложимия през разглеждания период лихвен процент, определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране, увеличен с три пункта,
 —
 да се осъди Европейската инвестиционна банка да заплати съдебните разноски.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/30
 Решение на Общия съд от 7 октомври 2010 г. — Accenture Global Services/СХВП — Silver Creek Properties (acsensa)
 (Дело T-244/09) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „acsensa“ - По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Общността „ACCENTURE“ и „accenture“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Задължение за мотивиране - Член 73 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 75 от Регламент No 207/2009)
 2010/C 317/55
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Accenture Global Services GmbH (Schaffhausen, Швейцария) (представител: R. Niebel, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Silver Creek Properties SA (Панама, Панама)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 20 март 2009 г. (преписка R 802/2008-2) относно процедура по възражение между Accenture Global Services GmbH и Silver Creek Properties SA.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Accenture Global Services GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 193, 15.8.2009 г.


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/19
 Решение на Общия съд от 16 май 2012 г. — Wohlfahrt/СХВП — Ferrero (Kindertraum)
 (Дело T-580/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Kindertraum“ - По-ранна национална марка „Kinder“ - Относително основание за отказ - Доказване на използването на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009)
 2012/C 194/31
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Harald Wohlfahrt (Rothenburg ob der Tauber, Германия) (представители: първоначално адв. N. Scholz-Recht, впоследствие адв. G. Huβlein-Stich, и накрая адв. M. Loschelder)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann, впоследствие D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Ferrero SpA (Alba, Италия) (представители: адв. F. Jacobacci и адв. L. Ghedina)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 октомври 2010 г. (преписка R 815/2009-4), относно производство по възражение между Ferrero SpA и г-н Harald Wohlfahrt
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Harald Wohlfahrt да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 63, 26.2.2011 г.


text:
 27.1.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 20/35
 Иск, предявен на 18 декември 2006 г. — Makhteshim Agan Holding и други срещу Комисията
 (Дело T-393/06)
 (2007/C 20/55)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Makhteshim Agan Holding BV, (Амстердам, Нидерландия), Makhteshim Agan Italia Srl (Bergamo, Италия) и Magan Italia Srl (Bergamo, Италия) (представители: C. Mereu и K.Van Maldegem, адвокати)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 отмяна на Решение D/531125 на Комисията от 12 октомври 2006 г.;
 —
 да се осъди ответникът да спазва задълженията си съгласно Общностното право и да използва всички налични данни, включително данни от приложения върху хора, за осигуряване включването на азинфос-метила в приложение I към ДПРЗ;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В молбата си ищците искат отмяна на Решение D/531125 на Комисията, изложено в писмо от 12 октомври 2006 г., изпратено на агенцията в държава-членка докладчик, която отговаря за преразглеждане положението на активното вещество азинфос-метил в рамките на Директива 91/414/ЕИО относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (по-долу „ДПРЗ“) (1), в което ответникът заявява, че няма да вземе решение за одобряване и включване на въпросното активно вещество в приложение I към упомената директива и по-нататък посочва, че при липсата на одобрение на общностно ниво до определената в член 8, параграф 2 от ДПРЗ дата, съществуването на правно основание за поддържането на пазара на това вещество ще отпадне.
 Ищците твърдят, че оспорваното решение de facto и de jure съставлява забрана на азинфос-метила, доколкото същото недвусмислено упоменава, че няма да се взема по-нататъшно решение за включване на веществото в приложение I към ДПРЗ, както и че целта му е да се въведе забрана за пускането на пазара на азинфос-метила чрез бездействието на ответника до изтичането на определения срок за одобрение.
 По-нататък ищците застъпват мнението, че оспорваното решение застрашава правата им за справедливо разглеждане на въпросното вещество в светлината на съвременните научни изследвания, представени от тях. В допълнение, като лишава ищците от правото им повторно да регистрират и да продължат продажбата на своите изделия в държавите-членки, се твърди, че ответникът е нарушил принципа на пропорционалност, както и правото им да осъществяват стопанска дейност, като по-този начин е упражнил намеса в правото им на собственост.
 В допълнение ищците твърдят, че оспорваното решение е опорочено поради съществени процесуални нарушения. Липсата по-точно на инициатива от страна на ответника за подготвянето на предложение относно включването на азинфос-метила в приложение I към ДПРЗ, както и забраната за пускане на пазара, която ответникът се опитва да постигне чрез своето бездействие, нарушават член 5, параграф 2 от Решение 1999/468/ЕО (2) на Съвета и член 8, параграф 2 от ДПРЗ.
 И накрая, ако Първоинстанционният съд приеме, че оспорваното решение не е акт, подлежащ на обжалване по член 230, параграф 4 ЕО, ищците застъпват мнението, че въпреки това техният иск би следвало да бъде обявен за допустим по член 232 ЕО, доколкото липсата на действия от ответника съставлява незаконно бездействие.
 (1) ОВ 1991 L 230, стр. 1.
 (2) Решение 1999/468/EО на Съвета относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията, ОВ (1999) L 184, стр. 23.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/65
 Жалба, подадена на 21 ноември 2012 г. — Conrad Electronic/СХВП — Sky IP International (EuroSky)
 (Дело T-510/12)
 2013/C 26/128
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател Conrad Electronic SE (Hirschau, Германия) (представители: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier и A. Kramer, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sky IP International Ltd (Isleworth, Обединеното кралство)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 септември 2012 г. по преписка R 1183/2011-4,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, в това число направените в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „EuroSky“ за стоки от клас 9 — заявка за марка на Общността No 4 539 896.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Sky IP International Ltd.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словни и фигуративни национална и марка на Общността „SKY“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 18, 25, 28, 35, 36, 38, 41, 42, 43 и 45.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква „б“ от Регламент No 207/2009.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/43
 Жалба, подадена на 28 февруари 2014 г. — Yingli Energy (China) и др./Съвет
 (Дело T-160/14)
 2014/C 142/56
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Yingli Energy (Китай) Co. Ltd (Баодин, Китай); Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Баодин); Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Хайкоу, Китай); Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Хъншуй, Китай); Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Тянцзин, Китай); Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Баодин); Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Баодин); Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Пекин, Китай); Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd (Пекин); Yingli Green Energy Europe (Дюселдорф, Германия); Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Грюнвалд, Германия); Yingli Green Energy France SAS (Лион, Франция); Yingli Green Energy Spain, SL (Моралеха, Испания); Yingli Green Energy Italia Srl (Рим, Италия) и Yingli Green Energy International AG (Клотен, Швейцария) (представители: A. Willems, S. De Knop и J. Charles, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да допусне жалбата за разглеждане,
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 1238/2013 на Съвета за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателите,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателите посочват седем правни основания.
 1.
 По първото правно основание се твърди, че като са наложили антидъмпингови мерки по отношение на кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти, изпратени от Китайската народна република, въпреки че в известието за започване на антидъмпингова процедура са споменати само кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китайската народна република, институциите са нарушили член 5, параграфи 10 и 11 от Регламент No 1225/2009 (1).
 2.
 По второто правно основание се твърди, че с налагането на антидъмпингови мерки по отношение на кристалните силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти, за които не е проведено антидъмпингово разследване, институциите са нарушили членове 1 и 17 от Регламент No 1225/2009.
 3.
 По третото правно основание се твърди, че като са приложили методология за непазарни икономики, за да изчислят дъмпинговия марж на продукти от страни с пазарна икономика, институциите са нарушили член 2 от Регламент No 1225/2009.
 4.
 По четвъртото правно основание се твърди, че с провеждането на едно общо разследване за два различни продукта (а именно за кристалните силициеви фотоволтаични модули и елементи) институциите са нарушили член 1, параграф 4 от Регламент No 1225/2009.
 5.
 По петото правно основание се твърди, че като са определили дали жалбоподателите действат в условията на пазарна икономика повече от три месеца след започването на разследването и след получаването на цялата необходима информация за изчисляването на дъмпинговите маржове, институциите са нарушили член 2, параграф 7, буква в) от Регламент No 1225/2009.
 6.
 По шестото правно основание се твърди, че като не са изчислили поотделно размера на вредата за промишлеността на Съюза в резултат от дъмпинговия внос и в резултат от други известни фактори и като поради това са определили по-висока ставка на митото от необходимата за отстраняването на причиняваната от дъмпинговия внос вреда за промишлеността на Съюза, институциите са нарушили член 3 и член 9, параграф 4 от Регламент No 1225/2009.
 7.
 По седмото правно основание се твърди, че като не са разгласили основните факти и съображения, на основата на които възнамеряват да наложат окончателни антидъмпингови мерки, институциите са нарушили член 20, параграф 2 от Регламент No 1225/2009.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51)


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/24
 Определение на Общия съд от 21 март 2014 г. — Frucona Košice/Комисия
 (Дело T-11/07 RENV) (1)
 ((Държавни помощи - Алкохол и напитки на базата на алкохол - Опрощаване на данъчни задължения в рамките на производство по несъстоятелност - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Отпадане на правния интерес - Решение, с което обжалваното решение се отменя и заменя - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 159/32
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Frucona Košice a.s. (Кошице, Словакия) (представители: K. Lasok, QC, J. Holmes, B. Hartnett, barristers, и O. Geiss, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati и K. Walkerová)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: St. Nicolaus — trade a.s. (Братислава, Словакия) (представител: N. Smaho, адвокат)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2007/254/ЕО на Комисията от 7 юни 2006 година относно държавна помощ C 25/2005 (ex NN 21/2005), приведена в действие от Словашката република в полза на Frucona Košice a.s. (ОВ L 112, стр. 14).
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на Frucona Košice a.s.
 3)
 St. Nicolau — trade a.s. понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 56, 10.3.2007 г.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/5
 Решение на Съда (първи състав) от 18 октомври 2007 г. — Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, в ликвидация, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-62/05 P) (1)
 (Обжалване - Регламент (ЕИО) No 1430/79 - Опрощаване на вносни сборове - Товар с цигари, предназначен за Испания - Измама, извършена в рамките на транзитна операция в Общността)
 (2007/C 315/07)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, в ликвидация, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro (представител: G. Leone, avvocato)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis и G. Barbara, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 14 декември 2004 г., по дело Nordspedizioneri di Danielis Livio и др./Комисия (T-332/02), което отхвърля искане за отмяна на решение на Комисията (REM 14/01) от 28 юни 2002 г., указващо на италианските власти, че не следва да бъде извършено опрощаване на вносни сборове върху товар с цигари, предназначен за Испания, с мотива, че измама, извършена от трети лица в рамките на транзитна операция в Общността, не представлява особен случай, обосноваващ опрощаването на вносни сборове
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, в ликвидация, както и г-н Danielis и г-н D'Alessandro, да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 82, 2.4.2005 г.


text:
 16.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 336/29
 Жалба, подадена на 25 септември 2013 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-515/13)
 2013/C 336/62
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad, Abogado del Estado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и
 —
 да осъди институцията ответник да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е подадена срещу Решение C(2013) 4426 окончателен на Комисията от 17 юли 2013 г. относно системата за данъчно облагане, приложима за някои споразумения за финансов лизинг, известна като испанска система „лизинг срещу данък“ (Държавна помощ SA.21233 (11/C) (ex NN/11, ex CP 137/06). В това решение се приема, че мерките, произтичащи от член 115, алинея 11 от преработения текст на Ley del Impuesto sobre Sociedades (amortización anticipada de activos arrendados) (Закон за корпоративното облагане (предварителна амортизация на активи, отдадени на лизинг), от прилагането на системата за облагане според тонажа по отношение на предприятията, плавателните съдове и дейностите, които не отговарят на изискванията, и от член 50, алинея 3 от Reglamento del Impuesto de Sociedades (Правилник за корпоративното облагане), представляват държавна помощ за икономическите групировки, което е несъвместима с вътрешния пазар.
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на член 107 ДФЕС, тъй като не е изпълнено нито едно от условията за квалифициране на мерките, разглеждани в обжалваното решение, като държавни помощи, доколкото изобщо не е налице елемент на селективност в предимство, което се предоставя на всички потенциални инвеститори във всички икономически сектори, без да са наложени предварителни условия; конкуренцията също не е нарушена, нито застрашена, тъй като не може да се счита, че предимство, което е предоставено на разположение на всички без никаква дискриминация (по-специално основана на гражданство) благоприятства или може да благоприятства конкурентното положение на някои сектори или предприятия във вреда на конкурентите им, след като всеки инвеститор може да участва в структурите, наречени SEAF и да се ползва от предимствата, които предоставя посочената система. Следователно не се засяга и търговията между държавите членки, доколкото съдружниците (или акционерите) в дружество не упражняват никаква дейност на пазара.
 2.
 Второто правно основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е изведено от нарушение на принципите на равно третиране, на защита на оправданите правни очаквания и на правна сигурност, тъй като съгласно член 14 от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО помощите не следва да се възстановяват.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/4
 Решение на Съда (трети състав) от 26 септември 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-189/11) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/CE - Членове 306—310 - Специален режим за туристически агенти - Различия между текстовете на различните езици - Национално законодателство, което предвижда прилагането на този специален режим спрямо лица, различни от пътуващите лица - Понятия „пътуващо лице“ и „клиент“ - Изключване от посочения специален режим на някои продажби за масовия потребител - Посочване във фактурата на подлежащ на приспадане размер на ДДС, който не е свързан с дължимия или платен данък по получени доставки - Общо определяне на данъчната основа за даден период - Несъвместимост)
 2013/C 344/03
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и C. Soulay)
 Ответник: Кралство Испания (представител: S. Centeno Huerta)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek и T. Müller, както и J. Očková), Френска република (представители: G. de Bergues и J.-S. Pilczer), Република Полша (представители: A. Kraińska и A. Kramarczyk, както и M. Szpunar и B. Majczyna), Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и R. Laires), Република Финландия (представители: J. Heliskoski и M. Pere)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 73, 168, 169, 226 и 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3) — Специален режим за туристически агенти
 Диспозитив
 1.
 Като изключва от приложното поле на специалния режим за туристически агенти предназначените за масовия потребител продажби на пътувания, организирани от агенти на едро, когато тези продажби се извършват от агенти на дребно, действащи от свое име,
 —
 като при определени обстоятелства разрешава на туристическите агенти да посочват във фактурата обща стойност на данъка върху добавената стойност, която няма връзка с действително платения от клиента данък, и като разрешава на последния, когато той е данъчнозадължено лице, да приспада този общ размер от дължимия данък върху добавената стойност, и
 —
 като разрешава на туристическите агенти, доколкото спрямо тях се прилага посоченият специален режим, да определят общо данъчната основа за всеки данъчен период,
 Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по членове 168, 226 и 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.
 2.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3.
 Европейската комисия понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски.
 4.
 Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски и три четвърти от съдебните разноски на Европейската комисия.
 5.
 Чешката република, Френската република, Република Полша, Португалската република и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г.


text:
 10.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 362/20
 Жалба, подадена на 10 октомври 2011 г. — Fundação Calouste Gulbenkian/СХВП — Gulbenkian (GULBENKIAN)
 (Дело T-541/11)
 2011/C 362/31
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fundação Calouste Gulbenkian (Лисабон, Португалия) (представители: G. Marín Raigal, P. López Ronda и G. Macias Bonilla, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Micael Gulbenkian (Oeiras, Португалия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 юли 2011 г. по дело R 1436/2010-2,
 —
 да разгледа и вземе под внимание документите, представени в хода на производството по възражение и по обжалване пред Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) относно репутацията на по-ранната марка, или да разпореди на ответника да издаде ново решение при съобразяване на споменатите документи,
 —
 да приеме изцяло представеното от жалбоподателя възражение,
 —
 да разпореди на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) окончателно и изцяло да отхвърли оспорената заявка No 4724647 за регистрация на словната марка „GULBENKIAN“ като марка на Общността за всички стоки и услуги от класове 4, 33, 35, 36, 37, 41, 42 и 44, за които е подадена заявката,
 —
 да осъди ответника да понесе разноските на жалбоподателя в настоящото производство и
 —
 да разпореди на встъпилата страна, ако тя се яви, да понесе разноските за настоящото производството, както и разноските на жалбоподателя в производствата (по възражение и обжалване) пред Службата.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „GULBENKIAN“, по-специално за стоки и услуги от класове 4, 33, 35, 36, 37 и 42 — Заявка за марка на Общността No 4724647
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в производството по възражение: Жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: общоизвестната в Португалия марка „Fundação Calouste Gulbenkian“ за „изкуства (пластични изкуства и музика); благотворителност (развитие на здравеопазването и човека); наука (изследване и насърчаване); образование (подкрепа и развитие); технически и управленски услуги за петролната промишленост“; Наименование на дружество „Fundação Calouste Gulbenkian“, използвано за „изкуства (пластични изкуства и музика); благотворителност (развитие на здравеопазването и човека); наука (изследване и насърчаване); образование (подкрепа и развитие); технически и управленски услуги за петролната промишленост“; Графични знаци No 5 351 и No 5 352„Fundação Calouste Gulbenkian“, използвани за „изкуства (пластични изкуства и музика); благотворителност (развитие на здравеопазването и човека); наука (изследване и насърчаване); образование (подкрепа и развитие); технически и управленски услуги за петролната промишленост“.
 Решение на отдела по споровете: Отчасти приема възражението.
 Решение на апелативния състав: Отчасти отменя решението на отдела по споровете и отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), на член 8, параграф 4 и на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета и на приложимата съдебна практика, тъй като апелативният състав преценява неправилно различните фактори, които следва да се вземат предвид, когато се прави оценка на вероятността от объркване.


text:
 18.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/2
 Решение на Съда (голям състав) от 12 април 2011 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — DHL Express France SAS, по-рано DHL International SA/Chronopost SA
 (Дело C-235/09) (1)
 (Интелектуална собственост - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 98, параграф 1 - Наложена от съд за марките на Общността забрана на действия, нарушаващи правото върху марка - Териториален обхват - Принудителни мерки, съпътстващи подобна забрана - Действие на територията на държави членки, различни от тази на сезирания съд)
 2011/C 179/02
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DHL Express France SAS, по-рано DHL International SA
 Ответник: Chronopost SA
 Предмет
 Преюдициалното запитване — Cour de cassation — Тълкуване на член 98 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), във връзка с членове 1, 14 и 94 от същия регламент — Иск за нарушение на правото върху марка — Териториален обхват на наложена от съд за марките на Общността забрана — Възможност за такъв съд да наложи в допълнение към забраната принудителни мерки, приложими на територията на всички държави членки, в които забраната за продължаване на действията, нарушаващи правото на марка, произвежда действие
 Диспозитив
 1.
 Член 98, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 3288/94 на Съвета от 22 декември 1994 година, трябва да се тълкува в смисъл, че забраната за продължаване на действията, нарушаващи или създаващи опасност от нарушаване на правата върху марки на Общността, постановена от съд за марките на Общността, чиято компетентност се основава на член 93, параграфи 1—4 и член 94, параграф 1 от този регламент, по принцип има действие на цялата територия на Европейския съюз.
 2.
 Член 98, параграф 1, второ изречение от Регламент No 40/94, изменен с Регламент No 3288/94, трябва да се тълкува в смисъл, че принудителна мярка, като периодичната имуществена санкция, постановена от съд за марките на Общността в съответствие с националното му право, за да се гарантира спазването на наложената от този съд забрана за продължаване на действията, нарушаващи или създаващи опасност от нарушаване на правата върху марки, произвежда действие не само в държавата членка на постановилия я съд, но и в другите държави членки, в които въпросната забрана действа предвид териториалния си обхват, при условията, предвидени във връзка с признаването и изпълнението на съдебни решения в глава III от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела. Когато националното право на някоя от тези други държави членки не предвижда принудителна мярка, подобна на постановената от посочения съд, компетентният съд на тази държава членка ще трябва да постигне преследваната с въпросната мярка цел, като приложи съответните вътрешни разпоредби, които равностойно гарантират спазването на забраната.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/7
 Преюдициално запитване, отправено от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва) на 14 октомври 2013 г. — Газпром OAO, друга страна в производството: Република Литва
 (Дело C-536/13)
 2013/C 377/14
 Език на производството: литовски
 Запитваща юрисдикция
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Газпром OAO
 Друга страна в производството: Република Литва, представлявана от литовското Министерство на енергетиката
 Преюдициални въпроси
 1.
 Когато арбитражен съд издаде „anti-suit injunction“, с което забранява на дадена страна да предяви определени искове пред съд на държава членка, който съгласно съдържащите се в Регламент Брюксел I (1) правила относно компетентността е компетентен да разгледа гражданското дело по същество, може ли съдът на държавата членка да откаже да признае такова арбитражно решение поради това, че то ограничава правото му сам да реши дали е компетентен да разгледа делото съгласно съдържащите се в Регламент Брюксел I правила относно компетентността?
 2.
 При утвърдителен отговор, важи ли същото в случаите, когато по силата на издадено от арбитражен съд „anti-suit injunction“ дадена страна по делото е задължена да ограничи исканията си, предявени по разглеждано в друга държава членка дело, и съдът на тази държава членка е компетентен да разгледа това дело съгласно съдържащите се в Регламент Брюксел I правила относно компетентността?
 3.
 Може ли националният съд, стремейки се да гарантира предимството на правото на Съюза и пълното действие на Регламент Брюксел I, да откаже да признае арбитражно решение, ако то ограничава правото му да прецени своята собствена компетентност и правомощия по дело, попадащо в приложното поле на регламент Брюксел I?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/10
 Решение на Съда (пети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Nannoka Vulcanus Industries BV/College van gedeputeerde staten van Gelderland
 (Дело C-81/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 1999/13/ЕО - Приложение IIБ - Замърсяване на въздуха - Летливи органични съединения - Ограничаване на емисиите - Употреба на органични разтворители в определени дейности и инсталации - Приложими задължения към съществуващи инсталации - Отсрочка“))
 (2015/C 363/12)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Nannoka Vulcanus Industries BV
 Ответник: College van gedeputeerde staten van Gelderland
 Диспозитив
 1)
 Приложение IIБ към Директива 1999/13/ЕО на Съвета от 11 март 1999 година за ограничаване на емисиите на летливи органични съединения, дължащи се на употребата на органични разтворители в определени дейности и инсталации, трябва да се тълкува в смисъл, че отсрочката, която то предвижда в точка 2, първа алинея, подточка i), може да се предостави на оператора на „инсталация“ по смисъла на член 2, точка 1 от посочената директива за прилагането на плановете му за намаляване на емисиите на летливи органични съединения, когато заместителите, които съдържат малки количества или не съдържат разтворители, са все още в процес на разработка, и то когато за посочената инсталация може да се приеме наличие на постоянно твърдо съдържание в продукта и то се използва за определяне на еталонната точка за намаляване на емисиите.
 2)
 Точка 2, първа алинея, подточка i) от приложение IIБ към Директива 1999/13 трябва да се тълкува в смисъл, че отсрочката за прилагането на план за намаляване на емисиите на летливи органични съединения изисква разрешение на компетентния орган, което предполага предварително искане от страна на съответния оператор. За да се определи дали трябва да се предостави отсрочка на оператора за прилагане на план за намаляване на емисиите на летливи органични съединения и за да се определи продължителността на евентуално предоставената отсрочка, в рамките на правото си на преценка този компетентен орган следва да се увери по-специално, че действително са в процес на разработване заместители, които са годни за използване в съответните инсталации и за намаляване на емисиите на летливи органични съединения, че с оглед на представените доказателства осъществяваната работа може да доведе до създаването на такива продукти и че няма алтернативна мярка, която би могла да предизвика подобни или още по-големи намалявания на емисиите при по-ниски разходи, и по-специално, че към този момент все още няма други заместители. Освен това следва да се има предвид съотношението между, от една страна, намаляването на емисиите, което ще може да бъде постигнато посредством разработваните заместители, както и разходите за тези продукти, и от друга страна, образуваните през отсрочката допълнителни емисии, както и разходите за евентуални алтернативни мерки. Продължителността на отсрочката не трябва да се простира отвъд необходимото за разработването на заместители. Това трябва да се преценява с оглед на всички релевантни обстоятелства, и по-специално на величината на допълнителните емисии в резултат от отсрочката, както и разходите за евентуални алтернативни мерки спрямо величината на намалените емисии, които ще могат да бъдат постигнати посредством разработваните заместители, както и разходите за тези продукти.
 (1) ОВ C 142, 12.5.2014 г.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/27
 Жалба, подадена на 19 юли 2012 г. — Hut.com/СХВП — Intersport France (THE HUT)
 (Дело T-330/12)
 2012/C 295/48
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Hut.com Ltd (Нортуич, Обединено краслство) (представител: S. Malynicz, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Intersport France (Лонжюмо, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението от 27 април 2012 г. на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по преписка R 814/2011-2, и
 —
 да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят направените от жалбоподателя съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „THE HUT“, по-специално за услуги от клас 35 — заявление за регистрация на марка на Общността No 8394091.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: френската словна марка „LA HUTTE“, регистрация No 33228708 за стоки от класове 3, 5, 18, 22, 25 и 28.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя частично обжалваното решение.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 18.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 167/2
 Определение на Съда (шести състав) от 26 март 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia, Италия) — Maria Catena Rita Pignataro/Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania, Ufficio Centrale Regionale per l'elezione del Presidente dell'Assemblea Regionale Siciliana c/o Corte d'Appello di Palermo, Assemblea Regionale Siciliana, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia, Andrea Vitale, Antonino Di Guardo, Fabio M. Mancuso
 (Дело C-535/08) (1)
 (Условия за избираемост на регионални избори - Изискване за постоянно пребиваване в съответния регион - Членове 17 ЕО и 18 ЕО - Основни права - Липса на привръзка към общностното право - Явна липса на компетентност на Съда)
 2009/C 167/03
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Maria Catena Rita Pignataro
 Ответници: Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania, Ufficio Centrale Regionale per l'elezione del Presidente dell'Assemblea Regionale Siciliana c/o Corte d'Appello di Palermo, Assemblea Regionale Siciliana, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia, Andrea Vitale, Antonino Di Guardo, Fabio M. Mancuso
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Тълкуване на член 6 ЕС, на член 3 от Първия допълнителен протокол, на член 2 от Четвъртия допълнителен протокол към Европейската конвенция за правата на човека и на член 25 от Международния пакт за гражданските и политическите права — Тълкуване на членове 17 и 18 ЕО — Съвместимост на регионално законодателство, което ограничава пасивното избирателно право на италиански гражданин на основание изискване за постоянно пребиваване в региона
 Диспозитив
 1)
 Членове 17 ЕО и 18 ЕО допускат национална правна уредба, която предвижда в положение като това по главното производството, след изискванията за избираемост за регионално събрание, задължителното постоянно пребиваване в съответния регион към момента на представянето на кандидатурата.
 2)
 Явна липса на компетентност на Съда на Европейските общности за даване на отговор на първия въпрос, поставен от Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia.
 (1) ОВ C 32, 7.2.2009 г.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/36
 Жалба, подадена на 7 октомври 2014 г. — CEAHR/Комисия
 (Дело T-712/14)
 (2015/C 007/41)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Confédération Européenne des Associations d’Horlogers-Réparateurs (CEAHR) (Брюксел, Белгия) (представители: P. Mathijsen и P. Dyrberg, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C(2014) 5462 окончателен на Европейската комисия от 29 юли 2014 година,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решение C(2014) 5462 окончателен на Европейската комисия от 29 юли 2014 година по преписка AT.39097 — Поправка на часовници, с което на основание член 7, параграф 2 от Регламент No 773/2004 (1) Комисията отхвърля жалбата на жалбоподателя относно отказа на някои производители на престижни/луксозни часовници да доставят резервни части на независими часовникарски ателиета.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди: i) че заключенията на Комисията са основани на явни грешки в преценката, грешки при прилагане на правото и неточни факти, ii) че в обжалваното решение заключенията на Комисията не са надлежно мотивирани и iii) че обжалваното решение е прието след провеждането на процедура, в хода на която Комисията не е разгледала внимателно изложените от жалбоподателя правни и фактически обстоятелства и е нарушила правото на жалбоподателя на добра администрация.
 (1) Регламент (ЕО) No 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове [101 ДФЕС] и [102 ДФЕС] (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/22
 Решение на Съда (трети състав) от 17 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Verona — Италия) — Shamim Tahir/Ministero dell'Interno, Questura di Verona
 (Дело C-469/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2003/109/ЕО - Член 2, член 4, параграф 1, член 7, параграф 1 и член 13 - „Разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС“ - Условия за предоставяне - Легално и непрекъснато пребиваване в приемащата държава членка в рамките на пет години преди подаване на молба за разрешение - Лице, което има семейна връзка с дългосрочно пребиваващия - По-благоприятни национални разпоредби - Последици))
 2014/C 315/32
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Verona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Shamim Tahir
 Ответници: Ministero dell'Interno, Questura di Verona
 Диспозитив
 1)
 Член 4, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни, изменена с Директива 2011/51/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2011 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че член на семейството, съгласно определението по член 2, буква д) от тази директива, на лице, което вече има статут на дългосрочно пребиваващ, не може да бъде освободен от предвиденото в член 4, параграф 1 от нея условие, съгласно което с оглед придобиването на такъв статут гражданинът на трета страна трябва да е пребивавал легално и без прекъсване в съответната държава членка в рамките на 5 години преди подаването на молба за целта.
 2)
 Член 13 от Директива 2003/109, изменена с Директива 2011/51, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска при по-благоприятни от предвидените в директивата условия държава членка да предостави разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС на член на семейството по смисъла на член 2, буква д) от тази директива.
 (1) ОВ C 52, 22.2.2014 г.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/32
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Fabrizio Cariulo/Ministero dell’Interno
 (Дело C-173/10)
 (2010/C 161/47)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Fabrizio Cariulo
 Ответник: Ministero dell’Interno
 Преюдициален въпрос
 Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон No 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон No 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:
 а)
 съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,
 б)
 са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),
 в)
 се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/9
 Решение на Съда (пети състав) от 17 декември 2009 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg, Германия) — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen
 (Съединени дела C-410/08 — C-412/08) (1)
 (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Позиции 1515, 1517, 2106 и 3004 - Желатинови капсули - Масла от риба, пшеничен зародиш и челебитка - Понятие „опаковка“)
 2010/C 51/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Swiss Caps AG
 Ответник: Hauptzollamt Singen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Baden-Württemberg — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3) — Позиция 1517 (Маргарин; хранителни смеси или препарати от животински или растителни мазнини или масла или от фракции от различни мазнини или масла от настоящата глава, различни от хранителните мазнини и масла и техните фракции от позиция 1516) и позиция 2106 (Хранителни продукти, неупоменати, нито включени другаде) — Точка A, параграф 5, буква б) от раздел първи към част първа от приложение I — Тарифно класиране на препарат от рибно масло с добавка на витамин Е, в капсули, съставени от желатин, глицерол и вода — Понятие за опаковка
 Диспозитив
 Комбинираната номенклатура, намираща се в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) No 388/2000 на Комисията от 13 октомври 2000 г., трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 хранителни препарати под формата на желатинови капсули, съдържащи 600 mg студено пресовано концентрирано рибно масло и 22,8 mg концентриран витамин E в капсула с обвивка, състояща се от 212,8 mg желатин, 77,7 mg глицерол и 159,6 mg пречистена вода, и предназначени за използване като хранителна добавка,
 —
 хранителни препарати под формата на желатинови капсули, съдържащи 580 mg масло от пшеничен зародиш в капсула с обвивка, състояща се от 250 mg гранулат скорбяла, и предназначени за използване като хранителна добавка,
 —
 хранителни препарати под формата на желатинови капсули, съдържащи 500 mg студено пресовано масло от черен кимион, 38,7 mg соево масло, 18,8 mg витамин E, 16 mg маслена мазнина, 10 mg лецитин, 8,2 mg восък, 8 mg калциев пантотенат, 0,2 mg фолиева киселина и 0,11 mg биотин в капсула с обвивка, състояща се от 313,97 mg желатинов разтвор (47,3 % желатин, 17,2 % глицерин, 35,5 % вода), 4,30 mg паста от 50 % титанов диоксид и 50 % глицерин и 1,73 mg паста от 25 % жълт хинолин и 75 % глицерин, и предназначени за използване като хранителна добавка,
 спадат към позиция 2106 от посочената Комбинирана номенклатура.
 (1) ОВ C 313, 6.12.2008 г.
 ОВ С 327, 20.12.2008 г.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/13
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif (Люксембург) на 16 януари 2012 г. — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin/Велико херцогство Люксембург
 (Дело C-20/12)
 2012/C 98/20
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal administratif [Административен съд]
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin
 Ответник: Велико херцогство Люксембург
 Преюдициален въпрос
 С оглед на общностния принцип на равно третиране, закрепен в член 7 от Регламент No 1612/68 (1), изтъкнатите от люксембургската държава съображения за образователна и бюджетна политика — а именно да се насърчава увеличаването на процента получили диплома за висше образование лица, който понастоящем е недостатъчен в сравнителен международен план по отношение на пребиваващото в Люксембург население — които биха били сериозно застрашени, ако люксембургската държава трябва да заплаща парична помощ за висше образование на всеки несвързан с обществото във Великото херцогство Люксембург студент за обучението му във висше училище в която и да е страна в света, което би довело до несъразмерна тежест за бюджета на люксембургската държава, представляват ли съображения по смисъла на посочената по-горе общностна съдебна практика, обосноваващи различното третиране, произтичащо от изискването за пребиваване, предвидено както за люксембургските граждани, така и за гражданите на други държави членки с оглед на получаване на помощ за висше образование?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11)


text:
 14.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/13
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 13 юни 2017 година — „Варна Холидейс“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите
 (Дело C-364/17)
 (2017/C 269/18)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд — Варна
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Варна Холидейс“ ЕООД
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — гр. Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите
 Преюдициални въпроси
 1.
 Разпоредбите на чл.90, пар.1 и чл.185, пар.1 от Директива 2006/112 (1) трябва ли да се тълкуват в смисъл, че изискват извършването на корекция на ползвания за доставка данъчен кредит и в случаите, като този в главното производство, в които с влязло в сила съдебно решение е прогласена нищожност на сделката, във връзка с която е упражнено правото на приспадане или в контекста на дефиницията по чл.14, пар.1 от Директива 2006/112 за тези случаи следва да се приеме, че не е налице доставка и изначално не е настъпила изискуемостта на данъка?
 2.
 Разпоредбите на чл.185, пар.1 и пар.2 от Директива 2006/112 следва ли да се тълкуват в смисъл, че при липса на национална уредба за извършване на корекция на ползван данъчен кредит в случай на установена със съдебно решение нищожност на сделката, се допуска корекцията да се извърши директно на основание чл.90, пар.1 от Директивата.
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност
 OB 2006, L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/25
 Определение на председателя на Общия съд от 5 февруари 2010 г. — De Post/Комисия
 (Дело T-514/09 R)
 (Обезпечително производство - Обществени поръчки - Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки - Молба за спиране на изпълнението и за привременни мерки - Липса на неотложност)
 2010/C 80/45
 Език на производството: английски
 Страни
 Молител: De Post NV van publiek recht (Брюксел, Белгия) (представители: R. Martens и B. Schutyser, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и N. Bambara, подпомагани от P. Wytinck, avocat)
 Предмет
 Молба за постановяване на привременни мерки, с която се иска, първо, да бъде спряно изпълнението на решението, с което Службата за публикации на ЕС (СП) е възложила на „Entreprises des Postes et Télécommunications Luxembourg“ поръчката, предмет на покана за представяне на оферти No 10234 Ежедневно транспортиране и доставка на Официален вестник, книги, други периодични издания и публикации, второ, да бъде задължена Службата за публикации да не подписва посочения в горната покана за представяне на оферти договор и трето, в случай че посоченият договор вече е сключен, да бъде спряно неговото изпълнение докато Общият съд се произнесе по съществото на жалбата
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Съдът не се произнася по съдебните разноски.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/30
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Patrizia Banchetti/Ministero dell’Interno
 (Дело C-166/10)
 (2010/C 161/40)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Patrizia Banchetti
 Ответник: Ministero dell’Interno
 Преюдициален въпрос
 Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон No 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон No 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:
 а)
 съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,
 б)
 са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),
 в)
 се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?