text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/8
 Решение на Общия съд от 23 септември 2014 г. — Mikhalchanka/Съвет
 (Съединени дела T-196/11 и T-542/12) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Беларус - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Ограничения за влизане и за транзитно преминаване през територията на Съюза - Включване и запазване на името на жалбоподателя в списъка на засегнатите лица - Журналист - Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Частична недопустимост - Право на защита - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката))
 2014/C 388/08
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Aliaksei Mikhalchanka (Минск, Беларус) (представител: M. Michalauskas, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: по дело T-196/11, F. Naert и M.-M. Joséphidès, по дело T-542/12, F. Naert и J.-P. Hix)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на Решение 2011/69/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС на Съвета относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 28, стр. 40), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 84/2011 на Съвета от 31 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 28, стр. 17), на Решение за изпълнение 2011/174/ОВППС на Съвета от 21 март 2011 година за изпълнение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 76, стр. 72), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 271/2011 на Съвета от 21 март 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 76, стр. 13), и от друга страна, на Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус (ОВ L 285, стр. 1), на Регламент (ЕС) No 1014/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) No 765/2006 относно ограничителни мерки спрямо Беларус (ОВ L 307, стр. 1) и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 307, стр. 7), в частта им, в която всички тези актове се отнасят до жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отменя в частта им относно г-н A. Mikhalchanka:
 —
 Решение 2011/69/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС на Съвета относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус,
 —
 Решение за изпълнение 2011/174/ОВППС на Съвета от 21 март 2011 година за изпълнение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус,
 —
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 271/2011 на Съвета от 21 март 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус,
 —
 Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус,
 —
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус.
 2)
 Не следва да се уважава искането на Съвета за запазване на правните последици във времето на обжалваните актове.
 3)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4)
 Съветът на Европейския съюз понася наред с направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени от г-н Mikhalchanka.
 (1) ОВ C 165, 9.6.2012 г.


text:
 19.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 475/17
 Жалба, подадена на 26 октомври 2016 г. — OP/Комисия
 (Дело T-478/16)
 (2016/C 475/27)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: OP (Бон, Германия) (представител: S. Conrad, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени мълчаливия отказ и изричното решение на ответника от 16 и 30 септември 2016 г. (преписка No: Ares (2016) 5716994) с което отхвърля административната жалба на жалбоподателя от 17 април 2016 г. по член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 58/2003 относно законосъобразността на решение на Изпълнителна агенция на Европейския съвет за научни изследвания от 18 март 2016 г. (преписка No: Ares (2016) 1371979), получено от жалбоподателя на 28 април 2016 г., за отхвърляне на заявлението му за получаване на субсидия от 17 ноември 2015 г. (номер на заявлението 716017 — QUASIMODO) по рамковата програма „Хоризонт 2020“, работна програма на ЕНС за 2016 г. (ERC Starting Grant) и оценяването му като неподходящо,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на правото на жалбоподателя на контрол на законосъобразността на актовете на Изпълнителна агенция на Европейския съвет за научни изследвания чрез ответника, тъй като ответникът не се е произнесъл по административната жалба на жалбоподателя в предвидения в член 22, параграф 1, алинея 3 от Регламент (ЕО) No 58/2003 (1) срок.
 2.
 Второ основание: незаконосъобразно отхвърляне на заявлението на жалбоподателя за получаване на субсидия
 Жалбоподателят твърди, че отхвърлянето на административната жалба на жалбоподателя е незаконосъобразно и поради това, че решението на Изпълнителна агенция на Европейския съвет за научни изследвания, с което се отхвърля заявлението на жалбоподателя за получаване на субсидия, само по себе си е незаконосъобразно.
 (1) Регламент (ЕО) No 58/2003 на Съвета от 19 декември 2002 година относно установяването на статута на изпълнителните агенции, отговарящи за някои задачи по управлението на програмите на Общността (ОВ 2003, L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 8, стр. 256).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/33
 Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 31 май 2016 г. — Corbin Opportunity Fund Lp и др.
 (Дело C-309/16)
 (2016/C 335/44)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Corbin Opportunity Fund Lp, Corbin Capital Partners, Redwood Drawdown Master Fund Lp, Redwood Opportunity Master Fund Ltd, Redwood Capital Management LLC, Pontus Holdings Ltd, RMF Financial Holdings Sàrl
 Ответник: FMA Österreichische Finanzmarktaufsichtsbehörde
 Преюдициални въпроси
 1)
 Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) No 1093/2010 и (ЕС) No 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (1), и по-специално член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1, точка 2 от същата приложими ли са ratione temporis и ratione materiae към хипотезата на дружество в режим на преструктуриране като разглежданото в главното производство, чието преструктуриране е започнало посредством предвидени на национално ниво механизми още преди изтичане на срока за транспониране и е продължило в периода след изтичане на този срок въз основа на националните норми, които транспонират цитираната директива?
 2)
 Директива 2014/59/ЕС предоставя ли на кредиторите на такова дружество в режим на преструктуриране, които са подали до органа за преструктуриране заявление за „проверка и забрана“ на сключването на определени планирани или вече сключени правни сделки с други кредитори (например съдебна спогодба), права, за чиято защита те разполагат с достъп до административно и съдебно производство?
 (1) ОВ L 173, стр. 190.


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/6
 Преюдициално запитване от Judecătoria Sibiu (Румъния), постъпило на 30 април 2015 г. — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov/Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci
 (Дело C-205/15)
 (2015/C 245/08)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Judecătoria Sibiu
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov
 Ответник: Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли член 4, алинея 3 ДЕС и членове 20, 21и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че те не допускат правна уредба като съдържащата се в член 16 от Конституцията и в член 30 от Извънредно постановление No 80/2013 на правителството, която гарантира равенството пред закона единствено между физическите лица, но не и между тях и юридическите лица — публичноправни субекти, и която освобождава a priori юридическите лица — публичноправни субекти, от плащане на таксови марки и от внасяне на гаранция при достъпа до правосъдие, като същевременно поставя като условие за достъпа до правосъдие на физическите лица плащането на таксови марки/гаранции?


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/3
 Решение на Съда (разширен състав) от 11 септември 2007 г. — Maria-Luise Lindorfer/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-227/04 Р) (1)
 (Обжалване - Длъжностни лица - Прехвърляне на пенсионни права - Професионална дейност преди постъпване на служба за Европейските общности - Изчисляване на годините стаж за пенсиониране - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Общи разпоредби за привеждане в действие - Принцип за забрана на дискриминацията - Принцип за равно третиране)
 (2007/C 269/07)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Maria-Luise Lindorfer (представители: G. Vandersanden и L. Levi, avocats)
 Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Anton и M. Sims-Robertson)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 18 март 2004 г. по дело Lindorfer/Съвет (T-204/01), с което се отхвърля искът за отмяна на решението на Съвета от 3 ноември 2000 г., в което се изчисляват годините стаж за пенсиониране на жалбоподателката след прехвърлянето към общностната схема на фиксираната сума за откупуване на пенсионните права, придобити от нея на основание на австрийската схема
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 18 март 2004 г. по дело Lindorfer/Съвет (T-204/01), доколкото с него се отхвърля искът на г-жа Lindorfer с довода, че не е налице дискриминация, основана на пола.
 2)
 Отменя решението на Съвета на Европейския съюз от 3 ноември 2000 г., с което се изчислява броят на годините стаж за пенсиониране на г жа Lindorfer.
 3)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 4)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски пред двете инстанции.
 (1) ОВ C 190, 24.7.2004 г.


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/34
 Жалба, подадена на 14 февруари 2013 г. — LG Electronics/Комисия
 (Дело T-91/13)
 2013/C 108/83
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Корея) (представители: G. van Gerven и T. Franchoo, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло или частично член 1, параграф 1, буква г), член 1, параграф 2, буква ж), член 2, параграф 1, букви г) и д) и член 2, параграф 2, букви г) и д) от Решение C(2012) 8839 окончателен на Европейската комисия от 5 декември 2012 г. по преписка COMP/39.437 — Тръби за телевизорни и компютърни екрани, доколкото се отнасят до жалбоподателя, и/или
 —
 да намали глобите, наложени на жалбоподателя в член 2, параграф 1, букви г) и д) и член 2, параграф 2, букви г) и д) от обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем правни основания.
 Основание съгласно член 263 ДФЕС, с което се цели отмяна на членове 1 и 2 от обжалваното решение, доколкото се отнасят до жалбоподателя:
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на защита на жалбоподателя (съществено процесуално нарушение), тъй като LG Philips Displays (наричано по-нататък „LPD“) не е допуснато да участва в производството като ответник.
 Основания, с които се цели (частичната) отмяна на членове 1 и 2 от обжалваното решение съгласно член 263 ДФЕС и съответно намаление на глобите на жалбоподателя съгласно член 261 ДФЕС:
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на член 101 ДФЕС и на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1), нарушение на принципа на личната отговорност и явна грешка в преценката, тъй като е установена отговорност на жалбоподателя за нарушения, извършени от LPD.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на член 25 от Регламент (ЕО) No 1/2003, тъй като в обжалваното решение се установява отговорността на жалбоподателя за каквито и да са действия, предшестващи 1 юли 2001 г.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на член 101 ДФЕС и на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003, нарушение на член 296 ДФЕС и нарушение на принципа на равно третиране, тъй като обжалваното решение включва преките продажби в ЕИП под формата на преработени продукти (наричани по-нататък „TPDS“) в изчисляването на глобата, наложена на жалбоподателя.
 5.
 Петото правно основание е изведено от нарушение на член 101 ДФЕС, член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003, нарушение на принципа на личната отговорност, явна грешка в преценката, нарушение на правото на защита на жалбоподателя, тъй като в обжалваното решение се установява отговорността на жалбоподателя за наложената глоба, основана на направените от Philips TPDS.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от нарушение на член 296 ДФЕС, явна грешка в преценката и нарушение на принципите на равно третиране и добра администрация, тъй като обжалваното решение: i) не посочва достатъчно мотиви за невключването на TPDS за Samsung, и/или ii) произволно включва или изключва TPDS, довеждайки до неравно третиране между жалбоподателя и Samsung.
 7.
 Седмото правно основание е изведено от нарушение на член 101 ДФЕС, член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003 и принципите на равно третиране и добра администрация, тъй като: i) обжалваното решение не е адресирано до LPD и дъщерните дружества на LPD, които са участвали в нарушенията, докато то е било адресирано до друго съвместно предприятие заедно с неговите дружества майки, и ii) тъй като други дружества майки в същото положение като жалбоподателя не са били адресати на обжалваното решение.
 Основание, базирано на пълната юрисдикция на Общия съд съгласно член 261 ДФЕС и член 31 от Регламент (ЕО) No 1/2003:
 8.
 С осмото правно основание жалбоподателят иска Общият съд да упражни пълната си юрисдикция, за да намали глобата му, тъй като е прекалено висока и непропорционална.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция,предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/18
 Решение на Съда (трети състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Sanofi
 (Дело C-443/12) (1)
 (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) No 469/2009 - Член 3 - Условия за получаване на този сертификат - Последователно пускане на пазара на два лекарствени продукта, които се състоят изцяло или частично от една и съща активна съставка - Комбинация от активни съставки, една от които вече е пусната на пазара под формата на лекарствен продукт с една-единствена активна съставка - Възможност за получаване на няколко сертификата въз основа на един и същи патент и на две разрешения за пускане на пазара)
 2014/C 52/30
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Ищци: Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd
 Ответник: Sanofi
 в присъствието на: Sanofi Pharma Bristol-Myers Squibb SNC
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на член 3, букви а) и в) от Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1) — Условия за получаване на сертификата за допълнителна закрила — Понятие „продукт, защитен с основен патент, който е в сила“ — Критерии — Възможност за предоставяне на сертификата за всеки лекарствен продукт в случай на патент, който обхваща няколко лекарствени продукта
 Диспозитив
 При обстоятелства като разглежданите в главното производство, при които въз основа на патент за закрила на нова активна съставка и на разрешение за пускане на пазара на лекарствен продукт, в който тя е единствената активна съставка, притежателят на патента вече е получил за тази активна съставка сертификат за допълнителна закрила, който му позволява да се противопостави на употребата на съставката самостоятелно или в комбинация с други активни съставки, член 3, буква в) от Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска въз основа на същия патент, но на издадено по-късно разрешение за пускане на пазара на различен лекарствен продукт, съдържащ посочената активна съставка в комбинация с друга активна съставка, която не е защитена като такава с патента, на притежателя на последния да бъде издаден втори сертификат за допълнителна закрила на тази комбинация от активни съставки.
 (1) ОВ C 389, 15.12.2012 г.


text:
 18.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 309/10
 Решение на Съда (шести състав) от 26 юли 2017 г. — Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Salumificio Fratelli Beretta SpA
 (Дело C-182/16 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Фигуративна марка със словния елемент „STICK MiniMINI Beretta“ - Възражение на притежателя на словната марка на Европейския съюз „Mini Wini“ - Отхвърляне на възражението от апелативния състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) - Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Степен на внимание на съответните потребители - Самостоятелно отличително положение - Доминиращ характер - Критерии за преценка на визуалното сходство - Задължение за мотивиране))
 (2017/C 309/13)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (представител: S. Labesius, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: M. Rajh), Salumificio Fratelli Beretta SpA (представители: G. Ghisletti, F. Braga и P. Pozzi, avvocati)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 296, 16.8.2016 г.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/10
 Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Landgericht Hamburg — Германия) — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG
 (Дело C-134/11) (1)
 (Директива 90/314/ЕИО - Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки - Член 7 - Защита срещу риска от неплатежоспособност или несъстоятелност на организатора на такива пътувания, ваканции и обиколки - Приложно поле - Неплатежоспособност на организатора поради използването не по предназначение на събраните от потребителите пари)
 2012/C 98/13
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Jürgen Blödel-Pawlik
 Ответник: HanseMerkur Reiseversicherung AG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Landgericht Hamburg — Тълкуване на член 7 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248) — Защита срещу риска от неплатежоспособност или несъстоятелност на организатора — Неплатежоспособност на организатора поради използването не по предназначение на събраните от потребителите пари — Приложимост на Директива 90/314/ЕИО
 Диспозитив
 Член 7 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки трябва да се тълкува в смисъл, че в приложното му поле попада положение, при което неплатежоспособността на организатора на пътуването се дължи на измамливото му поведение.
 (1) ОВ C 179, 18.6.2011 г.


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/28
 Определение на Общия съд от 3 май 2017 г. — De Nicola/ЕИБ
 (Дело T-70/16 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Служители на ЕИБ - Психически тормоз - Извъндоговорна отговорност - Грешки при прилагане на правото - Явно неоснователно обжалване))
 (2017/C 221/39)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (представители: G. Nuvoli и G. Faedo, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (едноличен състав) от 18 декември 2015 г., De Nicola/ЕИБ (F-104/13, EU:F:2015:164), с която се иска частична отмяна на това решение
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 111, 29.3.2016 г.


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/31
 Жалба, подадена на 28 ноември 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-126/11)
 2012/C 174/49
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: M. Boury, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Искане за отмяна на решението на органа по назначаването в частта, с която на жалбоподателя е наложено дисциплинарно наказание под формата на забележка.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на органа по назначаването CMS 10/038 за налагане на дисциплинарно наказание забележка на жалбоподателя, както и решението на органа по назначаването No R/393/11, с което е потвърдено първото решение,
 —
 да се установи, че наложеното на жалбоподателя дисциплинарно наказание забележка от органа по назначаването, без да се представят валидни доказателства за действията по упражняване на тормоз, за които е упрекван жалбоподателят, и без да се извърши истинско, независимо, безпристрастно и справедливо разследване, позволяващо да се установи дали действително са извършени посочените действия по упражняване на тормоз, за които се твърди, че са извършени от жалбоподателя спрямо негов колега, представлява акт на дискриминация от страна на органа по назначаването по отношение на жалбоподателя,
 —
 да се установи, че в хода на дисциплинарното производството жалбоподателят е претърпял сериозни неимуществени и имуществени вреди, и че вследствие на това има право да получи обезщетение за тях. Тези вреди трябва да се оценят съгласно критерии, определени от Съда на публичната служба,
 —
 да се установи по-специално, че в хода на посоченото производство и на други предходни, свързани с него производства, сериозно са нарушени основните човешки права на жалбоподателя, прогласени в Договорите, в Хартата на основните права на Европейския съюз и в Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, и че вследствие на това жалбоподателят има право да получи обезщетение за тези нарушения по преценка на Съда на публичната служба.


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/6
 Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 4 май 2015 г. — Valsts ieņēmumu dienests/SIA Latspas
 (Дело C-204/15)
 (2015/C 228/08)
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākā tiesa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Valsts ieņēmumu dienests
 Ответник: SIA Latspas
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 29, параграф 1 от Регламент No (ЕИО) No 2913/92 (1) на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността да се тълкува в смисъл, че установеният в посочения член метод също се прилага, когато вносът на стоки и допускането им за свободно обращение на митническата територия на Общността са осъществени като следствие от това, че при транзитната операция тези стоки са били отклонени от митнически надзор, доколкото става въпрос за стоки, подлежащи на облагане с митни сборове и които не са продадени за износ с местоназначение митническата територия на Общността, а за износ извън Общността?
 2)
 Трябва ли изразът „последователно“, съдържащ се в член 30, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, във връзка с правото на добра администрация, закрепен в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, наред с принципа за мотивиране на административните актове, да се тълкува в смисъл, че за да се направи извод, че се прилага методът, съдържащ се в член 31, митническата администрация е длъжна във всеки административен акт да изложи причините, поради които при конкретните обстоятелства не могат да бъдат използвани методите за определяне на митническата стойност на стоките, съдържащи се в член 29 или в член 30?
 (1) ОВ L 302, стр. 1.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/14
 Иск, предявен на 25 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-218/07)
 (2007/C 129/27)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou, W. Bogensberger, Bevollmächtigte)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания
 —
 Федерална република Германия е нарушила задълженията, произтичащи от Директива 2003/109/ЕО (1) на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни, като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с директивата, съответно не е информирала Комисията за тези разпоредби,
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2003/109/ЕО е изтекъл на 23 януари 2006 година.
 (1) ОВ L 16, стр. 44.


text:
 28.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 163/11
 Дело, заведено на 14 януари 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (дело E-6/14)
 (2014/C 163/10)
 На 14 януари 2014 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Gjermund Mathisen и Auður Ýr Steinarsdóttir в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приела в предвидения срок и/или не е уведомила Надзорния орган незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 5 от глава XXIX от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2008/43/ЕО на Комисията от 4 април 2008 г. относно въвеждането, съгласно Директива 93/15/ЕИО на Съвета, на система за идентификация и проследяване на взривни вещества с гражданско предназначение), адаптиран към Споразумението посредством Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по посочения акт и по член 7 от Споразумението.
 2.
 Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 3 септември 2013 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 3 юли 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2008/43/ЕО на Комисията от 4 април 2008 г. относно въвеждането, съгласно Директива 93/15/ЕИО на Съвета, на система за идентификация и проследяване на взривни вещества с гражданско предназначение (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 5 от глава XXIX от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство, адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела или не е уведомила Надзорния орган в предписания срок за мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 15 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/9
 Решение на Съда (шести състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Органа за издаване на разрешения и осъществяване на контрол към Върховния съвет по аудиовизуалните въпроси — Белгия) — в рамките на производство относно RTL Belgium SA, по-рано TVi SA
 (Дело C-517/09) (1)
 (Директива 89/552/ЕИО - Услуги за телевизионно излъчване - Орган за издаване на разрешения и осъществяване на контрол към Върховния съвет по аудиовизуалните въпроси - Понятие за национална юрисдикция по смисъла на член 267 ДФЕС - Липса на компетентност на Съда)
 2011/C 63/17
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Орган за издаване на разрешения и осъществяване на контрол към Върховния съвет по аудиовизуалните въпроси
 Страна в главното производство
 RTL Belgium SA, по-рано TVi SA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Орган за издаване на разрешения и осъществяване на контрол към Върховния съвет по аудиовизуалните въпроси (Белгия) — Тълкуване на член 1, буква в) от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215) — Свободно предоставяне на услуги — Телевизионни програмни емисии — Понятия „доставчик“ на аудиовизуални услуги и „ефективен контрол както върху избора на предавания, така и върху тяхната организация“ — Понятие за национална юрисдикция по смисъла на член 267 ДФЕС
 Диспозитив
 Съдът не е компетентен да отговори на въпроса, поставен от Органа за издаване на разрешения и осъществяване на контрол към Върховния съвет по аудиовизуалните въпроси с неговото решение от 3 декември 2009 г.
 (1) ОВ C 51, 27.2.2010 г.


text:
 11.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/15
 Определение на председателя на Общия съд от 12 декември 2011 г. — Akhras/Съвет
 (Дело T-579/11 R)
 (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Молба за спиране на изпълнението и за временни мерки - Липса на неотложност - Липса на значителна и непоправима вреда)
 2012/C 39/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Молител: Tarif Akhras (Homs, Сирия) (представители: S. Ashley и S. Millar, solicitors, D. Wyatt, QC, и R. Blakeley, barrister)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и M.-M. Joséphidès)
 Предмет
 По същество, молба за временни мерки и за спиране на изпълнението на Решение 2011/522/ОВППС на Съвета от 2 септември 2011 година за изменение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 228, стр. 16), на Регламент (ЕС) No 878/2011 на Съвета от 2 септември 2011 година за изменение на Регламент (ЕС) No 442/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 228, стр. 1), на Решение 2011/628/ОВППС на Съвета от 23 септември 2011 година за изменение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 247, стр. 17) и на Регламент (ЕС) No 1011/2011 на Съвета от 13 октомври 2011 година за изменение на Регламент No 442/2011 (ОВ L 269, стр. 18), в частта, в която тези текстове се отнасят до молителя.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/5
 Решение на Съда (трети състав) от 26 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz — Германия) — Arthur Wiedemann (C-329/06)/Land Baden-Württemberg, и Peter Funk (C-343/06)/Stadt Chemnitz
 (Съединени дела C-329/06 и C-343/06) (1)
 (Директива 91/439/ЕИО - Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства - Отнемане на свидетелство за управление в държава-членка поради употреба на наркотични вещества или алкохол - Ново свидетелство за управление, издадено в друга държава-членка - Отказ за признаване на правото на управление в първата държава-членка - Пребиваване, което не съответства на Директива 91/439/ЕИО)
 (2008/C 209/07)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Arthur Wiedemann (C-329/06), Peter Funk (C-343/06)
 Ответници: Land Baden-Württemberg (C-329/06) и Stadt Schemnitz (C-343/06)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Sigmaringen — Тълкуване на член 1, параграф 2, член 7, параграф 1, буква a) и член 8, параграфи 2 и 4, както и на Приложение III към Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62), изменена с Директива 96/47/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 година за изменение на Директива 91/439/ЕИО относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 235, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 4, стр. 68) — Отказ за признаване валидността на свидетелство за управление, получено в друга държава-членка по измамен начин от притежател, който е бил субект на административно решение за отнемане на национално свидетелство за управление в държавата по пребиваване поради употреба на наркотични вещества — Злоупотреба с право
 Диспозитив
 1)
 Член 1, параграф 2, член 7, параграф 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства, изменена с Регламент (ЕО) No 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат, при обстоятелства като тези по главните производства, дадена държава-членка да откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държава-членка, извън период на забрана за искане на ново свидетелство, наложен на съответното лице, и следователно валидността на това свидетелство, докато притежателят на същото не е изпълнил условията, изисквани в първата държава-членка за издаването на ново свидетелство след отнемането на по-ранно свидетелство, включително проверка на годността за управление, удостоверяваща, че вече не са налице основанията, обосноваващи посоченото отнемане.
 При същите обстоятелства посочените разпоредби допускат дадена държава-членка да откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държава-членка, ако е установено въз основа на посочване в същото или на друга неоспорима информация, произхождаща от държавата-членка на издаване, че при издаването на посоченото свидетелство неговият притежател, спрямо който на територията на първата държава-членка е била наложена мярка за отнемане на по-ранно свидетелство, не е имал обичайно пребиваване на територията на държавата-членка на издаване.
 2)
 Член 1, параграф 2 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439, изменена с Регламент No 1882/2003, не допускат държава-членка, която в съответствие с тази директива е длъжна да признае правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено от друга държава-членка, временно да отнеме това право, когато последната държава-членка проверява условията за издаване на това свидетелство. Противно на това в същия контекст посочените разпоредби допускат държава-членка да реши да отнеме временно това право, ако от посочване в самото свидетелство или от друга неоспорима информация, произтичаща от другата държава-членка, следва, че условието за пребиваване, наложено в член 7, параграф 1, буква б) от посочената директива, не е било изпълнено към момента на издаване на същото това свидетелство.
 (1) ОВ C 249, 14.10.2006 г.
 ОВ C 281, 18.11.2006 г.


text:
 9.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 338/20
 Жалба, подадена на 26 август 2017 г. — A & O Hotel and Hostel Friedrichshain/Комисия
 (Дело T-578/17)
 (2017/C 338/23)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: A & O Hotel and Hostel Friedrichshain GmbH (Берлин, Германия) (представители: Rechtsanwälte S. Heise и M. Lindner)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C(2017) 3220 final на Комисията от 29 май 2017 г. относно прилаганите от Германия в полза на Jugendherberge Berlin Ostkreuz gGmbH (и др.) мерки за държавна помощ с неданъчен характер, SA.43145 (2016/FC) (ОВ, 2017 г., C 193, S. 1), и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно основание.
 Нарушение на съществени процесуални правила по смисъла на член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с член 4 , параграф 4 и член 15 , параграф 1 от Регламент (ЕС) 2015/1589 (1) както и член 296, параграф 2 ДФЕС
 —
 Комисията е нарушила процесуалните права на жалбоподателя като приела обжалваното решение само след предварително разглеждане, въпреки че е била длъжна да започне официално производство по разглеждане. В това отношение жалбоподателят се позовава на обстоятелството, че при надлежна преценка на информацията и данните, с които е разполагала, Комисията е трябвало да има повод да за съмнения във връзка със съвместимостта на мерките за държавна помощ с неданъчен характер, прилагани неправомерно от Германия в полза на Jugendherberge Berlin Ostkreuz gGmbH (и др.).
 —
 Освен това жалбоподателят изтъква, че Комисията е нарушила своето задължение за мотивиране съгласно член 296, параграф 2 ДФЕС, доколкото в обжалваното решение изобщо не е разгледала, не е разгледала надлежно или в съществената им част е разгледала неправилно пораждащите основание за съмнение информации и данни.
 (1) Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/32
 Жалба, подадена на 10 декември 2007 г. — WellBiz/СХВП — Wild (WELLBIZ)
 (Дело T-451/07)
 (2008/C 37/51)
 Език, на който е изготвена жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: WellBiz Verein, WellBiz Association (Eschen, Лихтенщайн) (представител: адв. M. Schnetzer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Rudolf Wild GmbH & Co. KG (Eppelhein, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на първи апелативен състав от 2 октомври 2007 г. по преписка R 1575/2006-1,
 —
 Да се отхвърли възражението на възразяващия от 9 март 2005 г. No В 809 394,
 —
 да се осъди ответната служба и възразяващият да заплатят разноските по настоящото производство, както и разноските, направени в процедурата по възражение и в производството пред апелативния състав на СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „WELLBIZ“ за услуги от класове 35 и 41 (заявка No 3 844 479).
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Rudolf Wild GmbH & Co. KG.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „WILD.BIZ“ за услуги от класове 38, 41 и 42 (марка на Общността No 2 225 175), като възражението се позовава на част от услугите от клас 41.
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението за всички оспорени услуги от клас 41.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като марките, предмет на спора, са различни по звучене, по начин на изписване и изобразяване и по използваните понятия и марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението няма особено висока степен на известност и поради това няма голям отличителен характер.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/34
 Жалба, подадена на 20 ноември 2009 г. от Италианска република срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав) от 4 септември 2009 г. по дело T-211/05, Италианска република/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-458/09 P)
 2010/C 24/63
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представител: G. Palmieri)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви за допустима жалбата,
 —
 да се отмени Решението на Първоинстанционния съд от 4 септември 2009 г. по дело Т-211/05 (Италианска република/Комисия), нотифицирано с препоръчително писмо No 405966 от 4 септември 2009 г., получено на 8 септември 2009 г. и следователно Решение 2006/261/ЕО на Комисията от 16 март 2005 г. относно схема за държавни помощи С8/2004 (ех NN 164/2003) приведена в действие от Италия в полза дружества, които отскоро са регистрирани за търговия на фондовата бора [нотифицирана под No C(2005) 591].
 Правни основания и основни доводи
 . Нарушение на членове 10 и 13 от Регламент No 659/1999 (1) (Регламент „процедура държавни помощи“), на член 88, параграф 2 ЕО и на принципа на състезателност. Явна греша при преценката на документи.
 Първоинстанционният съд е приел, че посредством изпратените на Италия писма от октомври и декември 2003 г. е извършено ефективно предварително обсъждане на мерките, въведени с Декрет-закон No 326/2003. Първоинстанционният съд не е счел, че тези писма съдържат само общи въпроси и отрицателното твърдение, че „не може да се изключи“, че мерките са включвали несъвместими с общия пазар държавни помощи.
 . Нарушение на принципа на състезателност.
 В решението за започване на официалната процедура по разследване Комисията е счела, че селективността на мерките се състои в това, че предвидените данъчни облекчения изключвали дружествата, които не са установени в Италия. В окончателното решение обаче Комисията е счела, че мерките са селективни, тъй като от данъчните облекчения се ползват в по-голяма степен установените в Италия дружества, тъй като се облагат върху реализираната в световен мащаб печалба отколкото общностните дружества, които в Италия се облагат единствено върху реализираната в тази държава членка печалба. Комисията не е уведомила италианското правителство за тази промяна на подхода и не му е дала възможност да представи становището си по този въпрос. Първоинстанционният съд неправилно е счел, че искът на Комисията е законосъобразен.
 . Нарушение на член 87, параграф 1 ЕО.
 Във всички случаи не може да бъде счетено за селективно облекчение, като разглежданото в настоящия случай, от което се ползват всички дружества, както италиански, така и общностни, които отговарят на условията за допускане до регистрация за търговия на регламентиран пазар на Европейския съюз. По-голямото предимство на италианските дружества произтича от данъчната система, при която данъчното облагане се определя от статута на местно или чуждестранно лице, но само разликата в обхвата на предимството между дружества, които по еднакъв начин са включени в приложното поле на облекчението не може да определи селективния характер на това облекчение. Първоинстанционният съд е допуснал грешка като е счел, че селективността може да се изразява и в такава разлика.
 . Нарушение на член 87, параграф 1 ЕО. Липса на мотиви.
 Първоинстанционният съд е сгрешил като е приел, че мярката е селективна, доколкото не всички дружества се ползват от нея. Всъщност от мярката се ползват всички дружества, които отговарят на условията за допускане до регистрация за търговия на регламентиран пазар. Освен това изборът за регистрация за търговия на фондовата борса е свързан с много съществени структурни тежести, чужди на дружествата, които не са регистрирани за търговия на фондовата борса. Подборът на допуснатите дружества се осъществява на тази обектива основа и облекчението съответства на и е свързано с различното положение, в което се намират двете категории дружества от гледна точка на структурните разходи,. Следователно мярката има общо, а не селективно приложение. Във всички случаи Първоинстанционният съд не е мотивирал надлежно представените в това отношение от Италия доказателства.
 . Нарушение на член 87, параграф 1 ЕО.
 Първоинстанционният съд погрешно е счел, че във всички случаи мерките са селективни, като се има предвид краткото им времетраене, което изключва възможността дружествата да вземат решение да се регистрират за търговия на фондовата борса в един по-късен момент. Фиксираната продължителност на облекчението всъщност се обяснява с бюджетното равновесие и експерименталния характер на мерките, но не оказва влияние върху тяхната структура, която е единственият критерий за определяне на това дали мерките са селективни или не.
 . Нарушение на член 87, параграф 3, буква в) ЕО. Липса на мотиви.
 Макар да са счетени за държавни помощи мерките са съвместими с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) като помощи за инвестиции за осъществяването на особена дейност. Първоинстанционният съд е допуснал грешка като е счел тези помощи за оперативни, пренебрегвайки трайния характер на последиците, които регистрацията за търговия на фондовата борса предизвиква в структурата и оперативния характер на дружествата и като не е отчел, че увеличаването на регистрациите за търговия на регулираните пазари представлява дейност, която с основание се счита за насърчаване, включително на общностно ниво. Следователно Първоинстанционият съд е трябвало да санкционира Комисията за това, че е упражнила своето дискреционно правомощие в тази област без да се основе на правилно установяване на фактите.
 (1) ОВ L 83, стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр.41.


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/26
 Жалба, подадена на 23 декември 2009 г. от BCS SpA срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (осми състав) на 28 октомври 2009 г. по дело T-137/08, BCS SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-553/09 P)
 2010/C 51/42
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: BCS SpA (представители: M. Franzosi, V. Jandoli, F. Santonocito, avvocati)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска съда:
 —
 да отмени обжалваните решения,
 —
 да обяви марката на Общността ‘289 за недействителна,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено от следните допуснати грешки при прилагане на правото:
 I.
 Първоинстанционният съд неправилно е тълкувал член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността (1), посочвайки, че придобиването на отличителен характер от даден знак не зависи от неговото предишно и настоящо изключително използване (още повече, че споменатото използване не е било доказано; дори в същото решение се посочва, че в някои страни то е отречено),
 II.
 Първоинстанционният съд неправилно е приложил критериите, установени от общностната съдебна практика, за определяне на придобиването на отличителен характер, в нарушение на член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността.
 Относно I.: липсата на изключително използване в други части на Общността се доказва от декларациите на трети страни в Дания и Ирландия. Всъщност липсата на еднозначна връзка между съчетанието от зелен и жълт цвят, от една страна, и Deere, от друга страна, е несъвместима с признаването на отличителен характер, придобит от знака в тези държави.
 Относно II.: BCS оспорва приложените от Първоинстанционния съд правни критерии във връзка с доказателствата за вторично значение, тъй като те противоречат на принципите, установени в трайната практика на Съда. Всъщност продължителността на използването на марката от Deere, пазарните дялове и обемите на продажбите не могат да се разглеждат като достатъчни обстоятелства — взети поотделно — за доказването на придобито вторично значение. И по-конкретно те не могат да компенсират липсата на проучване на общественото мнение (или противоречив резултат от декларациите на трети страни), тъй като тези обстоятелства са доказателствени параметри от различно естество.
 По този начин Първоинстанционният съд е допуснал грешка като не е отчел преките доказателства за липса на отличителен характер на марката на Общността ‘289 в Дания и Ирландия.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), заменен с Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия)
 ОВ L 78, стр. 1


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/8
 Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu (Полша), постъпило на 7 февруари 2017 г. — Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś/DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG
 (Дело C-66/17)
 (2017/C 161/10)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu
 Страни в главното производство
 Заявители: Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś
 Ответник: DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 4, точка 1 във връзка с член 7 от Регламент (ЕО) No 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания (1) да се тълкуват в смисъл, че може да бъде издадено удостоверение за европейско изпълнително основание по отношение на решение по съдебните разноски, включено в съдебно решение, постановено по иск за установяване съществуването на право?
 (1) ОВ L 143, 2004 г., стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 3.


text:
 26.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/18
 Преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de Burgos (Испания) на 5 март 2012 г. — La Retoucherie de Manuela, S. L./La Retoucherie de Burgos, S. C.
 (Дело C-117/12)
 2012/C 151/32
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Burgos
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: La Retoucherie de Manuela, S. L.
 Ответник: La Retoucherie de Burgos, S. C.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли съдържащият се в член 5, буква б) от Регламент No 2790/1999 (1) израз „обекти и терени, на които купувачът е действал по време на договорния период“ да се разбира като ограничен до физическото място или пространство, от което са се продавали стоките или са се предоставяли услугите по време на действието на договора, или този израз може да обхваща цялата територия, на която купувачът е действал по време на договорния период?
 2.
 Ако Съдът се произнесе в полза на първото тълкуване, може ли в случай на договор за франчайзинг, определящ на франчайзополучателя дадена територия, изразът „обекти и терени“ да се отнася до територията, на която франчайзополучателят е действал по време на договорния период?
 (1) Регламент No 2790/1999 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за ЕО към определени категории вертикални споразумения и съгласувани практики (ОВ L 336, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 66).


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/13
 Определение на Съда (пети състав) от 13 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova — Румъния) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Claudia Norica Vijulan
 (Дело C-335/10) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Вътрешно облагане с данъци и такси - Член 110 ДФЕС - Екотакса върху моторните превозни средства при първата им регистрация)
 2011/C 311/18
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Craiova
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu
 Ответник: Claudia Norica Vijulan
 Предмет
 Преюдициално запитване — Curtea de Apel Craiova — Регистрация на употребявани превозни средства, регистрирани по-рано в други държави членки — Екотакса върху моторните превозни средства при първата им регистрация в държава членка — Съвместимост на националната правна уредба с член 110 ДФЕС — Временно освобождаване на превозни средства с определени характеристики
 Диспозитив
 Член 110 ДФЕС следва да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка да въвежда екотакса за моторните превозни средства при първата им регистрация в съответната държава членка, ако тази фискална мярка е уредена по начин, по който тя възпира пускането в движение в посочената държава членка на употребявани моторни превозни средства, закупени в други държави членки, без обаче същевременно да възпира закупуването на употребявани моторни превозни средства на същата възраст и със същата степен на амортизация на националния пазар.
 (1) ОВ C 274, 9.10.2010 г.


text:
 6.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/11
 Преюдициално запитване, отправено от Районен съд София (България) на 24 март 2016 година — наказателно производство срещу Траян Бешков
 (Дело C-171/16)
 (2016/C 200/17)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Районен съд София
 Страна в главното производство
 Траян Бешков
 Преюдициални въпроси
 1.
 Как следва да се тълкува понятието „новообразувано наказателно производство“, употребено в Рамково решение 2008/675/ПВР на Съвета от 24 юли 2008 г. за вземане предвид присъдите, постановени в държавите-членки на Европейския съюз в хода на новообразувани наказателни производства, следва ли същото задължително да е свързано с установяването на вина за извършено престъпление или е допустимо да касае и производство, при което според националното законодателство на втората държава-членка наложеното от предишно съдебно решение наказание следва да поеме или да се включи в друга санкция, съответно да се постанови отделното му изтърпяване?
 2.
 Следва ли чл. 3, § 1 във връзка с обяснение 13 от Рамково решение 2008/675/ПВР на Съвета от 24 юли 2008 г. за вземане предвид присъдите, постановени в държавите-членки на Европейския съюз в хода на новообразувани наказателни производства да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че процедура, необходима при вземането предвид на предишна присъда, постановена в друга държава-членка не може да бъде инициирана от осъденото лице, а единствено от държавата-членка, постановила предишната присъда, съответно от държавата-членка, провеждаща новообразуваното наказателно производство?
 3.
 Следва ли чл. 3, § 3 от Рамково решение 2008/675/ПВР на Съвета от 24 юли 2008 г. за вземане предвид присъдите, постановени в държавите-членки на Европейския съюз в хода на новообразувани наказателни производства да се тълкува в смисъл, че не допуска държавата, провеждаща новообразуваното наказателно производство да променя начина на изпълнение на наложеното наказание от държавата-членка, постановила предишната присъда, в това число и в случаите, при които според националното законодателство на втората държава-членка наложеното от предишно съдебно решение наказание следва да поеме или да се включи в друга санкция, съответно да се постанови отделното му изтърпяване?


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/43
 Жалба, подадена на 17 декември 2007 г. — SIMSA/Комисия
 (Дело T-480/07)
 (2008/C 64/71)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Sicietà imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) (Salerno, Италия) (представител: M. A. Calabrese, avvocato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение No SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992 на Комисията от 17 октомври 2007 г.;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са сходни с посочените по дело T-417/07, Lodato Gennaro & Co.


text:
 18.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 167/25
 Жалба, подадена на 27 март 2009 г. — Kipp/Европол
 (Дело F-28/09)
 2009/C 167/47
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Michael Kipp (Хага, Нидерландия) (представител: P. de Casparis, avocat)
 Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 12 юни 2008 г., с което ответникът е посочил на жалбоподателя, че не може да му предложи постоянно назначение, както и решението, постановено по жалба на 7 януари 2009 г., с което изложените от жалбоподателя твърдения за нарушения срещу решението от 12 юни 2008 г. се приемат за неоснователни,
 —
 да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/7
 Преюдициално запитване, отправено от Dioikitiko Protodikeio Serron (Гърция) на 5 март 2012 г. — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE/Elliniko Dimosio
 (Дело C-116/12)
 2012/C 138/11
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Dioikitiko Protodikeio Serron
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE
 Ответник: Elliniko Dimosio
 Преюдициални въпроси
 1.
 Митническата стойност на внесените стоки определя ли се съгласно членове 29 и 32 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 и в случаите, когато договорът има за предмет обработката или преработката на продукти (изнесени в страната на обработка, без да са поставени под митнически режим на пасивно усъвършенстване), която не е в предвидената от член 24 от същия регламент степен или във всеки случай е недостатъчна, за да се считат произведените в резултат от нея стоки за произхождащи от страната, в която е извършена обработката или преработката?
 2.
 При положителен отговор на първия въпрос, различно ли ще е решението в случаите, когато поради считаните за съдържащи неточности фактури и други документи вносът изглежда като извършен въз основа на договор за продажба, но се оказва, че договорът е предвиждал несъществена обработка на продуктите с произход от страната на внос срещу цена, която може да бъде определена, и че декларираната митническа стойност не съответства на действителната стойност, която е платена или подлежи на плащане?
 3.
 При отрицателен отговор на втория въпрос, различно ли ще е решението в случаите, когато се оказва, че е налице и практика, състояща се в използване с цел злоупотреба на общностните разпоредби, от което заинтересованото лице иска да извлече предимство?
 4.
 В случай че се приеме, че членове 29 и 32 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 могат да бъдат приложени в хипотеза като описаната във втория въпрос и когато обективните обстоятелства и субективният елемент от третия въпрос са налице, каква е стойността на съставката (в конкретния случай захарта), която е включена във внесения продукт и е предоставена безплатно от вносителя, ако тази съставка, която не е можело да бъде поставена под режим пасивно усъвършенстване по смисъла на член 146, параграф 1 от същия регламент, не е произведена от вносителя, но е придобита от него на износната цена (по-ниска от пазарната цена в страната, тъй като спрямо продукта се прилага режимът на възстановявания при износ)?


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/62
 Жалба, подадена на 17 февруари 2010 г. — Ferriera Valsabbia и Valsabbia Investimenti/Комисия
 (Дело T-92/10)
 2010/C 113/94
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищци: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo, Италия), Valsabbia Investimenti SpA (Odolo, Италия) (представители: D. Fosselard, avvocato, S. Amoruso, avvocato, L. Vitolo, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени Решение С (2009) 7492 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 година по преписка СОМР/37.956 Бетонова арматура, повторно приемане (наричано по-нататък „Решението“), изменено и допълнено с Решение С (2009) 9912 окончателен на Комисията от 8 декември 2009 година (наричано по-нататък „Допълнителното решение“), в частта, в която установява наличието на нарушение на член 65 от Договора за ЕОВС от страна на Ferriera Valsabbia S.p.A. и Vasabbia Investimenti S.p.A и осъжда последните да заплатят солидарно глоба в размер на 10,25 милиона евро,
 —
 При условията на евентуалност: да се отмени член 2 от Решението, с който се налага глобата на жалбоподателите,
 —
 При условията на евентуалност спрямо предходното: да се намали размера на наложената глоба,
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са подобни на посочените в другите жалби срещу същото решение. Жалбоподателят изтъква по-специално:
 Липса на компетентност на Комисията да санкционира нарушението на член 65 от Договора за ЕОВС поради изтичането на посочения договор и във всички случаи да използва член 7, параграф 1 и член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1) като правно основание.
 Нарушение на правото на защита на жалбоподателите в рамките на процедурата пред Комисията.
 Нарушение на член 65, параграф 1 от Договора за ЕОВС, доколкото описаните в решението факти не съставляват един-единствен, продължителен картел.
 Нарушение на Насоките относно метода на определяне на глобите, както и на принципите на равенство и на пропорционалност.
 По този въпрос се изтъква по-специално, че класирането на жалбоподателите в първата група предприятия, на които е наложена глоба с по-голям основен размер, е напълно незаконосъобразно, като се има предвид, че при определянето на размера на глобата Комисията неправилно е приложила критерия за тяхната специфична тежест на пазара и не е приложила еднакво критерия за цялостния размер на предприятието. Освен това процедурата по определяне на размера на глобата била неправилно проведена що се отнася до преценката на смекчаващите обстоятелства. Накрая, прекомерната продължителност на производството засягала сериозно правото на справедлив съдебен процес в разумен срок.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1 от 04.01.2003 г., стр.1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр.167).


text:
 2.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/14
 Решение на Общия съд от 18 май 2011 г. — Glenton España/СХВП — Polo/Lauren (POLO SANTA MARIA)
 (Дело T-376/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „POLO SANTA MARIA“ - По-ранна фигуративна марка на Бенелюкс, която представлява силует на играч на поло - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 194/20
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Glenton España, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Armijo Chávarri и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: The Polo/Lauren Company, LP (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени американски щати) (представители: R. Black, R. Guthrie, solicitors, и S. Malynicz, barrister)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 18 юни 2009 г. (преписка R 594/2008-2) относно производство по възражение между The Polo/Lauren Company, LP и Glenton España, SA
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Glenton España, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 282, 21.11.2009 г.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/47
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 5 юли 2007 г. — Bertolete и др./Комисия
 (Дело F-26/06) (1)
 (Публична служба - Договорно наети служители - Класиране и възнаграждание - Служба „Инфраструктури и логистика“ в Брюксел (СИЛ) - Детски учителки - Бивши заети съгласно белгийското право лица - Промяна в приложимия режим - Еднакво третиране)
 (2007/C 199/91)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищци: Marli Bertolete (Woluwé-Saint-Lambert) и други (представител: L. Vogel, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските Общности (представители: D. Martin и L. Lozano Palacios)
 Предмет
 Отмяна на решение на Комисията, с което се отхвърлят жалбите на ищците срещу решенията за определяне на тяхното класиране и възнаграждения в качеството на договорно наети служители.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решенията, с които Комисията на Европейските общности определя възнаграждението на ищците по сключени през април 2005 година договори за договорно наети служители.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да понесе направените от нея съдебни разноски, както и половината от тези, направени от ищците.
 4)
 Осъжда ищците да понесат половината от направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 108, 6.5.2006 г., стр. 34.


text:
 7.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/25
 Определение на Първоинстанционния съд от 9 април 2008 г. — Meggle/СХВП — Clover (HiQ с детелинов лист)
 (Дело T-37/06) (1)
 („Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество“)
 (2008/C 142/44)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Meggle AG (Wasserburg, Германия) (представители: T. Raab и H. Lauf, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. Weberndörfer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Clover Corporation Limited (Сидни, Австралия)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 22 ноември 2005 г. (преписка R 1130/2004-2) по процедура по възражение между Meggle AG и Clover Corporation Limited.
 Диспозитив
 1)
 Основанието за постановяване на решение по същество по жалбата е отпаднало.
 2)
 Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 96, 22.4.2006 г.


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/34
 Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. — Fulmen/Съвет
 (Дело T-439/10)
 ()
 2010/C 328/58
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Fulmen (Техеран, Иран) (представител: A. Kronshagen, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени параграф 11, раздел I Б от Приложението към Регламент (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран, както и решението на Съвета от 26 юли 2010 г., доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяната на Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 (1), както и на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета (2) относно ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие, доколкото с тях името на жалбоподателя е включено в списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилага замразяване на средства и икономически ресурси в изпълнение на посочената разпоредба.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение на Съвета трябва да бъде отменено, тъй като липсва релевантно решение на компетентен орган, което да обоснове към момента на приемането му включването на жалбоподателя в списъка на организациите, свързани с ядрената и балистична програма на Иран.
 Освен това жалбоподателят твърди, че не са спазени процесуалните гаранции, тъй като правото му на защита и правото му на справедлив процес са нарушени, доколкото:
 —
 Съветът не е обосновал в достатъчна степен решението си да включи името на жалбоподателя в спорния списък,
 —
 решението на Съвета не се предхожда от уведомяване на жалбоподателя относно доказателствата за неговата вина и
 —
 жалбоподателят не е имал възможност да изложи ефективно становището си относно тези доказателства.
 (1) Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, стp. 25).
 (2) Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стp. 39).


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/32
 Иск, предявен на 30 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-535/07)
 (2008/C 51/55)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н R. Sauer и г-жа D. Recchia)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви, че Република Австрия е нарушила задълженията си по член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (1) и по член 6, параграф 2 във връзка с член 7 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (2) като:
 а)
 не е определила правилно според орнитоложките критерии (по отношение на „Hansag“ в провинция Burgenland), съответно ограничила (по отношение на „Niedere Tauern“ в провинция Steiermark) най-подходящите по брой и размери територии в Австрия като специални защитени зони за запазването на дивите птици по член 4, параграфи 1 и 2 от Директива за опазване на птиците и
 б)
 не е предоставила правна защита в съответствие с изискванията на член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за опазването на дивите птици и член 6, параграф 2 във връзка с член 7 от Директивата за флората и фауната на част от вече определените специални защитени зони,
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета (Директива за опазване на птиците) задължава държавите-членки да класифицира като специални защитени зони (СЗЗ) всички територии, които са най-подходящи по брой и по размери за запазването на изброените в приложение I видове, както и да вземат съответни мерки по отношение на редовно срещащите се мигриращи видове, които не са изброени в приложение I. На една СЗЗ трябва да се предостави статут на правно защитена зона, който е в състояние по-специално да осигури оцеляването и размножаването на посочените в приложение I на Директивата видове птици, както и размножаването, линеенето и зимуването на редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в приложение I. Тъй като съгласно член 7 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (Директива за флората и фауната) задълженията, които произтичат по-специално от член 6, параграф 2 от същата директива, що се отнася до специалните защитени зони, следва да заместят задълженията по първото изречение от член 4, параграф 4 от Директивата за опазване на птиците, статутът на правно защитена зона на тези територии трябва да гарантира, че няма да има влошаване на естествените местообитания и на местообитанията на видовете, за които са определени територии, както и че ще се избегне значително обезпокояване на тези видове.
 Република Австрия е нарушила задълженията, които произтичат за нея от тези разпоредби на общностното право, като не е определила областта „Hansag“ за СЗЗ, не е ограничила специалната защитена зона „Niedere Tauern“ съгласно изискванията на Директивата за опазване на птиците и на последно място, като не е предоставила на част от вече определените специални защитени зони правна защита съобразно изискванията на горепосочените разпоредби.
 Въпреки че Република Австрия е признала необходимостта от определяне на областта „Hansag“ за СЗЗ и многократно е изразявала намерението си да предприеме такова определяне, до изтичане на срока, определен в мотивираното становище, тя не е изпълнила това задължение.
 Ограничаването на зоната „Niedere Tauern“, което не е извършено според изискванията на Директивата за опазване на птиците, е свързано от една страна с факта, че необходимите местообитания на планинския дъждосвирец не са взети предвид в достатъчна степен и от друга страна, с това, че установените местообитания на определени видове горски птици, а именно сив кълвач (picus canus) и лещарка (bonasa bonasia) не са включени в достатъчна степен. Макар че държавите-членки разполагат с известна свобода на преценка при избора и ограничаването на СЗЗ, последната е ограничена от изискването определянето на тези зони да бъде съобразено с особените орнитоложки критерии, установени в Директивата. В частност, при избора и ограничаването на СЗЗ държавата-членка няма право да взема предвид икономическите изисквания, посочени в член 2 от Директивата за опазване на птиците или в член 6, параграф 4 от Директивата за флората и фауната.
 По отношение на статута на правно защитена зона на вече определените в Австрия СЗЗ са необходими специални мерки за защита на птичата фауна, определена в дадена територия, която отговаря на критериите за определяне; също така е необходимо да се установят с точност необходимите мерки за защита и те да се адаптират към специалните особености и условията на околната среда на СЗЗ и към обитаващите я видове. Специалните опазващи цели, съдържащи се в инструментите за правна защита по смисъла на член 4, параграфи 1 и 2 от Директивата за опазване на птиците и специалните защитни цели по смисъла на член 6, параграф 2 от Директивата за флората и фауната за всеки разглеждан вид птици, заедно с необходимите точни мерки и условия (забрани и изисквания) за територията трябва също така да бъдат задължителни и да им бъде дадена достатъчна публичност. След разглеждане на съществуващите в отделните провинции разпоредби може да се установи, че предвидения в тях правен статут на защитена зона не отговаря на горепосочените изисквания и не може да се приеме за достатъчен с оглед на разпоредбите на Директивата за опазване на птиците и Директивата за флората и фауната.
 (1) ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77.
 (2) ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/12
 Решение на Съда (първи състав) от 17 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Okresní soud v Chebu — Чешка република) — Hypoteční banka, a.s./Udo Mike Lindner
 (Дело C-327/10) (1)
 (Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Договор за ипотечен кредит, сключен от потребител, който е гражданин на държава членка, с банка, установена в друга държава членка - Законодателство на държава членка, позволяващо при неизвестно местоживеене на потребителя иск срещу него да се предяви пред съд на тази държава)
 (2012/C 25/19)
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Okresní soud v Chebu
 Страни в главното производство
 Ищец: Hypoteční banka, a.s.
 Ответник: Udo Mike Lindner
 Предмет
 Преюдициално запитване — Okresní soud v Chebu — Тълкуване на член 81 ДФЕС, на член 16, параграф 2, член 17, параграф 3 и член 24 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74), както и на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Компетентност относно договор за жилищен кредит, сключен от потребител — гражданин на държава членка, с банка, установена в друга държава членка — Законодателство на държава членка, позволяващо когато местоживеенето на потребителя е неизвестно да се предяви иск или да се подаде жалба срещу него пред съд на тази държава
 Диспозитив
 1.
 Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че прилагането на установените от него правила предполага, че ситуацията, разглеждана в спора, с който е сезирана юрисдикция на държава членка, е от естество да повдигне въпроси, свързани с определянето на международната компетентност на тази юрисдикция. Такава ситуация възниква в случай като този по главното производство, когато съд на една държава членка е сезиран с иск срещу гражданин на друга държава членка, като местоживеенето на последния не е известно на този съд.
 2.
 Регламент No 44/2001 трябва да се тълкува в смисъл, че
 —
 в ситуация като разглежданата по главното производство, когато потребител, който е страна по договор за дългосрочен ипотечен кредит, съдържащ задължение за уведомяване на съдоговорителя за всяка промяна на адреса, прекрати местоживеенето си, преди срещу него да бъде заведено дело за нарушаване на договорните му задължения, съдилищата на държавата членка, на чиято територия се намира последното известно местоживеене на потребителя, са компетентни по силата на член 16, параграф 2 от посочения регламент да разгледат това дело, когато не успяват да определят в приложение на член 59 от същия регламент настоящото местоживеене на ответника и не разполагат също така с доказателствени факти, позволяващи им да направят извод, че ответникът в действителност има местоживеене извън територията на Европейския съюз;
 —
 този регламент допуска прилагането на разпоредба от вътрешното процесуално право на държава членка, която поради заинтересованост да се избегне ситуация на отказ на правосъдие позволява провеждането на производство срещу и в отсъствието на лице, чието местоживеене не е известно, ако юрисдикцията, сезирана със спора, се увери преди произнасянето по него, че за откриването на ответника са предприети всички проучвания, изисквани от принципите на дължимата грижа и на добросъвестността.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/11
 Решение на Съда (шести състав) от 15 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
 (Дело C-341/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/48/CE - Спазване на правата върху интелектуална собственост - Липса на транспониране в определения срок)
 (2008/C 171/18)
 Език на производството: шведски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Wils и P. Dejmek)
 Ответник: Кралство Швеция (представител: A. Kruse)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — В предвидения срок не са приети необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45 и — поправка — ОВ L 195, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 2)
 Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 211, 8.9.2007 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/15
 Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от Productos Asfálticos (PROAS), S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-495/07, PROAS/Комисия
 (Дело C-616/13 P)
 2014/C 24/27
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Productos Asfálticos (PROAS), S.A. (представител: C. Fernández Vicién, abogada)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 жалбата да бъде обявена за допустима и основателна,
 —
 да се отмени решението на Общия съд от 16 септември 2013 г.,
 —
 да се уважи подадената в първоинстанционното производство жалба и да се отмени Решение C(2007) 4441 окончателен на Комисията от 3 октомври 2007 година по процедура за прилагане на член 81 ЕО (преписка COMP/387.10 — Битум (Испания) или, при условията на евентуалност, да се намали размерът на наложената на жалбоподателя с това решение глоба,
 —
 при условията на евентуалност делото да бъде върнато за ново разглеждане от Общия съд и
 —
 във всички случаи Комисията да бъде осъдена да плати всички съдебни разноски в настоящото производство, както и тези в производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Нарушение от страна на Общия съд на принципа на ефективна защита, тъй като в рамките на правомощието си за пълен съдебен контрол той не е разгледал правните основания, изтъкнати от Productos Asfálticos, S.A. във връзка с определяне на размера на санкцията. Това нарушение се изразява в следното:
 —
 Изопачаване от страна на Общия съд на правните основания на подадената от Proas жалба за отмяна пред Общия съд.
 —
 Липса на самостоятелен анализ от страна на Общия съд относно пропорционалността и обосноваността на наложената санкция, което влияе върху отражението на нарушението.
 —
 Липса на анализ от страна на Общия съд дали Комисията е спазила принципа на равно третиране и принципа на правна сигурност във връзка с установената от нея практика.
 —
 Липса на анализ във връзка с конкретния принос на Proas за извършване на нарушението и неотчитане на необходимите процесуални гаранции.
 2.
 Нарушение от страна на Общия съд на принципите на правна сигурност и на равно третиране, както и на правото на Proas на защита
 , тъй като е дал неправилно тълкуване на Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент No 17 (1).
 —
 Общият съд е оправомощил Комисията да наруши приетите от самата нея директиви, като ѝ е позволил при определяне на размера на глобата да не взема предвид незначителността на последиците от дадено нарушение.
 —
 Общият съд е нарушил правото на защита на Proa, като не му е позволил да се ползва от оборимата презумпция, че картелите винаги имат последици.
 3.
 Нарушение от страна на Общия съд на принципа на добрата администрация и на принципа на спазване на разумен срок.
 4.
 Нарушение от страна на Общия съд на принципите относно съдебните разноски.
 (1) Регламент (ЕИО) No 17 на Съвета: Първи регламент за прилагане на членове 85 и 86 от Договора (ОВ 13, 21.2.1962 г., стр. 204; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 3).


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/11
 Иск, предявен на 13 септември 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-468/11)
 2011/C 340/19
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun и S. Pardo Quintillán)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви, че
 —
 като задължава предприятията, които предлагат услуги или поддържат мрежа в рамките на общото разрешително, да плащат такса, предназначена да финансира Corporación de Radio y Televisión Española, и като установява във връзка с това редица условия и изключения, както и определени механизми за прехвърляне на излишъците, и
 —
 като не е съобщило по надлежен начин за намерението си да внесе изменения във връзка с общите разрешителни, нито е предоставило на заинтересованите страни, включително ползувателите и потребителите, достатъчен срок да изразят своите становища по предложените изменения,
 Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 12 и член 14, параграф 1 от Директива 2002/20/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“)
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 —
 Комисията счита, че член 5 от Ley de RTVE [Закон за испанското радио и телевизия] е несъвместим с предвиденото в член 12 от Директивата за разрешение. С този член испанските власти въвеждат такса (наречена „вноска“), с която се облагат брутните приходи на операторите на електронни съобщения с определен географски обхват, без да се спазват принципите и изискванията, установени в член 12 от Директивата за разрешение.
 —
 Въз основа на това Комисията счита, че като не е съобщило по надлежен начин намерението си да внесе изменения във връзка с общите разрешения, нито е предоставило на заинтересованите страни, включително ползувателите и потребителите, достатъчен срок да изразят своите становища по предложените изменения, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 14, параграф 1 от Директивата за разрешение.
 (1) ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/19
 Решение на Съда (осми състав) от 18 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Court of Session (Шотландия), Единбург — Обединено кралство) — Royal Bank of Scotland plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 (Дело C-488/07) (1)
 (Шеста директива ДДС - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Стоки и услуги, които се използват както за облагаеми доставки, така и за освободени доставки - Пропорционално приспадане - Изчисляване - Методи, предвидени в член 17, параграф 5, трета алинея - Задължение за прилагане на правилото за закръгляне в член 19, параграф 1, втора алинея)
 (2009/C 44/31)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 Court of Session (Шотландия), Единбург
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Royal Bank of Scotland plc
 Ответник: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 Предмет
 Преюдициално запитване — Court of Session (Шотландия), Единбург — Тълкуване на член 17, параграф 5 и на член 19, параграф 6 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Стоки и услуги, които се използват както за облагаеми, така и за освободени доставки — Изчисляване на подлежащата на приспадане част — Правила за закръгляне
 Диспозитив
 Държавите-членки не са задължени да прилагат правилото за закръгляне, предвидено в член 19, параграф 1, втора алинея от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, когато подлежащата на приспадане част от данъка по получени доставки се изчислява съгласно един от специалните методи по член 17, параграф 5, трета алинея, буква а), б), в) или г) от тази директива.
 (1) ОВ C 8, 12.1.2008 г.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/23
 Определение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2008 г. — European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals и др./Комисия
 (Дело T-209/06) (1)
 (Жалба за отмяна - Допустимост - Член 230, четвърта алинея EО - Физически и юридически лица - Сдружения - Решение 2006/522/ЕИО - Лично засягане - Ветеринарно-санитарни условия - Мерки за защита във връзка с инфлуенцата по птиците)
 (2008/C 197/41)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals (West Maas et Waal, Нидерландия); Vereniging van Im- en Exporteurs van Vogels en Hobbydieren (West Maas et Waal, Нидерландия); Willem Plomp, agissant sous la dénomination Plomps Vogelhandel (Woerden, Нидерландия) и Marinus Borgstein, действащо под името Borgstein Birds & Zoofood Trading (West Maas et Waal, Нидерландия) (представител: J. Wouters, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Erlbacher и M. van Heezik)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2006/522/EО на Комисията от 25 юли 2006 г. за изменение на Решение 2005/759/EО и Решение 2005/760/EО относно някои защитни мерки във връзка със високо патогенната инфлуенца по птиците и въвеждането на някои живи птици в Общността (ОВ L 205, стp. 28).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда жалбоподателите да заплатят съдебните разноски, включително свързанитe с обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 249, 14.10.2006 г.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/42
 Жалба, подадена на 18 октомври 2014 г. — European Dynamics Luxembourg и Evropaïki Dynamiki/Парламент
 (Дело T-733/14)
 (2015/C 016/66)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподатели: European Dynamics Luxembourg SA (Люксембург, Люксембург), Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: E. Veletsanou и M. Sfyri, адвокати)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното Решение D(2014)38802 на Парламента от 18 септември 2014 г., с което Парламентът отхвърля офертата на жалбоподателите за лот 3 в рамките на открита тръжна процедура No 2014/S 066 111912 под наименование „PE/ITEC-ITS14 — External provision of IT services“ и
 —
 да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателите.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите излагат следните основания в подкрепа на своята жалба:
 Според жалбоподателите оспореното решение трябва да бъде отменено съгласно член 263 ДФЕС поради допуснато от Парламента нарушение на задължението за мотивиране, тъй като той не е изложил достатъчно мотиви относно техническата оферта, с която жалбоподателите са участвали в разглежданата обществена поръчка.
 Жалбоподателите твърдят, че мотивите за предоставените точки на тяхната техническа оферта и на офертите на другите оференти за лот 3 от обществената поръчка по отношение на някои от подкритериите за възлагане не са им позволили да разберат нито мотивите за предоставените за тяхната оферта точки, нито характеристиките и предимствата на офертите на другите оференти. Според жалбоподателите, ако те са имали на разположение достатъчни мотиви за дадените за тяхната техническа оферта точки, са щели да организират по-добре своята защита.
 Жалбоподателите твърдят още, че Парламентът не се е придържал към имащата обвързваща сила за самия него договорна документация (спецификация на обществената поръчка и допълнителните указания), която сам е съставил във връзка с метода за оценка на финансовите оферти на оферентите. По този начин Парламентът нарушил и Финансовия регламент, и правилата за неговото прилагане, в съответствие с които възлагащият орган следва да проведе процедурата за възлагане по договорната документация и при съобразяване с общите принципи на правото на Съюза.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/15
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 1 април 2010 г. — Sony Logistics Europe BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-153/10)
 2010/C 179/24
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sony Logistics Europe BV
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли общностното право и по-конкретно член 12, параграфи 2 и 5, член 217, параграф 1 от Митническия кодекс на Общността (1), както и член 11 от Регламента за прилагането му (2), във връзка с член 243 от Митническия кодекс да се тълкуват в смисъл, че в контекста на процедура, свързана със събирането на мита, заинтересована страна може да оспори това събиране, като представи обвързваща митническа информация, издадена за същите стоки в друга държава членка, която към този момент все още е била предмет на правен спор, но която впоследствие е била изменена?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос може ли лицето, което декларира стоки пред митническите органи от свое име и за своя сметка, да се позове в случай като разглеждания по главното производство при подаване на митнически декларации за пускане в свободно обращение на обвързваща митническа информация, чийто притежател не е това лице, а свързано с него дружество, по искане на което то е подало митническите декларации?
 3.
 При отрицателен отговор на втория въпрос създава ли пречки общностното право за това в случай като разглеждания по главното производство заинтересована страна да се позове на национално решение, по силата на което националните органи предвиждат хипотеза на правно очакване относно възможността за позоваване във връзка с тарифното класиране на декларираните стоки на тарифна информация, издадена на трето лице за същите стоки?
 (1) Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).
 (2) Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/58
 Жалба, подадена на 16 април 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-35/13)
 2013/C 207/98
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: адв. S. Orlandi, адв. J.-N. Louis и адв. D. Abreu Caldas)
 Ответник: Комисия
 Предмет на производството
 Отмяната на решението, с което бонусът към пенсионните права, придобити преди постъпването на служба в Комисията, е определен в приложение на новите Общи разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви за незаконосъобразен член 9 от Общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника;
 —
 да се отменят решенията от 28 септември и 4 октомври 2012 г., с които бонусът към пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди неговото постъпване на служба, е определен в рамките на прехвърлянето на тези права към пенсионната схема на институциите на Европейския съюз, в приложение на Общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/10
 Определение на Съда (седми състав) от 22 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Elcogás, SA/Administración del Estado, Iberdrola, SA
 (Дело C-275/13) (1)
 (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Понятие за намеса от страна на държавата или чрез държавни ресурси - Дружества, собственици на съоръжения за производство на електроенергия - Извънредно финансиране)
 (2015/C 016/13)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Elcogás, SA
 Ответник: Administración del Estado, Iberdrola, SA
 Диспозитив
 Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че представляват намеса от страна на държавата или чрез държавни ресурси сумите в полза на частно дружество — производител на електроенергия, които се финансират от всички крайни потребители на електроенергия на територията на страната и се разпределят сред предприятията от електроенергийния сектор от публичноправен субект съгласно предварително установени със закон критерии.
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.