text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/48
 Определение на Съда (девети състав) от 18 април 2013 г. (преюдициално запитване от Cour administrative d'appel de Nantes — Франция) — Adiamix/Ministre de l'Économie et des Finances
 (Дело C-368/12) (1)
 (Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник - Преюдициално запитване - Държавни помощи - Решение на Комисията, с което схема за помощи е обявена за несъвместима с общия пазар - Възстановяване на помощи - Преценяване на валидността на акт на Съюза - Неуточняване на причините, обуславящи необходимостта да се даде отговор на преюдициалните въпроси - Явна недопустимост)
 2013/C 225/84
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour administrative d'appel de Nantes
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Adiamix
 Ответник: Ministre de l'Économie et des Finances
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour administrative d'appel de Nantes — Валидност на Решение 2004/343/ЕО на Комисията от 16 декември 2003 година относно схемата за помощи, въведена в действие от Франция във връзка с изкупуването на предприятия в затруднено положение (ОВ L 108, стр. 38)
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Cour administrative d’appel de Nantes (Франция) с акт от 26 юли 2012 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 295, 29.9.2012 г.


text:
 22.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/16
 Иск, предявен на 25 юли 2007 г. — cApStAn Sprl/Комисия
 (Дело T-287/07)
 (2007/C 223/26)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: cApStAn Sprl (Брюксел, Белгия) (представител: J. Bublot, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението за отказ на Комисията.
 Правни основания и основни доводи
 С предявения иск ищецът иска отмяна на решение на Комисията от 22 май 2007 година, с което се отхвърля представената от него оферта във връзка с обявена процедура за възлагане на обществена поръчка „Post-editing services PER 2007“ (1) поради липса на доказателства за опит в съответната област.
 В подкрепа на искането си за отмяна на спорното решение ищецът изтъква, че Комисията е допуснала явна грешка при прочита на кандидатурата му, тъй като обществената поръчка се отнася именно до неговото поле на действие, нещо което, ищецът претендира, че е обозначил ясно в офертата си. Той посочва също така, че вече е получил обществена поръчка в тази област от Комисията и че предоставените по този повод услуги никога не са били поставени под въпрос.
 Освен това ищецът изтъква, че обжалваното решение се основава на очевидно погрешни мотиви и че тази грешка се състои в липса на мотивиране.
 (1) ОВ 2007/S 21-023949.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/14
 Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Wine in Black/СХВП — Quinta do Noval-Vinhos (Wine in Black)
 (Дело T-420/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Wine in Black“ - По-ранна словна марка на Общността „NOVAL BLACK“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 221/19)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Wine in Black GmbH (Берлин, Германия) (представители: A. Bauer и V. Ahmann, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: M. Vuijst и A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Quinta do Noval-Vinhos, SA (Pinhão, Португалия)
 Предмет
 Жалба против решение на първи апелативен състав на СХВП от 6 март 2014 г. (дело R 1601/2013-1) във връзка с производство по възражение между Quinta do Noval-Vinhos, SA и Wine in Black GmbH.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 6 март 2014 г. (дело R 1601/2013-1).
 2)
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/27
 Иск, предявен на 18 май 2007 г. — Far Eastern Textile/Съвет
 (Дело T-167/07)
 (2007/C 170/54)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Far Eastern Textile Ltd (Taipei, Тайван) (представител: P. De Baere, lawyer)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Регламент (ЕО) No 192/2007 на Съвета от 22 февруари 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиетиленов терефталат с произход, inter alia, от Тайван, в частта му, в която той се отнася до ищеца; и
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът, който е тайвански производител и износител на полиетиленов терефталат, иска отмяната на Регламент (ЕО) No 192/2007 на Съвета от 22 февруари 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиетиленов терефталат с произход от Индия, Индонезия, Малайзия, Република Корея, Тайланд и Тайван, изготвено след провеждането на преразглеждане с оглед изтичане срока на действие на съществуващите мерки и частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 2 и член 11, параграф 3 от Регламент (EО) No 384/96 (1).
 В подкрепа на своя иск ищецът изтъква на първо място, че Съветът е нарушил член 2, параграф 11 от приетия от него основен регламент (2), като е приложил несиметричен метод за изчисление на дъмпинговия марж на ищеца.
 На второ място, ищецът твърди, че Съветът е нарушил член 253 ЕО, като не е изложил съответните мотиви, поради които симетричните методи за сравнение не са отразили пълната степен на дъмпинга.
 На трето място, ищецът твърди, че Съветът е нарушил член 2, параграфи 10, 11 и 12 от основния регламент, като е изчислил дъмпинговия марж на ищеца чрез използването на зануляващи методи, като е занулил всички негативни дъмпингови маржове при изчисляването на среднопретегления дъмпингов марж съгласно член 2, параграф 12.
 И накрая, ищецът твърди, че като не е изложил съответните мотиви за изчисляването на дъмпинговия марж на ищеца чрез зануляващи методи, Съветът е нарушил член 253 ЕО.
 (1) ОВ 2007 г., L 59, стр. 1.
 (2) Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ 1996 г., L 56, стр. 1).


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/40
 Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — BPCE/ЕЦБ
 (Дело T-745/16)
 (2017/C 006/50)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: BPCE (Париж, Франция) (представители: A. Gosset-Grainville, C. Renner и P. Kupka, avocats)
 Ответник: Европейска централна банка
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската централна банка No ECB/SSM/2016-9695005MSXI0YEMGDF46/195 от 24 август 2016 г.,
 —
 да осъди при всяко положение Европейската централна банка да заплати всички съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от липса на компетентност, която опорочавала решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 24 август 2016 г., с което отхвърля молбата на жалбоподателя да се ползва от изключване на експозициите към Caisse des dépôt et consignations, които произтичат от централизираните средства, събрани в рамките на регламентираното спестяване, при изчисляването на отношението на ливъридж (наричано по-нататък „обжалваното решение“), тъй като ЕЦБ не била компетентна да откаже исканото изключване, след като e установила, че всички условия, поставени в приложимите разпоредби на Съюза, са изпълнени.
 2.
 Второто основание е изведено от няколко грешки при прилагане на правото, които били допуснати от ответника. Жалбоподателят смята, че дори да се предположи, че ЕЦБ е била компетентна да приеме обжалваното решение, то не би било валидно, тъй като било опорочено от няколко грешки при прилагане на правото, с оглед, както на Регламент (ЕС) No 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) No 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1; наричан по-нататък „Регламент No 575/2013“), така и на намерението на законодателя на Европейския съюз, поради това, че ЕЦБ тълкува неправилно посочената правна уредба и затова приема решение, което:
 —
 противоречи на целите и задачите на правилата относно отношението на ливъридж, тъй като не е съобразено не само с целта на самата правна уредба относно отношението на ливъридж, но също и с намерението на законодателя, изразено чрез приемането на параграф 14 от член 429 от Регламент No 575/2013,
 —
 изменя основната разпоредба, като взема предвид две нови условия, които не са предмет на посочената разпоредба,
 —
 лишава от полезен ефект член 429, параграф 14 от Регламент No 575/2013.
 3.
 Третото основание е изведено от няколко явни грешки в преценката, допуснати в обжалваното решение, по-конкретно относно естеството на централизираните средства от регламентираното спестяване, относно последствията от вписването на средствата в баланса на банката и относно ефекта на механизма на адаптиране на централизираните суми.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение на няколко общи принципа на правото на Съюза, а именно, принципа на пропорционалност, принципа на правна сигурност и принципа на добра администрация, тъй като ЕЦБ нарушила задължението си за полагане на грижа.
 5.
 Петото основание е изведено от липсата на мотиви на обжалваното решение, тъй като изискванията за мотивиране към ЕЦБ са по-строги, а мотивите на посоченото решение са непълни и двусмислени.


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/21
 Жалба, подадена на 23 февруари 2012 г. — Gas/СХВП — Grotto (GAS)
 (Дело T-92/12)
 2012/C 126/41
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: André Pierre Gas (Марсилия, Франция) (представител: адв. L. Levy)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Grotto SpA (Chiuppano, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени изцяло решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 ноември 2011 г. по преписка R 600/2009-1 и да върне делото на СХВП, за да се произнесе отново в светлината на предстоящото решение,
 —
 да осъди притежателя на спорната марка на Общността да заплати всички бъдещи съдебни разноски по настоящото производство и да възстанови на жалбоподателя разноските по обжалването, направените от него към днешна дата.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „GAS“ за стоки от класове 9, 18 и 25 — Регистрирана марка на Общността No 882548
 Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят
 Основание на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност се основава, от една страна, на прилагането на член 53, параграф 1, букви а) и в), на член 8, параграф 1, буква б), на член 53, параграф 2 и на член 8, параграф 1 от Регламент No 207/2009, и от друга страна, на френските регистрации No 1594704 и No 1627459 на фигуративни марки „GAS- BIJOUX“ и „BIJOUX -GAS-“ за стоки от класове 14 и 25.
 Решение на отдела по отмяна: отменя марката на Общността.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по отмяна и отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Изложени правни основания:
 Нарушение на член 56, параграф 3 от Регламент No 40/94 (член 57, параграф 3 от новия регламент) и на правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент No 2868/95; нарушение на член 15, параграфи 1 и 2 от Регламент No 40/94 и на член L714, параграф 5, буква б) от френски Кодекс на интелектуалната собственост; нарушение на член 73 от Регламент No 40/94 (член 75 от новия регламент), тъй като апелативният състав е допуснал редица грешки при прилагане на правото и грешки в преценката по отношение на доказването на сериозното използване на по-ранната марка за стоки от клас 25.
 Неправилно прилагане на член 52, параграф 1, буква а) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 и нарушение на член 53 от Регламент No 40/94, както и на разпоредбите на френското право — член 2262 от Гражданския кодекс и член L714, параграф 3 от Кодекс на интелектуалната собственост, тъй като апелативният състав е преценил неправилно опасността от объркване.
 Нарушение на член 62, параграф 1 от Регламент No 40/94, тъй като апелативният състав не е имал право да ограничава анализа си единствено до по-ранното право, произтичащо от марка No 1594704, след като е решил да упражни правомощията на отдела по отмяна, нито е имал право да върне делото на отдела по отмяна, за да се произнесе по останалите изтъкнати права, които вече са били предмет на разглеждане.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/11
 Решение на Съда (голям състав) от 16 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Michaniki AE/Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypoyrgos Epikrateias
 (Дело C-213/07) (1)
 (Обществени поръчки за строителство - Директива 93/37/ЕИО - Член 24 - Основания за изключване от участие в процедура за възлагане на обществена поръчка - Национални мерки, установяващи несъвместимост между сектора на общественото строителство и този на медиите)
 (2009/C 44/18)
 Език на производството: гръцки
 Препращаща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Michaniki AE
 Ответник: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypoyrgos Epikrateias
 В присъствието на: Elliniki Technodomiki Techniki Ependytiki Viomichaniki AE, правоприемник на Pantechniki AE, Syndesmos Epicheiriseon Periodikou Typou
 Предмет
 Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias — Тълкуване на член 24 от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство (ОВ L 199, стр. 54) — Изчерпателен или неизчерпателен характер на изброяването на основанията за изключване на изпълнител на строителство от участието в процедура за възлагане на обществена поръчка
 Диспозитив
 1.
 Член 24, първа алинея от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, изменена с Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че изчерпателно изброява основанията, базиращи се на обективни съображения за професионална годност, които могат да обосноват изключването на изпълнител на строителство от участието в процедура за възлагане на обществена поръчка за строителство. При все това тази директива допуска държавите-членки да предвидят други мерки за изключване, които да осигурят спазването на принципа на равно третиране на оферентите и на принципа на прозрачност, стига подобни мерки да не надхвърлят необходимото за постигането на тази цел.
 2.
 Общностното право трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която като преследва легитимните цели на равно третиране на оферентите и на прозрачност в рамките на процедурите за възлагане на обществени поръчки, въвежда необорима презумпция за несъвместимост между качеството на собственик, съдружник, основен акционер или ръководител на предприятие, упражняващо дейност в сектора на медиите, и това на собственик, съдружник, основен акционер или ръководител на предприятие, на което е възложено от държавата или от юридическо лице от публичния сектор в широк смисъл изпълнението на обществени поръчки за строителство, доставки или услуги.
 (1) ОВ C 140, 23.6.2007 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/4
 Решение на Съда (трети състав) от 11 септември 2008 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Madrid — Испания) — CEPSA, Estaciones de Servicio SA/LV Tobar e Hijos SL
 (Дело C-279/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Споразумения между предприятия - Член 81 ЕО - Регламент (ЕИО) No 1984/83 - Членове 10-13 - Регламент No 2790/1999 - Член 4, буква a) - Договор за изключително снабдяване с петролни продукти между оператор на бензиностанция и петролно предприятие - Освобождаване)
 (2008/C 285/05)
 Език на производството: испански
 Препращаща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Madrid
 Страни в главното производство
 Ищец: CEPSA, Estaciones de Servicio SA
 Ответник: LV Tobar e Hijos SL
 Предмет
 Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Madrid — Тълкуване на член 81, параграф 1 ЕО и членове 10-13 от Регламент (ЕИО) No 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 г. за прилагането на член 85, параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване (ОВ L 173, стр. 5) — Договори за изключително снабдяване с моторни и други горива, квалифицирани като договори за представителство или комисионни договори, но съдържащи някои специфични елементи
 Диспозитив
 1.
 Договор за изключително снабдяване с моторни и други горива, както и със смазки и други свързани продукти, може да попада в приложното поле на член 81, параграф 1 ЕО, когато операторът на бензиностанцията поема в значителна степен един или няколко финансови и търговски риска, свързани с продажбата на тези продукти на трети лица, и когато този договор съдържа клаузи, които могат да нарушат конкуренцията, като клаузата за определянето на продажната цена за потребителите. В случая, когато операторът на бензиностанцията не поема такива рискове или поема само незначителна част от тях, в приложното поле на посочената разпоредба могат да попаднат единствено задълженията, възложени на оператора в рамките на предлаганите от него посреднически услуги на принципала, каквито са клаузите за изключителност и за въздържане от конкуренция. Препращащата юрисдикция следва да провери освен това дали сключеният на 7 февруари 1996 г. договор между CEPSA Estaciones de Servicio SA и LV Tobar e Hijos SL има за резултат предотвратяване, ограничаване или нарушаване на конкуренцията по смисъла на член 81 ЕО.
 2.
 Договор за изключително снабдяване като споменатия в предходната точка на настоящия диспозитив може да се ползва от групово освобождаване, предвидено в Регламент (ЕИО) No 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 г. за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване, изменен с Регламент (ЕО) No 1582/97 на Комисията от 30 юли 1997 г., ако е съобразен с максималната продължителност от десет години, посочена в член 12, параграф 1, буква в) от същия регламент, и ако в замяна на изключителността доставчикът предоставя на оператора на бензиностанцията съществени икономически предимства, които допринасят за подобряване на дистрибуцията, улесняват инсталирането или модернизацията на бензиностанцията и снижават разходите за дистрибуция. Препращащата юрисдикция следва да прецени дали тези условия са изпълнени в делото по главното производство.
 3.
 Членове 10-13 от Регламент (ЕИО) No 1984/83, изменен с Регламент (ЕО) No 1582/97, трябва да се тълкуват в смисъл, че изключват прилагането на груповото освобождаване към договор за изключително снабдяване, който предвижда определянето от доставчика на продажната цена за потребителите. Препращащата юрисдикция следва да провери дали по силата на националното право договорната клауза относно тази продажна цена може да се измени с едностранно разрешение от доставчика, като това в главното производство, и дали нищожен по право договор може да стане действителен вследствие на изменение на тази договорна клауза, водещо до привеждането й в съответствие с член 81, параграф 1 ЕО.
 4.
 Предвидената в член 81, параграф 2 ЕО нищожност по право засяга договора в неговата цялост само в случай, че несъвместимите с параграф 1 от същия член клаузи не могат да се отделят от самия договор. В противен случай последиците от нищожността по отношение на всички други елементи от договора не спадат към приложното поле на общностното право.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/11
 Жалба, подадена на 1 февруари 2008 г. срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 11 декември 2007 г. по дело Jörn Sack/Комисия на Европейските общности, T-66/05
 (Дело C-38/08 P)
 (2008/C 107/17)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Jörn Sack (представители: адв. U. Lehmann-Brauns и адв. D. Mahlo, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2007 г. по дело Т-66/05 (в което Първоинстанционният съд решава дори правните въпроси, по които неправилно не се е произнесъл, съгласно принципа за равно третиране) и да се уважи жалбата, като се отмени решението на Комисията в частта, в която се определя месечното възнаграждение на жалбоподателя за месец май 2004 г.,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение и да се върне делото на Първоинстанционния съд за ново разглеждане, като последният се произнесе по въпроса за нарушаване на принципа на равенство по повод на невземане предвид на жалбоподателя при повишаването в съответствие с член 44, алинея 2 от Правилника за длъжностните лица.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата срещу решението на Първоинстанционния съд, според което жалбоподателят в качеството си на координатор в екипа на Правната служба на Комисията по всички правни въпроси относно разширяването на Европейския съюз няма право на предвиденото за началници на отдели повишаване, се основава на следните правни основания.
 Първо правно основание: Първоинстанционният съд не е преценил правилно значението и приложното поле на общия принцип на равенството, приложим в общностното право и по този начин го е нарушил.
 Принципът на равенство, както в общата му форма, така и в специфичното му изражение, е установен като забрана за дискриминация в членове 20 и 21 от Хартата на Европейския съюз за основните права, а практиката на Съда го е признала отдавна като общностно право от висш ранг. Спазването на принципа на равното третиране в общностното право не представлява само задължение за всички органи, но също и субективно право на равно третиране на частноправния субект, засегнат с акт на тези органи. Тъй като, както Съдът е установил отдавна във вече цитираните решения, това право се ползва с приоритет пред вторичното общностно право, значението му като основно право трябвало да се вземе предвид по подобаващ начин при тълкуването и прилагането на общностното право. Съдът на Европейските общности също трябвало да уважава принципа на равенство в рамките на процесуалните правила и на отделните производства.
 Във всичките си доводи жалбоподателят постоянно се е позовавал на принципа за равно третиране, а не на Правилника за длъжностните лица, и е изтъквал факта, че е упражнявал функции, които не само са равностойни на тези на началник отдел, но които за разлика от функциите на много началници на отдели даже се характеризират с по-висока стойност спрямо функциите на средни ръководни кадри. Без изобщо да извършва сравнително изследване на положението на жалбоподателя спрямо това на други категории длъжностни лица, ползващи се от повишаването, Първоинстанционният съд напълно го лишава от основното му право на защита срещу произволно третиране и нарушава по този начин принципа на равенство.
 Второто правно основание: Първоинстанционният съд е нарушил правилата на правната логика
 Когато няколко засегнати лица изтъкват произволно третиране, равенството и правната сигурност могат да се осигурят, само ако Съдът установи, че не съществува сравнимо положение, когато се твърди наличието на такова, или ако установи, че засегнатите лица, за които съществува сравнимо положение, неправилно са се възползвали от привилегията, и следователно жалбоподателят няма повече право на тази привилегия. Ако се приложат тези правила на правната логика, очевидно е, че за да се отхвърли жалбата следва да се разгледа поне един от следните два въпроса и да му се отговори отрицателно що се отнася до жалбоподателя. Първо, Първоинстанционният съд е трябвало да се произнесе по въпроса дали упражняваните от длъжностни лица функции, които Комисията възлага на началниците на отдели, са равностойни на упражняваните от жалбоподателя функции, и второ, дали Комисията правилно или не е предоставила на тези длъжностни лица повишаване.
 Тъй като не е имало произнасяне по тези два въпроса, за да могат те да се смятат за правно неотносими, трябва да може да се предположи, че жалбата също е трябвало да бъде отхвърлена, ако отговорите на тези два въпроса биха били в смисъла на доводите на жалбоподателя. Такъв един извод обаче не е възможен. Тъй като Първоинстанционният съд не е изследвал въпроса за законосъобразността на включването на други категории длъжностни лица от Комисията с изискуемата от правото точност, т.е. като държи сметка за принципа на равенството, който има приоритет по отношение на вторичното общностно право, следва да се предположи, че такова изследване щеше да доведе до извода, че Комисията е действала законосъобразно, включвайки и други категории длъжностни лица. Противно на твърденията на Първоинстанционния съд в това отношение жалбоподателят не иска следователно равенство в незаконосъобразността, а равно третиранe в правото.
 Трето правно основание: Първоинстанционният съд е нарушил елементарните принципи на обикновеното производство
 Отказът да се провери съществуването на твърдение за нарушение на основно право представлява много по-сериозно засягане на това право отколкото грешка при прилагането на правото относно въпроса дали основното право действително е било предмет на нарушение или не, тъй като на заинтересованото лице се отказва защитата, която това основно право предоставя. Това е така само ако твърдението на жалбоподателя, според което основното право било нарушено, е изцяло лишено от основание или ако фактите, посочени при сравняването на положенията, очевидно не обосновават твърдението, че може и да не се извършва изследване по същество относно нарушението на основното право. Но конкретният случай изобщо не е такъв. По този начин Първоинстанционният съд нарушава елементарните принципи на обикновеното производство. Поради тази причина не може да се приеме решението с посочените в него мотиви.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/6
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 8 февруари 2013 г. — Green Network SpA/Autorità per l’energia elettrica e il gas
 (Дело C-66/13)
 2013/C 147/10
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищец: Green Network SpA
 Ответник: Autorità per l’energia elettrica e il gas
 Преюдициални въпроси
 1.
 Противопоставя ли се на правилното прилагане на член 3, параграф 2 и на член 216 ДФЕС, съгласно които Съюзът разполага с изключителна компетентност за сключване на международни споразумения, когато това е предвидено в законодателен акт на Съюза или е необходимо, за да му позволи да упражнява своята вътрешна компетентност, или доколкото може да засегне общите правила или да промени техния обхват, с двойната последица, от една страна, че правомощието за сключване на споразумения с трети страни, които оказват въздействие върху общностните норми или изменят техния обхват, или които [оказват въздействие] върху изцяло уредена от правото на Съюза област, попадаща в изключителната компетентност на Съюза, принадлежи на самия Съюз, и, от друга страна, че същото правомощие вече не принадлежи нито поотделно, нито заедно на държавите членки, както и на посочения по-горе член 5 от Директива 2001/77/ЕО, национална разпоредба ([член] 20, алинея 3 от Законодателен декрет No 387 от 2003 г.), която обуславя признаването на гаранциите за произход, издадени от трети страни, от сключване на изрично международно споразумение между Италия и третата страна?
 2.
 Противопоставя ли се посочената национална уредба, по-специално на правилното прилагане на посочените общностни разпоредби, когато третата страна е Конфедерация Швейцария, обвързана с Европейския съюз от споразумение за свободна търговия, сключено на 22 юли 1972 г. и влязло в сила на 1 януари 1973 г.?
 3.
 Противопоставя ли се на правилното прилагане на посочените в точка (i) общностни разпоредби националната уредба, съдържаща се в член 4, алинея 6 от Министерски декрет от 11 ноември 1999 г., съгласно която при внос на електрическа енергия от страни извън Европейския съюз приемането на молбата е обусловено от сключването на споразумение между оператора на националната преносна мрежа и аналогичния местен орган, което определя реда и условията за необходимите проверки?
 4.
 По-специално посочената национална уредба противопоставя ли се на посочените общностни разпоредби, когато споразумението по член 4, алинея 6 от Министерски декрет от 11 ноември 1999 г. е сключено мълчаливо, без в нито един момент да се е проявило в официални актове, и е предмет само на твърдения на жалбоподателя, който не беше в състояние да уточни неговите елементи?.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/20
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 ноември 2013 г. — Bartha/Комисия
 (Дело F-104/11) (1)
 (Публична служба - Общ конкурс EPSO/AD/56/06 - Възобновяване на конкурса - Мерки за изпълнение на решението по дело F-50/08)
 2013/C 377/45
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Gabór Bartha (Брюксел, Белгия) (представител: P. Homoki, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall, V. Bottka, A. Sipos)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на EPSO да възобнови процедурата по общия конкурс EPSO/AD/56/06, както и на решението на конкурсната комисия относно резултатите от конкурса EPSO/AD/56/06 (администратори от степен AD 5 с унгарско гражданство), както и искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Bartha да понесе направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 25, 28.1.2013 г., стр. 68.


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/1
 (2008/C 37/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 22, 26.1.2008 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 8, 12.1.2008 г.
 ОВ C 315, 22.12.2007 г.
 ОВ C 297, 8.12.2007 г.
 ОВ C 283, 24.11.2007 г.
 ОВ C 269, 10.11.2007 г.
 ОВ C 247, 20.10.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/46
 Жалба, подадена на 12 януари 2009 г. — Schunk/СХВП (цилиндров отрязък на патронник)
 (Дело T-7/09)
 (2009/C 69/101)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Schunk GmbH & Co. KG Spann- und Greiftechnik (Lauffen am Neckar, Германия) (представител: C. Koppe-Zagouras, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав от 31 октомври 2008 г. по преписка R 1109/2007-1,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: друга марка, която представлява цилиндров отрязък на патронник, за стоки от класове 7 и 8 (Заявка No 3 098 894).
 Решение на проверителя: отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) No 40/94 (1), тъй като заявената марка притежава необходимия отличителен характер. Освен това заявената марка е придобила отличителен характер вследствие на използването съгласно член 7, параграф 3 от Регламент No 40/94.
 (1) Регламент (EО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 11.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/3
 Решение на Съда (първи състав) от 15 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — France) — Дружество Rastelli Davide e C. Snc/Jean-Charles Hidoux, в качеството на ликвидатор на дружество Médiasucre international
 (Дело C-191/10) (1)
 (Регламент (ЕО) No 1346/2000 - Производство по несъстоятелност - Международна компетентност - Привличане в производство по несъстоятелност, образувано за дружество, което е установено в държава членка, на дружество, чието седалище според устройствения акт е в друга държава членка, поради смесване на имущества)
 2012/C 39/04
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Ищец: Société Rastelli Davide e C. Snc
 Ответник: Jean-Charles Hidoux, в качеството на ликвидатор на дружество Médiasucre international
 Предмет
 Преюдициалното запитване — Cour de cassation — Тълкуване на член 3, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143) — Международна компетентност на френските юрисдикции за привличане в производство по несъстоятелност, образувано за дружество, което е установено на територията на Франция, на дружество, чието седалище според устройствения акт е в друга държава членка, поради смесване на имущества — Понятия за образуване и привличане в производство по несъстоятелност — Определяне на центъра на основните интереси
 Диспозитив
 1.
 Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че юрисдикция на държава членка, която е образувала главно производство по несъстоятелност за дружество, приемайки, че центърът на основните му интереси е разположен на територията на тази държава, може на основание на норма от националното си право да привлече в това производство второ дружество, чието седалище според устройствения акт е разположено в друга държава членка, само при условие че бъде доказано, че центърът на основните интереси на последното се намира в първата държава членка.
 2.
 Регламент No 1346/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че когато за дружество, чието седалище според устройствения акт е разположено на територията на държава членка, е направено искане, с което се цели разпростиране по отношение на него на действието на производство по несъстоятелност, открито в друга държава членка за друго дружество, установено на територията на последната, единствено констатацията за смесване на имуществата на тези дружества не е достатъчна, за да се докаже, че центърът на основните интереси на дружеството, за което се отнася искането, е разположен също в последната държава. За да се обори презумпцията, че този център се намира в мястото на седалището според устройствения акт, е необходимо цялостната преценка на всички релевантни обстоятелства да позволява да се установи по начин, който може да се провери от трети лица, че действителният център на управление и контрол на дружеството, за което се отнася искането за привличане, е разположен в държавата членка, където е образувано първоначалното производство по несъстоятелност.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/26
 Иск, предявен на 7 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
 (Дело C-492/07)
 (2008/C 22/50)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Nijenhuis и K. Mojzesowicz)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е гарантирала транспонирането в националното право на Директива 2002/21/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) и по-конкретно член 2, буква к) относно определението за „абонат“, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 30 април 2004 г.
 (1) ОВ L 108, 24.4.2002 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/43
 Жалба, подадена на 14 ноември 2008 г. — Ryanair/Комисия
 (Дело T-499/08)
 (2009/C 32/83)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви, на основание на член 230 EO и член 231 ЕО, че мълчаливият отказ на Комисията да предостави достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 25 юни 2008 г., е нищожен, и че решението на Комисията от 23 октомври 2008 г., с което се отказва достъп до същите документи, е несъществуващо,
 —
 при условията на евентуалност, да се обяви, на основание на член 230 и член 231 ЕО, че решението на Комисията от 23 октомври 2008 г., с което се отказва достъп до документите, до които жалбоподателят е поискал достъп със заявление от 25 юни 2008 г., е нищожно,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени по производството от жалбоподателя, и
 —
 да се предприемат всички други действия, които Първоинстанционният съд счете за подходящи.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на мълчаливия отказ на Комисията по искането на жалбоподателя, съгласно Регламент No 1049/2001 (1), за достъп до документи, свързани с процедури за държавни помощи, относно твърдяната държавна помощ, отпусната посредством споразумение с оператора на летище Pau. Това решение е последвано от изрично решение от 23 октомври 2008 г. При условията на евентуалност, жалбоподателят по настоящото дело иска отмяна на изричното решение.
 Правните основания и основни доводи, повдигнати от жалбоподателя, са еднакви с повдигнатите по дело Т-494/08, Ryanair/Комисия.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, ОВ L 145, 2001 г. стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/32
 Иск, предявен на 25 юни 2010 г. — Европейска комисия/Република Естония
 (Дело C-306/10)
 ()
 2010/C 221/50
 Език на производството: естонски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: E. Randvere, M. van Beek)
 Ответник: Република Естония
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Естония не е изпълнила задълженията си по Директива 2005/47/ЕО на Съвета от 18 юли 2005 година (1) относно Споразумението между Общността на европейските железници (CER) и Европейската федерация на транспортните работници (ETF) относно определени аспекти на условията на труд на мобилните работници, които участват в интероперативни трансгранични съобщения в железопътния сектор, като не е приела всички законови, подзаконови и адмниситративни разпоредби, необходими за транспониране на директивата, не е гарантирала постигане на договореност между социалните партньори или не е уведомила Комисията за посочените разпоредби;
 —
 да се осъди Република Естония да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспонирането на директивата във вътрешния правен ред е изтекъл на 27 юли 2008 г.
 (1) ОВ L 195, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 15, стр. 32.


text:
 7.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/11
 Искане за преюдициално заключение, направено от Bayerisches Landessozialgericht (Германия) на 20 април 2007 година — Petra von Chamier-Glisczinki/Deutsche Angestellten-Krankenkasse
 (Дело C-208/07)
 (2007/C 155/20)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bayerisches Landessozialgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Petra von Chamier-Glisczinki
 Ответник: Deutsche Angestellten-Krankenkasse
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 19, параграф 1, буква а), съотв. във връзка с параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 (1), предвид член 18 ДЕО и членове 39 и 49 ДЕО във връзка с член 10 от Регламент (ЕИО) No 1612/68 (2), да се тълкува в смисъл, че работникът или самостоятелно заетото лице, съотв. член на семейството, няма право да получи, за сметка на компетентната институция, парични обезщетения или възстановяване от институцията по мястото на пребиваване, ако съгласно приложимите за последния орган правни норми по отношение на това осигурено лице не се предвиждат обезщетения в натура, а само парични обезщетения?
 2.
 В случай, че не е налице такова право, съществува ли предвид член 18 ДЕО и членове 39 и 49 ДЕО право на поемане на разноските — след предварително разрешение — за стационарен престой в дом за социални грижи в друга държава-членка, което може да бъде предявено пред компетентната институция до размера на обезщетенията, отпускани в компетентната държава-членка?
 (1) ОВ L 149, стр. 2.
 (2) ОВ L 257, стр. 2.


text:
 14.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 302/30
 Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — GEA Group/Комисия
 (Дело T-45/10) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Европейски пазари на топлинни стабилизатори ЕСМ/естери - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Определяне на цените, подялба на пазарите и обмен на чувствителна търговска информация - Глоби - Отговорност за нарушението - Презумпция за контрол - Продължителност и доказване на нарушението - Погасителна давност - Продължителност на административното производство - Разумен срок - Право на защита))
 (2015/C 302/38)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GEA Group AG (Дюселдорф, Германия) (представители: A. Kallmayer, I. du Mont, G. Schiffers и R. Van der Hout, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: R. Sauer и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от W. Berg, адвокат)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C (2009) 8682 окончателен на Комисията от 11 ноември 2009 година относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38589 — Топлинни стабилизатори) и евентуално искане за намаляване на наложената глоба
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда GEA Group AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/31
 Решение на Първоинстанционния съд от 17 март 2009 г. — Laytoncrest/СХВП — Erico (TRENTON)
 (Дело T-171/06) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „TRENTON“ - По-ранна словна марка на Общността „LENTON“ - Право на изслушване - Член 73 от Регламент (ЕО) No 40/94 и правило 54 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Липса на оттегляне на заявката за марка - Член 44, параграф 1 от Регламент No 40/94 - Задължение за произнасяне въз основа на наличните доказателства - Правило 20, параграф 3 и правило 50, параграф 1 от Регламент No 2868/95)
 2009/C 113/63
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Laytoncrest Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: N. Dontas и P. Georgopoulou, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Erico International Corp. (Solon, Охайо, Съединени щати) (представители: M. Samer, O. Gillert и F. Schiwek, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на втори апелативен състав на СХВП от 26 април 2006 г. (преписка R 406/2004-2) относно производство по възражение между Erico International Corp. и Laytoncrest Ltd.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 26 април 2006 г. (R 406/2004-2).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Laytoncrest Ltd.
 3.
 Erico International Corp. понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 18.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/17
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 16 февруари 2009 г. — Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer
 (Дело C-65/09)
 2009/C 90/26
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Gebr. Weber GmbH
 Ответник: Jürgen Wittmer
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли разпоредбите на член 3, параграф 3, първа и втора алинея от Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която в случай на несъответствие на доставената потребителска стока с договора продавачът може да се отклони от изискания от потребителя начин на обезщетяване и когато този начин му налага разходи, които са неразумни (абсолютно непропорционални) в сравнение със стойността, която стоките биха имали, ако не съществуваше липса на съответствие, и със значимостта на липсата на съответствие?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли разпоредбите на член 3, параграф 2 и параграф 3, трета алинея от посочената директива да се тълкуват в смисъл, че в случай на привеждане на потребителската стока в съответствие чрез замяна продавачът трябва да понесе разходите за изваждането на несъответстващата потребителска стока от мястото, в което потребителят я е вградил съобразно естеството и предназначението ѝ?
 (1) ОВ L 171, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 89.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/57
 Жалба, подадена на 4 ноември 2011 г. — Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon/Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията
 (Дело T-577/11)
 (2012/C 25/110)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon (Атина, Гърция) (представител: S. Gkaripis, avocat)
 Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (Solna, Швеция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви неговата жалба за допустима;
 —
 да установи, че с обжалваното решение Комисията за оценка на офертите е нарушила условията на публикуваното от Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (наричан по-нататък „ECDC“) Обявление за обществена поръчка No ОJ/27/05/2011-PROC/2011/041;
 —
 да отмени причиняващото вреда на жалбоподателя Решение No ADM-11-1737-AAbema на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) от 25 август 2011 г.;
 —
 да разпореди на европейската организация ответник да преразгледа офертата, подадена на 22 юли 2011 г. в рамките на оспорваната тръжна процедура от Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon;
 —
 да осъди организацията ответник да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение No ADM-11-1737-AAbema на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) от 25 август 2011 г., с което ECDC е отхвърлил офертата, подадена от жалбоподателя в рамките на Обявление No ОJ/27/05/2011-PROC/2011/041 за възлагане на обществена поръчка, отнасяща се до „систематично проучване и формулиране на експертни съвети относно ефикасността от гледна точка на общественото здраве на молекулярното типизиране на патогенните агенти — вируси“.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на следните правни основания:
 1.
 Погрешна преценка на фактите, свързани с офертата на жалбоподателя
 Организацията ответник е отхвърлила офертата на Panepistimio Athinon с довода, че предложените членове на работния екип не са притежавали професионалната и техническа компетентност, изисквана за осъществяване на задачите, които са предмет на обществената поръчка, и е изключила възможността за последващо разглеждане на подадената оферта. В действителност обаче професионалните и технически дейности на членовете на работния екип показват тяхната професионална и техническа годност за извършване на работата, до която се отнася обявлението.
 2.
 Грешка в решението, що се отнася до критериите за оценка
 Комисията е приела, че членовете на работния екип, посочени в офертата на жалбоподателя, нямало да бъдат в състояние да извършат систематичен преглед на предмета на обществената поръчка. Членовете на работния екип обаче не само притежавали такъв опит, а дори това да не било така, условието за способност да се осъществи систематичното проучване не е било предвидено в обявлението като условие, което би определило резултата от оценката в качеството на същностна предпоставка за възлагането на поръчката, а представлявало само качество, което да се вземе предвид наред с останалите.
 3.
 Незаконосъобразна обосновка поради липса на законово основание
 Вторият довод на обжалвания акт се изразява в това, че жалбоподателят не разполага със способност да приложи професионален подход, базиращ се на медицина, основана на доказателства (Evidence Based Medicine). Този метод обаче не се споменава никъде в текста на спорното обявление като критерий за избор на най-подходящия оферент за извършването на работата, до която се отнася тръжното обявление.
 4.
 Незаконосъобразен пропуск в обявлението за обществена поръчка и в обжалваното решение да са посочи възможността за обжалване по административен ред
 Обстоятелството, че в обявлението за обществена поръчка и в обжалваното решение не е предвидена възможността за подаване на жалба пред административен орган, определен от тях с оглед отмяната или изменението на акта на комисията на организацията ответник, е незаконосъобразно, тъй като противоречи на принципа на добрата администрация и принципа на законността, утвърдени от правото на Европейския съюз.


text:
 6.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 70/11
 Иск, предявен на 23 декември 2016 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-668/16)
 (2017/C 070/18)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes, A. C. Becker, D. Kukovec)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Съда:
 Да установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от Директива 2006/40/ЕО (1) (Директива за климатичните системи) и Директива 2007/46/ЕО (2) (Рамкова директива), като
 —
 не е предприела необходимите мерки да възстанови съответствието на превозни средства от тип 246, 176 и 117 на одобрения тип (членове 12 и 30 от Рамковата директива);
 —
 не е предприела необходимите действия за изпълнение на санкциите (член 46 във връзка с членове 5 и 18 от Рамковата директива), и
 —
 на 17 май 2013 г. е уважила искане на Daimler AG за разширение на съществуващия тип превозно средство 245G за превозни средства, за които вече е дадено друго типово одобрение и към които се прилагат новите условия, предвидени в Директивата за климатичните системи, като по този начин е заобиколила посочената директива.
 Да осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Съгласно член 12 и приложение X към Рамковата директива държавите членки са длъжни да предприемат необходимите мерки при несъответствия при производството, за да гарантират съответствието на произведените превозни средства на одобрения тип. Съгласно член 30 от Рамковата директива също следва да се вземат необходимите мерки за възстановяване на съответствието и когато нови превозни средства не съответстват на одобрения тип. Производството и новите превозни средства от някои типове на Daimler AG не съответстват на одобрения им тип по отношение на използването на определен хладилен агент. В противоречие с членове 12 и 30 от Рамковата директива германските органи не са взели необходимите мерки за възстановяване на съответствието.
 Освен това германските органи са нарушили член 46 от Рамковата директива, като не са предприели санкции срещу нарушаването на член 5, параграф 1 и член 18 от Рамковата директива от страна на Daimler AG.
 На последно място с разширението на стар тип превозно средство за посочените по-горе типове превозни средства германските органи неправомерно са заобиколили Директивата за климатичните системи.
 (1) Директива 2006/40/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно емисиите на климатични системи в моторни превозни средства и за изменение на Директива 70/156/ЕИО на Съвета (ОВ L 161, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 84).
 (2) Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (ОВ L 263, стр. 1).


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/7
 Решение на Съда (голям състав) от 13 юни 2017 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединеното кралство) — The Queen, по искане на: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury
 (Дело C-591/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 355, точка 3 ДФЕС - Статут на Гибралтар - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Изцяло вътрешно положение - Недопустимост))
 (2017/C 277/08)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: The Queen по искане на: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited
 Ответници: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury
 Диспозитив
 Член 355, точка 3 ДФЕС във връзка с член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че предоставянето на услуги от установени в Гибралтар оператори на установени в Обединеното кралство лица, от гледна точка на правото на Съюза представлява положение, което във всичките си аспекти е свързано само с една държава членка.
 (1) ОВ C 27, 25.1.2016 г.


text:
 9.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/25
 Жалба, подадена на 12 ноември 2012 г. — Refrigue-confecções para o frio/СХВП — Fronsac SW и Sixty International (Refrigue for cold)
 (Дело T-511/12)
 2013/C 38/45
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Refrigue-confecções para o frio, Lda (Пинял Ново, Португалия) (представители: C. Bacchini и M. Mazzitelli, avvocati)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Fronsac SW и Sixty International SA (Люксембург, Люксембург)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени частично решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 август 2012 г. по преписка R 2353/2010-2 в частта, с която се уважава възражението срещу регистрацията на спорната марка Refrigue for Cold за всички спорни стоки от класове 18 и 25,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словните елементи „Refrigue for cold“, за стоки от класове 18, 24 и 25 — заявка за регистрация No 5 486 725
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Fronsac SW и Sixty International SA
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративни общностни и национални марки, съдържащи словен елемент „RefrigiWear“, и национална фигуративна марка, съдържаща словните елементи „This RefrigiWear“, за стоки от класове 3, 9, 14, 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението
 Решение на апелативния състав: частично отменя решението на отдела по споровете и частично отхвърля заявката за регистрация
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009
 —
 нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009
 —
 нарушение на член 76 от Регламент No 207/2009


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/29
 Преюдициално запитване, отправено от Okresní soud v Chebu (Чешка република) на 5 юли 2010 г. — Hypoteční banka, a.s./Udo Mike Lindner
 (Дело C-327/10)
 ()
 2010/C 246/49
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Okresní soud v Chebu
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Hypoteční banka, a.s.
 Ответник: Udo Mike Lindner
 Преюдициални въпроси
 1.
 Обстоятелството, че една от страните в съдебното производство е гражданин на държава, различна от държавата, в която се провежда посоченото производство, има ли трансгранично значение по смисъла на член 81 (предишен член 65) от Договора, което е едно от условията за прилагане на Регламент (ЕО) No°44/2001 (1) на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (наричан по-нататък „Регламентът Брюксел I“)?
 2.
 Допуска ли Регламентът Брюксел I разпоредба от националното право, която позволява провеждането на производство срещу лица, чието местоживеене е неизвестно?
 3.
 При утвърдителен отговор на въпрос 2, може ли явяването на назначения от съда настойник на ответника да се разглежда като приемане на компетентността на сезирания съд по смисъла на член 24 от Регламента Брюксел I, дори когато производството има за предмет произтичащо от потребителски договор право и съдилищата на Чешката република не биха били компетентни съгласно член 16, параграф 2 от Регламента Брюксел I да се произнесат по този спор?
 4.
 Може ли споразумение относно местната подсъдност на даден съд да се разглежда като основаващо международната подсъдност на избрания съд по смисъла на член 17, точка 3 от Регламента Брюксел I и ако е така — това приложимо ли е и когато клаузата относно местната подсъдност е нищожна поради противоречие с член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (2) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори?
 (1) ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.
 (2) ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/65
 Жалба, подадена на 28 ноември 2011 г. от Luigi Marcuccio срещу определението на Съда на публичната служба от 8 септември 2011 г. по дело F-69/10, Marcuccio/Комисия
 (Дело T-616/11 P)
 (2012/C 25/124)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 като главно искане
 , да уважи всички искания, формулирани от него пред първата инстанция,
 —
 да осъди ответника да заплати в полза на жалбоподателя разноските, понесени от него в настоящото производство по обжалване.
 —
 при условията на евентуалност
 , да върне делото на друг състав на първоинстанционния съд за ново произнасяне по съществото на всяко от исканията по предходните точки на настоящия петитум.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е срещу определението от 8 септември 2011 г., постановено по дело F-69/10, с което се отхвърля като явно неоснователна жалба с предмет, от една страна, отмяната на решението на Комисията за отхвърляне на искането на жалбоподателя за обезщетение за вредите, които твърди, че са причинени поради изпращането на неговия представител по дело T-18/04, Marcuccio/Комисия, по което Съдът на публичната служба се е произнесъл с Решение от 10 юни 2008 г., на писмо относно плащането на съдебните разноски по това производство и, от друга страна, осъждането на Комисията да плати обезщетение за вреди.
 Жалбоподателят излага две правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от пълната липса на мотиви за „исканията за получаване на обезщетение“ (между точки 21 и 22 от обжалваното определение), както и от явна обърканост, парадоксалност, липса на изследване и изопачаване и отклоняване от фактите, категоричност, нелогичност, неотносимост, неразумност, погрешно, неправилно, невярно и неразумно тълкуване и прилагане на правните норми относно пораждането на отговорността на институциите на Европейския съюз за вреди; на понятието за задължение за мотивиране, което има всяка институция на Европейския съюз и съдът на Европейския съюз; на понятието за аналогия и на понятието за незаконосъобразно поведение от страна на институция на Европейския съюз.
 2.
 Второто правно основание е изведено от незаконосъобразност на постановеното от първата съдебна инстанция „по процесуалните разноски и по съдебните разноски“ (между точки 28 и 29 от обжалваното определение).


text:
 1.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/20
 Жалба, подадена на 29 март 2015 г. — Румъния/Комисия
 (Дело T-145/15)
 (2015/C 178/20)
 Език на производството: румънски
 Страни
 Жалбоподател: Румъния (представители: R. Radu, V. Angelescu, R. Mangu, D. Bulancea)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 на Комисията от 16 януари 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР);
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от неправилното упражняване на правомощието на Европейската комисия да изключва определени суми от финансиране от страна на Европейския съюз
 —
 С прилагането на фиксираните ставки на корекциите, определени в Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103, Комисията е упражнила неправилно своите правомощия, като е нарушила разпоредбите на член 52 от Регламент (ЕС) No 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 352/78, (ЕО) No 165/94, (ЕО) No 2799/98, (ЕО) No 814/2000, (ЕО) No 1290/2005 и (ЕО) No 485/2008 на Съвета и Насоките на Комисията за прилагане на финансовите корекции, определени в Документ VI/5330/97 на Комисията от 23 декември 1997 г., озаглавен „Насоки за изчисляване на финансовите последици при подготовката на решението за уравняване на сметките на секция „Гарантиране“ на ФЕОГА“.
 —
 Комисията е била длъжна да определи корекции въз основа на установяване на неправомерно направените от Румъния разходи, а не да прилага фиксирани ставки, като се има пред вид, че, от една страна, естеството на положението не е налагало това, а от друга страна, румънската държава е предоставила на Комисията необходимата информация, за да бъдат изчислени корекциите. При това положение не можело да се счита, че за изчисляването на корекции, основаващи се на реалната загуба на средства, от Комисията биха се изисквали непропорционални усилия.
 2.
 Второто основание е изведено от недостатъчни и неподходящи мотиви на обжалваното решение
 —
 Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 не е мотивирано достатъчно и по подходящия начин, тъй като при неговото приемане Комисията не е изложила в достатъчна степен мотивите, поради които е решила да приложи фиксирана ставка за установените в одиторските мисии нередности и не е обосновала по съответния начин защо доводите, изтъкнати от Румъния относно възможността за прилагане на корекция, определена в резултат на изчисления, не могат да бъдат възприети и взети пред вид при определяне на окончателната корекция.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност
 —
 Обжалваното решение противоречи на принципа на пропорционалност, тъй като поради прилагането на фиксирана ставка на корекцията от 10 % за разходите, заявени през 2009 г., и съответно от 5 % за заявените през 2010 г., е надценена загубата на средства на ЕС, настъпила в резултат на установените в одиторските мисии нередности, като посочените ставки не са съобразени с естеството и с тежестта на нарушенията, нито с техните финансови последици за бюджета на Общността.


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/32
 Определение на Общия съд от 22 декември 2009 г. — Associazione Giùlemanidallajuve/Комисия
 (Дело T-254/08) (1)
 (Твърдения за нарушения на членове 81 ЕО и 82 ЕО - Жалба - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Произнасяне от страна на Комисията, с което се преустановява неправомерното бездействие - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2010/C 51/61
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Associazione Giùlemanidallajuve (Cerignola, Италия) (представители: L. Misson, A. Kettels, G. Ernes и A. Pel, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представител: A Bouquet)
 Предмет
 Искане в съответствие с член 232 ЕО да се приеме за установено, че Комисията неправомерно се е въздържала да изрази становище по жалбата на ищеца относно нарушения на членове 81 ЕО и 82 ЕО, за които той твърди, че са извършени от Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Union des associations européennes de football (UEFA) и Fédération Internationale de Football Association (FIFA)
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящия иск.
 2.
 Associazione Giùlemanidallajuve и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/17
 Решение на Общия съд от 5 юли 2012 г. — Deutscher Ring/СХВП (Deutscher Ring Sachversicherungs-AG)
 (Дело T-209/10) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Deutscher Ring Sachversicherungs-AG“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 243/31
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutscher Ring Sachversicherungs-AG (Хамбург, Германия) (представител: E. Busse, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 11 март 2010 г. (преписка R 1290/2009-1) относно заявка за регистрация на словната марка „Deutscher Ring Sachversicherungs-AG“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 11 март 2010 г. (преписка R 1290/2009-1).
 2.
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 179, 3.7.2010 г.


text:
 30.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 130/15
 Жалба, подадена на 22 февруари 2011 г. — American Express Marketing & Development/СХВП (IP ZONE)
 (Дело T-102/11)
 2011/C 130/27
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: American Express Marketing & Development Corp. (Ню Йорк, Съединени американски щати) (представители: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda и S. Kirschstein-Freund, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Отмяна на решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 декември 2010г. по преписка R 1125/2010-2;
 —
 При условията на евентуалност, да измени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 декември 2010 г. по преписка R 1125/2010-2 и да обяви жалбата за обоснована;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството по обжалване и производството пред Съда.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка “IP ZONE” за услуги от клас 42
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката за марка на Общността
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав приема, че марката няма отличителен характер и е описателна що се отнася до разглежданите услуги.


text:
 4.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 293/38
 Жалба, подадена на 10 юли 2017 г. — UF/EPSO
 (Дело T-422/17)
 (2017/C 293/48)
 Език на производството: литовски
 Страни
 Жалбоподател: UF (представител: L. Gudaitė, lawyer)
 Ответник: Европейска служба за подбор на персонал (EPSO)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 4 април 2017 г. за изключване на жалбоподателя от участие в конкурса за юристи лингвисти с литовски език EPSO/AD/335/16,
 —
 да задължи ответника да разреши на жалбоподателя да поправи явна грешка, като промени нивото на владеене на полски език от B1 на C1,
 —
 да допусне отново жалбоподателя до конкурса за юристи лингвисти с литовски език.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от факта, че ответникът е накърнил оправданите правни очаквания на жалбоподателя и го е въвел в заблуждение, като потвърдил, че заявлението му за участие в конкурса отговаря на всички изисквания.
 —
 Жалбоподателят твърди, че като потвърдил на 9 януари 2017 г., че заявлението му отговаря на всички изисквания според обявлението за конкурса и като му позволил да участва в компютърните тестове, ответникът го подвел и не му дал възможност да поправи явна техническа грешка във връзка с нивото на владеене на полски език, поради която впоследствие той бил изключен от конкурса.
 2.
 Второто основание е изведено от е факта, че ответникът нарушил правата и основателните очаквания на жалбоподателя, като го изключил от конкурса за юристи лингвисти с литовски език.
 —
 Жалбоподателят твърди, че с решението си от 4 април 2017 г. ответникът, като взел предвид нивото на владеене на полски език, посочено него във формуляра му за кандидатстване, неоснователно го изключил от участие в конкурса, тъй като ответникът бил запознат с действителното му ниво на владеене на полски език въз основа на информацията, съдържаща се в заявление за участие в друг конкурс (EPSO/AD/328/16) и от резултатите от този конкурс. Жалбоподателят твърди, че според практиката на Общия съд журито за конкурса има задължението да провери във всеки отделен случай дали представените дипломи или степени, или професионалният опит на всеки кандидат са надлежно оценени, и решението му за изключване на кандидат от участие в конкурс се счита за акт с неблагоприятни последици по смисъла на член 9, параграф 1 от Правилника за персонала.


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/23
 Решение на Общия съд от 20 февруари 2013 г. — Langguth Erben/СХВП — (MEDINET)
 (Дело T-378/11) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „MEDINET“ - По-ранни национална и международна фигуративна марка „MEDINET“ - Искане за признаване на предходността на по-ранните национална и международна марка - По-ранни цветни марки и заявена марка на Общността, която не обозначава никакъв конкретен цвят - Липса на идентичност на знаците - Член 34 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Необходимост от провеждане на устно производство - Член 77 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 108/60
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Германия) (представители: адв. R. Kunze и адв. G. Würtenberger)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Klüpfel и G. Schneider)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 май 2011 г. (преписка R 1598/2010-4), постановено по искане за признаването на предходност на по-ранни марки във връзка със заявка за регистрация на фигуративния знак „MEDINET“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/46
 Жалба, подадена на 2 май 2014 г. — Walter Klein/Комисия
 (Дело T-297/14)
 2014/C 223/49
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Walter Klein GmbH & Co. KG (Вупертал, Германия) (представители: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme и T. Wielsch, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 година за откриване на официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС срещу Федерална република Германия във връзка с подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), доколкото то обхваща намалената допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първо правно основание: не е налице поставяне в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 Жалбоподателят твърди, че предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той посочва, че чрез разпоредбата енергоемките потребители не са поставени в по-благоприятно положение. Особеният компенсационен режим бил по-скоро за компенсиране на извънредните разходи, които жалбоподателят и други подобни потребители извършват специално за насърчаване на електроенергията от възобновяеми източници и служи за възстановяване на конкурентоспособността на енергоемките потребители, които първоначално са засегнати значително от допълнителната такса по EEG.
 2.
 Второ правно основание: липса на държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 Освен това жалбоподателят твърди, че особеният компенсационен режим не представлява мярка, предоставена от „държавата или чрез ресурси на държавата“. Във връзка с това той изтъква, че допълнителната такса по EEG сама по себе си не е държавен ресурс, следователно и отказът от този ресурс чрез особения компенсационен режим не би могъл да представлява мярка, предоставена чрез ресурси на държавата.
 —
 Допълнителната такса по EEG не се събира, управлява, нито се разпределя от държавата или от назначен или създаден от нея публичен или частен субект. Тя по-скоро може да се събира непосредствено от оператора на преносни мрежи за електроенергия въз основа на съответен гражданско-правен иск. Тази такса не влиза в полза на държавния бюджет и следователно особеният компенсационен режим по никакъв начин не намалява пряко или косвено приходите на държавата.
 —
 Допълнителната такса по EEG не е предоставена и в полза на държавни органи. Освен това липсва обществен контрол върху средствата по EEG, като например от Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Федерална служба по икономика и контрол върху износа, BAFA) или Bundesnetzagentur (Федерална агенция за мрежите).


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/30
 Жалба, подадена на 7 януари 2011 г. — Bank Melli Iran/Съвет
 (Дело T-7/11)
 2011/C 63/58
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Melli Iran (Техеран, Иран) (представители: L. Defalque и S. Woog, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят параграф 5, раздел Б от приложението към Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 г. за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (1) и параграф 5, раздел Б от приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 г. относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (2) и да се отмени решението, съдържащо се в писмото на Съвета от 28 октомври 2010 г.;
 —
 да се обявят член 20, параграф 1, буква б) от Решение на Съвета от 26 юли 2010 г. (3) и член 16, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕС) No 961/2010 за незаконосъобразни и неприложими по отношение на жалбоподателя;
 —
 да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски, свързани с настоящото обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания:
 1.
 Първо правно основание, изведено от нарушение на член 215, параграфи 2 и 3 ДФЕС, както и на член 40 ДЕС, което представлява съществено процесуално нарушение, тъй като:
 —
 Съветът ОВППС е приел ограничителните мерки без да остави каквато и да било възможност за преценка на Съвета;
 —
 Решение 2010/413/ОВППС, на което се основава Регламент No 961/2010, е основано погрешно на член 29 ДЕС, тъй като то не определя подхода на Съюза по отделен въпрос от географско или тематично естество, както се изисква в член 29 ДЕС, а установява конкретни задължения за държавите членки и за лицата под тяхната юрисдикция;
 —
 Регламент No 961/2010 не съдържа необходимите разпоредби по отношение на правните гаранции в нарушение на член 215, параграф 3 ДФЕС.
 2.
 Второ правно основание, изведено от грешка на законодателя на Европейския съюз при избора на правно основание за обжалваното решение и обжалвания регламент, тъй като санкциите са приети срещу жалбоподателя и неговите филиали — юридически лица и недържавни образувания, които не са включени в списъка на Съвета за сигурност на ООН. В това отношение жалбоподателят твърди, че:
 —
 въпреки че използването на член 29 ДЕС и член 215 ДФЕС като правно основание е обосновано, когато институциите на Съюза прилагат Резолюцията на ООН, то не е непременно обосновано, когато се приемат административни мерки като замразяването на финансовите средства на юридически лица и недържавни образувания;
 —
 обжалваните актове е трябвало да бъдат приети въз основа на член 75 ДФЕС, като по този начин участва и Европейският парламент в рамките на процедурата за съвместно вземане на решения.
 3.
 Трето правно основание, изведено от обстоятелството, че обжалваното решение и обжалваният регламент са приети в нарушение на принципите на равенство и недопускане на дискриминация, тъй като подобни решения са били приети на различно правно основание като например член 75 ДФЕС и следователно в рамките на правните гаранции, приети от Европейския парламент и Съвета, което не важи за обжалваните актове, засягащи жалбоподателя.
 4.
 Четвърто правно основание, изведено от обстоятелството, че обжалваните актове са приети в нарушение на правото на защита на жалбоподателя и по-специално на неговото право на справедлив съдебен процес, тъй като:
 —
 жалбоподателят не е получил никакво доказателство или документ в подкрепа на твърденията на Съвета, предвид факта, че направените през 2009 г. и потвърдени през 2010 г. допълнителни позовавания на Решението от 2008 г. са неточни, неясни и не дават възможност на жалбоподателя да отговори;
 —
 на жалбоподателя са били отказани достъп до документите и право на изслушване;
 —
 по отношение на обжалваните актове не са изложени достатъчно мотиви, което нарушава правото на жалбоподателя на ефективна съдебна защита.
 5.
 Пето правно основание, изведено от обстоятелството, че по същите причини като посочените във връзка с четвъртото правно основание обжалваните актове представляват нарушение на принципите на добро управление и на оправданите правни очаквания.
 6.
 Шесто правно основание, изведено от обстоятелството, че Съветът не е направил уведомление относно решението си, включително относно основанията за включването в списъка, в нарушение на член 36.3, като и на член 36.4 от Регламент No 961/2010, който предвижда преразглеждане на решението, когато има внесени възражения.
 7.
 Седмо правно основание, изведено от явна грешка в тълкуването и злоупотреба с власт при прилагането на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 г. спрямо жалбоподателя, тъй като Съветът е направил погрешно тълкуване на член 20, параграф 1, буква б) от това решение, като е установил, че описаните в обжалваните актове дейности на жалбоподателя отговарят на условията, за да се считат за дейности, подлежащи на санкциониране.
 8.
 Осмо правно основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност и на правото на собственост, тъй като Съветът не е взел предвид решението на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, което следва да има за резултат неприложимостта на член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 г.
 (1) ОВ L 281, стр. 81.
 (2) ОВ L 281, стр. 1.
 (3) Решение на Съвета 2010/413/ОВППС от 26 юли 2010 г. относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39).


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/42
 Жалба, подадена на 28 януари 2010 г. от Carlo De Nicola срещу Решение, постановено на 30 ноември 2009 г., от Съда на публичната служба по дело F-55/08, De Nicola/ЕИБ
 (Дело T-37/10 P)
 2010/C 80/67
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Carlo De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: L. Isola, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалвания акт,
 —
 да се заплатят съдебните разноски, лихвите и парично преизчисление на признатото вземане.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 30 ноември 2009 г. С това решение се отхвърля жалбата с предмет искане за отмяна на решението, с което ответникът отхвърля иска на жалбоподателя от една страна за преразглеждане на аналитичната му оценка за 2006 година, а от друга — на решението на Банката относно повишенията през 2006 година, доколкото той не е повишен; искане за отмяна на информативния доклад за него за 2006 година; установяване на обстоятелството, че жалбоподателят е жертва на психически тормоз; осъждане на Банката да обезщети вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на този тормоз, и на последно място искане за отмяна на решението за отказ за поемане на някои медицински разноски и разноски, свързани с лазерна терапия.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква следните правни основания:
 —
 СПС незаконосъобразно пропуснал да се произнесе и в случаите, в които не се абстрахирал напълно от предмета на жалбата (например 2 и 3 основен довод от жалбата за отмяна, отказът на комитета по жалбите да даде оценка на заслугите и т.н.), съзнателно решил да разгледа само някои от изключенията.
 —
 СПС не се произнесъл по искането му за проверка на законосъобразността на поведението на висшестоящите му в светлината на приетите от ответника критерии за оценка. Освен това погрешно претендира, че е взел предвид изтъкнатото от ответника оскърбително поведение, което последният приписва пряко и изключително на ЕИБ.
 —
 Като правно основание за обжалване се изтъква и отказът на проверителите и твърдението за изместване на доказателствената тежест, както и пропуски при излагането на мотивите. В това отношение се изтъква, че СПС пропуснал да изложи мотиви относно много и решаващи правни доводи, както и че изложил противоречиви и/или нелогични и следователно като цяло липсващи мотиви. Посочват се по-специално отказът да се приложи член 41 от Правилника за длъжностните лица, както и отхвърлянето на искането за отмяна на информативния доклад за 2006 година.
 —
 На последно място жалбоподателят изтъква, че що се отнася до частноправен трудов договор, не са налице предпоставките за прилагане по аналогия към конкретния случай на нормите и процесуалните предпоставки в сила за назначените с публичноправен акт общностни длъжностни лица.


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/25
 Жалба, подадена на 29 септември 2015 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-521/15)
 (2015/C 406/25)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1289 (1) на Съвета от 13 юли 2015 година за налагане на глоба на Испания поради манипулирането на данните за дефицита в автономна област Валенсия, или
 —
 при условията на евентуалност, да намали размера на глобата, като я ограничи само за периодите след 13 декември 2011 г., дата на влизане в сила на Регламент 1173/2011 (2) и,
 —
 във всички случаи да осъди институцията ответник да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Нарушение на член 8, параграф 3 от Регламент 1173/2011 и на член 2, параграфи 1 и 3 от Решение 2012/678/ЕС
 (3)
 поради незачитане на правото на защита на Кралство Испания. Преди образуването на преписката е извършено разследване, без да са спазени установените с Решение 2012/678/ЕС правила. По този начин са използвани данни, получени при посещения, които не отговарят на условията по член 2, параграф 3 от него, в нарушение на правото на защита на Испания.
 Нарушение на правото на добра администрация, що се отнася до състава на разследващия екип. Участието в този екип на същите лица, които са провели предварителните процедури, е в противоречие с принципа за обективна безпристрастност. Има основание да се смята, че този екип е проявил уклон към потвърждение и ретроспективен уклон при преценката на сериозните и съществени данни, разгледани преди започването на разследването. Разследващият екип е бил съставен по начин, който обективно поставя под съмнение безпристрастността му.
 Нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент 1173/2011, тъй като не е налице манипулиране или погрешно представяне на данни за дефицита и дълга, дължащо се на умисъл или груба небрежност от страна на държавата членка. На първо място, не е налице манипулиране или погрешно представяне на статистически данни, а само преразглеждане на данните за дефицита и дълга по ясен и подходящ начин. На второ място, данните, за които се твърди, че са били манипулирани, в никакъв случай не попадат в обхвата на надзорните правомощия, възложени с членове 121 и 126 ДФЕС на институциите на Съюза. Накрая, не може да се приеме, че поведението на Испания представлява груба небрежност, при положение че именно испанските власти са установили грешката, незабавно са уведомили за нея Комисията и са действали с възможно най-голяма старателност и бързина.
 Несъразмерност на санкцията, що се отнася до референтната времева рамка за изчисляването ѝ. Периодът, във връзка с който е наложена санкцията, се ограничава до включените в нотификациите след 2012 г. данни относно обстоятелства, настъпили след 13 декември 2011 г., дата на влизане в сила на Регламент 1173/2011. Следователно размерът трябва да се определя само във връзка с данните за фактурите, осчетоводени през 2011 г.
 (1) ОВ L 198, стр. 19
 (2) Регламент (ЕС) No 1173/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 година за ефективното прилагане на бюджетното наблюдение в еврозоната (OB L 306, 2011 г., стр. 1)
 (3) Делегирано решение 2012/678/ЕС на Комисията от 29 юни 2012 година относно разследванията и глобите във връзка с манипулиране на статистическите данни, посочени в Регламент (ЕС) No 1173/2011 на Европейския парламент и на Съвета за ефективното прилагане на бюджетното наблюдение в еврозоната (OB L 306, 2012 г., стр. 21)


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/39
 Жалба, подадена на 9 август 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-86/12)
 2012/C 355/84
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: [radca prawna] A. Lizer-Klatka, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението по отношение на жалбоподателката да не се продължи валидността на списъка на издържалите конкурс EPSO/AD/60/06 със срока, през който тя е била в отпуск по майчинство и в отпуск за отглеждане на дете
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателката иска:
 —
 да се отменят решение от 17 октомври 2011 г. относно изтичането на валидността на списъка на издържалите конкурс EPSO AD/60/06, считано от 31 декември 2011 г., доколкото то се отнася до жалбоподателката, както и решение от 10 май 2012 г., постановено по жалба No R/147111 на жалбоподателката, и по отношение на жалбоподателката да се продължи валидността на списъка на издържалите конкурс EPSO/AD/60/06 със срока, през който по време на валидността на посочения списък на издържалите конкурс тя се e намирала в отпуск по майчинство и в отпуск за отглеждане на дете, т.е. с 3 години и 46 дни,
 —
 в съответствие с член 89, параграф 3 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 25 юли 2007 г. и съгласно изложеното от жалбоподателката в точка 56 и сл. от жалбата всяка от страните да понесе направените от нея съдебни разноски.


text:
 7.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/8
 Жалба, подадена на 18 май 2012 г. от Abdulbasit Abdulrahim срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 февруари 2012 г. по дело T-127/09, Abdulbasit Abdulrahim/Съвет на Европейския съюз и Европейска комисия
 (Дело C-239/12 P)
 2012/C 200/14
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Abdulbasit Abdulrahim (представители: H.A.S. Miller, Solicitor, E. Grieves, Barrister)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Ако всяко от двете правни основания бъде уважено, жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени определението на Общия съд от 28 февруари 2012 г.,
 —
 да се обяви, че жалбата за отмяна не е безпредметна,
 —
 делото да се върне за ново разглеждане от Общия съд, за да може последният да се произнесе по жалбата за отмяна,
 —
 да се осъди Комисията за заплати съдебните разноски в производството по обжалване и в производството пред Общия съд, включително съдебните разноски за представяне на становища по покана на Съда.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят основава жалбата си на следните две правни основания:
 —
 той твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е пропуснал:
 —
 да вземе предвид становището на генералния адвокат, и/или
 —
 да покани жалбоподателя да представи становище по въпроса дали жалбата за отмяна е безпредметна, и/или
 —
 да започне устната фаза на производството с оглед да определи дали жалбата за отмяна е безпредметна.
 —
 Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че жалбата за отмяна не може да предостави материално предимство на жалбоподателя.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/54
 Жалба, подадена на 6 януари 2014 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-1/14)
 2014/C 52/108
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: F. Frabetti, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на EPSO да не допусне жалбоподателя до изпитите по модела „Център за оценяване“, тъй като образователното му ниво не съответствало на пълен цикъл университетско обучение с продължителност най-малко три години, удостоверено с диплома, която е свързана с естеството на задълженията или професионално обучение/професионална квалификация на еквивалентно ниво, която е свързана с естеството на задълженията
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на конкурсната комисия от 3 октомври 2013 г.,
 —
 да се осъди ответникът да заплати сумата от 1 000 EUR за претърпяна от жалбоподателя неимуществена вреда,
 —
 да се произнесе Съдът на публичната служба по разходите, разноските и хонорарите и предвид обидния характер на решението за отказ на ответника — да се осъди Комисията да ги заплати.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/10
 Решение на Съда (трети състав) от 28 февруари 2013 г. — Португалска република/Европейска комисия
 (Дело C-246/11 P) (1)
 (Обжалване - Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) - Регламент (ЕИО) No 2052/88 - Член 13, параграф 3 - Регламент (ЕИО) No 4253/88 - Член 21, параграф 1 - Обща субсидия за подкрепа на местните инвестиции в Португалия - Намаляване на финансовата помощ)
 2013/C 114/13
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues и A. Gattini)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: L. Flynn, A. Steiblytė и P. Guerra e Andrade)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Общия съд (осми състав) от 3 март 2011 г. по дело Португалия/Комисия, (T-387/07), с което Общият съд отхвърля искане за частична отмяна на Решение C(2007) 3772 на Комисията от 31 юли 2007 година за намаляване на помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) във връзка с общата субсидия за подкрепа на местните инвестиции в Португалия по силата на Решение C(95) 1769 на Комисията от 28 юли 1995 година.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решението на Общия съд на Европейския съюз от 3 март 2011 г. по дело Португалия/Комисия (T-387/07).
 2.
 Отменя Решение C(2007) 3772 на Комисията от 31 юли 2007 година за намаляване на помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) във връзка с общата субсидия за подкрепа на местните инвестиции в Португалия по силата на Решение C(95) 1769 на Комисията от 28 юли 1995 година.
 3.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и тези, направени в производството по обжалване.
 (1) ОВ C 219, 23.7.2011 г.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/11
 Решение на Общия съд от 16 ноември 2011 г. — ASPLA/Комисия
 (Дело T-76/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Сектор на найлонови промишлени торби - Решение, с което се установява нарушение на член 81, параграф 1 ЕО - Обмен на специфична информация - Определяне на цените и на квотите за продажби по географски зони - Разпределяне на клиенти - Съгласуване на офертите за участие в процедурите за възлагане на обществени поръчки - Едно-единствено продължавано нарушение - Обхват на санкционираното поведение - Очертаване на пазара на стоки и на географския пазар - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите - Принципи на равно третиране и на пропорционалност - Отегчаващи и смекчаващи обстоятелства - Таван от 10 % от оборота)
 2012/C 6/16
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Plasticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Испания) (представители: първоначално E. Garayar Gutiérrez и A. García Castillo, впоследствие E. Garayar Gutiérrez, M. Troncoso Ferrer и C. Ruixó Claramunt, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представител: F. Castillo de la Torre)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение C(2005) 4634 окончателен на Комисията от 30 ноември 2005 година относно производство по член 81 [ЕО] (Дело COMP/F/38.354 — Промишлени торби) във връзка с картел на пазара на найлоновите промишлени торби, както и, при условията на евентуалност, искане за намаляване на глобата, наложена на жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Plasticos Españoles, SA (ASPLA) да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 108, 6.5.2006 г.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/26
 Жалба, подадена на 17 октомври 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-105/11)
 2012/C 6/47
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на генералния директор на OLAF, с което отхвърля искането на жалбоподателя за продължаване на договора му на срочно нает служител по смисъла на член 2, буква б) от Условията за работа на другите служители (УРДС).
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на генералния директор на OLAF от 29 юни 2011 г., с което отхвърля жалбата по административен ред на жалбоподателя срещу отхвърлянето на искането му за продължаване на договора му на срочно нает служител по смисъла на член 2, буква б) от УРДС,
 —
 ако е необходимо, да се отмени решението от 25 март 2011 г. на генералния директор на OLAF, с което отхвърля искането на жалбоподателя за продължаване на договора му на срочно нает служител,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/21
 Преюдициално запитване, отправено от Arbeidshof te Brussel (Белгия) на 6 юли 2009 г. — Omalet NV/Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 (Дело C-245/09)
 2009/C 220/42
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Arbeidshof te Brussel
 Страни в главното производство
 Ищец: Omalet NV
 Ответник: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли националният съд да приложи член 49 ЕО към правен спор между Rijksdienst voor Sociale Zekerheid и предприятие главен изпълнител със седалище в Белгия, когато се иска съгласно член 30 bis, параграф 3 от Закона от 27 юни 1969 г. за изменение на Наредба–закон [Besluitwet] от 28 декември 1944 г. относно социалното осигуряване на наетите работници (в приложимата редакция на този член, изменен с член 55 от Рамковия закон от 27 април 2007 г.) предприятието главен изпълнител да бъде осъдено като солидарен длъжник за част от дълговете на нерегистрираното установено в Белгия предприятие подизпълнител или когато се иска предприятието да бъде осъдено, защото то не е изпълнило задължението да начислява осигурителни вноски по член 30, параграф 4 от Закона?
 2)
 (При условията на евентуалност)
 Допуска ли член член 49 ЕО правна уредба като съдържащата се в член 30 bis, параграфи 3 и 4 от белгийския Закон от 27 юни 1969 г. за изменение Наредба–закон [Besluitwet] от 28 декември 1944 г. относно социалното осигуряване на наетите работници (в приложимата редакция на този член, изменен с член 55 от Рамковия закон от 27 април 2007 г.)?