text:
 30.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 191/42
 Жалба, подадена на 11 април 2016 г. от Adrian Barnett и Sven-Ole Mogensen срещу решението, постановено на 5 февруари 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-56/15, Barnett и Mogensen/Комисия
 (Дело T-148/16 P)
 (2016/C 191/56)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Adrian Barnett (Roskilde, Дания), Sven-Ole Mogensen (Hellerup, Дания) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Съда на публичната служба по дело F-56/15, Barnett и Mogensen/Комисия;
 —
 да постанови ново решение, с което да отмени съдържащите се във фишовете за пенсии за юни 2014 г. решения, с които корекционният коефициент, приложим за пенсията на жалбоподателите, се намалява считано от 1 януари 2014 г., и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производствата на двете инстанции.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото основание е изведено от допусната от Съда на публичната служба (СПС) грешка при прилагане на правото, тъй като СПС изтълкувал ясните и точни разпоредби от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“) в светлината на твърдяната „действителна воля на законодателя“ относно обхвата на спирането на прилагането на механизма за актуализация на пенсиите и възнагражденията през 2013 г. и 2014 г. По този начин СПС извършил тълкуване contra legem на член 65, параграф 4 от Правилника и на предвидените в приложение XI към същия Правилник правила за прилагане на тази разпоредба.
 2.
 Второто основание е изведено от допусната от СПС грешка при прилагане на правото, тъй като предвидените в приложение XI към Правилника условия за извършване на спорната междинна актуализация не били изпълнени и Комисията злоупотребила с власт, извършвайки тази актуализация. Всъщност, след като в обжалваното решение констатирал, че предходният корекционен коефициент е бил изчислен грешно в Регламент (ЕС) No 1416/2013 на Съвета от 17 декември 2013 година за адаптиране, считано от 1 юли 2013 г., на корекционните коефициенти, прилагани към възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз, СПС допуснал грешка при прилагане на правото, приемайки че принципът на равно третиране оправомощава органа по назначаването (ОН) да извърши спорната междинна актуализация, в противоречие с теорията за оттеглянето на незаконосъобразни административни актове, с които се предоставя право или сходни предимства.


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/19
 Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 18 януари 2017 г. — Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s.r.o.
 (Дело C-21/17)
 (2017/C 112/28)
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší soud České republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Catlin Europe SE
 Ответник в първоначалното производство: O.K. Trans Praha spol. s.r.o.
 Преюдициални въпроси
 Следва ли член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1896/2006 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане да се тълкува в смисъл, че липсата на уведомяване на адресата за възможността да откаже да приеме документа за връчване — както предвижда член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1393/2007 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела („връчване на документи“) и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1348/2000 (3) на Съвета („Регламентът за връчване на документи“) — дава право на ответника (адресата) да поиска преглед на европейската заповед за плащане на основание член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед („Регламент относно европейската заповед за плащане“)?
 (1) ОВ L 399, 2006 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 324, 2007 г., стр. 79.
 (3) ОВ L 160, 2000 г., стр. 37.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/7
 Решение на Съда (голям състав) от 29 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Gmina Wrocław/Minister Finansów
 (Дело C-276/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 9, параграф 1 - Член 13, параграф 1 - Данъчнозадължени лица - Тълкуване на понятието „независима“ - Общински субект - Икономическа дейност, която организационно звено на общината извършва в качество, различно от това на орган на публична власт - Възможност такова звено да се смята за „данъчнозадължено лице“ по смисъла на разпоредбите на Директива 2006/112 - Член 4, параграф 2 и член 5, параграф 3 ДЕС))
 (2015/C 381/07)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Gmina Wrocław
 Ответник: Minister Finansów
 Диспозитив
 Член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че публичноправни субекти като разглежданите в главното производство общински бюджетни звена не могат да се считат за данъчнозадължени лица за целите на данъка върху добавената стойност, тъй като не отговарят на критерия за независимост, предвиден в тази разпоредба.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/21
 Определение на Съда (седми състав) от 5 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard/Minister Finansów
 (Дело C-275/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данъчно облагане на енергийните продукти - Директива 2003/96/ЕО - Член 2, параграф 3 - Директен ефект - Добавки за горива с код 3811 по КН))
 (2015/C 236/29)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard
 Ответник: Minister Finansów
 Диспозитив
 1)
 Член 2, параграф 3, втора алинея от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като приложимата в главното производство, която предвижда добавките с код 3811 по Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическата номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) No 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 г., да се облагат с акциз по различна ставка от приложимата за горивото, към което те се добавят.
 2)
 Член 2, параграф 3, втора алинея от Директива 2003/96 трябва да се тълкува в смисъл, че частноправните субекти могат да се позовават на него в спорове с компетентния национален административен орган пред националните съдилища, за да изискат да бъде оставена без приложение националната правна уредба, която е несъвместима с тази разпоредба.
 (1) ОВ C 171, 26.5.2015 г.


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/5
 Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 6 декември 2013 г. — Office national de l'emploi/Marie-Rose Melchior
 (Дело C-647/13)
 2014/C 61/07
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Office national de l'emploi
 Ответник: Marie-Rose Melchior
 Преюдициален въпрос
 Допускат ли принципът на лоялно сътрудничество и член 4, параграф 3 от ДЕС, от една страна, както и член 34, параграф 1 от Хартата на основните права, от друга страна, възможността — с оглед допустимостта на правото на обезщетение за безработица — държава членка да откаже:
 —
 да вземе предвид периодите на заетост като договорно нает служител в институция на Европейския съюз, установена в тази държава членка, по-специално когато както преди, така и след периода на трудова заетост като договорно нает служител, е полаган труд като заето лице по силата на правната уредба на посочената държава членка;
 —
 да приравни дните на безработица, за които се получава обезщетение съгласно „Условията за работа на другите служители на Европейските общности“, на работни дни, въпреки че дните на безработица, за които се получава обезщетение съгласно правната уредба на посочената държава членка, се ползват от такова приравняване?


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/16
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 15 май 2017 г. — E.B./Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA
 (Дело C-258/17)
 (2017/C 283/23)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: E.B.
 Ответник: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допуска ли член 2 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) (наричана по-нататък „Директивата“) запазване на преобразуващото действие на влязло в сила по националното право административно решение в областта на дисциплинарната отговорност на държавните служители (дисциплинарно решение), с което се разпорежда пенсиониране на държавен служител при намален размер на пенсията му, ако
 съответните разпоредби на правото на Съюза, и по-специално на Директивата все още не са били релевантни за това административно решение към момента на приемането му, при положение че (хипотетично) подобно решение би било в противоречие с Директивата, ако беше прието по време на нейното действие?
 2)
 При отрицателен отговор, за да се отстрани дискриминацията,
 a)
 изисква ли правото на Съюза за целите на определянето на пенсията на държавен служител същият да бъде третиран все едно не е бил пенсиониран, а е продължавал да се намира на активна служба в периода от влизането на административното решение в сила до навършването на законоустановената възраст за пенсионирането на този служител, или
 б)
 за това е достатъчно да му се признае правото на пълна пенсия без намаление, която се следва поради неговото пенсиониране към датата, посочена в административното решение?
 3)
 Зависи ли отговорът на втория въпрос от това дали държавният служител по собствена инициатива се е стремял фактически да започне работа на активна държавна служба, преди да навърши възрастта за пенсионирането си?
 4)
 В случай че (евентуално и в зависимост от посочените в третия въпрос обстоятелства) отмяната с обратно действие на процентното намаление на пенсията бъде счетено за достатъчно:
 Може ли от забраната за дискриминация съгласно Директивата да обоснове предимство на нейното прилагане пред противоречащо ѝ национално право, което предимство трябва да се зачита от националните съдилища при определянето на пенсията също и по отношение на релевантните за пенсионирането периоди, предшестващи момента, в който Директивата е станала пряко приложима в държавата членка?
 5)
 При утвърдителен отговор на четвъртия въпрос: към кой момент се отнася това „обратно действие“?
 (1) ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/3
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Saarbrücken (Германия) на 10 май 2012 г. — Lokman Emrek/Vlado Sabranovic
 (Дело C-218/12)
 2012/C 243/04
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Saarbrücken
 Страни в главното производство
 Ищец: Lokman Emrek
 Ответник: Vlado Sabranovic
 Преюдициални въпроси
 1.
 В случай че уебсайтът на даден търговец изпълнява изискването за насочване [на дейността към държавата членка по местоживеенето на потребителя], член 15, параграф 1, буква в) от Регламент Брюксел I (1) поставя ли като допълнително и неписано условие изискването съдържанието на уебсайта, с който оперира търговецът, да мотивира потребителя да сключи съответния договор, като в резултат на това информацията от уебсайта да е в причинно-следствена връзка със сключването на договора?
 2.
 В случай че е необходимо да е налице причинно-следствена връзка между изискването за насочване [на дейността към държавата членка по местоживеенето на потребителя] и сключването на съответния договор, член 15, параграф 1, буква в) Регламент Брюксел I изисква ли в допълнение договорът да е сключен от разстояние?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/56
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 февруари 2014 г. — Probst/Комисия
 (Дело F-75/13) (1)
 ((Публична служба - Длъжностно лице - Надбавка за експатриране - Член 4 от Приложение VII от Правилника за длъжностните лица - Искане за преразглеждане - Нови и значителни разноски - Явно недопустима жалба))
 2014/C 421/80
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Norbert Probst (Genval, Белгия) (представители: първоначално D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal и S. Orlandi, avocats, впоследствие D. Abreu Caldas, J.-N. Louis и S. Orlandi, avocats)
 Ответник:Европейска комисия (представители: J. Currall и V. Joris)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отказва отпускане на надбавка за експатриране на жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда г-н Probst да заплати собствените си разноски и разноските, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 274 от 21.9.2013, стр. 34.


text:
 4.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/7
 Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgerichts Oberösterreich (Австрия), постъпило на 18 декември 2015 г. — Online Games Handels GmbH и Frank Breuer и др./Landespolizeidirektion Oberösterreich
 (Дело C-685/15)
 (2016/C 118/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesverwaltungsgerichts Oberösterreich
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter, Astrid Walden
 Ответник: Landespolizeidirektion Oberösterreich
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 56 ДФЕС, съответно член 49 и сл. ДФЕС в светлината на член 6 от ЕКПЧ във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с оглед на изискуемата в светлината на практиката на Европейския съд по правата на човека (и по-специално с оглед на неговото решение от 18 май 2010 г., дело 64962/01, т. 54) обективност и безпристрастност на съда да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална уредба, съгласно която доказателствата, които трябва да бъдат представени в административно-наказателното производство с цел да се обоснове режимът на квази монопол върху националния пазар на хазартните игри, защитен от наказателно-правните норми, с оглед на практиката на Съда на Европейския Съюз (и по-специално неговото решение от 30 април 2014 г., C-390/12 (1) (ECLI:EU:C:2014:281 „Pfleger и др.“), се установяват и конкретизират най-напред напълно самостоятелно, а впоследствие се изследват и преценяват автономно, като всичко това се извършва независимо от поведението на страните в производството, тъкмо от и по инициатива на съда, пред който е оспорена законосъобразността на посочените в жалбата административно-наказателни мерки (като едно и също лице и една и съща функция), а не от административно-наказващия орган (или от друг държавен орган за преследване) във функцията му на представител на обвинението?
 (1) ECLI:EU:C:2014:281 — „Pfleger“.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/18
 Иск, предявен на 15 март 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-134/10)
 (2010/C 161/25)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Nijenhuis и C. Vrignon)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е транспонирало правилно член 31 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (1), Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по посочената директива и по член 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз,
 —
 да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Европейската комисия повдига три твърдения за нарушения в подкрепа на иска си, като изтъква липсата на пропорционалност на оспореното национално законодателство, по-конкретно що се отнася до процедурата и критериите за определяне на радио и телевизионни канали, които се ползват от режим на разпространение, наречен „наложителен пренос“.
 На първо място, тя упреква ответната страна, че не е установила ясно и предвидимо целите от общ интерес, позволяващи предоставянето на този режим. По този начин органите за радиоразпространение не са в състояние да се запознаят предварително с естеството и обхвата на условията, които трябва да изпълнят и на възложените им задължения за предоставяне на обществени услуги.
 На второ място, Комисията критикува едновременно липсата на прозрачност при провеждането на процедурата за разрешение, широкото право на преценка на властите, тъй като националното законодателство изглежда налага на засегнатите органи разпространението на всички канали, които те разпространяват, а не само каналите, които преследват поставените цели от общ интерес, както и дискриминационния обхват на изискването за установяване на тези органи на националната територия.
 На трето място, ищецът критикува неспазването на приложното поле на член 31 от Директивата за универсалната услуга, що се отнася до обуславянето на разпространението от наличието на значителен брой крайни ползватели на съобщителните мрежи.
 (1) ОВ L 108, стp. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213.


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/7
 Жалба, подадена на 11 април 2017 г. от International Management Group срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 2 февруари 2017 г. по дело T-29/15, International Management Group/Европейска комисия
 (Дело C-183/17 P)
 (2017/C 221/09)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: International Management Group (L. Levi, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 а следователно,
 —
 да отмени измененото приложение към Решение за изпълнение на Комисията от 7 ноември 2013 г. относно годишната програма за действие за 2013 г. в полза на Мианмар/Бирма, която следва да бъде финансирана от общия бюджет на Европейския съюз (1), прието на 16 декември 2014 г. и
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски, направени както в производството по обжалване, така и в първоинстанционното производство.
 Основания и основни доводи
 1)
 Неизпълнение на задължението за мотивиране — Неизпълнение на задължението на съда за мотивиране — Изопачаване на данните от преписката
 2)
 Нарушение на Финансовия регламент от 2002 г. (2) и на Финансовия регламент от 2012 г. (3) — Нарушение на Регламент No 2342/2002 на Комисията (4) и на Делегиран регламент (ЕС) No 1268/2012 на Комисията (5) — Неизпълнение на задължението на съда за мотивиране — Изопачаване на данните от преписката
 3)
 Нарушение на принципа на добро финансово управление — Неизпълнение на задължението за мотивиране — Неизпълнение на задължението на съда за мотивиране — Нарушение на Финансовия регламент от 2012 г. (член 61, параграф 1 и член 60, параграф 2)
 4)
 Нарушение на принципа на добра администрация — Нарушение на правото на изслушване
 Жалбоподателят оспорва и решението за отхвърляне на искането му за изпращане на доклад до ОЛАФ.
 (1) C(2013) 7682 окончателен.
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).
 (3) Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, 2012 г., стр. 1)
 (4) Регламент (ЕО, Евратом) No 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).
 (5) Делегиран регламент (ЕС) No 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, 2012 г., стр. 1).


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/49
 Жалба, подадена на 26 януари 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-12/15)
 (2015/C 089/61)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke и T. Van Lysebeth, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, определящо правата на жалбоподателя да получи възстановяване на годишните пътни разноски съгласно член 8 от Приложение VII към Правилника за длъжностните лица, изменен с Регламент No 1023/2013 на Парламента и на Съвета от 22 октомври 2013 г. за изменение на Правилника за длъжностните лица и на УРДС.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени фишът за заплата за юни 2014 г. на жалбоподателя, тъй като с него за първи път се прилага член 8 от Приложение VII към Правилника за длъжностните лица в редакцията му в сила от 1 януари 2014 година, за да се определи възстановяването на неговите пътни разноски,
 —
 ако е необходимо, да се отмени бланкетното решение от 15 октомври 2014 г. за отхвърляне на административната му жалба,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/25
 Жалба, подадена на 28 август 2014 г. от Intel Corporation срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 12 юни 2014 г. по дело T-286/09, Intel Corporation/Европейска комисия
 (Дело C-413/14 P)
 (2014/C 395/31)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Intel Corporation (представители: D. M. Beard QC, A. N. Parr и R. W. Mackenzie, Solicitors)
 Други страни в производството: Европейска комисия,
 Association for Competitive Technology, Inc.,
 Union fédérale des consommateurs — Que choisir (UFC — Que choisir)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло или отчасти обжалваното съдебно решение,
 —
 да отмени изцяло или отчасти спорното решение,
 —
 да отмени или значително да намали наложената глоба,
 —
 при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с решението на Съда,
 —
 да осъди Комисията за заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производство и с производството пред Общия съд.
 Основания и основни доводи
 В рамките на първото основание за обжалване, разделено на три части, жалбоподателят сочи, че Общият съд е приложил неправилен правен стандарт за оценка на законосъобразността на поведението му съгласно член 82 ЕО и член 54 от Споразумението за ЕИП:
 Общият съд допуснал грешка, като стигнал до извода, че въпросното поведение само по себе си е в състояние да ограничи конкуренцията, поради което може да се приеме, че е в противоречие с член 82 ЕО и с член 54 от Споразумението за ЕИП, без да се налага разглеждането на всички релевантни факти и обстоятелства, свързани с него.
 Общият съд допуснал грешка, като стигнал до извода, че за да се установи нарушение на член 82 ЕО и на член 54 от Споразумението за ЕИП е възможно да се направи преценка за възможността да се ограничи конкуренцията въз основа на абстрактни съображения, а не на вероятните или действителни последици.
 Общият съд допуснал грешка във връзка с констатацията си при условията на евентуалност, че въпросното поведение може да ограничи конкуренцията, тъй като неправилно отчел фактори, които не са в състояние да установят наличието на такава възможност, и не взел предвид редица релевантни фактори, които трябвало да бъдат разгледани, например пазарния обхват на практиката, продължителността на твърдените практики, действителни пазарни доказателства за бързо спадащи цени и липса на изтласкване, както и изводите, които следвало да се направят от критерия за също толкова ефективен конкурент („критерият АЕС“), приложен от Комисията в рамките на административното производство.
 В рамките на второто основание за обжалване жалбоподателят сочи, че Общият съд допуснал грешка, като установил нарушение за последните 2 години от твърдения период на нарушението, тъй като пазарният обхват на поведението през посочените години засегнал не повече от 3,5 % от съответния пазар.
 В рамките на третото основание за обжалване жалбоподателят сочи, че Общият съд допуснал грешка, класифицирайки действията му с HP и Lenovo като „изключителни отстъпки“, при положение че поведението засегнало съответно едва 28 % и 42 % (или по-малко) от общите покупки на всеки клиент от съответния продукт и по този начин далеч не обхващало „изцяло или за значителна част“ нуждите на тези клиенти.
 В рамките на четвъртото основание за обжалване жалбоподателят сочи, че Общият съд нарушил принципите на ефективна съдебна защита и справедлив процес, що се отнася до 5-часово събеседване, проведено от Комисията с ключова ръководна фигура на Dell по въпроси, обективно свързани със същността на разследването, по време на което ключовата ръководна фигура на Dell представила много подробни разяснения. Общият съд допуснал грешка, като стигнал до извода, че било достатъчно Комисията да оповести само списък с темите, обсъдени по време на събеседването, а не запис или обобщение на казаното от лицето във връзка с тях. Общият съд допуснал грешка и като стигнал до извода, че жалбоподателят трябвало да представи доказателства, които на пръв поглед установяват, че Комисията не е събирала оневиняващи доказателства; правилно било да се приеме, че жалбоподателят трябвало да докаже единствено, че не би могло да се изключи, че материалите биха могли да се използват в негова защита — изискване във връзка с тежестта на доказване, което той в случая изпълнил.
 В рамките на петото основание за обжалване, разделено на три части, жалбоподателят сочи, че Общият съд неправилно установил компетентността на Общността по отношение на споразуменията на Intel с Lenovo през 2006 и 2007 г.:
 Общият съд допуснал грешка, като направил извода, че това поведение е „приложено“ в ЕИП, тъй като Intel нямал продажби към Lenovo в ЕИП в рамките на посочените споразумения.
 Общият съд допуснал грешка, като стигнал до извода, че критерият за „квалифицираните последици“ е подходящо основание за компетентност на Общността по отношение на въпросното поведение.
 Общият съд допуснал грешка, като приложил критерия за „квалифицираните последици“, тъй като не можело да се предвиди, че споразуменията на Intel с Lenovo относно доставката на CPU x86 в Китай ще имат съществени и непосредствени последици в ЕИП.
 В рамките на шестото основание за обжалване, разделено на две части, жалбоподателят твърди, че Общият съд допуснал различни грешки при изчисляването на наложената глоба:
 Глобата била явно непропорционална.
 Общият съд нарушил основни принципи на правото на ЕС, като приложил Насоките на Комисията за налагане на глоби от 2006 г. за поведение, което ги предшествало.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/15
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 6 март 2013 г. — Société Mac GmbH/Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt
 (Дело C-108/13)
 2013/C 141/27
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Société Mac GmbH
 Ответник: Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt
 Преюдициален въпрос
 Допускат ли членове 34 и 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз национална правна уредба, която подлага по-конкретно издаването на разрешение за пускане на пазара на продукт за растителна защита в рамките на паралелен внос в зависимост от условието въпросният продукт да се ползва в държавата износител с издадено в съответствие с Директива 91/414/ЕИО (1) разрешение за пускане на пазара, и следователно не позволява издаването на разрешение за пускане на пазара в рамките на паралелен внос за продукт, който се ползва в държавата износител с разрешение за пускане на пазара в рамките на паралелен внос и е идентичен с продукт, разрешен в държавата вносител?
 (1) Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/4
 Решение на Съда (първи състав) от 29 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-404/05) (1)
 (Регламент (ЕИО) No 2092/91 - Биологично производство на земеделски продукти - Частни контролни структури - Изискване за място на дейност или за трайна инфраструктура в държавата-членка, в която се извършва дейността - Обосновка - Участие в упражняването на публична власт - Член 55 ЕО - Защита на потребителите)
 (2008/C 22/06)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и G. Braun)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и C. Schulze-Bahr)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 49 ЕО — Свободно предоставяне на услуги — Изискване одобрените в друга държава-членка структури за контрол в областта на биологичното производство на земеделски продукти, да имат място на дейност или трайна инфраструктура в Германия
 Диспозитив
 1)
 Като изисква от одобрените в друга държава-членка частни структури за контрол на продукти на биологично земеделие да имат място на дейност на германска територия, за да могат да осъществяват там дейности по контрол, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си съгласно член 49 ЕО.
 2)
 Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 10, 14.1.2006 г.


text:
 12.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 8/1
 (2008/C 8/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 315, 22.12.2007 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 297, 8.12.2007 г.
 ОВ C 283, 24.11.2007 г.
 ОВ C 269, 10.11.2007 г.
 ОВ C 247, 20.10.2007 г.
 ОВ C 235, 6.10.2007 г.
 ОВ C 223, 22.9.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/36
 Жалба, подадена на 20 април 2014 г. — Monard/Комисия
 (Дело T-239/14)
 2014/C 212/46
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Eva Monard (Kessel-Lo, Белгия) (представител: R. Antonini, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Европейската комисия No Ref. Ares(2014) 321920 (No SG.B.4/RH/rc-sg.dsg2.b.4(2014) 285433), прието на 10 февруари от генералния секретар на основание член 4 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 във връзка с потвърдителното заявление на Eva Monard за достъп до документи съгласно Регламент (ЕО) No 1049/2001 (GESTDEM 4641/2011),
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 С първото правно основание се поддържа, че Комисията е била длъжна да даде достъп на жалбоподателя до документите съгласно член 1 от Договора за Европейския съюз („ДЕС“), членове 15 и 298 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“), основното право на достъп до документи, член 6, параграф 1 от ДЕС във връзка с член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г., адаптирана в Страсбург на 12 декември 2007 г. („Хартата“) и член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията („Регламент No 1049/2001“). Това се потвърждава и от прилагането на член 4, параграф 3 от Регламент No 1049/2001 a contrario. Като не е предоставила достъп и (неправилно) се е позовала на изключенията по член 4, параграф 1, буква a), трето тире и член 4, параграф 2, второ и трето тире от Регламент No 1049/2001, Комисията не е приложила правилно относимите разпоредби и е злоупотребила с правомощията си. Комисията е приложила неправилно и член 4, параграфи 6 и 7 и е злоупотребила с правомощията си във връзка с тези разпоредби.
 2.
 С второто правно основание се твърди, че Комисията е нарушила член 1 ДЕС, членове 15 и 298 ДФЕС, основното право на достъп до документи, член 6, параграф 1 от ДЕС във връзка с член 42 от Хартата и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент No 1049/2001, като не е разгледала своевременно потвърдителното заявление и е просрочила отговора си по него, без да е бил налице изключителен случай. Така Комисията е злоупотребила с правомощията си и не е приложила правилно относимите разпоредби, като е забавила неоснователно произнасянето по потвърдителното заявление на жалбоподателя.


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/30
 Жалба, подадена на 5 август 2008 г. — Smurfit Kappa Group/Комисия
 (Дело T-304/08)
 (2008/C 272/57)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Smurfit Kappa Group plc (Дъблин, Ирландия) (представители: T. Ottervanger, E. Henny, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Комисията в съответствие с член 230 ЕО,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, които жалбоподателят е направил в съдебното производство.
 Правни основания и основни доводи
 В съответствие с член 230 ЕО жалбоподателят иска отмяна на Решение на Комисията No 582/2007 от 2 април 2008 г. („Помощ за Propapier PM2 GmbH & Co. KG-LIP“ C(2008) 1107), с което Комисията одобрява предоставянето на Propapier PM2 GmbH & Co. KG на държавна помощ, за която Германия е направила уведомление.
 Жалбоподателят, ирландско дружество за пакетиране, подава неофициална жалба до Комисията срещу отпускането на съществена субсидия за изграждането (в германския регион Brandenburg-Nordost) на това, което според жалбоподателя ще представлява най-големият завод за хартия в Европейския съюз. Жалбоподателят твърди, че макар да е имало ясни индикации за това, че субсидираната инвестиция би имала сериозни и несъразмерни последици върху него и върху сектора като цяло, Комисията приема, че не е необходима официална процедура по разследване, тъй като регионалната помощ не достига праговете на пазарен дял и увеличаване на капацитета, предвидени в параграф 68, букви (a) и (б) от Насоките за държавните помощи за 2007-2013 г. (1) („Насоки за регионалните помощи“) и в резултат на това обявява тази помощ за съвместима с Договора за ЕО.
 Жалбоподателят, пряк конкурент на бенефициера на помощта, оспорва решението на Комисията да не открива официалната процедура, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО, въз основа на следните съображения:
 На първо място, според жалбоподателя Комисията е трябвало да започне официалната процедура по член 88, параграф 2 ЕО и член 4, параграф 4 от РегламентNo 659/1999 (2) и да разгледа помощта по-задълбочено в светлината на съмненията, възникващи във връзка със сериозните структурни затруднения на пазара и с по-подходяща оценка на пазара. Жалбоподателят твърди, че Комисията неправилно се е ограничила до прилагането на строгите прагове по параграф 68 от Насоките за регионалните помощи и е допуснала явна грешка в преценката, когато е изчислила увеличаването на капацитета.
 На второ място, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 87, параграф 3 ЕО и Насоките за регионалните помощи, тъй като обжалваното решение i) изобщо не съдържа анализ на неблагоприятното въздействие на помощта върху условията на търговията и ii) тълкува неправилно Насоките за регионалните помощи. Въз основа на това се твърди, че вместо да прецени ползата за региона и последиците от една съществена помощ за сектора като цяло, Комисията се въздържа от икономически анализ и просто прилага тест в размер на 5 % към увеличението на капацитета. Твърди се също, че прилагането на предвидения в параграф 68 от Насоките за регионалните помощи тест противоречи на Договора за ЕО, тъй като посочената разпоредба не изисква Комисията автоматично да одобрява всяка помощ, която е под предвидените в нея прагове.
 На трето място, според жалбоподателя обжалваното решение е опорочено от фактическа грешка и явна грешка в преценката по отношение на определянето на пазара и увеличаването на капацитета.
 На четвърто място се твърди, че Комисията е нарушила член 87, параграф 3 ЕО и Насоките за регионалните помощи, доколкото обжалваното решение съдържа явна грешка в преценката що се отнася до квалификацията на помощта.
 На пето място се твърди, че решението е опорочено и от сериозни грешки при прилагане на правото, доколкото в него се приема, че Картата на държавните помощи за 2007-2013 г. на Германия е съвместима с Договора за ЕО, като така се допуска регион Brandenburg-Nordost да получи регионална помощ съгласно дерогацията, предвидена в член 87, параграф 3, буква а) ЕО за целия период от 2007 г. до 2013 г. Освен това обжалваното решение е порочно и тъй като пренебрегва други помощи, свързани със същия проект.
 На последно място, жалбоподателят изтъква, че Комисията не е изпълнила своите задължения във връзка с предварителното разглеждане да изложи в достатъчна степен мотивите, на които е основала своето решение.
 (1) OВ C 54,2006 г., стр. 13.
 (2) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/28
 Жалба, подадена на 17 февруари 2011 г. — MSE Pharmazeutika/СХВП — Merck Sharp & Dohme (SINAMIT)
 (Дело T-100/11)
 2011/C 145/48
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: MSE Pharmazeutika GmbH (Bad Homburg, Германия) (представител: T. Büttner, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Merck Sharp & Dohme Corp. (Ню Джърси, САЩ)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 декември 2010 г. по преписка R 724/2010-1;
 —
 да се отмени Решение на отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 3 март 2010 г., с което се уважава възражение No B 1441684.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SINAMIT“ за стоки от класове 3, 5 и 32 — заявка за регистрация като марка на Общността No 951596
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: австрийска регистрация No 57446 на словна марка „SINEMET“ за стоки от клас 5; регистрация в Бенелюкс No 320194 на словна марка „SINEMET“ за стоки от клас 5; датска регистрация No VR197302373 на словна марка „SINEMET“ за стоки от клас 5; финландска регистрация No 49091 на словна марка „SINEMET“ за стоки от клас 5; гръцка геристрация No 34959 на словна марка „SINEMET“ за стоки от клас 5; унгарски регистрация No 116223 на словна марка „SINEMET“ за стоки от клас 5; латвийска регистрация No M18257 на словна марка „SINEMET“ за стоки от клас 5; литовска регистрация No 12963 на словна марка „SINEMET“ за стоки от клас 5
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението за част от спорните стоки.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав неправилно е приел, че съществува вероятност от объркване между марките, предмет на спора, поради голямата прилика между марките от една страна и от друга страна поради идентичност или сходство на стоките, за които марките се отнасят.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/16
 Иск, предявен на 7 май 2010 г. — Европейска комисия/Република Естония
 (Дело C-227/10)
 ()
 2010/C 209/24
 Език на производството: естонски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Oliver, J.-B. Laignelot, A. Salumets, vandeadvokaat)
 Ответник: Република Естония
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела разпоредбите, необходими за съобразяване с член 2, буква а) и член 6, параграфи 1 и 3 от Директива 2001/42/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година (относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда), Република Естония не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Република Естония да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Непълно транспониране на член 2, буква а), първо тире
 Комисията посочва, че макар да е по-широко от дефиницията по член 2, буква а), второ тире от директивата, определението в член 31 от естонския Закон за оценката на последиците върху околната среда и управлението на околната среда (Keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimise seaduse, KeHJS) е по-тясно от дефиницията по член 2, буква а), първо тире от директивата, тъй като изключва планове и програми (с възможните последици върху околната среда), които са изготвени от определен орган, но не са приети с конкретен акт. С това естонският национален закон допускал възможност планове и програми, които се изготвят въз основа на законови, подзаконови или административни разпоредби (въпреки че естонският закон не предвиждал това условие по директивата), да не се проверяват с оглед на последиците върху околната среда.
 Пропуски при транспонирането на член 6, параграф 1 от директивата
 Според Комисията изискването по член 37, параграф 2, точка 3 от естонския закон да се публикува проектопланът или първоначалните рамкови данни не било в съответствие с директивата. Като цяло първоначалните рамкови данни с оглед изготвянето на стратегическия документ за планиране се съставяли твърде общо и не позволявали да се установят и оценят всички поледици върху околната среда и човешкото здраве.
 Непълно транспониране на член 6, параграф 3 от директивата
 В член 6, параграф 3 от директивата се установявало ясното задължение да се определят органите, които е вероятно да бъдат засегнати от екологичните последици на изпълнението на плановете и програмите. Към тази разпоредба се отпраща също и в член 3, параграф 6, в член 5, параграф 4 и в член 6, параграфи 1 и 2 от директивата. В член 36, параграф 3 и в член 35, параграф 4 от KeHJS се изброявали органите, които следва да бъдат консултирани (Министерството на социалната политика, Министерството на културата, Министерството на околната среда, Агенцията по околната среда или определен орган на местно самоуправление), но естонският закон не поставял изискване за консултиране на други органи. Това същевременно означавало, че липсвало общо изискване да се консултират всички органи, които при изпълняване на задълженията си в областта на екологията биха могли да бъдат засегнати от последици върху околната среда, предизвикани при изпълнението на плана или програмата. Освен това от посочените разпоредби от KeHJS не ставало ясно кои органи освен споменатите следвало да бъдат консултирани. Според Комисията естонският закон не бил ясен и оставял прекалено голяма свобода при определянето на органите съгласно член 6, параграф 3 от директивата. Би могло да се окаже, че и други органи биха могли да бъдат засегнати от последици върху околната среда, предизвикани при изпълнението на плана или програмата. Макар че естонският закон предвиждал възможност за консултиране и с други органи, това не премахвало опасността те да не бъдат консултирани винаги когато биха могли да бъдат засегнати от последици върху околната среда, тъй като в този случай не съществувало подобно задължение за консултиране.
 (1) ОВ L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7. стр. 135.


text:
 24.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/9
 Решение на Общия съд от 10 юли 2013 г. — Kreyenberg/СХВП — Комисия (MEMBER OF €e euro experts)
 (Дело T-3/12) (1)
 (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „MEMBER OF €e euro experts“ - Абсолютно основание за отказ - Емблеми на Съюза и на неговите сфери на дейност - Символ на еврото - Член 7, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 245/12
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Heinrich Kreyenberg (Ratingen, Германия) (представител: адв. J. Krenzel)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Европейска комисия
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 5 октомври 2011 г. (преписка R 1804/2010-2) относно производство за обявяване на недействителност между Европейската комисия и г-н Heinrich Kreyenberg.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Heinrich Kreyenberg понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 65, 3.3.2012 г.


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/14
 Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Lebedef/Комисия
 (Дело T-364/09 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Годишен отпуск - Командироване на половин работен ден с оглед синдикално представителство - Неразрешено отсъствие - Приспадане на дни от полагаемия се годишен отпуск - Член 60 от Правилника)
 2011/C 38/25
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: G. Berscheid, подпомаган от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Жалба против решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 7 юли 2009 г., Lebedef/Комисия (F-39/08, все още непубликувано в Сборника), с искане за отмяна на това решение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Giorgio Lebedef да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисия във връзка с настоящото производство, както и да понесе направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 282, 21.11.2009 г.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/23
 Определение на Общия съд от 13 декември 2011 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-311/09 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Възстановяване на медицински разходи - Решение на Комисията за отказ да се възстановят на 100 % някои медицински разходи, направени от жалбоподателя - Изопачаване - Задължение за мотивиране - Разглеждане - Увреждащ акт - Сила на пресъдено нещо - Висящ процес - Потвърждаващ акт)
 2012/C 49/41
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 20 май 2009 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-73/08, непубликувано в Сборника), и целяща отмяната на това определение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Luigi Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия пред настоящата инстанция.
 (1) ОВ C 233, 26.9.2009 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/27
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 28 декември 2007 г. — Sea s.r.l./Comune di Ponte Nossa
 (Дело C-573/07)
 (2008/C 64/39)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Страни в главното производство
 Ищец: Sea s.r.l.
 Ответник: Comune di Ponte Nossa
 Преюдициален въпрос
 В съответствие ли е с общностното право и по-специално със свободата на установяване или със свободното предоставяне на услуги, със забраната за дискриминация и със задълженията за равно третиране, прозрачност и свободна конкуренция по членове 12, 43, 45, 46, 49 и 86 от Договора прякото възлагане на услуга по събиране, транспорт и унищожаване на твърди градски и подобни на тях отпадъци на акционерно дружество, чийто капитал се притежава изцяло от публичноправни субекти и чийто устав е съставен по начина, посочен в мотивите, с оглед на целите на член 113 от Законодателен декрет No 267 от 18 август 2000 г.?


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/8
 Решение на Съда (четвърти състав) от 11 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-141/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Мерки с равностоен на количествено ограничение ефект - Закрила на общественото здраве - Обосноваване - Аптеки - Пряка доставка на фармацевтични продукти на болниците - Близост до съответната болница)
 (2008/C 285/11)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: B. Schima)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и C. Schulze-Bahr)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 28 и 30 ЕО — Предвидени в национална правна уредба изисквания за аптеките по отношение на пряката доставка на лекарствени средства на болници, на които само установените в близост до съответната болница аптеки могат да отговарят на практика
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 117, 26.05.2007 г.


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/23
 Жалба, подадена на 27 февруари 2012 г. — Iranian Offshore Engineering & Construction/Съвет
 (Дело T-110/12)
 2012/C 126/45
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Техеран, Иран) (представители: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea и J. Iriarte Ángel, abogados)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени член 1 от Решение 2011/783/ОВППС на Съвета, доколкото се отнася до него, и да заличи наименованието му от приложението към решението;
 —
 да отмени член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета, доколкото се отнася до него, и да заличи наименованието му от приложението към решението;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящото производство е насочено срещу Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран, както и срещу Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото техните разпоредби включват жалбоподателя сред адресатите на предвидените там мерки.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет правни основания.
 1.
 Първо правно основание, свързано с неизпълнение на задължението за представяне на мотиви за актовете, тъй като оспорваните разпоредби са опорочени от погрешно мотивиране, което е лишено от основание по отношение на жалбоподателя.
 2.
 Второ правно основание, свързано с нарушаване на правото на ефективна съдебна защита във връзка с обосновката на актовете, тъй като не е спазено изискването за мотивиране.
 3.
 Трето правно основание, свързано с нарушаване на правото на собственост, доколкото то е било ограничено без реално оправдание.
 4.
 Четвърто правно основание, свързано с нарушаване на принципа на равно третиране, тъй като жалбоподателят е бил третиран по същия начин както предприятията, които реално са участвали в иранското ядрено разпространение, което неоснователно го поставя в по-неизгодна конкурентна позиция в сравнение с другите национални и чуждестранни предприятия, които се конкурират с него на различните пазари.
 5.
 Пето правно основание, свързано със злоупотреба с власт, тъй като съществуват обективни, точни и съгласувани данни, които позволяват да се поддържа, че с приемането на мярката за замразяване на финансови средства са били преследвани различни цели от тези, които изтъква Съветът.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 15 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Niedersächsisches Finanzgericht — Германия) — Senatex GmbH/Finanzamt Hannover-Nord
 (Дело C-518/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 167, член 178, буква а), член 179 и член 226, точка 3 - Приспадане на данъка, платен по получени доставки - Издаване на фактури без данъчен номер и без идентификационен номер по ДДС - Правна уредба на държава членка, изключваща коригирането на фактура с обратно действие))
 (2016/C 419/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Niedersächsisches Finanzgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Senatex GmbH
 Ответник: Finanzamt Hannover-Nord
 Диспозитив
 Член 167, член 178, буква а), член 179 и член 226, точка 3 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, съгласно която коригирането на задължителни данни на фактура, а именно идентификационния номер по данък върху добавената стойност, не поражда обратно действие, така че правото на приспадане на този данък във връзка с коригираната фактура може да се упражни не за годината, в която тази фактура е била първоначално съставена, а за годината, в която тя е била коригирана.
 (1) ОВ C 34, 2.2.2015 г.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/34
 Определение на Първоинстанционния съд от 18 април 2008 г. — Maison de l'Europe Avignon Méditerranée/Комисия
 (Дело T-302/04) (1)
 (Клауза за подсъдност - Създаване на информационен пункт Европа - Споразумение, сключено между Комисията и ищеца - Явна липса на компетентност на Първоинстанционния съд - Явно неоснователен иск)
 (2008/C 171/61)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Авиньон, Франция) (представител: F. Martineau, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J.-F. Pasquier и E. Manhaeve)
 Предмет
 Иск на основание клауза за подсъдност, с който се цели да се осъди Комисията да заплати на ищеца общо сумата от 394 066,76 EUR поради твърдяното от него неизпълнение на договорните задължения, произтичащи от споразумение за създаване на информационен пункт Европа в Авиньон.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда La Maison de l'Europe Avignon Méditerranée да заплати съдебните разноски по делото.
 (1) ОВ C 262 от 23.10.2004 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/53
 Определение на Първоинстанционния съд от 30 ноември 2009 г. — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore и др./Комисия
 (Съединени дела T-313/08—T-318/08 и T-320/08—T-328/08) (1)
 (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) No 530/2008 - Възстановяване на ресурсите от червен тон - Определяне на ОДУ за 2008 г. - Акт с общо приложение - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 2010/C 24/94
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc (Catane, Италия) и другите шестнадесет жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към определението (представители: A. Maiorana, A. De Matteis и A. De Francesco, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Banks и D. Nardi)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите като недопустими.
 2.
 Жалбоподателите Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc и другите шестнадесет жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези, направени от Комисията на Европейските общности.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/37
 Решение на Общия съд от 16 март 2017 г. — Capella/EUIPO — Abus (APUS)
 (Дело T-473/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „APUS“ - По-ранна национална словна марка „ABUS“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Вероятност от объркване - Последователно ограничаване на заявката за регистрация пред апелативния състав - Член 43, параграф 1 от Регламент No 207/2009 - Компетентност на апелативния състав - Член 64, параграф 1 от Регламент No 207/2009 - Право на изслушване - Член 75, второ изречение от Регламент No 207/2009 - Правило 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2868/95))
 (2017/C 144/49)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател:„Капела“ ЕООД (София, България) (представител: F. Henkel, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Abus August Bremicker Söhne KG (Ветер, Германия) (представител: G. Hallwachs, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 юни 2015 г. (преписка R 117/2014-4), постановено в производство по възражение със страни Abus August Bremicker Söhne и Капела.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 2 юни 2015 г. (преписка R 117/2014-4).
 2)
 EUIPO понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на „Капела“ ЕООД.
 3)
 Abus August Bremicker Söhne KG понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 328, 5.10.2015 г.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/42
 Жалба, подадена на 24 декември 2014 г. — Alfamicro/Комисия
 (Дело T-831/14)
 (2015/C 073/54)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Alfamicro — Sistemas de Computadores, Sociedade Unipessoal, Lda (Cascais, Португалия) (представители: Gentil Anastácio и D. Pirra Xarepe, advogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да обяви за недействително решение на Комисията от 28 октомври 2014 г., прието в изпълнение на финансов одит 12-DAS-03 във връзка с Grant Agreement No 238882, с всички произтичащи правни последици, по-специално свързани с отмяна на приложеното към решението дебитно известие в размер на 467 131 EUR и издаването на кредитно известие за същата сума в полза на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност. В това отношение жалбоподателят и Комисията сключват Grant Agreement в рамките на проекта Save Energy с предмет съвместно финансиране на посочения проект. Жалбоподателят твърди, че е изпълнил всички цели, произтичащи от проекта, и, че в посоченото по-горе решение от 28 октомври 2014 г. (по-нататък наричано „обжалваното решение“) Комисията е разгледала единствено формалните и чисто счетоводни и документални аспекти, като не е взела предвид постигнатите резултати. Връщането на поисканата сума предполага прекомерна тежест на жалбоподателя предвид положението му на МСП и ограничава свободата му на действие, като по този начин явно нарушава принципа на пропорционалност.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания и добра администрация. В това отношение, от една страна Комисията в нито един момент не е повдигала възражения относно методите на работа, използвани от жалбоподателя, през 3 месеца времетраене на изпълнението на проекта. От това поведение жалбоподателят е извел заключение, че Комисията одобрява предоставените ѝ данни и по тази причина обжалваното решение сериозно накърнява правната сигурност. От друга страна, тъй като твърдяните в обжалваното решение нередности не са установени своевременно, Комисията е породила у жалбоподателя убеждение за правилност на поведението му. Така породеното убеждение следва да бъде защитено по силата на принципа на защита на оправданите правни очаквания, от което следва, че Комисията не е изпълнила задължението си за контрол и следователно е нарушила задължението си за добра администрация.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на договора, тъй като Комисията е допуснала сериозни грешки в преценката, доколкото не е взела предвид изтъкнатите от жалбоподателя обяснения и доводи и осъществила неправилен анализ на документацията и информацията, представена от жалбоподателя. Като е приела обжалваното решение, Комисията е нарушила условията, договорени в Grant Agreement. Жалбоподателят счита, че при осъществената с Комисията кореспонденция е установено, че договорните клаузи са спазени и са изпълнени необходимите изисквания за получаване на финансиране по проекта Save Energy.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушени на задължението за мотивиране, тъй като съдържащите се в решението на Комисията мотиви са изключително кратки и не описват или не изброяват фактите или действията, които са предмет на разследване и анализ.


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/14
 Определение на Общия съд от 14 декември 2012 г. — Al Toun и Al Toun Group/Съвет
 (Дело T-326/12) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Заличаване на засегнатите лица от списъка - Липса на основание за произнасяне по същество)
 2013/C 55/25
 Език на производството: български
 Страни
 Жалбоподатели: Салим Жорж Алтун (Al Ghassaneya-Lattakia, Сирия) и Алтунгруп (Дамаск, Сирия) (представител: адв. Ст. Коев)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Kyriakopoulou и Ив. Гуров)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия и за отмяна на Решение 2011/273/ОВППС (OB L 319, стр. 56), на Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС на Съвета от 14 май 2012 година за изпълнение на Решение 2011/782 (OB L 126, стр. 9), на Регламент (ЕС) No 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) No 442/2011 (OB L 16, стр. 1) и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 410/2012 на Съвета от 14 май 2012 година за прилагане на член 32, параграф 1 от Регламент No 36/2012 (OB L 126, стр. 3) в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателите
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.
 2.
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 311, 13.10.2012 г.


text:
 17.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 383/5
 Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия), постъпило на 1 август 2016 г. — Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen и други/Vlaams Gewest
 (Дело C-426/16)
 (2016/C 383/06)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Страни в главното производство
 Ищци: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, Islamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan
 Ответник: Vlaams Gewest
 Встъпила страна: Global Action in the Interest of Animals, VZW
 Преюдициалeн въпрос
 Недействителен ли е член 4, параграф 4 във връзка с член 2, буква к) от Регламент (ЕО) No 1099/2009 (1) от 24 септември 2009 година относно защитата на животните по време на умъртвяване поради нарушение на член 9 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, член 10 от Хартата на основните права на Европейския съюз и/или член 13 от Договора за функционирането на Европейския съюз, тъй като те предвиждат, че клане на животни посредством специфични методи при религиозни обреди се извършва без зашеметяване, при условие че клането се извършва само в кланица, която попада в обхвата на Регламент (ЕО) No 853/2004 (2), докато във Фламандски регион такива кланици нямат достатъчно капацитет, за да се удовлетвори възникващото ежегодно по време на ислямския празник на жертвоприношението търсене на обредно заклани животни без зашеметяване, а тежестта, свързана с преобразуването на временни, одобрени и контролирани от органите за ислямския празник на жертвоприношението кланични съоръжения в кланици, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) No 853/2004 може да не е относима към преследваните цели за хуманно отношение към животните и за опазване на общественото здраве и да не е пропорционална на тези цели?
 (1) Регламент (ЕО) No 1099/2009 на Съвета от 24 септември 2009 година относно защитата на животните по време на умъртвяване (ОВ L 303, 2009 г., стр. 1).
 (2) Регламент (EО) No 853/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (ОВ L 139, 2004 г., стр. 55; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 71).


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/19
 Жалба, подадена на 12 септември 2012 г. — Toshiba Corporation/Комисия
 (Дело T-404/12)
 2012/C 343/32
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Toshiba Corporation (Токио, Япония) (представители: J. MacLennan, Solicitor, A. Schulz и S. Sakellariou, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решението от 27 юни 2012 г. по преписка COMP/39.966 — Комутационни апарати с газова изолация — глоби,
 —
 при условията на евентуалност да намали глобата, както намери за удачно и при всички случаи,
 —
 да осъди ответника да заплати разноските на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от това, че Комисията е нарушила принципа на добра администрация и принципа на пропорционалност като е приела преждевременно своето решение от 27 юни 2012 г. по преписка COMP/39.966 — Комутационни апарати с газова изолация — глоби, преди Съдът на Европейския съюз да постанови своето решение по дело Toshiba Corporation/Европейска комисия, C-498/11 P.
 2.
 Второто правно основание е изведено от това, че Комисията е нарушила правото на защита на Toshiba, като не е направила изложение на възраженията преди приемането на Решението от 27 юни 2012 г. по дело COMP/39.966 — Комутационни апарати с газова изолация — глоби, и като не е посочила в писмото с изложение на фактите важен елемент от изчисляването на глобата, наложена с посоченото решение.
 3.
 Третото правно основание е изведено от това, че Комисията е нарушила принципа на равно третиране, доколкото е третирала жалбоподателя различно от европейските производители на комутационни апарати с газова изолация, основавайки наложената му глоба на началния размер на глобата на TM T&D, а не на неговия оборот.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от това, че Комисията не е представила подходящи мотиви за определянето на началния размер на глобата на TM T&D.
 5.
 Петото правно основание е изведено от това, че Комисията е нарушила принципа на равно третиране, доколкото не е направила разграничение между степента на виновност на Toshiba спрямо тази на европейските производители на комутационни апарати с газова изолация.


text:
 5.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 326/3
 Определение на Съда (девети състав) от 31 май 2016 г. — Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes — Isotis/Европейска комисия
 (Дело C-450/14 P) (1)
 ((Обжалване - Процедурен правилник на Съда - Член 181 - Арбитражна клауза - Договор, сключен в рамките на Шестата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности, допринасяща за изграждането на европейското научноизследователско пространство и за иновациите (2002—2006 г.), на Програмата eTEN за трансевропейските мрежи за далекосъобщения, както на Рамковата програма за конкурентоспособност и иновации (2007—2013 г.) - Доклад за одит, с който се установява, че направените разходи са недопустими - Искане възстановяване на изплатени субсидии - Фиксиран размер на обезщетението - Жалба за отмяна - Насрещен иск))
 (2016/C 326/03)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes — Isotis (представител: S Skliris, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: S. Lejeune и A. Marcoulli)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes — Isotis да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 395, 16.11.2014 г.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/31
 Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 7 юли 2011 г. — Pirri/Комисия
 (Дело F-21/11)
 (Публична служба - Лице, което иска да му се признае качеството на длъжностно лице или служител на Европейския съюз - Иск - Явна недопустимост - Неспазване на досъдебната процедура)
 2012/C 138/71
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Antonio Gerardo Pirri (Траведона Монате, Италия) (представител: S. Costantino, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на делото
 Искане да се признае на ищеца статут на служител на Европейския съюз
 Диспозитив на определението
 1.
 Отхвърля иска като явно недопустим.
 2.
 Г-н Pirri понася направените от него съдебни разноски.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/28
 Жалба, подадена на 5 февруари 2008 г. — UEFA/Комисия
 (Дело T-55/08)
 (2008/C 107/48)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Union des associations européennes de football (UEFA) (Nyon, Швейцария) (представители: A. Bell и K. Learoyd, Solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени оспорваното решение доколкото с него се одобрява, като въпрос от общностното право, включването в списъка на Обединеното кралство на всички мачове от Европейското първенство по футбол, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на UEFA във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 3а от Директива 89/552/ЕИО (1) на Съвета държава-членка може да състави списък със спортни или други събития, за които се смята, че са „от голямо значение за обществото“. Включените в списъка събития не могат да бъдат предмет на изключителни права на излъчване, които възпрепятстват значителна част от обществеността в тази държава-членка да следи събитието чрез предаване на живо или на запис по безплатна телевизия.
 Жалбоподателят иска отмяна на Решение 2007/730/ЕО на Комисията от 16 октомври 2007 г. (2), с което Комисията обявява списъка, съставен от Обединеното кралство съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета и в който е включен целият последен кръг на Европейското първенство по футбол на UEFA, за съвместим с общностното право.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че решението на Комисията:
 —
 не е прието в резултат на ясна и прозрачна процедура, както се изисква в член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО,
 —
 не е достатъчно мотивирано,
 —
 се основава на явна грешка в преценката, тъй като Комисията заключава, че мачовете, в които не участва местен национален отбор от Европейското първенство по футбол, могат да бъдат приети за събития от голямо значение за обществото в Обединеното кралство,
 —
 не съдържа правилен анализ на правото на конкуренцията или на свободното движение на услуги и води до непропорционално и неоправдано нарушаване на конкуренцията на съответния пазар и до ограничаване на свободното предоставяне на услуги по излъчване,
 —
 нарушава правото на собственост на жалбоподателя, тъй като води до ограничаване на начина, по който той може да продаде телевизионните права във връзка с Европейското първенство по футбол,
 —
 нарушава принципа на пропорционалност, тъй като не е нито подходящо, нито необходимо за постигане на целите, за които се твърди, че се преследват с него, и
 —
 нарушава принципа за равно третиране, тъй като поставя жалбоподателя в неблагоприятно положение в сравнение с други притежатели на права.
 (1) Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, 1989 г., стр. 23; Специално издание на Български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).
 (2) Решение 2007/730/ЕО на Комисията от 16 октомври 2007 година относно съответствието със законодателството на Общността на мерки, предприети от Обединеното кралство, съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета, относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 295, 2007 г., стр. 12).


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/13
 Преюдициално запитване, отправено от Baranya Megyei Bíróság (Унгария) на 14 септември 2009 г. — Pannon Gép Centrum/APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály
 (Дело C-368/09)
 2010/C 11/22
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Baranya Megyei Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pannon Gép Centrum Kft.
 Ответник: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály
 Преюдициални въпроси
 1.
 Разпоредбите на член 13, параграф 1, точка 16 от általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (Закон LXXIV. от 1992 г. за данъка върху оборота), който е в сила към момента на издаване на фактурата, и разпоредбите на член 1/Е, параграф 1 от Постановление 24/1995 (XI. 22) на Министерство на финансите съвместими ли са с реквизитите на фактурите и с понятието за фактура, определени в член 2, буква б) от Директива 2001/115/ЕО (1), с която се изменя Директива 77/388/ЕИО (2) (Шеста директива) с цел опростяване, осъвременяване и хармонизиране на предвидените условия за фактуриране на данъка върху добавената стойност, по-специално в хипотезата, посочена в член 13, параграф 1, точка 16, буква f) от Закона за данъка върху оборота? При утвърдителен отговор на този въпрос:
 2.
 Противоречи ли на член 17, параграф 1, член 18, параграф 1, буква а) или член 22, параграф 3, букви а) и б) от Шеста директива практика на държава членка за санкциониране на неспазването на формата на фактурите, въз основа на които се иска приспадане, с лишаване от право на приспадане?
 3.
 За да се упражни правото на приспадане достатъчно ли е да се изпълнят изискванията на член 22, параграф 3, буква б) от Шеста директива или упражняването на правото на приспадане и приемането на дадена фактура за достоверен документ са възможни само ако са спазени едновременно всички изисквания и са налице всички данни съгласно Директива 2001/115?
 (1) Директива 2001/115/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 година за изменение на Директива 77/388/ЕИО с цел опростяване, осъвременяване и хармонизиране на предвидените условия за фактуриране на данъка върху добавената стойност (ОВ L 15, стp. 24).
 (2) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 7.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 359/15
 Жалба, подадена на 30 септември 2013 г. — H&M Hennes & Mauritz/СХВП — Yves Saint Laurent (ръчни чанти)
 (Дело T-525/13)
 2013/C 359/30
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Хамбург, Германия) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Yves Saint Laurent SAS (Париж, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на трети апелативен състав на ответника от 8 юли 2013 г. по преписка R 207/2012-3;
 —
 да обяви за недействителен регистриран промишлен дизайн на Общността No 613294-0001;
 —
 да осъди ответника да заплати разноските в производството, включително и тези, направени от жалбоподателя пред апелативния състав;
 —
 освен това, в случай, че другата страна встъпи по настоящото дело, да осъди Yves Saint Laurent SAS да заплати разноските в производството, включително и тези, направени от жалбоподателя пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за продукт „ръчни чанти“ — регистриран промишлен дизайн на Общността No 613294-0001.
 Притежател на промишления дизайн на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят
 Основание на искането за обявяване на недействителност: липса на индивидуален характер, съгласно член 6 от Регламент No 6/2002 на Съвета
 Решение на отдела по споровете: отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 6 от Регламент No 6/2002 на Съвета.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/40
 Решение на Общия съд от 17 март 2010 г. — Mäurer + Wirtz/СХВП — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (tosca de FEDEOLIVA)
 (Дело T-63/07) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „tosca de FEDEOLIVA“ - По-ранна словна марка на Общността и по-ранни национални словни марки „TOSCA“ - Относителни основания за отказ - Невземане предвид на довод - Член 74, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 113/62
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG (Stolberg, Германия) (представител: D. Eickemeier, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE (Jaén, Испания)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 декември 2006 г. (преписка R 761/2006-2) във връзка с производство по възражение между Mülhens GmbH & Co. KG и Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 декември 2006 г. (преписка R 761/2006-2), доколкото с него се отхвърля възражението, направено на основание член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността).
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG и Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/48
 Жалба, подадена на 15 юни 2017 г. — SQ/ЕИБ
 (Дело T-377/17)
 (2017/C 277/70)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: SQ (представители: N. Cambonie и P. Walter, avocats)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени частично обжалваното решение в частта му, в която председателят неправилно е приел, първо, че посочените в точки 20—24, 25, 31, 34, 46, 50 и 51 от доклада действия на директора по комуникациите спрямо жалбоподателя, не представляват действия по психически тормоз, второ, че не е имало основание за започване на дисциплинарно производство срещу посочения директор и, трето, че обжалваното решение, с което се констатира, че жалбоподателят е бил жертва на психически тормоз, трябва да остане строго поверително,
 —
 да осъди ЕИБ да заплати обезщетение на жалбоподателя, първо, за неимуществената вреда, която е претърпял вследствие на констатираните в обжалваното решение действия на директора по комуникациите, състоящи се в психически тормоз, и на това основание да му присъди 121 992 (сто двадесет и една хиляди деветстотин деветдесет и две) EUR, второ, за претърпяната от него неимуществена вреда, която е самостоятелна по отношение на незаконосъобразността, обосноваваща частичната отмяна на обжалваното решение и на това основание да му присъди 25 000 (двадесет и пет хиляди) EUR и, трето, за неимуществената вреда, произтичаща, от една страна, от нарушаването от главния директор по персонала на независимостта на провежданата от директора по съответствието процедура за уведомяване и, от друга страна, от сплашването или от заплахите за репресивни мерки от главния директор по персонала спрямо жалбоподателя и на това основание да му присъди 25 000 (двадесет и пет хиляди) EUR,
 —
 да осъди ЕИБ да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от грешки при прилагане на правото и от явни грешки в преценката при квалифицирането на посочените от жалбоподателя действия, опорочаващи решението на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) от 20 март 2017 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“). Това основание се разделя на две части:
 —
 Първа част, изведена от грешки при прилагане на правото по отношение на условието, според което действията по психически тормоз трябва да бъдат повтарящи се,
 —
 Втора част, изведена от явни грешки в преценката вследствие на възможността някои от посочените действия обективно да засегнат самоуважението и увереността на жалбоподателя в себе си.
 2.
 Второто основание е изведено от грешки, свързани с незапочването на дисциплинарно производство, и се разделя на две части:
 —
 Първа част, изтъкната като главно основание, изведена от грешка при прилагане на правото,
 —
 Втора част, изтъкната при условията на евентуалност, изведена от явна грешка в преценката и/или от нарушение на принципа на пропорционалност.
 3.
 Третото основание е изведено от грешки при прилагане на правото и от явни грешки в преценката относно наложеното на жалбоподателя задължение да запази поверителността на обжалваното решение, съгласно което е бил жертва на психически тормоз от страна на директора по комуникациите.


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/13
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 24 май 2012 г. — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
 (Дело C-258/12)
 2012/C 217/29
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Vodafone Omnitel Nv
 Ответник: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
 Преюдициален въпрос
 Следва ли общностните секторни разпоредби, в случая разпоредбите на Директива 2002/20/ЕО (1), да се тълкуват в смисъл, че те не допускат посочената в настоящото определение национална правна уредба, и по-конкретно Закон No 266/2005, имайки пред вид по-специално начина, по който той се прилага на подзаконово равнище?
 (1) Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183).


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/2
 Решение на Съда (голям състав) от 5 юни 2012 г. — Европейска комисия/Électricité de France (EDF), Френска република, Iberdrola, SA
 (Дело C-124/10 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Отказ от данъчно вземане - Освобождаване от корпоративен данък - Увеличаване на дружествения капитал - Поведение на държавата като разумен частен инвеститор в условията на пазарна икономика - Критерии, позволяващи разграничаване на държавата в качеството ѝ на акционер от държавата като носител на властнически публичноправни правомощия - Определяне на референтен частен инвеститор - Принцип на равно третиране - Тежест на доказване)
 2012/C 217/02
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier, B. Stromsky и D. Grespan)
 Друга страна в производството: Électricité de France (EDF) (представител: адв. M. Debroux), Френска република (представители: G. de Bergues и J. Gstalter), Iberdrola, SA (представители: адв. J. Ruiz Calzado и адв. É. Barbier de La Serre)
 Встъпила страна в подкрепа на исканията на жалбоподателя: Надзорният орган на ЕАСТ (представители: X. Lewis и B. Alterskjær)
 Предмет
 Жалба срещу Решението на Общия съд (трети състав) от 15 декември 2009 г., с което последният отменя членове 3 и 4 от Решението на Комисията от 16 декември 2003 г. относно мерки за помощ в полза на EDF и на сектора на електрическата и газовата промишленост (C 68/2002, N 504/2003 и C 25/2003) — Помощ, предоставена под формата на селективно освобождаване от данъчно облагане, свързано с увеличаване на дружествения капитал в процеса на рекапитализация на предприятието — Поведение на държавата като разумен частен инвеститор в условията на пазарна икономика — Критерии за разграничаване между държавата акционер и държавата, упражняваща своите властнически правомощия — Принцип на равно данъчно третиране
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 3.
 Надзорният орган на ЕАСТ, Френската република и Iberdrola SA понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/6
 Иск, предявен на 2 май 2014 г. — Европейска комисия/Ирландия
 (Дело C-217/14)
 2014/C 223/09
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, L. Flynn, K. Herrmann)
 Ответник: Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви, че във връзка с Директива 2009/72/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО, Ирландия не е приела най-късно до 3 март 2011 г. разпоредби за транспониране на определенията по точки 8, 18, 21, 22, 32, 33 и 34 от член 2 от нея и изискванията, установени в параграфи 1 — 7 и 12 от член 9 от нея, във връзка с параграф 11 от член 9 от нея, във второто и третото изречение от член 16 от нея, както и параграфи 2 и 3 от член 16 от нея, във второто изречение от член 38, параграф 1 от нея, в параграфи 1, 4 и 8 от член 39 от нея и в параграфи 1 — 3, 5 и 7 от член 40 от нея или, във всички случаи, не е съобщила на Комисията за такива мерки, като по този начин Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 49, параграф 1 от тази директива;
 —
 Ирландия да се осъди да заплати периодична имуществена санкция съгласно член 260, параграф 3 ДФЕС в размер на 20 358 EUR дневно, считано от датата на решението на Съда и платима по сметката за собствените ресурси на Съюза, заради неизпълнението на задължението да съобщи за мерките за транспониране на директива, приета съгласно определена законодателна процедура; и
 —
 Ирландия да се осъди да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Предвиденият период за транспониране на директивата е изтекъл на 3 март 2011 г.
 (1) ОВ L 211, стр. 55


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/10
 Решение на Съда (четвърти състав) от 18 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Ирландия
 (Дело C-226/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2004/18/ЕО - Процедури за възлагане на обществени поръчки - Възлагане на договор за услуги по устен и писмен превод - Услуги по приложение II Б от посочената директива - Услуги, които не са подчинени на всички нейни изисквания - Определяне на тежестта на критериите за възлагане след представянето на офертите - Изменение на тежестта след първоначално разглеждане на представените оферти - Спазване на принципа на равно третиране и на задължението за прозрачност)
 2011/C 13/15
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis и A.-A. Gilly)
 Ответник: Ирландия (представители:: D. O'Hagan и A. Collins SC)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Процедури за възлагане на обществени поръчки — Възлагане на договор за услуги по устен и писмен превод — Услуги, за които не се прилагат всички изисквания на Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116, поправка в OB L 182, 10.7.2008 г., стр. 282) — Тежест на критериите за възлагане на обществена поръчка след подаването на оферти — Принципи на равно третиране на оферентите и на прозрачност
 Диспозитив
 1.
 Като изменя тежестта на критериите за възлагане на обществена поръчка за предоставяне на услуги по устен и писмен превод след първоначално разглеждане на представените оферти, Ирландия не е изпълнила задълженията си по силата на принципа на равно третиране и на произтичащото от него задължение за прозрачност, както се тълкуват от Съда на Европейския съюз.
 2.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3.
 Европейската комисия и Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 220, 12.9.2009 г.


text:
 17.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 370/12
 Решение на Съда (трети състав) от 27 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Essen-NordOst/GFKL Financial Services AG
 (Дело C-93/10) (1)
 (Шеста директива ДДС - Член 2, точка 1 и член 4 - Приложно поле - Понятие за доставка на стоки или услуги, извършена възмездно, и за икономическа дейност - Продажба на необслужвани вземания - Продажна цена, по-ниска от номиналната стойност на тези вземания - Поемане от купувача на действията във връзка със събирането на тези вземания и на риска от неизпълнение от страна на длъжниците)
 2011/C 370/17
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finanzamt Essen-NordOst
 Ответник: GFKL Financial Services AG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 2, точка 1, член 4 и член 11, A, параграф 1, буква a), както и член 13, Б, буква г), точки 2 и 3 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Понятия за възмездна доставка на услуги и за икономическа дейност — Факторинг — Изкупуване на вземания по рискови заеми на цена, изчислена в зависимост от вероятността за неизпълнение от страна на длъжниците — Поемане от страна на фактора на задължение за събиране на вземанията и на риска от неизпълнение от страна на длъжниците
 Диспозитив
 Член 2, точка 1 и член 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкуват в смисъл, че оператор, който купува на свой риск несъбираеми вземания на цена, по-ниска от тяхната номинална стойност, не предоставя възмездно услуги по смисъла на посочения член 2, точка 1 и не извършва икономическа дейност, попадаща в приложното поле на тази директива, когато разликата между номиналната стойност на посочените вземания и тяхната покупна цена отразява реалната икономическа стойност на разглежданите вземания в момента на цесията.
 (1) ОВ C 134, 22.5.2010 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/61
 Жалба, подадена на 17 септември 2010 г. — Armani/СХВП — Annunziata Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)
 (Дело T-420/10)
 ()
 2010/C 301/97
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Georgio Armani SpA (Милано, Италия) (представител: M. Rapisardi, avvocato)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Annunziata Del Prete (Неапол, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение R 1360/2009-2 на втори апелативен състав от 8 юли 2010 г. поради неправилно прилагане и нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009, доколкото не е признато, че съществува вероятност от объркване между конфликтните марки,
 —
 да се уважат доводите на жалбоподателя, както са изложени в подкрепа на възражението и в съответствие с решението на отдела по споровете,
 —
 да се отхвърли изцяло на основание на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 заявка за марка на Общността No 6 314 462 от името на Annunziata del Prete за посочените в нея стоки и услуги,
 —
 да се разпореди на СХВП да изпълни решението и да откаже регистрация на марката „AJ AMICI JUNIOR“,
 —
 да се разпореди на СХВП самостоятелно и/или съвместно с Annunziata del Prete да възстанови на Giorgio Armani SpA всички разноски, направени по време на производството,
 —
 да се реши вследствие на отмяната, че на жалбоподателя ще бъдат заплатени направените по време на това производство разноски, включително направените в производството по обжалването в съответствие с член 91, [буква б)] от Процедурния правилник от 2 май 1991 г.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Annunziata del Prete
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „AJ Amici Junior“ (заявка за регистрация No 6 314 462) за стоки и услуги от класове 9, 25 и 35
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: италианска фигуративна марка, съдържаща словния елемент „AJ Armani Jeans“ (No 912 114) за стоки от класове 9, 25 и 35, и италианска словна марка, съдържаща словния елемент „ARMANI JUNIOR“ (No 998 554) за стоки от класове 25 и 35
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 относно съществуването на вероятност от объркване между конфликтните марки и между стоките, до които се отнасят тези марки.


text:
 19.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/20
 Иск, предявен на 31 декември 2013 г. — Invivo/OLAF
 (Дело T-690/13)
 2014/C 151/26
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Invivo Ltd (Abinsk, Русия) (представител: T. Huopalainen, lawyer)
 Ответник: Европейска служба за борба с измамите (OLAF)
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да извърши контрол за законност по отношение на бездействието на ответника във връзка с преписка OF/2013/0902, след като е бил поканен от ищеца да предприеме действие,
 —
 да задължи ответника да предприеме действие.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът се позовава на едно правно основание, състоящо се в твърдение за бездействие по член 265 ДФЕС, тъй като финансовите интереси на ЕС са включени в съдържанието на член 1 от Регламент (ЕО) No 1073/1999 (1), щом като националната агенция, която предоставя помощта, получава по-голямата част от финансирането си от ЕС и когато на страната на твърдения нарушител участват правни субекти от най-малко две държави членки.
 (1) Регламент (ЕО) No 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 129).