text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/55
 Определение на Общия съд от 23 ноември 2015 г. — Actega Terra/СХВП — Heidelberger Druckmaschinen (FoodSafe)
 (Дело T-766/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „FoodSafe“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Явно неоснователна жалба))
 (2016/C 038/73)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Actega Terra GmbH (Лерте, Германия) (представител: C. Onken, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Heidelberger Druckmaschinen AG (Хайделберг, Германия) (представител: I. Lins, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2014 г. (преписка R 2440/2013-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Heidelberger Druckmaschinen AG и Actega Terra GmbH
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Actega Terra GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 46, 9.2.2015 г.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/26
 Жалба, подадена на 19 юли 2012 г. — Knauf Insulation Technology/СХВП — Saint Gobain Cristaleria (ECOSE)
 (Дело T-323/12)
 2012/C 295/46
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Knauf Insulation Technology (Visé, Белгия) (представител: K. Manhaeve, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Saint Gobain Cristaleria, SL (Мадрид, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 април 2012 г. по преписка R 259/2011-5, доколкото с него се уважава възражението, подадено от възразяващата страна срещу заявката за марка на Общността за част от заявените стоки и услуги;
 —
 да осъди ответника, а евентуално и възразяващата страна, да заплатят солидарно съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ECOSE“ за стоки и услуги от класове 1, 2, 3, 16, 17, 19, 20 и 40 — заявка за марка на Общността No W00993849.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска регистрация No 2556409 на словна марка „ECOSEC FACHADAS“ за стоки от класове 17 и 19.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението за част от стоките, предмет на това възражение.
 Решение на апелативния състав: частично отменя обжалваното решение, отхвърля жалбата и потвърждава обжалваното решение в останалата му част.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/68
 Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (maxi BRICOCENTER)
 (Дело T-481/09)
 2010/C 24/120
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: ATB Norte, SL (Бургос, Испания) (представители: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Милано), Италия]
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 септември 2009 г. – R 1046/2008-4,
 —
 да се осъди ответникът (СХВП) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Bricocenter S.r.l.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „maxi BRICOCENTER“ (заявка за регистрация No 4 939 005), за услуги от клас 35
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративни марки на Общността, съдържащи словните елементи „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (No 3 262 623) и „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (No 989 046), за услуги от класове 35, 37 и 39
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя оспорваното решение и отхвърля възражението в неговата цялост.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/39
 Определение на Общия съд от 6 май 2010 г. — Керелов/Комисия
 (Дело T-100/08 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Наемане на работа - Конкурс на общо основание - Отказ на директора на Европейската служба за подбор на персонала (EPSO) да даде на кандидат свързани с теста за достъп сведения и документ - Жалба, частично явно недопустима и частично явно неоснователна)
 2010/C 179/67
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Георги Керелов (Пазарджик, България) (представител: А. Керелов, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Eggers и K. Herrmann)
 Предмет
 Жалба срещу определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 12 декември 2007 г. по дело Керелов/Комисия (F-110/07, непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на това определение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Георги Керелов понася собствените си съдебни разноски, както и разноските на Европейската комисия за производството пред настоящата инстанция.
 (1) ОВ C 69, 21.3.2009 г.


text:
 5.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 326/35
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 юли 2016 г. — Siragusa/Съвет
 (Дело F-124/15) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Прекратяване на служебното правоотношение - Молба на длъжностно лице за пенсиониране - Изменение на разпоредбите на Правилника след подаване на молбата - Твърдение за отмяна на предходно решение))
 (2016/C 326/59)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Sergio Siragusa (Брюксел, Белгия) (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и M. Veiga)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: M. Dean и D. Nessaf)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля молбата на жалбоподателя за ранно пенсиониране, доколкото то е взето след влизането на новия Правилник и съответно отменя предходното благоприятно решение, както и искане за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Г-н Sergio Siragusa понася направените от него съдебни разноски и е осъден да заплати съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 414, 14.12.2015 г., стр. 42.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/7
 Решение на Съда (трети състав) от 18 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-194/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Околна среда - Директиви 75/442/ЕИО и 91/156/ЕИО - Понятие за отпадък - Пръст и камъни от изкопни работи, предназначени за повторна употреба)
 (2008/C 51/11)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и G. Bambara, avocat)
 Ответник: Италианска република (представители: I.M. Braguglia и G. Fiengo, avocat)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 1, буква а) от Директива 75/442 на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), в редакцията й след изменението с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 г. (ОВ L 78, стр. 32) — Национален закон, с който от приложното поле на директивата се изключват пръстта и камъните от изкопни работи, предназначени за повторна употреба
 Диспозитив
 1)
 Доколкото член 10 от Закон No 93 от 23 март 2001 г. за установяване на разпоредби в областта на околната среда и член 1, параграфи 17 и 19 от Закон No 443 от 21 декември 2001 г. за делегиране на правителството на правомощия в областта на стратегическите инфраструктури и съоръжения за производство, както и на други действия за насърчаване на производствената дейност, изключват от приложното поле на националната правна уредба относно отпадъците пръстта и камъните от изкопни работи, предназначени за действителна повторна употреба за земни работи, работи по запълване, насипни работи и за употреба като добавъчни материали, с изключение на материалите от замърсени обекти и обекти за пречиствателна дейност, в които концентрацията на замърсители надхвърля установените в действащата правна уредба приемливи граници, Италианската република не е изпълнила задълженията си по Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, в редакцията й след изменението с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година.
 2)
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 182, 23.7.2005 г.


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/14
 Жалба, подадена на 17 август 2012 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 13 юни 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-63/11, Macchia/Комисия
 (Дело T-368/12 P)
 2012/C 311/19
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)
 Друга страна в производството: Luigi Macchia (Брюксел, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Съда на публичната служба от 13 юни 2012 г. по дело F-63/11, Macchia/Комисия,
 —
 да отхвърли жалбата, подадена от г-н Macchia по дело F-63/11,
 —
 да постанови, че всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски в настоящото производство и
 —
 да осъди г-н Macchia да заплати разноските, направени в производството пред Съда на публичната служба.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на забраната за произнасяне ultra petita, тъй като Съдът на публичната служба, от една страна, е разширил предмета на спора като е отменил решението на Комисията не само защото тя отказва да продължи договора на г-н Macchia, но и поради отказа ѝ да сключи с него нов договор, въпреки че в петитума на жалбата в първоинстанционното производство се посочва единствено отмяната на решението на Комисията да не поднови договора на заинтересованото лице и, от друга страна, е изопачил предмета на спора като е приел, че не следва да се разглежда оплакването на жалбоподателя в първоинстанционното производство, г-н Macchia, насочено срещу основанието за отказ, изведено от правилото за осемте години, въпреки че това оплакване заема централно място в първоинстанционното производство по обжалване.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на принципа на състезателност доколкото Съдът на публичната служба е разширил и изопачил предмета на спора, без да даде на Комисията възможност да се произнесе в това отношение.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на забраната за произнасяне ultra vires, тъй като Съдът на публичната служба, от една страна, е отменил решението на Комисията, защото тя не е разгледала въпроса дали не съществува друга длъжност, на която заинтересованото лице да е могло да бъде съответно назначено и, от друга страна, като е приел, че е компетентен да провели дали възприетите от администрацията основания за отказ да се поднови договор, не могат да поставят под съмнение критериите и условията, които са определени от законодателя в Правилника и чиято цел е да гарантират на служителите, наети въз основа на договор, възможността да се ползват за определено време от известна продължителност на заетостта, въпреки че тази компетентност не намира никаква опора в разпоредбите на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от изопачаване на интереса на службата и от незачитане на практиката на Съда, тъй като Съдът на публичната служба, от една страна, е приел, че интересът на службата трябва да се съчетава със задължението за полагане на грижа и изисква да се разгледа възможността за възлагане на нови функции на заинтересованото лице и, от друга страна, е направил погрешен извод от практиката на Съда, че Комисията не може надлежно да се позове на липсата на интерес за службата от подновяването на договора на заинтересованото лице, защото член 8 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз трябва да се разбира в смисъл, че целта му е да се гарантира известна продължителност на заетостта на служителите, наети по срочен договор.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/56
 Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — CMC France/Комисия
 (Дело T-236/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Ролки, тръби и цилиндрични вложки, около които се навиват гъвкави материали - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 2014/C 315/94
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CMC France (Châtenois, Франция) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10), доколкото Комисията е включила в списъка с примерните продукти за прилагане на критериите, уточняващи понятието за опаковка, ролките, тръбите и цилиндричните вложки, около които се навиват гъвкави материали, с изключение на тези, които са част от машини за производство и не се използват при представянето на продукта за продажба.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда CMC France да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/40
 Жалба, подадена на 17 септември 2010 г. — Vivendi/Комисия
 (Дело T-432/10)
 ()
 2010/C 317/73
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Vivendi (Париж, Франция) (представители: M. Struys, O. Fréget и J.-Y. Ollier, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Комисията от 2 юли 2010 година по преписка COMP/C-1/39.653 — Vivendi & Iliad/France Télécom, с което Европейската комисия отхвърля подадената от Vivendi въз основа на член 7 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 2 март 2009 година жалба относно практики на France Télécom, считани за противоречащи на член 102 ДФЕС,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска да се отмени Решение на Комисията С(2010) 4730 от 2 юли 2010 година, с което поради липса на интерес за Общността се отхвърля подадената от него жалба срещу France Télécom относно твърдения за злоупотреба с господстващо положение, в нарушение на член 102 ДФЕС, на френския пазар за високоскоростен достъп до Интернет и за телефонен абонамент, тъй като според жалбоподателя France Télécom допуснало структурна дискриминация при определянето на тарифите за услугите на едро в полза на предлагането им на дребно и постоянно поддържало прекомерно висока тарифа за достъп до абонатна линия.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква няколко правни основания, изведени по-специално от:
 —
 грешки при прилагането на правото, явни грешки в преценката и неизпълнение на задължението за извършване на внимателна проверка относно това как всички посочени в жалбата практики засягат функционирането на вътрешния пазар, тъй като в преценката си Комисията се ограничила: i) до изследване единствено на средното ниво на цените на офертите за високоскоростен Интернет на пазарите на дребно, без да проучи дали то действително може да доведе до установяване на всички посочени в жалбата практики, и ii) до субективна преценка на остарелия характер на предоставянето на услуга за телефонен абонамент;
 —
 недостатъчно мотивиране, грешки при прилагането на правото и при установяването на фактите и явни грешки в преценката, тъй като Комисията заключила, че вероятността да се установи наличието на дадено нарушение била твърде малка, доколкото Комисията:
 —
 не разгледала въпроса за дискриминационния характер на действително посочените във фактурите цени спрямо действително предоставените услуги и погрешно приела, че предварителното разследване не довело до разкриването на улики или доказателства,
 —
 установила, че използваният от France Télécom метод на изчисляване на цените за достъп до абонатна линия бил утвърден от френския Орган за регулиране на електронните съобщения и пощите (Autorité de régulation des communications électroniques et des postes (ARCEP) и приела, че предвид използвания метод фактът, че France Télécom било предоставило на този орган грешна информация, без впоследствие да я коригира, бил без значение;
 —
 изопачила целта на представените от жалбоподателя тестове за наличие на отстраняване, която била да се установят последиците от посочените в жалбата практики,
 —
 незачитане на процесуалните гаранции, приложими при производството по разглеждане на жалби и при решенията за прекратяване на производство в областта на злоупотребата с господстващо положение, тъй като на жалбоподателя i) не му била предоставена непосредствена възможност да се запознае с представените от насрещната страна писмени бележки и с материалите в преписката по делото и ii) не му бил предоставен достатъчен срок, в който да представи становището си относно тези документи.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/22
 Решение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — JingAo Solar и др./Съвет
 (Съединени дела T-158/14, Т-161/14 и Т-163/14) (1)
 ((Субсидии - Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай - Окончателно изравнително мито - Ангажименти - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Обхват на разследването - Изготвяне на извадка - Определение на разглеждания продукт))
 (2017/C 121/32)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци/Жалбоподатели: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Китай) и 5 други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към решението (представители: първоначално A. Willems, S. De Knop и J. Charles, впоследствие A. Willems и S. De Knop, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, подпомаган от B. O’Connor, solicitor и S. Gubel, avocat)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Stobiecka-Kuik, впоследствие J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Demeneix)
 Предмет
 Искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1238/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателите.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 JingAo Solar Co. Ltd и другите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 159, 26.5.2014 г.


text:
 21.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 152/7
 Решение на Съда (пети състав) от 31 март 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд, България) — „Аурубис България“ АД/Началник на Митница — Столична, по-рано началник на Митница — София
 (Дело C-546/09) (1)
 (Митнически кодекс - Мита - Вносно митническо задължение - Лихви за забава - Период на начисляване на лихвите за забава - Компенсаторни лихви)
 2011/C 152/12
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Аурубис България“ АД
 Ответник: Началник на Митница — Столична, по-рано началник на Митница — София
 Предмет
 Преюдициално запитване — Върховен административен съд — Тълкуване на член 214, параграф 3, член 222, параграф 1, буква а) и член 232, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) и на Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92 (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Прилагане от националните органи на лихви за забава върху сумата на допълнителното митническо задължение за периода след първоначалното вземане под отчет на митата — Прилагане на компенсаторни лихви за периода от датата на митническата декларация до датата на последващото вземане под отчет — Възможност при последващото вземане под отчет митническото задължение да се увеличи със сума, равна на лихвата за забава, изчислена от датата на възникването на задължението до датата на последващото вземане под отчет
 Диспозитив
 1.
 Член 232, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., следва да се тълкува в смисъл, че лихва за забава върху все още несъбраната сума по митните сборове може да се начислява на основание на тази разпоредба само за периода след изтичането на срока за плащането на тази сума.
 2.
 При липса на съответни разпоредби в Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) No 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 г., член 214, параграф 3 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 1791/2006, следва да се тълкува в смисъл, че националните власти не могат на основание на тази разпоредба да прилагат компенсаторна лихва спрямо носителя на митническото задължение за периода от датата на първоначалната митническа декларация до датата на последващото вземане под отчет.
 3.
 Общите принципи на правото на Съюза, и по-специално принципът за законоустановеност на нарушенията и наказанията, не допускат националните власти да прилагат санкция за митническо нарушение, която не е изрично предвидена от националното законодателство.
 (1) ОВ C 80, 27.3.2010 г.


text:
 7.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 359/16
 Жалба, подадена на 30 септември 2013 г. — H&M Hennes & Mauritz/СХВП — Yves Saint Laurent (ръчни чанти)
 (Дело T-526/13)
 2013/C 359/31
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Хамбург, Германия) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Yves Saint Laurent SAS (Париж, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 юли 2013 г., постановено по преписка R 208/2012-3;
 —
 да обяви за недействителен регистриран промишлен дизайн на Общността No 61 3294-0002; и
 —
 да осъди ответника да заплати разноските в производството, включително и тези, направени пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за продукта „ръчни чанти“ от клас 03-01 — регистриран промишлен дизайн на Общността No 61 3294-0002
 Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят
 Основание на искането за обявяване на недействителност: основанията са тези, посочени в членове 4–9 и в член 25, параграф 1, букви в), г), д), е) и ж) от Регламент No 6/2002 на Съвета
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 6 от Регламент No 6/2002 на Съвета.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 11 март 2015 г. (преюдициални запитвания от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Europäische Schule München/Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
 (Съединени дела C-464/13 и C-465/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Статут на Европейските училища - Компетентност на Съвета по жалбите към Европейските училища да се произнесе по срочен трудов договор, сключен между Европейско училище и учител, който не е назначен или командирован от държава членка))
 (2015/C 146/02)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesarbeitsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Europäische Schule München
 Ответници: Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
 Диспозитив
 1)
 Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища, сключена в Люксембург на 21 юни 1994 г. между държавите членки и Европейските общности, трябва да се тълкува в смисъл, че назначените от Европейско училище учители на непълен работен ден, които не са командировани от държавите членки, попадат в кръга на посочените в тази разпоредба лица, за разлика от членовете на административния и помощния персонал, които са изключени от посочения кръг лица.
 2)
 Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността споразумение относно ограничаването на продължителността на трудово правоотношение, което се съдържа в сключения между училището и учителя на непълен работен ден трудов договор, да се смята за акт, който засяга неблагоприятно посочения учител.
 3)
 Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността акт, издаден от директора на Европейско училище при упражняване на неговите правомощия, да попада по принцип в приложното поле на тази разпоредба. Точки 1.3, 3.2 и 3.4 от Статута на учителите на непълен работен ден, назначени между 1 септември 1994 г. и 31 август 2011 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че разглеждането на спор по законосъобразността на споразумение относно ограничаването на продължителността на трудово правоотношение, което се съдържа в сключения между учител на непълен работен ден и посочения директор трудов договор, е от изключителната компетентност на Съвета по жалбите към Европейските училища.
 (1) ОВ C 336, 16.11.2013 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/22
 Решение на Общия съд от 22 септември 2015 г. — First Islamic Investment Bank/Съвет
 (Дело T-161/13) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на финансови средства - Грешка в преценката - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Пропорционалност))
 (2015/C 371/24)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: First Islamic Investment Bank Ltd (Лабуан, Малайзия) (представители: B. Mettetal и C. Wucher-North, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: Á. de Elera-San Miguel Hurtado и M. Bishop)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 356, стр. 71 и поправка в OB L 268, 2013 г., стр. 19) и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 356, стр. 55; поправка в OB L 268, 2013 г., стр. 18), и от друга страна, искане за отмяна на решението на Съвета за запазване на ограничителните мерки по отношение на жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отменя в частите, в които се отнасят до First Islamic Investment Bank Ltd:
 —
 точка I от приложението към Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран,
 —
 точка I от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 First Islamic Investment Bank понася половината от собствените си съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз. Съветът понася половината от собствените си съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от First Islamic Investment Bank.
 (1) ОВ C 141, 18.5.2013 г.


text:
 16.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/33
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 15 януари 2013 г. — BO/Комисия
 (Дело F-27/11) (1)
 (Публична служба - Социално осигуряване - Поемане на разходите за транспорт, свързани с медицински услуги - Разходи за транспорт поради езикови причини)
 2013/C 79/54
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: BO (Аман, Йордания) (представители: L. Levi, M. Vandenbussche и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)
 Предмет
 Публична служба — Искане за отмяна на решенията на ответника, с които се отказва разрешение за поисканите от жалбоподателя медицински услуги в полза на неговия син, на неговата съпруга и на него самия.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решенията на Европейската комисия от 1 юни 2010 г., с които е отказано поемането на разходите за транспорт и за придружител на сина на BO.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези, направени от BO.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г., стр. 33.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/9
 Решение на Съда (осми състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus, Финландия) — производство, образувано по инициатива на Lahti Energia Oy
 (Дело C-209/09) (1)
 (Директива 2000/76/ЕО - Изгаряне на отпадъци - Инсталация за изгаряне - Инсталация за съвместно изгаряне - Комплекс, състоящ се от газов завод и от електроцентрала - Изгаряне в електроцентралата на непречистен газ от термичната обработка на отпадъци в газов завод)
 2010/C 100/12
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страна в главното производство
 Lahti Energia Oy
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 3 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъците (ОВ L 332, стp. 91; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 271) — Комплекс, състоящ се от завод, който произвежда газ от отпадъци, както и от електроцентрала, в чийто парен котел се изгаря отделеният в газовия завод в резултат на термичната обработка на отпадъците газ — Изгаряне в парния котел на електроцентралата на непречистен вместо на пречистен газ
 Диспозитив
 Електроцентрала, която използва като помощно гориво газ, получен в завод след приложена термична обработка към отпадъци, в допълнение към изкопаемите горива, използвани основно в производствената ѝ дейност, се счита заедно с газовия завод за „инсталация за съвместно изгаряне“ по смисъла на член 3, точка 5 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъци, когато посоченият газ не е пречистен на територията на посочения завод.
 (1) ОВ C 193, 15.8.2009 г.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/19
 Иск, предявен на 6 януари 2015 г. — Европейска комисия/Република Австрия
 (Дело C-1/15)
 (2015/C 073/26)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и A. Aresu)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска,
 —
 да се установи, че като е приела и запазила член 1, параграф 2, точка 1, член 2, параграф 1, точка 9, член 10, параграф 3, точка 4, член 14 във връзка с член 14a и член 14b, както и член 21, параграф 1 и член 21a от Bundesgesetz über die Niederlassung und den Aufenthalt in Österreich (Федералният закон за установяването и пребиваването в Австрия) Република Австрия е нарушила задълженията си по член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол (1) и член 13 от Решение No 1/80,
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Някои разпоредби от Bundesgesetz über die Niederlassung und den Aufenthalt in Österreich не са в съответствие с правото на Съюза, доколкото те се отнасят до турски граждани. По-специално става въпрос за:
 —
 задължението на заявителите да подават първото заявление за влизане на федерална територия пред местните компетентни представителства в чужбина и да изчакат решението в чужбина,
 —
 определянето на минимална възраст от 21 години за подаване на заявление за разрешение за пребиваване на основание събиране на семейството,
 —
 доказването на познания по немски език при подаване на първата молба за издаване на разрешение за пребиваване и въвеждането на „споразумение за интеграция“.
 Възражението на Република Австрия, че с циркулярно писмо на Bundesministerium für Inneres (Министерство на вътрешните работи) е дала указания на органите по въпросите за установяване и пребиваване да разглеждат конкретните молби от турски граждани в съответствие с европейското право, не би могло да отстрани нарушението на задълженията по член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол и член 13 от Решение No 1/80.
 (1) Регламент (ЕИО) No 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 година относно сключването на Допълнителния протокол, както и на Финансовия протокол, подписани на 23 ноември 1970 година и приложени към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, и относно мерките, които трябва да се вземат за тяхното влизане в сила, ОВ L 293, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 1, стр. 37.


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/49
 Жалба, подадена на 28 април 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-70/15)
 (2015/C 245/61)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на окончателното решение за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, в което са приложени приетите на 3 март 2011 г. нови общи разпоредби за прилагане (ОРП) на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви за незаконосъобразен член 9 от общите разпоредби за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица,
 —
 да се отмени решението от 28 юли 2014 г., с което се потвърждава прехвърлянето на пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди встъпването в длъжност, в съответствие с приетите на 3 март 2011 г. общи разпоредби за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/57
 Иск, предявен на 4 септември 2007 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-340/07)
 (2007/C 269/104)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Evropaïki Dynamiki (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis, lawyer)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се осъди Комисията да заплати на ищеца сумата от 172 588,62 EUR, представляваща неплатени допустими разходи, понесени от ищеца в рамките на договор No EDC-53007 EEBO/27873,
 —
 да се осъди Комисията да заплати символичната сума от 1 000 EUR, съответстваща на вредата, нанесена върху реномето и репутацията на ищеца,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните и други разноски, понесени от ищеца във връзка с настоящия иск.
 Правни основания и основни доводи
 С иска, на основание член 238 ЕО и член 235 ЕО, се търси обезщетение за вредите, причинени от решението на Комисията от 16 май 2003 г. да прекрати подписания с нея договор No EDC–53007 EEBO/27873 относно проекта „e-Content Exposure and Business Opportunities“ („EEBO“), който се осъществява в рамките на многогодишната програма на Общността за стимулиране развитието и използването на европейско електронно съдържание в глобалните мрежи и за насърчаване на езиковото разнообразие в информационното общество (2001-2005 г.), проект, в чието изпълнение са включени M. Fischer et M. Marthinsen, като външни консултанти.
 В подкрепа на искането си ищецът поддържа, че решението на възложителя (DG INFSO) за прекратяване на договора съдържало очевидни грешки в преценката, в резултат на което възложителят не изпълнил договорните си задължения. Освен това ищецът твърди, че оспореното решение било прието в нарушение на принципите на добро управление и на прозрачност и, че определени представители на Комисията многократно не успявали да отстранят твърдяните конфликти на интереси. При тези обстоятелства ищецът претендира както обезщетение за вредите, претърпени вследствие на предоставените услуги, така и допустимите разходи, понесени в рамките на изпълнението на договора, включително лихвите, считано от датата, на която тези суми са станали изискуеми.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/10
 Решение на Съда (пети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — P Oy
 (Дело C-6/12) (1)
 (Държавни помощи - Членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС - Условие за „селективност“ - Регламент (ЕО) No 659/1999 - Член 1, буква б), подточка i) - Съществуваща помощ - Национална правна уредба за подоходното облагане на дружествата - Право на приспадане на загубите - Изключване на приспадането при промяна на собствеността - Разрешаване на дерогации - Право на преценка на данъчната администрация)
 2013/C 260/17
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 P Oy
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 107, параграф 1 ДФЕС — Разпоредби относно приспадането на реализираните от дружествата загуби — Законови разпоредби относно подоходното облагане, съгласно които осчетоводените в рамките на данъчната година загуби могат да се пренасят и приспадат през следващи данъчни години от евентуалната печалба — Изключване на приспадането при промяна на собствеността върху капитала в годината, в която е осчетоводена печалбата или след това — Дерогация от правилото, съгласно което се изключва приспадането на загубите, при наличие на съществени основания, свързани с продължаването на дейността на съответното дружество
 Диспозитив
 1.
 Данъчен режим като разглеждания в главното производство може да отговаря на условието за селективност — елемент от понятието „държавна помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, — ако бъде установено, че референтната система, а именно „обичайната“ система, се изразява в забрана на приспадането на загуби при промяна на собствеността по смисъла на член 122, алинея 1 от Закон No 1535/1992 от 30 декември 1992 г. за подоходното облагане (Tuloverolaki), а по отношение на нея разрешителната система, предвидена в алинея 3 на същия член, се явява изключение. Подобен режим може да бъде обоснован от естеството или общата структура на системата, в която се вписва, но е изключено компетентният национален орган, що се отнася до разрешението за дерогация от забраната за приспадане на загубите, да разполага с оперативна самостоятелност, която го овластява да основе решенията си за даване на разрешение на чужди на този данъчен режим критерии. Въпреки това Съдът не разполага с достатъчно данни, за да се произнесе окончателно по тези квалификации.
 2.
 Член 108, параграф 3 ДФЕС допуска данъчен режим като предвидения в член 122, алинеи 1 и 3 от Закон No 1535/1992, при положение че бъде квалифициран като „държавна помощ“, която поради характера си на съществуваща помощ продължава да се прилага в държавата членка, в която е установен този данъчен режим, без да се засяга предвидената в посочения член 108, параграф 3 ДФЕС компетентност на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 58, 25.2.2012 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/14
 Решение на Съда (трети състав) от 20 септември 2007 г. — Société des Produits Nestlé SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Quick restaurants SA
 (Дело C-193/06 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Фигуративна марка, съдържаща словесния елемент „QUICKY“ - Възражение на притежателя на по-ранни национални словни марки QUICKIES - Вероятност от объркване - Цялостна преценка)
 (2007/C 269/26)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Société des Produits Nestlé SA (представител: D. Masson, avocat)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral), Quick restaurants SA (представители: E. De Gryse, F. de Visscher и D. Moreau, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 22 февруари 2006 г. по дело Nestlé/OHMI, с встъпила страна: Quick restaurants SA (дело T-74/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 17 декември 2003 г. (по дело R 922/2001-2) относно процедура по възражение между Société des produits Nestlé SA и Quick restaurants SA
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 22 февруари 2006 г. по дело Nestlé/OHMI — Quick (QUICKY) (T-74/04), доколкото Първоинстанционният съд, в нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността, не преценява зрителната прилика между разглежданите знаци, като се основава на общото впечатление, създадено от тях.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3)
 Връща делото на Първоинстанционния съд на Европейските общности.
 4)
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 165, 15.7.2006 г.


text:
 29.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 111/21
 Решение на Общия съд от 18 февруари 2016 г. — Jannatian/Съвет
 (Дело T-328/14) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Забрана за влизане или транзитно преминаване - Жалба за отмяна - Липса на основание за произнасяне по същество - Извъндоговорна отговорност - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Неимуществена вреда))
 (2016/C 111/25)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mahmoud Jannatian (Техеран, Иран) (представители: I. Smith Monnerville и S. Monnerville, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Naert и M. Bishop)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Съвета 2010/413/ОВППС от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (OВ L 195, стp.39); Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (OВ L 281, стp.81); Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (OВ L 281, стp.1); Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (OВ L 88, стp.1); Регламент за изпълнение (ЕС) No 350/2012 на Съвета от 23 април 2012 г. (OВ L110, стp.17); Регламент за изпълнение (ЕС) No 709/2012 на Съвета от 2 август 2012 г. (OВ L 208, стp.2); Регламент за изпълнение (ЕС) No 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 г. (OВ L 282, стp.16); Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 г. (OВ L 356, стp.55); Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 г. (OВ L 156, стp.3); Регламент за изпълнение (ЕС) No 1203/2013 на Съвета от 26 ноември 2013 г. (OВ L 316, стp.1); и Регламент за изпълнение (ЕС) No 397/2014 на Съвета от 16 април 2014 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 356, стp.1), доколкото засягат жалбоподателя, както и искане за заплащане на обезщетение за вредите, които той твърди, че е претърпял.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по същество по жалбата относно отмяната на Решение на Съвета 2010/413/ОВППС от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС; Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413; Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007; Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010; Регламент за изпълнение (ЕС) No 350/2012 на Съвета от 23 април 2012 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 709/2012 на Съвета от 2 август 2012 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 1203/2013 на Съвета от 26 ноември 2013 г.; и Регламент за изпълнение (ЕС) No 397/2014 на Съвета от 16 април 2014 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Г-н Mahmoud Jannatian и Съветът на Европейския съюз понасят направените от всеки от тях разноски.
 (1) ОВ C 212, 7.7.2014 г.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/57
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 21 юли 2016 г. — Stanley/Комисия
 (Дело F-5/16) (1)
 ((Публична служба - Договорно нает служител - Искане по смисъла на член 90, параграф 1 от Правилника - Искане за преквалифициране на договора - Разумен срок - Липса - Явна недопустимост))
 (2016/C 364/75)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: John Stanley (Апия, Самоа) (представител: O. Mader, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и C. Berardis-Kayser, и B. Wägenbaur, адвокат)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решението на Комисията да не преквалифицира договора на жалбоподателя като договор за срочно нает служител и, евентуално, искане за обезщетение за претърпяната имуществена вреда.
 Диспозитив на определението
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда г-н John Stanley да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 145, 25.4.2016 г., стр. 37


text:
 2.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 157/9
 Жалба, подадена на 27 март 2012 г. — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Комисия
 (Дело T-134/12)
 2012/C 157/16
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Аликанте, Испания) (представител: M. Jiménez Perona, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени Решението на Европейската комисия Ares (2012)39854 от 19 януари 2012 г., с което се разпорежда плащането на дебитните известия, съответстващи на одит 09-INFS-001/041, и
 —
 да осъди ответника за поправи вредите, които жалбоподателят е претърпял вследствие на неправомерното поведение на Комисията, предмет на настоящата жалба, възлизащи на 732 788 EUR.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят е сключил различни договори с Комисията в сферата на научните изследвания и развойната дейност, всички уредени в Решение C(2003) 3834 на Комисията от 23 октомври 2003 г., съдържащо типов договор FP 5 или FP 6 и общите условия FP 5 и FP 6.
 Въз основа на резултатите от разследване на OLAF и от одит на Комисията относно тези договори последната приема решение за отнемане на субсидиите.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква осем правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушението на правото на защита вследствие на условията, при което е извършен въпросният одит.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушението на принципа на правна сигурност, доколкото на жалбоподателя не е посочена приложимата правна уредба.
 3.
 Третото правно основание е изведено от неспазването от ответната институция на задължението за мотивиране на актовете.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушението на принципа на презумпцията за невиновност като следствие от тона, използван от ГД „Информационно общество и медии“ в нейния одиторски доклад.
 5.
 Петото правно основание е изведено от незачитането на правото на добра администрация, което от своя страна е следствие от неизпълнението на задължението на одиторите за безпристрастност и справедливост.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от нарушението на принципа на оправданите правни очаквания що се отнася по-специално до липсата на оправомощаване на външните одитори и до самия произход на одита.
 7.
 Седмото правно основание е изведено от нарушението на принципа на пропорционалност.
 8.
 Осмото правно основание е изведено от нарушението на правото на неприкосновеност на личния живот.


text:
 16.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 216/8
 Дело, заведено на 16 декември 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-30/15)
 (2016/C 216/05)
 На 16 декември 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Clémence Perrin и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, който се намира на следния адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 15р от глава XIII от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/62/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба по отношение на предотвратяването на навлизането на фалшифицирани лекарствени продукти в законната верига на доставка), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела мерките, необходими за транспонирането на акта в предвидения срок, или във всеки случай като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за тях.
 2.
 Да осъди Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в установения срок — до 14 март 2015 г., на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 14 януари 2015 г., отнасящо се до невъвеждането от тази държава в нейния национален правен ред на Директива 2011/62/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба по отношение на предотвратяването на навлизането на фалшифицирани лекарствени продукти в законната верига на доставка, посочена в точка 15р от глава XIII от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към това споразумение с Протокол 1 към него (наричана по-нататък „актът“).
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/51
 Жалба, подадена на 21 ноември 2016 г. — Kiosked Oy/EUIPO — VRT, NV van Publiek Recht („k“)
 (Дело T-824/16)
 (2017/C 022/69)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kiosked Oy Ab (Еспоо, Финландия) (представител: L. Laaksonen, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: VRT, NV van Publiek Recht (Брюксел, Белгия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка в черно и бяло, със словния елемент „К“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация No 1 112 969
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 септември 2016 г. по преписка R 279/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 21 септември 2016 г. по преписка No R0279/2016-4, да уважи възражението на VRT, NV van publiek recht и да отхвърли посочващата Европейския съюз международна регистрация No W01112969 K (fig.) (наричана по-нататък „K LOGO“) за следните услуги от клас 35 „реклама; управление на търговски сделки; търговска администрация; административна дейност“ и клас 42 „дизайн и разработване на компютърен софтуер“ и да разреши регистрацията на „K LOGO“ за горепосочените услуги;
 —
 да осъди възразяващия да заплати всички разноски на жалбоподателя в производството по възражение, включително разноските за юридическо представителство, съгласно списък на разноските, представен от жалбоподателя в срока по член 85 от Регламента относно марката на Европейския съюз, а в случай, че такъв не бъде представен — съгласно приложимото законодателство.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/19
 Жалба, подадена на 28 юли 2014 г. — ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding и др./Парламент и Съвет
 (Дело T-560/14)
 2014/C 388/23
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV (Хорн СВ, Нидерландия), Agriom BV (Алсмер, Нидерландия), Agrisemen BV (Елевутсдейк, Нидерландия), Anthura BV (Блейсвейк, Нидерландия), Barenbrug Holding BV (Остерхаут, Нидерландия), De Bolster BV (Епe, Нидерландия), Evanthia BV (Хук ван Холанд, Нидерландия), Gebr. Vletter & Den Haan VOF (Рейнсбург, Нидерландия), Hilverda Kooij BV (Алсмер, Нидерландия), Holland-Select BV (Андейк, Нидерландия), Könst Breeding BV (Нювен, Нидерландия), Koninklijke Van Zanten BV (Хилегом, Нидерландия), Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV (Еммелорд, Нидерландия), Kwekerij de Wester-Bouwing BV (Росум, Нидерландия), Limgroup BV (Хорст ан де Мас, Нидерландия) и Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: P. de Jong, P. Vlaemminck и B. Van Vooren, lawyers)
 Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за отмяна за допустима,
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 511/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година относно мерките за спазване от ползвателите, произтичащи от Протокола от Нагоя за достъпа до генетични ресурси и справедливата и равноправна подялба на ползите, произтичащи от тяхното използване в Съюза (ОВ L 150, стр. 59), и
 —
 да осъди Европейския парламент и Съвета да заплатят съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват пет основания, които по същество са идентични или сходни с изтъкнатите в рамките на дело T-559/14, Ackermann Saatzucht и др./Парламент и Съвет.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/14
 Решение на Общия съд от 23 септември 2011 г. — NEC Display Solutions Europe/СХВП — C More Entertainment (see more)
 (Дело T-501/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „see more“ - По-ранни национални словни марки „CMORE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 319/26
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: NEC Display Solutions Europe GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: P. Munzinger, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: W. Verburg)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: C More Entertainment AB (Стокхолм, Швеция) (представител: R. Almaraz Palmero, avocat)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 август 2008 г. по преписка R 1388/2007-4, относно производство по възражение между C More Entertainment AB и NEC Display Solutions Europe GmbH.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда NEC Display Solutions Europe GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 19, 24.1.2009 г.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/12
 Решение на Общия съд от 16 ноември 2011 г. — Buffalo Milke Automotive Polishing Products/СХВП — Werner & Mertz (BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products)
 (Дело T-308/06) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products“ - По-ранна национална фигуративна марка „BÚFALO“ - Представяне на доказателства за първи път пред апелативния състав - Право на преценка, предоставено от член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Реално използване на по-ранната марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009))
 2012/C 6/19
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. (Pleasanton, Калифорния, Съединени американски щати) (представители: F. de Visscher, E. Cornu и D. Moreau, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Werner & Mertz GmbH (Mayence, Германия) (представители: M. Thewes, V. Wiot, впоследствие M. Thewes и P. Reuter, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 септември 2006 г. (преписка R 1094/2006-2) относно производство по възражение между Werner & Mertz GmbH и Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/23
 Жалба, подадена на 30 юли 2013 г. — Dosen/СХВП — Gramm („Nano-Pad“)
 (Дело T-396/13)
 2013/C 274/39
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Franko Dosen (Берлин, Германия) (представител: H. Loser, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Thomas Gramm (Бремен, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на отдела по отмяна на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 септември 2011 г. (преписка No 4204 C) във вида му след произнасяне на решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 13 май 2013 г. по дело R 1981/2011-4
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „Nano-Pad“ за стоки от клас 17 — марка на Общността No 8 228 421.
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Thomas Gramm.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: абсолютни основания за недействителност по член 52, параграф 1, букви a) и б) от Регламент No 207/2009.
 Решение на отдела по отмяна: частично уважава искането за отмяна.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/28
 Определение на Първоинстанционния съд от 9 януари 2007 г. — Lootus Teine Osaühing/Съвет
 (Дело T-127/05) (1)
 („Иск за отмяна - Регламент (ЕО) No 2269/2004 и Регламент (ЕО) No 2270/2004 - Рибарство - Възможности за риболов на дълбоководни видове за новите държави-членки, присъединили се към Съюза през 2004 година - Пряко и лично засегнати лица - Недопустимост“)
 (2007/C 56/56)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Lootus Teine Osaühing (Lootus) (Tartu, Естония) (представители: T. Sild и K. Martin, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. de Gregorio Merino и F. Ruggeri Laderchi и A. Westerhof Lörefflerova)
 Встъпила страна, подпомагаща ищеца: Република Естония (представители: L. Uibo и H. Prieß)
 Встъпила страна, подпомагаща ответника: Комисия на Европейските общности (представител: K. Banks)
 Предмет
 Искане за частична отмяна, от една страна, на приложението към Регламент (ЕО) No 2269/2004 на Съвета от 20 декември 2004 година за изменение на Регламенти (ЕО) No 2340/2002 и No 2347/2002 по отношение на възможностите за риболов на дълбоководни видове за новите държави-членки, присъединили се към Съюза през 2004 година (ОВ L 396, стр. 1) и, от друга, на част втора от приложението към Регламент (ЕО) No 2270/2004 на Съвета от 22 декември 2004 година, установяващ възможностите за риболов на някои запаси от дълбоководни видове за плавателните съдове от Общността през 2005 и 2006 година (ОВ L 396, стр. 4), доколкото посочените разпоредби засягат възможностите за риболов, признати за Естония.
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като недопустим.
 2)
 Ищецът поема собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Съвета.
 3)
 Комисията поема собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 115, 14.5.2005 г.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/19
 Жалба, подадена на 20 декември 2011 г. от Transcatab SpA, в ликвидация, срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 5 октомври 2011 г. по дело T-39/06, Transcatab/Комисия
 (Дело C-654/11 P)
 2012/C 49/33
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Transcatab SpA, в ликвидация (представители: C. Osti, A. Prastaro и G. Mastrantonio)
 Другата страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени [Решение на Общия съд (трети състав) от 5 октомври 2011 г. по дело Transcatab/Комисия, T-39/06 (по-нататък „съдебното решение“)], с което се приема, че Standard Commercial Corp. (а следователно и Alliance One) трябва да се счита за солидарно отговорност за извършените от Transcatab нарушения,
 —
 поради това да се намали наложената на последното санкция, като частично се отмени член 2, буква в) [от Решение C(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 ЕО, дело COMP/C.38.281/B.2 — Суров тютюн — Италия (по-нататък „решението“)], като се приеме, че съгласно разпоредбите на член 15, параграф 2 от Регламент No 17/62 и на член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003 санкцията трябва да се изчисли въз основа на оборота на Transcatab, който за приключилата през март 2005 г. финансова година е в размер на 32,338 милиона евро,
 —
 поради това решението да се отмени в частта, с която по отношение на Transcatab се прилага коефициент на увеличение 1,25 към основния размер на санкцията,
 —
 да се отмени съдебното решение в частта, с която се отхвърлят правните основания на Transcatab относно: a) липсата на намаляване на наложената санкция в резултат от липсата на действително отражение на пазара, б) отслабения интензитет на нарушението, който се наблюдава през периода 1999—2002 г., както и в) смекчаващото обстоятелство за наличието на „основателно съмнение“, приложено по аналогичното испанско дело, като съответно се разпореди намаляване на санкцията,
 —
 да се осъди Комисията да понесе всички съдебни разноски и разходи във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 На първо място съдебното решение било постановено в нарушение на член 296 ДФЕС, на членове 48 и 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз и при всички положения на принципите относно тежестта на доказване и правото на защита на Transcatab. В хода на първоинстанционното производство били представени доводи и доказателства за оборването на презумпцията за действително упражняване на решаващо влияние върху действията на Transcatab от страна на SCC. Тези доводи и доказателства, доколкото били релевантни или поне не били незначителни по смисъла на неотдавнашната практика на Съда, изисквали най-малко конкретна преценка и, в случай на отхвърляне, достатъчни мотиви. Според жалбоподателя Общият съд нито направил конкретна преценка, нито представил достатъчни мотиви. Във всеки случай жалбоподателят твърди, че след като съдебното решение е допуснало използването на нови доказателства в обжалваното решение, то е нарушило принципите относно тежестта на доказване и във всички случаи правото на защита на Transcatab.
 На второ място жалбоподателят приема, че като не приема правните основания относно липсата на действително отражение на нарушението върху пазара и относно намаления интензитет на нарушението, наблюдаван в периода 1999—2002 г., Общият съд допуснал грешка, изразяваща се в изопачаване на фактите, и във всички случаи нарушил общите принципи относно тълкуването на административните актове на европейските институции, задължението си за мотивиране, правилата относно тежестта на доказване, правото на защита на Transcatab и принципа на произнасяне в рамките на петитума.
 На трето място според жалбоподателя съдебното решение съдържа грешка при прилагане на правото, липса или противоречиви мотиви в частта, с която Общият съд отхвърля посоченото от Transcatab правно основание относно нарушението на принципа на равно третиране, изразяващо се в неприлагането на смекчаващото обстоятелство, свързано с наличието на „основателно съмнение“, приложено обаче по аналогичното испанско дело.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/14
 Определение на Съда (шести състав) от 4 май 2017 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky — Чешка република) — Jitka Svobodová/Česká republika — Okresní soud v Náchodě
 (Дело C-653/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Фактически и правен контекст на спора в главното производство - Липса на достатъчно пояснения - Явна недопустимост - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда))
 (2017/C 249/20)
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší soud České republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Jitka Svobodová
 Ответник: Česká republika — Okresní soud v Náchodě
 в присъствието на: Česká republika — Ministerstvo spravedlnosti ČR
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Nejvyšší soud (Върховен съд, Чешка република) с акт от 2 декември 2016 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 78, 13.3.2017 г.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/17
 Жалба, подадена на 18 септември 2013 г. от Page Protective Services Ltd срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 юли 2013 г. по дело T-221/13, Page Protective Services Ltd/Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
 (Дело C-501/13 P)
 2014/C 421/24
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Page Protective Services Ltd (представители: J.-P. Hordies, avocat, подпомаган от E. Lock, solicitor)
 Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
 С определение от 2 октомври 2014 г. Съдът (шести състав) отхвърли жалбата и разпореди Page Protective Services Ltd да понесе направените от него съдебни разноски.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/17
 Жалба, подадена на 8 декември 2011 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 20 септември 2011 г. по дело T-298/09, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска комисия
 (Дело C-629/11 P)
 2012/C 49/28
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (представители: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Δικηγόροι)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд,
 —
 да упражни правомощието си за пълен съдебен контрол и да отмени решението на ГД „Образование и култура“ за класиране на второ място съгласно механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите на офертите на жалбоподателя, подадени във връзка с открита процедура за възлагане на обществена поръчка EAC/01/2008 относно предоставяне на външни услуги по образователни програми (ESP-ISEP) (ОВ 2008/S 158-212752), партида No 1 (Развитие и поддръжка на информационни системи) и за партида No 2 (Проучване, тестване, обучение и поддръжка във връзка с информационни системи), за което жалбоподателят е уведомен с две отделни писма от 12 май 2009 г.; да се произнесе по искането за обезщетение, направено на основание членове 225, 235 и 288 ЕО (понастоящем членове 256, 268 и 340 ДФЕС) за вредите, претърпени във връзка с посочената процедура за възлагане на обществена поръчка в размер на 9 544 480 EUR (3 945 040 EUR във връзка с партида No 1 и 5 599 440 EUR във връзка с партида No 2),
 —
 при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд с оглед на постановяване на решение по същество,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящата жалба, включително тези във връзка с първоначалното производство пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено правно основание, изведено от погрешно тълкуване на член 100, параграф 2 от Финансовия регламент (1) и на член 149, параграф 2 от правилата за неговото прилагане.
 2.
 Жалбоподателят иска отмяна на решението по дело T-298/09, тъй като Комисията не е изпълнила в срок разпоредбите на член 100, параграф 2 от ФР и член 149, параграф 2 от правилата за неговото прилагане, като изпълнението им представлява основно процесуално изискване. Освен това не може да се приеме, че малкото сведения, изпратени на жалбоподателя със закъснение, са достатъчни и че с тях се изпълнява предвиденото в член 100, параграф 2 от ФР задължение за мотивиране, тъй като те не посочват основанията за и не обосновават съответната преценка, както и не съдържат данни за качествата и относителните преимущества на класирания на първо място оферент.
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/22
 Жалба, подадена на 5 август 2011 г. — Golden Balls/СХВП — Intra-Presse (GOLDEN BALLS)
 (Дело T-437/11)
 2011/C 298/42
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Golden Balls Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представители: M. Edenborough, QC и S. Smith, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Intra-Presse (Boulogne-Billancourt, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 26 май 2011 г. по преписка R 1310/2010-1, в частта в която с него се уважава жалбата пред апелативния състав по отношение на стоки от клас 16, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските на жалбоподателя, направени в настоящото производство или, при условията на евентуалност, да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да плати разноските на жалбоподателя, направени в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „GOLDEN BALLS“ за стоки от класове 9, 21 и 24 — заявка за марка на Общността No 6324164
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността „BALLON D’OR“, по-специално за стоки и услуги от класове 9, 14, 16, 25 и 41, регистрирана под No 4226148
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и частично уважава възражението и жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно приема, че съществува конфликт между заявката за марка на Общността и по-ранната марка.


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/32
 Жалба, подадена на 12 октомври 2016 г. — Mapei/EUIPO — Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)
 (Дело T-723/16)
 (2016/C 462/41)
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Mapei SpA (Милано, Италия) (представител: F. Caricato, avvocato)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Белгия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „RE-CONzerø“— заявка за регистрация No 13 031 661.
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 21 юли 2016 г. по преписка R 2374/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и като последица да регистрира марка No 130311661 за всички заявени класове стоки, без да се засягат вече регистрираните или, при условията на евентуалност, да върне преписката на EUIPO, за да измени тя своето решение и да допусне регистрацията на марката в съответствие с постановеното от Общия съд
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8 от Регламент No 207/2009.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/25
 Преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgericht Nienburg (Германия) на 13 септември 2012 г. — Bianca Brandes/Land Niedersachsen
 (Дело C-415/12)
 2012/C 366/44
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Arbeitsgericht Nienburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Bianca Brandes
 Ответник: Land Niedersachsen
 Преюдициален въпрос
 Следва ли приложимото право на Съюза, по-специално клауза 4, точки 1 и 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което се намира в приложение към Директива 97/81 относно посоченото споразумение, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (1), в редакцията му след измененията с Директива 98/23 (2), да се тълкува в смисъл, че не допуска национална законова разпоредба или разпоредба, произтичаща от колективен трудов договор или от установената практика, според които при промяна в работното време, свързана с изменение в броя на работните дни седмично на работник, отпускът, чието ползване не е било възможно за работника или служителя през съответния период, се адаптира така, че изразеното в седмици право на отпуск на практика остава същото, но изразеното в дни право на отпуск се преизчислява според новото работно време?
 (1) Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).
 (2) Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 година относно разширяването на приложното поле на Директива 97/81/ЕО относно рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено от Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (CES) с оглед на включването на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (ОВ L 131, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 46).


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/13
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 15 юли 2011 г. — Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA/Белгийската държава
 (Дело C-375/11)
 2011/C 282/25
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA
 Ответник: Белгийската държава
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допускат ли членове 3, 12 и 13 от Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (1), в приложимата им понастоящем редакция, държавите членки да налагат на операторите, титуляри на индивидуални права на използване на честоти за мобилна телефония за срок от петнадесет години в контекста на разрешения за изграждане и използване на тяхна територия на мрежа за мобилна телефония, издадени при режима на предишната правна уредба, еднократна такса за удължаването на срока на действие на техните индивидуални права на използване на честотите, чийто размер, свързан с броя на честотите и месеците, за които се отнасят правата на използване, се изчислява въз основа на предишната еднократна концесионна такса, която е била свързана с издаването на горепосочените разрешения, като се има предвид, че тази еднократна такса се дължи в допълнение, от една страна, към годишна такса за предоставяне на разположение на честотите, която има за цел преди всичко да покрие разходите по предоставяне на разположение на честотите, като едновременно с това отчасти ги валоризира, и като се има предвид, че двете такси се обосновават от съображението да се стимулира оптималното използване на честотите, и от друга страна, към такса, покриваща разходите по управление на разрешението?
 2.
 Допускат ли членове 3, 12 и 13 от същата Директива за разрешение държавите членки да налагат на операторите кандидати за придобиване на нови права за използване на честоти за мобилна телефония заплащането на еднократна такса, чийто размер се определя чрез търг при предоставянето на честотите с оглед валоризиране на последните, като се има предвид, че тази еднократна такса се дължи в допълнение, от една страна, към годишна такса за предоставяне на разположение на честоти, която има за цел преди всичко да покрие разходите по предоставяне на разположение на честотите, като едновременно с това отчасти ги валоризира, и като се има предвид, че двете такси се обосновават от целта да се стимулира оптималното използване на честотите, и от друга страна, към годишна такса за управление на разрешенията за изграждане и използване на мрежа за мобилна телефония, издадени при режима на предишната правна уредба?
 3.
 Позволява ли член 14, параграф 2 от същата Директива за разрешение държава членка да налага на мобилните телефонни оператори за нов срок на удължаване на действието на техните индивидуални права на използване на честоти за мобилна телефония, които някои от тях вече са придобили, но преди началото на този нов срок, заплащането на еднократна такса за удължаването на срока на действие на правата на използване на честотите, с които те ще разполагат в началото на този нов срок, мотивирано от целта за стимулиране на оптималното използване на честотите чрез валоризирането на последните, и която се дължи в допълнение, от една страна, към годишна такса за предоставяне на разположение на честотите, която има за цел преди всичко да покрие разходите по предоставяне на разположение на честотите, като едновременно с това отчасти ги валоризира, и като се има предвид, че двете такси се обосновават от целта да се стимулира оптималното използване на честотите, и от друга страна, към годишна такса за управление на разрешенията за изграждане и използване на мрежа за мобилна телефония, издадени при режима на предишната правна уредба?
 4.
 Позволява ли член 14, параграф 1 от същата Директива за разрешение държава членка да добави като условие за получаване и за удължаване на срока на действие на правата на използване на честотите еднократна такса, определяна чрез търг и без таван и дължима в допълнение, от една страна, към годишна такса за предоставяне на разположение на честотите, която има за цел преди всичко да покрие разходите по предоставяне на разположение на честотите, като едновременно с това отчасти ги валоризира, и като се има предвид, че двете такси се обосновават от целта да се стимулира оптималното използване на честотите, и от друга страна, към годишна такса за управление на разрешенията за изграждане и използване на мрежа за мобилна телефония, издадени при режима на предишната правна уредба?
 (1) ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, глава 13, том 36, стр. 183.


text:
 19.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/43
 Жалба, подадена на 24 април 2017 г. — avanti/EUIPO (avanti)
 (Дело T-250/17)
 (2017/C 195/58)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: avanti GmbH (Хамбург, Германия) (представител: M. Bahmann, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „avanti“ — заявка за регистрация No 14 646 038
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 14 февруари 2017 г. по преписка R 801/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да разреши регистрацията на марката, заявена на 6 октомври 2015 г. в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) с номер 14 646 038, и да публикува тази марка с оглед на продължаването на процедурата по регистрация
 Изложено основание
 —
 нарушение на член 7 от Регламент No 207/2009


text:
 7.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/17
 Определение на председателя на Общия съд от 18 януари 2016 г. — Biofa/Комисия
 (Дело F-746/15 R)
 ((Обезпечителни мерки - Продукт за растителна защита - Одобряване на основното вещество натриев хидрогенкарбонат - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
 (2016/C 090/24)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Biofa AG (Мюнзинген, Германия) (представители: C. Stallberg и S. Knoblich, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. von Rintelen, F. Moro и P. Ondrüsek)
 Предмет
 Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2069 на Комисията от 17 ноември 2015 година за одобряване на основното вещество натриев хидрогенкарбонат в съответствие с Регламент (ЕО) No 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 на Комисията (ОВ L 301, стр. 42)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 26.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/9
 Преюдициално запитване, отправено от Corte d'appello di Roma (Италия) на 24 юли 2009 г. — Luigi Ricci/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 (Дело C-286/09)
 2009/C 233/14
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte d'appello di Roma
 Страни в главното производство
 Ищец: Luigi Ricci
 Ответник: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли членове 17 ЕО, 39 ЕО и 42 ЕО и релевантните норми от Регламент No 1408/71 да се тълкуват в смисъл, че принципът на сумиране на всички осигурителни периоди за определянето, придобиването и запазването на правото на обезщетения — принцип, въведен с приемането от Съвета на Регламент No 1408/71 — намира приложение във всички случаи, когато е необходимо да се прибягва до системата на сумиране и пропорционално изчисляване, за да бъде признато правото на дадено обезщетение с последицата, че за тази цел трябва да се вземат предвид както осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на всяка държава-членка, така и осигурителните периоди, завършени съгласно осигурителната схема на служителите на общностните институции?


text:
 7.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/24
 Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 21 май 2007 г. — Kronberger/Парламент
 (Дело T-18/07 R)
 („Обезпечително производство - Акт за избирането на членове на Европейския парламент - Молба за постановяване на временни мерки - Недопустимост“)
 (2007/C 155/48)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Hans Kronberger (Виена, Австрия) (представител: W. Weh, avocat)
 Ответник: Европейски парламент (представители: H. Krück, N. Lorenz и M. Windisch)
 Предмет
 Молба за постановяване на временни мерки, с които, от една страна, временно да се обяви за недействителен мандатът в Европейския парламент на лицето, което го упражнява понастоящем и, от друга, временно да се възложи същия мандат на ищеца.
 Диспозитив
 1)
 Молбата за допускане на обезпечение се отхвърля.
 2)
 Първоинстанционният съд не се произнася по разноските.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/31
 Жалба, подадена на 20 август 2013 г. — Petropars Iran и др./Съвет
 (Дело T-433/13)
 2013/C 313/58
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Petropars Iran Co. (Kish Island, Иран); Petropars Oilfields Services Co. (Kish Island); Petropars Aria Kish Operation and Management Co. (Техеран, Иран); и Petropars Resources Engineering Kish Co. (Техеран) (представители: S. Zaiwalla, solicitor, P. Reddy, solicitor, R. Blakeley, barrister, и Z. Burbeza, solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени вписвания 1—4 от приложение II.I.B. към Решение 2013/270 (1) и вписвания 1—4 от приложение II.I.B. към Регламент No 522/2013 (2); и/или
 —
 да обяви член 20, параграф 1, буква в) от Решение 2010/413 (3) и член 23, параграф 2, буква г) от Регламент No 267/2012 (4) за неприложими по отношение на жалбоподателите; и
 —
 да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателите съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат пет правни основания.
 1.
 С първото правно основание се твърди, че липсва правно основание за посочване на жалбоподателите в Решение 2013/270/ОВППС на Съвета и Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета, тъй като мотивите за посочване на всеки от жалбоподателите („Дъщерно дружество на посочено образование“) не е сред критериите за включване в списъци в Регламент No 267/2012 на Съвета или Решение 2010/413/ОВППС на Съвета.
 2.
 С второто правно основание се твърди, че посочването на жалбоподателите е незаконосъобразно, доколкото Съветът претендира действие на основание член 23, параграф 2, буква г) от Регламент No 267/2012 или член 20, параграф 1, буква в) от Решение 2010/413, тъй като: (1) материалноправните критерии за посочване съгласно тези актове не са налице в случая на жалбоподателите и/или Съветът е допуснал очевидна грешка в преценката си по отношение на изпълнението на критериите; и (2) Съветът е посочил жалбоподателите въз основана на недостатъчно доказателства, позволяващи да се установи изпълнението на критериите и следователно е допуснал (допълнителна) очевидна грешка в преценката.
 3.
 С третото правно основание се твърди, че доколкото член 23, параграф 2, буква г) от Регламент No 267/2012 и/или член 20, параграф 1, буква в) от Решение 2010/413 допуска посочването на жалбоподателите единствено на основание, че са дъщерни дружества на посочени образувания (като тези образувания на свой ред са дъщерни дружества на посочени образувания, необвинени в извършване на нарушение), същите разпоредби са незаконосъобразни, тъй като противоречат на принципа на пропорционалност и трябва да бъдат обявени за неприложими по отношение на жалбоподателите.
 4.
 С четвъртото правно основание се твърди, че посочването на жалбоподателите при всички положения нарушава техните основни права и свободи по силата на Хартата на основните права или част от правото на Съюза на друго основание, включително правото им на търговия и осъществяване на стопанска дейност и мирно ползване на собствеността и/или нарушава принципа на пропорционалност. Посочването освен това представлява и нарушение на принципа на предпазните мерки и принципите за защита на околната среда и опазване на човешкото здраве и безопасността, тъй като може да причини значителна вреда на здравето и безопасността на обикновените ирански работници и на околната среда.
 5.
 С петото правно основание се твърди, че с приемането на Решение 2013/270/ОВППС на Съвета и Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета, в частта им, отнасяща се до жалбоподателите, Съветът е нарушил процесуалните изисквания (i) за изпращане на индивидуални уведомления за посочването на жалбоподателите (третия и четвъртия); (ii) за предоставяне на подходящи и достатъчни мотиви (на всички жалбоподатели); и (iii) за зачитане на правата на жалбоподателите на защита и правото на ефективна съдебна защита.
 (1) Решение 2013/270/ОВППС на Съвета от 6 юни 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 156, 2013 г., стр. 10).
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 156, 2013 г., стр. 3).
 (3) Решение на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, 2010 г., стр. 39).
 (4) Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, 2012 г., стр. 1).


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/31
 Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 21 февруари 2017 г. — Turbogás Produtora Energética SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
 (Дело C-90/17)
 (2017/C 144/40)
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Turbogás Produtora Energética SA
 Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira
 Преюдициални въпроси
 1)
 Необходимо ли е по смисъла на член 21, параграф 5, трета алинея от Директива 2003/96/ЕО (1) предприятията, които произвеждат електроенергия за собствено потребление, да бъдат дребни производители, за да се [...] квалифицират като дистрибутори и да подлежат на облагане с акциз съгласно член 21, параграф 5, първа алинея от Директивата, като останалите предприятия (които не са дребни производители), произвеждащи електроенергия за собствено потребление, са изключени от обхвата на понятието дистрибутор, или трябва да се квалифицират като дистрибутори и подлежащи на облагане с акциз съгласно член 21, параграф 5, първа алинея от Директивата всички предприятия, които произвеждат електроенергия за собствено потребление (независимо от размера им и от това дали производството се явява основна или допълнителна икономическа дейност) и не са освободени от облагане като дребни производители съгласно втората част на трета алинея от член 21, параграф 5 от Директивата?
 2)
 В конкретно изражение, може ли предприятие като разглежданото в главното производство, което е голям производител на електроенергия и произвежда около 9 % от националната електроенергия за продажбата ѝ на националната мрежа, да се квалифицира като „предприятие, което произвежда електроенергия за собствено потребление“ съгласно член 21, параграф 5 от Директива 2003/96/ЕО, когато само малка част от произвежданата от него електроенергия се използва в собственото му производство на нова електроенергия като неразделна част от производствения му процес?
 (1) Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, 2003 г., стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98).


text:
 14.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 414/27
 Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — Vimeo/СХВП — PT Comunicações (VIMEO)
 (Дело T-96/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „VIMEO“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „meo“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Липса на едновременно съществуване на марките - Вероятност от объркване))
 (2015/C 414/35)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Vimeo LLC (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: A. Poulter и M. Macdonald, solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и N. Bambara)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: PT Comunicações, SA (Лисабон, Португалия)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 27 ноември 2013 г. (преписка R 1092/2013-2), постановено в производство по възражение със страни PT Comunicações, SA и Vimeo LLC
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Vimeo LLC за заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 135, 5.5.2014 г.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/33
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 1 март 2010 г. — Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen/Zaza Retail BV (Philippe и Cécile Noelmans в качеството на синдици на Zaza Retail BV (Белгия); Zaza Retail BV (Manon Cordewener в качеството на синдик на Zaza Retail BV (Нидерландия))
 (Дело C-112/10)
 2010/C 113/51
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в касационното производство: Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen
 Ответник: Zaza Retail BV (Philippe и Cécile Noelmans в качеството на синдици на Zaza Retail BV (Белгия))
 Подпомагаща страна: Zaza Retail BV (Manon Cordewener в качеството на синдик на Zaza Retail BV (Нидерландия))
 Преюдициални въпроси
 1.
 Понятието „условията [в законодателството на държава членка]“ в член 3, параграф 4, буква а) от Регламента за несъстоятелността (1) обхваща ли и условията, свързани с необходимите за подаване на молба за откриване на производство по несъстоятелност определено качество или интерес на дадено лице — като прокуратурата на друга държава членка, или тези условия се отнасят само до материалните предпоставки за откриването и провеждането на това производство?
 2.
 Може ли понятието „кредитор“ в член 3, параграф 4, буква б) от Регламента за несъстоятелността да се тълкува широко, така че и национален орган, който съгласно правото на държавата членка, от която е част, е компетентен да подаде молба за откриване на производство по несъстоятелност и действа в общ интерес и като представител на общността на кредиторите, да може надлежно да поиска образуване на частичното производство по несъстоятелност по член 3, параграф 4, буква б)?
 3.
 Когато понятието „кредитор“ обхваща и национален орган, който съгласно правото на държавата членка, от която е част, е компетентен да подаде молба за откриване на производство по несъстоятелност, необходимо ли е за прилагането на член 3, параграф 4, буква б) от Регламента за несъстоятелността този национален орган да докаже, че действа в интерес на кредиторите, които от своя страна имат местожителство, седалище или обичайно пребиваване в държавата на този национален орган?
 (1) Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143).