text:
 12.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/10
 Жалба, подадена на 26 август 2011 г. от Европейската комисия срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 16 юни 2011 г. по съединени дела T-208/08 и T-209/08, Gosselin Group NV и Stichting Administratiekantoor Portielje/Европейска комисия
 (Дело C-440/11 P)
 2011/C 331/17
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, S. Noë и F. Ronkes Agerbeek, gemachtigden)
 Друга страна в производството: Gosselin Group NV, по-рано Gosselin World Wide Moving NV, и Stichting Administratiekantoor Portielje
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него се отменя Решение C(2008) 926, изменено с Решение C(2009) 5810, в частта му, в която то се отнася до Stichting Administratiekantoor Portielje;
 —
 да се отхвърли жалбата на Portielje;
 —
 да се осъди Portielje да заплати съдебните разноски, свързани с производствата пред Общия съд и пред Съда.
 Правни основания и основни доводи
 I.
 Първо правно основание, свързано с приложното поле по отношение на лицата на член 101 ДФЕС
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при тълкуването на понятието „предприятие“ и на правилата, свързани с разпределянето на доказателствената тежест относно отговорността за участието в нарушение на член 81 ЕО (понастоящем член 101 ДФЕС). В точки 36—50 от обжалваното съдебно решение Общият съд се концентрирал върху погрешен въпрос, а именно дали Portielje е предприятие. Общият съд трябвало по-скоро да разгледа въпроса дали в решението си Комисията основателно е приела, че Portielje е компонент на предприятието, извършило нарушението. Принципите, формулирани в Решение по дело Akzo Nobel и др. (C-97/08 P) (1), в това число и презумпцията за доказаност при притежаване на 100 % участие, се прилагали без ограничения в това отношение.
 II.
 Второ правно основание, свързано с оборването на презумпцията за упражняване на определящо влияние
 A.
 Първа част
 Общият съд допуснал явна грешка във връзка с доказателствените средства, като констатирал, че връзката в персонално отношение между Portielje и Gosselin се ограничавала само до половината от управителния съвет на Portielje, поне доколкото с това Общият съд искал да покаже, че въпросните управители не са упражнявали определящо влияние върху политиката на Portielje. Съответните лица всъщност разполагали с достатъчен брой гласове в управителния съвет, за да могат да определят политиката на Portielje.
 Б.
 Втора част
 Във всички случаи Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че независимо от връзката в персонално отношение Portielje оборило изведената от съдебната практика презумпция за доказаност при притежаване на 100 % участие, като се имало предвид че то не било взело каквото и да било формално управленско решение по време на релевантния период. Преценката на Общия съд не била съвместима с функционалното естество на понятието за предприятие, както и с принципите, формулирани в Решение по дело Akzo Nobel и др.
 В.
 Трета част
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и като приел, че Portielje е оборило презумпцията за доказаност при притежаване на 100 % участие, тъй като през релевантния период не било провело общо събрание на Gosselin. Преценката на Общия съд не била съвместима с функционалното естество на понятието за предприятие, както и с принципите, формулирани в Решение по дело Akzo Nobel и др.
 (1) Решение на Съда от 10 септември 2009 г., Сборник, стр. I-8237.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/10
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 19 декември 2016 г. — Hitachi Rail Italy Investments Srl/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 (Дело C-655/16)
 (2017/C 121/14)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Hitachi Rail Italy Investments Srl
 Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли член 5, параграф 4, втора алинея от Директива 2004/25/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (1), във връзка с общите принципи, установени в член 3, параграф 1 от същата директива, както и с правилното прилагане на общите принципи на европейското право на правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания, пропорционалност, разумност, прозрачност и недопускане на дискриминация, национална разпоредба като член 106, параграф 3, буква d), подточка 2) от Законодателен декрет No 58 от 24 февруари 1998 г. (Единен текст на разпоредбите в областта на финансовото посредничество по смисъла на членове 8 и 21 от Закон No 52 от 6 февруари 1996 г.) и последващите му изменения, и като член 47 octies от решение No 11971 от 14 май 1999 г. на Commissione Nazionale per le Società e la Borsa — Consob (Правилник за прилагане на Законодателен декрет No 58 от 24 февруари 1998 г. относно правната уредба за емитентите) и последващите му изменения, в частта, в която посочените разпоредби овластяват Consob да увеличава цената на публичните предложения за поглъщане по горепосочения член 106, когато е налице обстоятелството „тайно споразумение между предложителя или лицата, които действат съгласувано с него, и един или повече продавачи“, без да се конкретизира специфичното поведение, с което се осъществява фактическият състав, и следователно без да се установят ясно обстоятелствата и критериите, при наличието на които Consob е овластена да коригира с увеличение цената на публичните предложения за поглъщане?
 (1) ОВ L 142, 2004 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 158/4
 Решение на Съда (трети състав) от 8 май 2008 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet
 (Дело C-491/06) (1)
 (Директива 91/628/ЕИО - Защита на животните по време на транспорт - Транспониране - Право на преценка - Домашни животни от вида свине - Пътувания, надвишаващи осем часа - Минимална височина на всяко ниво на превозното средство - Плътност на натоварване)
 (2008/C 158/06)
 Език на производството: датски
 Препращаща юрисдикция
 Vestre Landsret
 Страни в главното производство
 Ищец: Danske Svineproducenter
 Ответник: Justitsministeriet
 В присъствието на: Den Europæiske Dyre- og Kødhandelsunion (UECBV)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Vestre Landsret — Тълкуване на точка 2, буква б), точка 47, раздел Г и точка 48, параграф 3, трето тире от приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (OВ L 340, стp. 17, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 17, стр. 120), в редакцията след изменението с Директива 95/29/EО на Съвета от 29 юни 1995 година (OВ L 148, стp. 52, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 17, стр. 120) — Минимална височина и плътност на натоварване във вътрешността на всеки етаж в превозните средства транспортиращи животните, когато пътуването надвишава осем часа
 Диспозитив
 1.
 Национална правна уредба като тази, предмет на главното производство, съдържаща цифрови данни относно височината на отделенията за животни, за да могат превозвачите да се позоват на по-точни норми от тези, въведени с Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО, в редакцията след изменението с Директива 95/29/ЕО на Съвета от 29 юни 1995 г., не излиза извън пределите на свободата на преценка, предоставена на държавите-членки с член 249 ЕО, при условие, че тази правна уредба, която е съобразена с преследваната от тази директива, в редакцията след изменението й, цел за защита на животните по време на транспорт, не е пречка, в нарушение на принципа на пропорционалност, за осъществяването на целите за премахване на техническите бариери пред търговията с живи животни и доброто функциониране на организациите на пазара, които също така си поставя посочената директива в редакцията след изменението й. Препращащата юрисдикция трябва да провери дали посочената правна уредба спазва тези принципи.
 2.
 Глава VI, точка 47, раздел Г от приложението към Директива 91/628, в редакцията след изменението с Директива 95/29, трябва да се тълкува в смисъл, че държава-членка може да въведе национален режим, според който при транспорт с продължителност повече от осем часа разполагаемата повърхност на животно трябва да бъде най-малко 0,50 m2 за прасета от 100 kg.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 25.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 258/7
 Решение на Съда (пети състав) от 28 юни 2012 г. — XXXLutz Marken GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Natura Selection, SL
 (Дело C-306/11 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Фигуративна марка „Linea Natura Natur hat immer Stil“ - Възражение на притежателя на фигуративната марка на Общността „natura selection“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване)
 2012/C 258/10
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: XXXLutz Marken GmbH (представител: H. Pannen, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: K. Klüpfel), Natura Selection, SL
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 24 март 2011 г. по дело XXXLutz Marken/СХВП — Natura Selection (Linea Natura Natur hat immer Stil) (T-54/09), с което се отхвърля жалбата срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 ноември 2008 г. (преписка No R 1787/2007-2), постановено в производство по възражение между Natura Selection, SL и XXXLutz Marken GmbH — Вероятност от объркване на фигуративните знаци „natura selection“ и „Linea Natura Natur hat immer Stil“ — Неправилна преценка на сходството между тези знаци — Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда XXXLutz Marken GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 238, 13.8.2011 г.


text:
 8.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/3
 Преюдициално запитване, отправено от Pesti Központi Kerületi Bíróság (Унгария) на 20 ноември 2013 г. — Martin Meat Kft./Simonfay Géza и Ulrich Salburg
 (Дело C-586/13)
 (2014/C 71/04)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Pesti Központi Kerületi Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищец: Martin Meat Kft.
 Ответник: Simonfay Géza, Ulrich Salburg
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли да се говори за „предлагане на работници за наемане на работа“ по смисъла на правото на Съюза, и в частност на дефиницията, съдържаща се в Решение на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-307/09—C-309/09 (1), когато изпълнителят се задължава да обработва, със свои работници, половин трупове от говеда в кланицата на възложителя, в предоставените му от същия под наем помещения, и да ги разфасова в готови за продажба опаковки месо, като се има предвид, че уговореното в полза на изпълнителя възнаграждение зависи от обработените килограми месо и подлежи на намаление, ако същото е некачествено, както и че в приемащата държава членка изпълнителят предоставя услуги само на въпросния възложител и последният проверява качеството на работата по месообработка?
 2.
 Посоченият в Решение на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-307/09—C-309/09 основен принцип, че в периода на прилагане на преходните разпоредби относно свободното движение на работници, съдържащи се в присъединителните договори на държавите членки, присъединили се към Европейския съюз на 1 май 2004 г., са възможни ограничения във връзка с предлагането на работници за наемане на работа, приложим ли е и по отношение на командироването на работници — в рамките на предлагането на работници за наемане на работа — които са изпратени в Австрия от дружество със седалище в държава членка, присъединила се към Европейския съюз на 1 май 2004 г., при положение че командироването не се извършва в защитен съгласно присъединителните договори сектор?
 (1) Решение на Съда (втори състав) от 10 февруари 2011 г.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/62
 Жалба, подадена на 30 август 2010 г. — Rubinetterie Teorema/Комисия
 (Дело T-370/10)
 ()
 (2010/C 288/111)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Rubinetterie Teorema SpA (Flero (Бреша), Италия) (представители: R. Cavani, avvocato, M. Di Muro, avvocato, P. Preda, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение C(2010) 4185 от 23 юни 2010 г.,
 —
 при условията на евентуалност, да се наложи символична глоба,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, Общият съд да намали съществено глобата, като определи подходящ според него размер,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В настоящото производство се обжалва същото решение като обжалваното по дело T-368/10 Rubinetteria Cisal/Комисия.
 Правните основания и основните доводи са сходни с изложените по посоченото дело.
 В частност жалбоподателят изтъква:
 нарушение на правото на защита на Teorema и последваща невалидност на решението поради:
 —
 късното съобщаване на Teorema на твърденията за нарушение, посочени от Комисията;
 —
 скъпоструващият достъп до преписката и липсата на подходящо удължаване на срока;
 липсата на споразумение, чиято цел или резултат е да предотврати, ограничи или наруши конкуренцията и/или липсата на неблагоприятно въздействие върху общностната търговия, и
 неправилната преценка на доказателствата, свързани с участието на Teorema в срещите на Euroitalia.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/3
 Преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 4 май 2017 г. — VE/WD
 (Дело C-232/17)
 (2017/C 256/03)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Budai Központi Kerületi Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищец: VE
 Ответник: WD
 Преюдициални въпроси
 1)
 Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни условия, посочена в съображение 20 от Директива 93/13 (1) и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни условия да се считат за равноправни в случаите, когато потребителят може да узнае размера на някой от съществените елементи на договор за кредит (предмета на договора, т.е. размера на кредита, погасителните вноски и лихвите по сделката) едва след сключването на договора (не поради обективна необходимост, а по силата на клауза в този смисъл, която не е индивидуално договорена и е включена в общите условия на договора от съдоговорителя търговец) въз основа на едностранно волеизявление (макар да е посочено, че същото представлява част от договора) от страна на съдоговорителя търговец, което има правнообвързващо действие спрямо потребителя?
 2)
 Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни условия, посочена в съображение 20 от Директива 93/13, и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни условия да се считат за равноправни в случаите, когато в договора за кредит някои от съществените елементи (предмета на договора, т.е. размерът на кредита, погасителните вноски и лихвите по сделката) са посочени единствено чрез използване на израза „за информация“, без да се уточнява дали посоченият ориентировъчно елемент има правнообвързващо действие или дали същият може да служи като основание за възникването на права и задължения?
 3)
 Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни условия, посочена в съображение 20 от Директива 93/13, и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни условия да се считат за равноправни в случаите, когато в договора за кредит някой от съществените елементи е определен чрез използването на неправилна терминология, по-конкретно, ако в договор за кредит, изразен в чуждестранна валута (в който произтичащите от него задължения се определят и записват в чуждестранна валута — наричана по-нататък „валута на кредита“, а погасяването на тези задължения се извършва в национална валута — наричана по-нататък „валута на изпълнение“):
 (1)
 като размер на кредита се определя:
 —
 размерът на кредитна линия, посочен във валутата на кредита; или
 —
 максималният размер на кредита, определен във валутата на кредита; или
 —
 размерът на поискания от потребителя кредит, определен във валутата на изпълнение; или
 —
 размерът на отпуснатия кредит, определен във валутата на изпълнение
 (2)
 като погасителни вноски се определя прогнозният максимален размер на погасителните вноски, посочен във валутата на кредита и/или във валутата на изпълнение?
 4)
 Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни условия, посочена в съображение 20 от Директива 93/13, и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни условия да се считат за равноправни в случаите, когато в договор за кредит, изразен в чуждестранна валута (не поради обективна необходимост, а по силата на клауза в този смисъл, която не е индивидуално договорена и е включена в общите условия на договора от съдоговорителя търговец), предметът на договора, т.е., размерът на кредита и погасителните вноски:
 (1)
 се определят във валутата на кредита като конкретна сума (посочена изключително като поредица от символи, включваща цифрите от 0 до 9), както и във валутата на изпълнение, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?
 (2)
 се определят във валутата на изпълнение като конкретна сума, както и във валутата на кредита, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?
 (3)
 се определят както във валутата на кредита, така и във валутата на изпълнение, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?
 (4)
 изобщо не се определят във валутата на кредита, а само във валутата на изпълнение, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?
 (5)
 изобщо не се определят във валутата на изпълнение, а само във валутата на кредита, в най-добрия случай — чрез метод за точно изчисляване?
 4.1
 В контекста на въпрос 4 (5) по-горе, в случай че не е необходимо определянето на каквато и да било точна сума и включването на същата в договора за кредит при неговото сключване, гарантирана ли е възможността размерът на кредита да бъде изчислен по несъмнен начин към момента на сключване на договора, когато (не поради обективна необходимост, а по силата на клауза в този смисъл, която не е индивидуално договорена и е включена в общите условия на договора от съдоговорителя търговец):
 (1)
 конкретният размер на кредита не е посочен в договора в никоя от валутите;
 (2)
 договорът за кредит съдържа конкретния размер на поискания от потребителя кредит или максималния размер на предоставения кредит, посочени във валутата на изпълнение;
 (3)
 договорът за кредит не съдържа размера на кредита, определен чрез метод за точно изчисляване във валутата на изпълнение, както и
 (4)
 по отношение на точното изчисляване на размера на кредита във валутата на кредита, посоченият в договора за кредит елемент [от формулата] за изчисляване не е точно определен, а става въпрос за максимален размер (конкретният размер на поискания от потребителя кредит или конкретният размер на предоставения кредит, посочени във валутата на изпълнение)?
 4.2
 4.2.1
 В случай, че не е необходимо определянето на каквато и да било точна сума и включването на същата в договора за кредит при неговото сключване, по отношение на точното изчисляване:
 (1)
 нормативно изискване ли е в договора за кредит сумата на предмета на договора, т.е. размерът на кредита и на погасителните вноски — при кредит с променлив лихвен процент, на погасителните вноски за първия лихвен период — да бъде определена чрез метод, позволяващ изчисляването да бъде извършено точно и в момента на сключване на договора; или
 (2)
 достатъчно е към момента на сключване договорът за кредит да съдържа обективно установими параметри, позволяващи тези данни (предметът на договора и погасителните вноски) да бъдат изчислени в даден бъдещ момент (т.е. към момента на сключване в договора за кредит да бъдат фиксирани само параметрите, които ще позволят точното изчисляване в бъдеще)?
 4.2.2
 В случай че е достатъчно сумата на предмета на договора, т.е., размерът на кредита и на погасителните вноски — при кредит с променлив лихвен процент, на погасителните вноски за първия лихвен период — да може да бъде изчислена във валутата на кредита в даден бъдещ момент, необходимо ли е този бъдещ момент (който, логично, ще съвпада с момента, в който се определя размерът на договорните задължения във валутата на кредита) да бъде обективно определен в договора за кредит в момента на сключването му, или определянето на този бъдещ момент може да бъде включено сред изключителните права на самостоятелна преценка на съдоговорителя търговец?
 4.3
 В случаите на кредити с променлив лихвен процент, следва ли да се счита за достатъчно и следователно за равноправно определянето (и включването в договора за кредит при неговото сключване) на конкретните суми и/или на метода за точното изчисляване на размера на погасителните вноски във валутата на кредита и/или във валутата на изпълнение за първия лихвен период в рамките на срока на договора, или е нормативно изискване методът за точно изчисляване във валутата на кредита и/или във валутата на изпълнение да бъде определен за всички лихвени периоди в рамките на срока на договора?
 4.4
 Само чрез прилагане на съответната математическа формула ли може да бъде извършено точното изчисляване, за да бъде същото равноправно, или е допустим и друг метод?
 4.4.1
 В случай че не е задължително точното изчисляване да бъде извършено чрез прилагане на съответната математическа формула, допустимо ли е да бъде дадено текстово описание, което е достатъчно ясно?
 4.4.2
 В случай че не е задължително точното изчисляване да бъде извършено чрез прилагането на съответната математическа формула, допустимо ли е също така позоваването на технически термини (например анюитет и линейна амортизация), без добавянето на друго пояснение?
 (1) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


text:
 4.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/24
 Решение на Общия съд от 26 февруари 2016 г. — Bodson и др./ЕИБ
 (Дело T-240/14 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Договорен характер на трудовото правоотношение - Реформа на системата на заплащане и неговото увеличаване в ЕИБ - Задължение за мотивиране - Изопачаване - Грешки при прилагане на правото))
 (2016/C 118/25)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Jean-Pierre Bodson (Люксембург, Люксембург); Dalila Bundy (Косн-е-Ромен, Франция); Didier Dulieu (Руси-льо-Вилаж, Франция); Marie-Christel Heger (Носпелт, Люксембург); Evangelos Kourgias (Сенингерберг, Люксембург); Manuel Sutil (Люксембург); Patrick Vanhoudt (Гондеранж, Люксембург) и Henry von Blumenthal (Бергем, Люксембург) (представител: L. Levi, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (представители: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams и G. Nuvoli, подпомагани от P.-E. Partsch, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 12 февруари 2014 г., Bodson и др./ЕИБ (F-73/12, СбСПС, EU:F:2014:16), с искане за неговата отмяна.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Bodson и останалите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението, понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези, които са направени от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) в настоящото съдебно производство.
 (1) ОВ C 223, 14.7.2014 г.


text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/7
 Определение на Съда (шести състав) от 13 септември 2016 г. — Raffinerie Heide GmbH/Европейска комисия
 (Дело C-564/14 P) (1)
 ((Обжалване - Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Член 10а - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии от 2013 г. нататък - Решение 2011/278/ЕС - Национални мерки за изпълнение, представени от Федерална република Германия - Отказ да се впишат определени инсталации в списъка с инсталациите, които получават разпределяни безплатно квоти за емисии - Разпоредби относно случаите на „прекомерни затруднения“ - Изпълнителни правомощия на Комисията))
 (2016/C 454/14)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Raffinerie Heide GmbH (представители: U. Karpenstein и C. Eckart, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Hermes, E. White и K. Herrmann)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Raffinerie Heide GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 34, 2.2.2015 г.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/46
 Жалба, подадена на 13 юни 2017 г. — Winkler/Комисия
 (Дело T-369/17)
 (2017/C 249/63)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Bernd Winkler (Grange, Ирландия) (представител: Rechtsanwältin A. Kässens)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението, постановено от 13 май 2017 г. по жалбата решение на ответника, и да задължи ответника да приеме решение относно изчисляването на капиталовата стойност към момента на регистрирането на молбата на жалбоподателя на 14 септември 2011 г.,
 —
 при условията на евентуалност да осъди ответника да плати обезщетение в размер на 19 920,39 EUR, като преведе сумата по пенсионната сметка на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на принципа за провеждане на производството в разумен срок, на принципа на правната сигурност, на принципа на справедлив съдебен процес и нарушение на задължението за информация и за изслушване.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципа на равно третиране, на забраната за дискриминация и на принципа на пропорционалност.
 3.
 Трето основание: нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/42
 Жалба, подадена на 10 март 2008 г. — Gourmet Burger Kitchen/СХВП (GOURMET BURGER KITCHEN)
 (Дело T-115/08)
 (2008/C 107/70)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Gourmet Burger Kitchen Ltd (Лoндoн, Обединено кралство) (представител: C. Sawdy, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението на втори апелативен състав от 5 декември 2007 г. по преписка R 1215/2007-2 и
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка, състояща се от думите GOURMET BURGER KITCHEN, за различни стоки и услуги в класове 29, 30, 31, 32, 33 и 43 — заявка No 4 615 341
 Решение на проверителя: Частичен отказ по заявката за услуги в клас 43
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като марката е придобила отличителен характер чрез използването й в Обединеното кралство и Ирландия.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/9
 Преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Linz (Австрия) на 19 февруари 2008 г. — Наказателно производство срещу Ernst Engelmann
 (Дело C-64/08)
 (2008/C 116/15)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Landesgericht Linz
 Страна в главното производство
 Ernst Engelmann
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли да се тълкува член 43 от Договора (за създаване на Европейската общност в редакцията му от 2.10.1997 г., последно изменен с Договора за присъединяване на Република България и Румъния към Европейския съюз от 25.4.2005 г., ОВ L 157, стр. 11) в смисъл, че не допуска законова разпоредба на държава-членка, която запазва експлоатирането на хазартни игри в игрални заведения изключително за дружества, учредени като акционерни дружества със седалище на територията на тази държава-членка и по този начин налага учредяването или придобиването на установено в тази държава-членка капиталово дружество?
 2)
 Трябва ли да се тълкуват членове 43 и 49 ЕО в смисъл, че забраняват всеки национален монопол върху определени хазартни игри, като например хазартни игри в игрални заведения, когато в посочената държава-членка липсва съгласувана и систематична политика за ограничаване на хазартните игри, защото организаторите, които притежават национална концесия насърчават участието в хазартните игри — като спортни залагания и национални лотарии — и рекламират в този смисъл по телевизията, във вестниците и списанията, като една реклама дори обявява, че малко преди тегленето на лотарията ще се предложи сума пари в брой за билетче за участие („TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück“ [„Късмет — Вярвай в късмета“])?
 3)
 Трябва ли да се тълкуват членове 43 и 49 ЕО в смисъл, че не допускат национална разпоредба, според която всички концесии за експлоатация на хазартни игри и на игрални заведения, предвидени от националното законодателство в областта на хазартните игри, се предоставят за период от 15 години въз основа на правна уредба, която изключва от процедурата за предоставяне на концесия кандидатите от общностното пространство, които не са установени в тази държава-членка?


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/63
 Жалба, подадена на 17 февруари 2010 г. от Apostolov, срещу Определение от 15 декември 2009 г. на Съда на публичната служба по дело F-8/09, Apostolov/Комисия
 (Дело T-73/10 P)
 2010/C 100/93
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Светослав Апостолов (Saarwellingen, Германия) (представител: D. Schneider-Addae-Mensah, lawyer)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 15 декември 2009 г. по дело F-8/09,
 —
 да се отмени решението на Комисията, съдържащо се в писмото от 23 октомври 2008 г.,
 —
 да се разпореди на Комисията и на специализираните ѝ служби, главно на Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) да приеме за правилни отговорите, дадени от жалбоподателя на въпроси 9, 30 и 32 от теста за компетентност, проведен на 14 декември 2007 г.,
 —
 при условията на евентуалност, да се разреши на жалбоподателя да се яви отново на тест за компетентност,
 —
 при условията на евентуалност спрямо второ, трето и четвърто искане по-горе, делото да се върне за ново разглеждане на Съда на публичната служба на Европейския съюз,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство, както и по производството пред Съда на публичната служба на Европейския съюз.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на определението, постановено от Съда на публичната служба на Европейския съюз на 15 декември 2009 г. по дело Apostolov/Комисия, с което Съдът на публичната служба отхвърля като недопустима жалбата на жалбоподателя за отмяна на решение на Комисията от 21 октомври 2008 г., с което Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) отхвърля подадената от него административна жалба срещу решението от 25 април 2008 г., с което му се указва, че оценките, които е получил на тестовете за подбор в рамките на поканата за изразяване на интерес EPSO/CAST27/4/07, са недостатъчни за вписването му в базата данни с подбраните кандидати.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква главно, че било налице объркване по отношение на срока за подаване на жалбата и че следователно става въпрос за грешка по уважителни причини, която превръща жалбата, подадена от него на 9 юли 2009 г. пред Съда на публичната служба, в допустима.
 Жалбоподателят поддържа също така, че EPSO е допуснала явна грешка в преценката на някои дадени от него отговори в тестовете за подбор в рамките на поканата за изразяване на интерес EPSO/CAST27/4/07. Освен това жалбоподателят поддържа, че с цел да осигури правилна процедура за подбор, EPSO е избрала напълно неподходяща процедура за изпитване на кандидатите.


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/3
 Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Полша), постъпило на 14 март 2016 г. — Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra/Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewiczа, Вроцлав
 (Дело C-149/16)
 (2016/C 222/03)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia
 Страни в главното производство
 Ищци: Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra
 Ответник: Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewiczа, Вроцлав
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли член 1, параграф 1 и член 2 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (1) във връзка с принципа на ефективност да се тълкува в смисъл, че работодател, който поради финансови затруднения отправя известие за прекратяване на действащи условия на труд и заплащане по трудови договори (изменително известие) само във връзка с правилата относно възнаграждението, е задължен да приложи процедурата по посочената директива, както и да проведе консултации във връзка с прекратените условия със синдикалните организации по месторабота, въпреки че националната правна уредба — Закон от 13 март 2003 г. за особените правила за прекратяване на трудови правоотношения с работниците и служителите поради причини, несвързани с тях (Dz. U., 2003 г., бр. 90, позиция 844, изменен), в членове 1, 2, 3, 4, 5 и 6 не съдържа никаква уредба относно прекратяването на действащи условия по трудови договори?
 (1) ОВ L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95.


text:
 21.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 152/27
 Жалба, подадена на 18 март 2011 г. — Sport Eybl & Sports Experts/СХВП — Seven (SEVEN SUMMITS)
 (Дело T-179/11)
 2011/C 152/48
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Австрия) (представител: S. Fürst, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Seven SpA (Leinì, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 януари 2011 г. по преписка R 364/2010-4;
 —
 да се осъди ответникът да заплати всички разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „SEVEN SUMMITS“, в син и червен цвят, inter alia, за стоки от клас 18 — заявка за марка на Общността No 6307243
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: регистрация като марка на Общността No 3489234 на словната марка „Seven“, за стоки от класове 16 и 18; регистрация като марка на Общността No 4783866 на фигуративната марка „7Seven“ за стоки от класове 16 и 18
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е определил, че е налице вероятност от объркване.


text:
 11.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/2
 Решение на Съда (пети състав) от 19 март 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — L. Kik/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-266/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална сигурност - Регламент (ЕИО) No 1408/71 - Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора - Гражданин на държава членка, където той живее, който е зает като работник на полагащ тръбопроводи кораб, плаващ под флага на трета държава - Работник, първоначално нает от предприятие, установено в Нидерландия, а впоследствие от предприятие, установено в Швейцария - Труд, полаган последователно върху прилежащия континентален шелф на трета държава, в международни води и в участъци от прилежащия континентален шелф на някои държави членки - Персонално приложно поле на посочения регламент - Определяне на приложимото законодателство))
 (2015/C 155/02)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: L. Kik
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Диспозитив
 1.
 Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) No 307/1999 на Съвета от 8 февруари 1999 г., следва да бъде тълкуван в смисъл, че работник като г-н L. Kik — гражданин на държава членка, където той живее и където подлежат на данъчно облагане неговите доходи — който работи на поставящ тръбопроводи кораб, плаващ под флага на трета държава из различни части на света, по-специално върху прилежащия континентален шелф на някои държави членки, като този работник първоначално е нает от предприятие, установено в държавата членка, в която живее, но впоследствие сменя работодателя си и понастоящем е нает от предприятие, установено в Швейцария, но през цялото време продължава да живее в същата държава членка и да плава на същия кораб, попада в персоналното приложно поле на Регламент No 1408/71 в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент No 118/97, изменен с Регламент No 307/1999.
 2.
 Разпоредбите, съдържащите се в дял II от Регламент No 1408/71 в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент No 118/97, изменен с Регламент No 307/1999, уреждащи определянето на приложимото национално законодателство, следва да бъдат тълкувани в смисъл, че гражданинът на дадена държава членка или на Конфедерация Швейцария, която е приравнена на държава членка за целите на прилагането на този регламент, който упражнява трудова дейност на борда на кораб, плаващ под флага на трета държава извън територията на Европейския съюз, включително върху континенталния шелф на дадена държава членка, но който е нает на работа от предприятие, установено на територията на Конфедерация Швейцария, е подчинен на законодателството на държавата по седалището на неговия работодател. Независимо от това, при наличието на обстоятелства като тези в главното дело и при положение че в съответствие с посочения регламент вследствие на прилагането на това законодателство се стига до осигуряване по доброволна схема за социална сигурност или не се стига до осигуряване по никаква схема за социална сигурност, този гражданин би следвало да бъде подчинен на законодателството на държавата членка по неговото местоживеене.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/20
 Искане за даване на преюдициално заключение, направено от Hoge Raad der Nederlanden на 27 декември 2006 г. — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-527/06)
 (2007/C 56/35)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: R.H.H. Renneberg
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли членове 39 ЕО и 56 ЕО да се тълкуват, в смисъл че според единия от тези членове, или според и двата, не се допуска положението на данъчно задължено лице, имащо, в страната му на пребиваване, (като салдо) отрицателен доход от обитаваното от него собствено жилище и получаващо всички положителни доходи, по-конкретно свързаните с труд доходи, в държава-членка, различна от тази на пребиваване, да се отказва от тази друга държава (държавата на заетост) приспадане на отрицателните му доходи от обложените с данък свързани с труд доходи дори тогава, когато държавата на заетост разрешава такова приспадане по отношение на лицата, пребиваващи в нея?


text:
 21.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 158/25
 Жалба, подадена на 14 февруари 2008 г. — Wybranowski/Комисия
 (Дело F-17/08)
 (2008/C 158/44)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Andrzej Wybranowski (Варшава, Полша) (представител: Z. Wybranowski, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет и описание на спора
 Да се промени както решението на конкурсната комисия за конкурс EPSO/AD/60/06 от 15 ноември 2007 г. да постави на жалбоподателя 20/50 точки на устния изпит и вследствие на това да не го включи в списъка с резервите, така и решението на същата конкурсна комисия от 20 декември 2007 г., с което тя отказва да увеличи броя на получените от жалбоподателя точки след проверка на устния изпит, като включи жалбоподателя в списъка с резервите. При условията на евентуалност, да се отменят посочените решения и да се разпореди на ответника и/или на конкурсната комисия да приеме ново решение за включване на жалбоподателя в списъка с резервите.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се промени както решението на конкурсната комисия за конкурс EPSO/AD/60/06 от 15 ноември 2007 г. да постави на жалбоподателя 20/50 точки на устния изпит и вследствие на това да не го включи в списъка с резервите, така и решението на същата конкурсна комисия от 20 декември 2007 г., с което тя отказва да увеличи броя на получените от жалбоподателя точки след проверка на устния изпит, като включи жалбоподателя в списъка с резервите;
 —
 при условията на евентуалност, да се отменят посочените решения и да се разпореди на ответника и/или на конкурсната комисия да приеме ново решение за включване на жалбоподателя в списъка с резервите;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/53
 Жалба, подадена на 25 юли 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-73/11)
 2011/C 282/101
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz и A. Blot, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението жалбоподателят да не бъде допуснат до етапа „Център за оценяване“ от конкурса на общо основание EPSO/AD/181/10.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда на публичната служба на Европейския съюз:
 —
 да отмени решението на Европейската служба за подбор на персонал (наричана по-нататък „ЕПСО“) от 20 август 2010 г. и 15 септември 2010 г., с което се уведомява жалбоподателя, че не е допуснат до етапа „Център за оценяване“ от конкурса на общо основание EPSO/AD/181/10 (наричано по-нататък „оспорваното решение“),
 —
 освен това, ако е необходимо, да отмени решението на ЕПСО от 15 април 2011 г., с което се отхвърля административната жалба на жалбоподателя от 10 ноември 2010 г. срещу горепосоченото решение (наричано по-нататък „решението за отхвърляне“),
 —
 в резултат от това да бъде разпоредено повторното включване на жалбоподателя в процеса по подбор, ако е необходимо — чрез провеждане на нова поредица от тестове,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 2.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/23
 Жалба, подадена на 17 декември 2012 г. — Golam/СХВП — Derby Cycle Werke (FOCUS extreme)
 (Дело T-568/12)
 2013/C 63/47
 Език на жалбата: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Sofia Golam (Атина, Гърция) (представител: N. Trovas, Dikigoros)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друг страна в производството пред апелативния състав: Derby Cycle Werke GmbH (Cloppenburg, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да уважи настоящата жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 октомври 2012 г. по преписка R 2327/2011-4;
 —
 да отхвърли направеното от другата страна възражение пред апелативния състав и да уважи искането на жалбоподателя в неговата цялост;
 —
 да разпореди на другата страна да заплати на жалбоподателя съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „FOCUS extreme“ за стоки от класове 5, 16 и 25 — марка на Общността No 8945487
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка „FOCUS“, регистрирана под No 2062620, за стоки от клас 25
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г.


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/43
 Жалба, подадена на 20 август 2008 г. — iTouch International/СХВП — Touchnet Information Systems (iTouch)
 (Дело T-347/08)
 (2008/C 272/85)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: iTouch International plc (Лондон, Обединеното кралство) (представител: T. Alkin, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Touchnet Information Systems, Inc. (Lenexa, Съединени Щати)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 28 май 2008 г., прието по Преписка R 493/2007-2,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 28 май 2008 г., прието по Преписка R 493/2007-2, в частта, в която Първоинстанционният съд намери за необходимо, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „iTouch“ за услуги от класове 38 и 42
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна мрака на Общността „TOUCHNET“ за стоки и услуги от класове 9, 37 и 42, регистрирана под No 1.449.503.
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението в неговата цялост.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав неправилно е заключил, че е налице вероятност от объркване между конфликтните марки.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/23
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 30 октомври 2015 г. — Europa Way Srl, Persidera SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni и др.
 (Дело C-560/15)
 (2016/C 038/34)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Europa Way Srl, Persidera SpA
 Ответник: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze
 Преюдициални въпроси
 1)
 Нарушават ли спорната законодателна мярка и последващите актове по прилагането ѝ правилата, съгласно които регулаторните функции на телевизионния пазар следва да се упражняват от независим административен орган (членове 3 и 8 от Директива 2002/21/ЕО (1), наричана Рамкова директива, изменена с Директива 2009/140/ЕО (2))?
 2)
 Нарушава ли спорната законодателна мярка и последващите актове по прилагането ѝ разпоредбите (член 7 от Директива 2002/20/ЕО (3), наричана „Директива за разрешение“ и член 6 от Директива 2002/21/ЕО, наричана Рамкова директива), които предвиждат предварително провеждане на обществена консултация от страна на независимия национален орган, регулиращ сектора?
 3)
 Допуска ли правото на Европейския съюз, по-специално член 56 ДФЕС, член 9 от Директива 2002/21/ЕО, наричана Рамкова директива, членове 3, 5 и 7 от Директива 2002/20/ЕО, наричана Директива за разрешение, и членове 2 и 4 от Директива 2002/77/ЕО (4), наричана Директива за конкуренцията, както и принципите за недопускане на дискриминация, прозрачност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, ефективност и многостранност на информацията отмяна на процедурата на т.нар „конкурс за красота“ (beauty contest), която е била обявена, за да се отстранят последиците от незаконното изключване на оператори от пазара в рамките на системата за разпределение на телевизионни цифрови честоти и за да се позволи достъпът на по-малки оператори и замяната на тази процедура с друга тежка конкурсна процедура, предвиждаща за участниците изисквания и задължения, които преди това не са се прилагали по отношение на традиционните оператори, вследствие на което конкурентното съревнование се утежнява и става икономически неефективно?
 4)
 Допуска ли правото на Европейския съюз, по-специално член 56 ДФЕС, член 9 от Директива 2002/21/ЕО, наричана Рамкова директива, членове 3, 5 и 7 от Директива 2002/20/ЕО, наричана Директива за разрешение, и членове 2 и 4 от Директива 2002/77/ЕО, наричана Директива за конкуренцията и член 258 ДФЕС, както и принципите за недопускане на дискриминация, прозрачност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, ефективност и многостранност на информацията, преструктурирането на Плана за разпределение на честотите, с което се намаляват националните мрежи от 25 на 22 (като за традиционните оператори се запазва същата наличност от мултиплекс), намаляват се обособените позиции от поръчката на 3 мултиплекса, разпределят се честоти в лента VHF-III с риск от силни интерференции?
 5)
 Съвместима ли е защитата на разработения от Съда принцип на оправданите правни очаквания с отмяната на процедурата, наричана „конкурс за красота“ (beauty contest), която не позволява на въззивниците, допуснати до безвъзмездната процедура, да спечелят някои от обособените позиции, предмет на поръчката?
 6)
 Съвместима ли е правната уредба на Съюза в областта на разпределение на права за използване на честоти (членове 8 и 9 от Директива 2002/21/ЕО, наричана Рамкова директива, членове 5 и 7 от Директива 2002/20/ЕО, наричана Директива за разрешение, членове 2 и 4 от Директива 2002/77/ЕО, наричана Директива за конкуренцията) с приемането на разпоредба като съдържащата се в член 3 quinquies от Закон-декрет No 16 от 2012 г., която не е в съответствие с присъщите на радио-телевизионния пазар характеристики?
 (1) Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195).
 (2) Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година за изменение на директиви 2002/21/ЕО относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги, 2002/19/ЕО относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях и 2002/20/ЕО относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги(ОВ L 337, стр. 37).
 (3) Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“)(ОВ 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183).
 (4) Директива 2002/77/ЕО на Комисията от 16 септември 2002 година относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи и услуги “) (ОВ 249, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 132).


text:
 26.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/5
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 9 юли 2014 година
 по съединени дела E-3/13 и E-20/13:
 Fred. Olsen и др. и Petter Olsen и др.
 срещу
 Норвегия, представлявана от Централната данъчна служба за големи предприятия и Данъчната дирекция
 (Данъчно облагане на контролирани чуждестранни дружества — Право на установяване — Свободно движение на капитали — Заобикаляне на националното законодателство — Обосноваване — Пропорционалност)
 (2015/C 68/05)
 По съединени дела E-3/13 и E-20/13, Fred. Olsen и др. и Petter Olsen и др. срещу Норвегия, представлявана от Централната данъчна служба за големи предприятия и Данъчната дирекция – МОЛБИ до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, отправени от Комисията по жалбите към централната данъчна служба за големите предприятия (Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter) и Окръжния съд на Осло (Oslo tingrett) относно тълкуването на правилата за свободата на установяване и свободното движение на капитали, по-специално тълкуването на членове 31 и 40 от Споразумението за ЕИП, във връзка с норвежкото законодателство относно данъчното облагане на контролирани чуждестранни дружества („правилата относно КЧД“), което разрешава национално данъчно облагане на капитал, вложен в държава с ниски данъчни ставки, съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия докладчик), съдии, постанови на 9 юли 2014 г. решение, чийто диспозитив гласи:
 1. – 2.
 Тръст като Ptarmigan Trust попада в обхвата на член 31 от Споразумението за ЕИП, при условие че тръстът извършва реална и ефективна икономическа дейност на територията на ЕИП за неопределен период от време и посредством постоянен обект. Националният съд следва да прецени дали случаят е такъв. Всички заинтересовани страни, а именно учредителите на тръста, доверителните собственици и бенефициерите, имат правата, предвидени в членове 31 и 34 от Споразумението за ЕИП.
 3.
 Бенефициерите на капиталови активи под формата на тръст, подлежащи на облагане съгласно национални данъчни мерки като разглежданите в главното производство, могат да се позоват на член 40 от Споразумението за ЕИП, ако се установи, че те не са оказали безспорно влияние върху независимо предприятие в друга държава от ЕИП или че не са извършвали икономическа дейност, попадаща в обхвата на правото на установяване. Националните съдилища следва да направят окончателната преценка в тази връзка въз основа на фактическите обстоятелства по случая.
 4.
 Разликата в третирането, дължаща се на раздел 10-60 от Закона за данъците, създава неблагоприятна данъчна последица за местните данъкоплатци, спрямо които се прилага законодателството относно контролираните чуждестранни дружества, възпрепятстваща ги при упражняването на свободата на установяване, като ги възпира да учредяват, придобиват или запазват дъщерно дружество в държава от ЕИП, в която това дружество ще се облага с ниски данъчни ставки. Следователно тази разлика представлява ограничение на свободата на установяване по смисъла на членове 31 и 34 от Споразумението за ЕИП. Ако неблагоприятната данъчна последица от различното третиране на местните данъкоплатци съгласно раздел 10-60 възпрепятства бенефициерите да инвестират средства в друга държава от ЕИП, без да имат намерението да повлияят на контрола или управлението на предприятие, нито да извършват движение на капитали за лични цели, тя представлява ограничение на свободното движение на капитали по смисъла на член 40 от Споразумението за ЕИП и приложение XII към Споразумението за ЕИП.
 Освен това, правило от националното законодателство, съгласно което, за разлика от участниците в съпоставими местни дружества, участниците в контролирано чуждестранно дружество в друга държава от ЕИП нямат възможност да избегнат икономическото двойно данъчно облагане, дължащо се на правилата относно КЧД, представлява ограничение на свободата на установяване съгласно членове 31 и 34 от Споразумението за ЕИП или, в зависимост от преценката на националните съдилища, ограничение на свободното движение на капитали, което по принцип е забранено по силата на член 40 от Споразумението за ЕИП.
 5.
 Дадено ограничение на свободата на установяване или, когато е приложимо, на свободното движение на капитали, произтичащо от национално законодателство относно КЧД, като приложимото в главното производство, може да бъде обосновано от по-висш обществен интерес, по-специално със съображения за предотвратяване на избягването на данъчното облагане или за поддържане на балансирано разпределение на правомощията за данъчно облагане между държавите от ЕИП. Ограничението е пропорционално, ако се отнася единствено до напълно изкуствени конструкции, чиято цел е да се избегне националният данък, който се плаща в подобни ситуации. Следователно подобна данъчна мярка не трябва да се прилага, когато е доказано въз основа на обективни факти, които могат да бъдат проверени от трети лица, че въпреки наличието на съображения от данъчно естество контролираното чуждестранно дружество в действителност е установено в приемащата държава от ЕИП и извършва ефективни икономически дейности в ЕИП.
 6.
 Националният съд следва да установи дали жалбоподателите, в качеството им на бенефициери на Ptarmigan Trust, се намират в ситуация, съпоставима с тази на бенефициери на семейни фондации или фондове за активи, които не се облагат с данък върху имуществото съгласно норвежкото законодателство. Ако случаят е такъв, разликата в данъчната ставка представлява ограничение съгласно член 31 от Споразумението за ЕИП или евентуално съгласно член 40 от Споразумението за ЕИП.
 7.
 Разликата в данъчната ставка не може бъде обоснована, ако бенефициерите на Ptarmigan Trust се намират в ситуация, съпоставима с тази на бенефициери на семейни фондации или фондове за активи, които не се облагат с данък върху имуществото съгласно норвежкото законодателство.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/18
 Жалба, подадена на 17 януари 2008 г. от Firma MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 8 ноември 2007 г. по дело T-459/05, MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 (Дело C-17/08 P)
 (2008/C 79/31)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (представител: W. Göpfert, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него с него се отхвърлят исканията, направени в рамките на обжалването пред Първоинстанционния съд,
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав от 19 октомври 2005 г. по преписка No R 1059/2004-2 и
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските по обжалването.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят се основава на погрешното тълкуване на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламента относно марката на Общността, направено от Първоинстанционният съд в обжалваното съдебно решение.
 Това погрешно тълкуване води до неправилен резултат — отхвърляне на заявката за регистрация на словна марка на Общността „manufacturing score card“. По-специално Първоинстанционният съд не само направил погрешна преценка по отношение на съдържанието, но и много погрешно тълкуване на изискванията, свързани с отличителните белези и с необходимостта от запазване на знака за свободно ползване, определени от Съда по отношение на заявката за марка на Общността и съответните потребители.
 Първоинстанционният съд недопустимо бил разчленил посочената в заявката комбинация от думи на съставните й части и въз основа на това отхвърлил годността й да бъде обект на защита. Подобно разделяне не отговаряло обаче на преценката и тълкуването, които се правели от съответния „нормален“ потребител при възприемането на марката в нейната цялост. Освен това Първоинстанционният съд неправилно обосновал липсата на отличителни белези и наличието на необходимост от запазване на знака за свободна употреба на това, че съчетанието от думи се състояло от части, които в търговския оборот се използвали обичайно за поясняване на целта и функцията на обозначените услуги. В заявка за марка на Общността „manufacturing score card“, представляваща съчетание от три английски думи, съответните потребители обаче нямало да открият значение, което да става ясно веднага. Следователно необходимото минимално ниво на отличителни белези съгласно член 7, параграф 1 б) РМО било налице и със заявената марка не се описвали характерни особености на стоки или услуги съгласно член 7, параграф 1, буква в) РМО.


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/2
 Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 24 октомври 2012 г. — Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers
 (Дело C-476/12)
 2013/C 32/02
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Österreichischer Gewerkschaftsbund
 Ответник: Verband Österreichischer Banken und Bankiers
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли принципът pro rata temporis в съответствие с клауза 4, параграф 2 от Рамковото споразумение, съдържащо се в приложението към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време (1), да се прилага по отношение на определена в колективен договор (колективен трудов договор) надбавка за деца на издръжка, която представлява социално обезщетение от страна на работодателя с цел частично покриване на родителските разходи за издръжката на детето, за което е получена надбавката, с оглед на (подходящия) вид на това обезщетение?
 2.
 При отрицателен отговор на въпрос 1:
 Следва ли клауза 4, параграф 1 от Рамковото споразумение, съдържащо се в приложението към Директива 97/81/ЕО, да се тълкува в смисъл, че неравното третиране на заетите на непълно работно време лица чрез пропорционално намаляване на правото им на надбавка за деца на издръжка в зависимост от работното време — имайки предвид широкото правомощие за преценка на социалните партньори при определянето на цел в областта на социалната и икономическа политика и на подходящи за постигането ѝ мерки — е обективно обосновано, при положение че забрана за пропорционално отпускане
 а)
 затруднява и/или прави невъзможна работата на непълно работно време под формата на частична заетост на родител и/или ограниченото полагане на труд през периода на отпуск за отглеждане на дете;
 б)
 води до нарушаване на конкуренцията поради по-голямата финансова тежест за работодател, който наема по-голям брой заети на непълно работно време лица, както и до намаляване на готовността на работодателя да наема на работа заети на непълно работно време лица; и/или
 в)
 води до по-благоприятно третиране на заетите на непълно работно време лица, които са страна и по друго трудово правоотношение на непълно работно време и до право на няколко на брой обезщетения, произтичащи от колективен трудов договор, каквото е надбавката за деца на издръжка; и/или
 г)
 води до по-благоприятно третиране на заетите на непълно работно време лица, тъй като те разполагат с повече свободно време в сравнение с работещите на пълно работно време и така имат по-добри възможности за полагане на грижи за децата?
 3.
 При отрицателен отговор на въпроси 1 и 2:
 Трябва ли член 28 от Хартата за основните права да се тълкува в смисъл, че когато в система на трудовото право, в която съществени елементи от минималните трудовоправни стандарти се установяват съобразно съгласувани преценки в областта на социалната политика на специално избрани и квалифицирани страни по колективен трудов договор, при твърдяна (съгласно националните практики) недействителност на дадена детайлна разпоредба (която нарушава предвидения в правото на Европейския съюз принцип на недискриминация) в колективен трудов договор (тук — отпускане на надбавка за деца на издръжка работа на непълно работно време), санкцията, изразяваща се в обявяване на недействителността, се разпростира до всички разпоредби на колективния трудов договор (в настоящия случай — надбавката за деца на издръжка)?
 (1) ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35, поправка в ОВ L 128, 1998 г., стр. 71; изменен с Директива 98/23/ЕО, ОВ L 131, 1998 г., стр. 10.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/18
 Жалба, подадена на 3 януари 2012 г. — Kreyenberg/СХВП — Комисия (MEMBER OF €e euro experts)
 (Дело T-3/12)
 2012/C 65/35
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Heinrich Kreyenberg (Ratingen, Германия) (представител: J. Krenzel, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 5 октомври 2011 г. по преписка R 1804/2010-2 и
 —
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративна марка за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 36, 39, 41, 42, 44 и 45, съдържаща словните елементи „MEMBER OF €e euro experts“
 Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Европейската комисия
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Нарушение на член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 поради явна опасност от въвеждане в заблуждение относно качеството на обозначените с марката стоки и услуги, както и нарушение на член 7, параграф 1, буква з) от Регламент No 207/2009 поради твърдяно идентифициране в марката на имитация от хералдическа гледна точка на депозираното в СОИС съгласно член 6б от Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост под No 3556 (circula number) европейско знаме и нарушение на член 7, параграф 1, буква и) от Регламент No 207/2009 поради монополизиране посредством марката на жалбоподателя на графично определения в Известие на Европейската комисия — COM (97) 418 окончателен — символ „€“
 Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: Уважава жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква и) от Регламент No 207/2009, тъй като не е налице необходимото за прилагането на този член идентично възприемане на официалния знак „€“, и, при условията на евентуалност, във всеки случай изискванията на предвиждащата изключения разпоредба на член 6б, параграф 1, буква в) от Парижката конвенция са изпълнени, тъй като участниците в оборота не биха заключили, че фигуративната марка на жалбоподателя се намира във връзка с Европейския валутен съюз (или Европейския съюз), както и, при условията на евентуалност, нарушение на член 7, параграф 1, букви в) и ж) от Регламент No 207/2009, тъй като Европейската комисия се е позовала изрично на буква в) в своето искане за обявяване на недействителност, така че би могло да се направи заключение само за погрешно формулиране на искането и че направеното за първи път в производството по обжалване позоваване на абсолютните основания за отказ на защита по член 7, параграф 1, буква ж) следва да се приеме за закъсняло и недопустимо.


text:
 18.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/27
 Жалба, подадена на 6 февруари 2009 г. — Република Гърция/Комисия на Европейските общности
 (Дело T-46/09)
 2009/C 90/44
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: V. Kontolaimos, I. Chalkias и S. Charitaki, юридически съветници на държавата, и S. Papaïoannou, процесуален представител на Правната служба на държавата)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени или измени обжалваното решение така както е посочено по-конкретно в жалбата и да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решение C(2008) 7820 окончателен на Комисията от 8 декември 2008 г. за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ), нотифицирано на жалбоподателя под No SG-Greffe (2008) D 207864/09-12-2008.
 Жалбоподателят се позовава на дванадесет правни основания за отмяна в подкрепа на своите доводи.
 По-конкретно, в сектора на цитрусовите плодове и въз основа на първото правно основание за отмяна, жалбоподателят твърди, че по отношение на размера на предлаганата корекция, Комисията е извършила неправилно тълкуване и прилагане на документите на Комисията AGRI VI 5330/97, AGRI 61495/2002/REV I и AGRI /60637/2006 (изчисляване на финансовите последици при приключване на сметките на ФЕОГА — насоки — повторно установени слабости — рецидив) тъй като не е била налице нито липса на основни проверки, нито повторно установени слабости в схемата за помощи за цитрусовите плодове, докато чрез второто си правно основание за отмяна жалбоподателят твърди, че Комисията е извършила неправилна преценка на фактите и е наложила непропорционална финансова корекция, тъй като са били извършени административните и счетоводни проверки, а що се отнася до плащането в брой — то засягало само един случай.
 В сектора на помощ за памука, въз основа на третото правно основание, жалбоподателят изтъква пет специални довода: а) според него корекцията е произволна и непропорционална, тъй като не било взето предвид подобрението на системата и късното изменение на схемата за помощ за памука през 2001 г.; б) корекцията трябвало да бъде различна всяка година, предвид че положението на системата за контрол не е било същото през двата периода; в) счетоводната отчетност на схемата за помощ за памука се осигурявала от ИСУК; г) мерките за защита на околната среда били контролирани своевременно и д) изпълнението на проверките на място на районите (5 %) било своевременно и ефикасно.
 По отношение на премиите за едър рогат добитък и въз основа на четвъртото правно основание за отмяна, жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение е опорочено, тъй като е било прието след разумния срок, в който процедурата по приключване на сметките е трябвало да приключи и че трябва да бъде отменено, доколкото е издадено от орган, който няма компетентност ratione temporis и/или е било прието вследствие на злоупотреба с власт от страна на Комисията, и/или тъй като нарушава правната сигурност за държавите-членки.
 С петото правно основание за отмяна Република Гърция изтъква, при условията на евентуалност, че решението на Комисията трябва да се отмени, тъй като има незаконосъобразно обратно действие, като за налагането на корекциите се отнася към период, предхождащ общото помирително писмо или последното писмо със забележки.
 С шестото правно основание, в частност по отношение на съображенията за налагане на корекции, Република Гърция се позовава на неправилно тълкуване и прилагане на член 7 от Регламент (ЕО) No 1258/1999 (1) и на насоките, на неправилна преценка на фактическите обстоятелства и на доказателствата или, в противен случай — на неправилно установяване на фактите, както и на липса на мотиви.
 В сектора на помощ за маслиновото масло и въз основа на седмото правно основание, жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено, тъй като е прието след разумния срок, в който процедурата по приключване на сметките е трябвало да приключи и че трябва да бъде отменено, доколкото е издадено от орган, който няма компетентност ratione temporis и/или е било прието вследствие на злоупотреба с власт от страна на Комисията, и/или тъй като нарушава правната сигурност за държавите-членки.
 С осмото правно основание за отмяна жалбоподателят твърди, при условията на евентуалност, че обжалваното решение има незаконосъобразно обратно действие, като за налагането на корекциите се отнася към период, предхождащ общото помирително писмо или последното писмо със забележки.
 С деветото правно основание за отмяна и в частност по отношение на съображенията за налагане на корекциите, жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение трябва да се отмени поради неправилно тълкуване на Регламент (ЕО) No 1258/1999 и Регламент (ЕО) No 1663/95 (2), на Насоките VI/5330/97 и AGRI/61495/2002 и на специалните разпоредби за разглежданата схема от Регламент (ЕИО) No 2261/84 (3) (член 16), от Регламент (ЕО) No 2366/98 (4) (членове 27 и 28) и от Регламент (ЕО) No 1638/98 (5) (членове 2 и 2а), поради грешка при установяването на фактите, неправилна преценка на фактическите обстоятелства, липса на мотиви, както и поради нарушение на принципа на пропорционалност.
 Накрая, що се отнася до превишаването на лимитите за просрочени плащания чрез финансовите корекции, с десетото правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение трябва да се отмени в частта, в която се отнася до разследване No FA/2005/70, поради нарушение на правилата относно процедурата по приключване на сметките и на разпоредбите на Регламент (ЕО) No 817/2004 (6), поради липса на мотиви и поради нарушение на принципа на пропорционалност.
 С единадесетото правно основание жалбоподателят поддържа, че решението на Комисията трябва да се отмени и в частта, която се отнася до счетоводното разследване No FA/2006/108 поради нарушение на правилата относно процедурата по приключване на сметките, поради неправилно прилагане на Регламент (ЕО) No 296/96 (7), неправилна преценка на фактическите обстоятелства, липса на мотиви и нарушение на принципна на пропорционалност, а на последно място, с дванадесетото правно основание за отмяна се оспорва частта от обжалваното решение, която се отнася до разследване No FA/2006/137, поради недостатъчно мотивиране.
 (1) Регламент No 1258/1999 (ЕО) на Съвета от 17 май 1999 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 103)
 (2) Регламент (ЕО) No 1663/95 на Комисията от 7 юли 1995 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) No 729/70 на Съвета относно процедурата за приключване на сметките на ФЕОГА, секция „Гарантиране“ (ОВ L 158, стр. 6).
 (3) Регламент (ЕИО) No 2261/84 на Съвета от 17 юли 1984 година относно установяване на общи правила за предоставяне на помощ за производство на зехтин и помощ за организации на производители на зехтин (ОВ L 208, стр. 3).
 (4) Регламент (ЕО) No 2366/98 на Комисията от 30 октомври 1998 година относно определяне на подробни правила за прилагане на системата от помощи за производство на зехтин през 1998-1999, 1999-2000 и 2000-2001 пазарни години (ОВ L 293, стр. 50).
 (5) Регламент (ЕО) No 1638/98 на Съвета от 20 юли 1998 година за изменение на Регламент No 136/66/ЕИО относно създаване на обща организация на пазара на масла и мазнини (ОВ L 210, стр. 32).
 (6) Регламент (ЕО) No 817/2004 на Комисията от 29 април 2004 година относно определяне на подробни правила за прилагането от Регламент (ЕО) No 1257/1999 на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) (ОВ L 15, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 57, стр. 116).
 (7) Регламент (ЕО) No 296/96 на Комисията от 16 февруари 1996 година относно предаваните от държавите-членки счетоводни данни и месечното осчетоводяване на разходите, финансирани от секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 2776/88 (ОВ L 39, стр. 5).


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/34
 Жалба, подадена на 5 май 2017 г. — Bayer/EUIPO — UNI — Pharma (SALOSPIR)
 (Дело T-261/17)
 (2017/C 221/48)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bayer AG (Леверкузен, Германия) (представител: V. von Bomhard, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: UNI — Pharma Kleon Tsetis Pharmaceutical Laboratories Industrial and Commercial SA (Кифисия, Гърция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „SALOSPIR“ — заявка за регистрация No 12 351 458
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 февруари 2017 г. по преписка R 2444/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO, както и Uni-Pharma, ако последното упражни правото си да встъпи като страна в производството, да заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), както и на член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/2
 Преюдициално запитване, отправено от Polymeles Protodikeio Athinon (Гърция) на 2 юли 2013 г. — Warner-Lambert Company LLC и Pfizer Ellas AE/SiegerPharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
 (Дело C-372/13)
 2014/C 78/02
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Polymeles Protodikeio Athinon.
 Страни в главното производство
 Ищец: Warner-Lambert Company LLC и Pfizer Ellas AE
 Ответник: SiegerPharma Anonymi Farmakeftiki Etaireia.
 Съдът (трети състав) се произнесе с мотивирано определение от 30 януари 2014 г.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/33
 Жалба, подадена на 26 септември 2008 г. — ICO Services Ltd/Парламент и Съвет
 (Дело T-441/08)
 (2009/C 6/68)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ICO Services Limited (Slough, Обединено кралство) (представител: S. Tupper, Solicitor)
 Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да постанови, че Решение No 626/2008/EО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 2008 година относно подбора и издаването на разрешения за системите, предоставящи мобилни спътникови услуги (МСУ) е недействително в съответствие с разпоредбите на член 230 ЕО и член 231 ЕО;
 —
 да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски по настоящата жалба, както и да наложи всяка друга санкция, която Първоинстанционният съд счете за подходяща.
 Правни основания и основни доводи
 Със своята жалба на основание член 230 ЕО жалбоподателят иска отмяна на Решение No 626/2008/EО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 2008 година относно подбора и издаването на разрешения за системите, предоставящи мобилни спътникови услуги (МСУ) (1).
 Жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение нито взема предвид нито разглежда наличието на каквито и да било вече съществуващи права върху системите, предоставящи МСУ в честотния спектър от 2 GHz, които произтичат от нормативните системи на Международния съюз по далекосъобщения (МСД) или на Европейската конференция за пощите или далекосъобщенията. Освен това жалбоподателят твърди, че обжалваното решение го лишава от правата на собственост, предоставени му от международното право, и които му позволяват да предлага МСУ по целия свята без да търпи неправомерна намеса. Всъщност жалбоподателят твърди, че е единственият оператор, който притежава система, наричана по-нататък „ICO-P“, позволяваща му да предлага МСУ в честоти от честотния обхват от 2 GHz. Според него обжалваното решение цели да разпредели честоти в честотния обхват от 2 GHz без да признава надлежно правата върху ICO-P, като по този начин държавите-членки щели да нарушат задълженията си по Договора във връзка с правилата на МСД в тази област.
 По-нататък жалбоподателят твърди, че обжалваното решение не зачита наличието на правата на жалбоподателя и установява система, която нарушава неговото право да използва честотния спектър от 2 GHz. Той твърди също, че решението застрашава в голяма степен значителните инвестиции, направени от него до момента и го задължава да участва в тръжна процедура на равнище на ЕС, когато ще бъде възпрепятствана неговата ежедневна дейност.
 По-нататък, жалбоподателят твърди, че като е приел обжалваното решение ответникът е действал по непропорционален и дискриминационен начин, в противовес на оправданите правни очаквания на жалбоподателя. Всъщност последният претендира, че в противовес на неговите права и/или оправдани правни очаквания обжалваното решение се основава на предпоставката, че може да бъде разпределян целия честотен спектър от 2 GHz, тъй като с решението се предвижда подбор и издаване на разрешения на оператори на МСУ за използване на всички честоти от честотния спектър от 2 GHz.
 В допълнение се изтъква, че обжалваното решение нарушава правото на жалбоподателя да ползва необезпокоявано предимствата на системата ICO-P благодарение на регистрирането и в Master International Frequency Register (Международен честотен регистър), поддържан МСД и други сходни права на собственост, в противоречие с член 1 от Протокол No1 на Европейската конвенция за правата на човека и международното право.
 (1) OВ 2008 L 172, стp. 15.


text:
 13.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/32
 Иск, подаден на 23 декември 2009 г. — Европейска комисия/Република Австрия
 (Дело C-551/09)
 2010/C 63/52
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: K. Gross и M. Adam)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 288 ДФЕС, както и по членове 1 и 3 от Решението на Комисията от 30 април 2008 година относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), която Австрия е привела в действие за приватизацията на банка Burgenland (2008/719/ЕО), като не е приела всички необходими мерки, за да възстанови помощта,
 —
 да се установи, че Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 288 ДФЕС и по член 4 от Решението на Комисията от 30 април 2008 година относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), която Австрия е привела в действие за приватизацията на банка Burgenland, като не е предоставила на Комисията навреме необходимата информация за изчисляване на размера на помощта,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Според Комисията срокът, определен на Република Австрия в Решението на Комисията от 30 април 2008 година относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), която Австрия е привела в действие за приватизацията на банка Burgenland (2008/719/ЕО), за предоставяне на необходимата информация за изчисляване на размера на помощта, е изтекъл.
 Споразумение, сключено между Комисията и Република Австрия след изтичането на посочения по-горе срок, свързано с размера на сумата, която трябва да се възстанови, е анулирано от Република Австрия по съображение, че дружеството, засегнато от искането за възстановяване, предвиждало анулиране на придобиването на Bank Burgenland при задължение за плащане. Това щяло да доведе, според Република Австрия, до сериозни последствия за икономиката на провинция Burgenland. Според Комисията това обстоятелство обаче не обосновава отказа от искането за възстановяване.
 Оспорването по съдебен ред на посоченото по-горе решение не може освен това да засегне задължението за изпълнението му.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/12
 Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Berning & Söhne/Комисия
 (Дело T-445/07) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазари на циповете, на „другите закопчалки“ и на машините за поставяне - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Съгласувани увеличения на цените, определяне на минимални цени, подялба на клиентела и на пазари и обмен на друга търговска информация - Доказване - Право на защита - Едно и също продължавано нарушение - Погасителна давност - Глоби - Продължителност и тежест на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Равно третиране - Пропорционалност)
 2012/C 243/21
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Вупертал, Германия) (представители: P. Niggemann и K. Gaßner, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: K. Mojzesowicz и R. Sauer)
 Предмет
 Като главно искане, отмяната на Решение C(2007) 4257 окончателен на Комисията от 19 септември 2007 година относно производство съгласно член 81 [ЕО] (преписка COMP/39.168 — PO/Твърда кинкалерия: закопчалки), а при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с посоченото решение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Berning & Söhne GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски
 (1) ОВ C 37, 9.2.2008 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/1
 (2007/C 269/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 247, 20.10.2007 г.
 Предишни публикацииs
 ОВ C 235, 6.10.2007 г.
 ОВ C 223, 22.9.2007 г.
 ОВ C 211, 8.9.2007 г.
 ОВ C 183, 4.8.2007 г.
 ОВ C 170, 21.7.2007 г.
 ОВ C 155, 7.7.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/16
 Определение на Общия съд от 11 ноември 2013 г. — Mory и др./Комисия
 (Дело T-545/12) (1)
 (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Традиционни и експресни съобщения - Решение да не се разширява задължението за възстановяване към потенциалните приобретатели на бенефициера, намиращ се в производство по несъстоятелност - Липса на правен интерес - Недопустимост)
 2014/C 15/23
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Mory SA (Pantin, Франция); Mory Team (Pantin); Superga Invest, по-рано Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Франция) (представители: B. Vatiert и F. Loubières, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и B. Stromsky)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2012) 2401 окончателен на Комисията от 4 април 2012 г. относно поемането на активите на група Sernam в рамките на производство по несъстоятелност
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Не следва да се произнася по исканията за встъпване на Френската република и Calberson.
 3.
 Mory SA, Mory Team и Superga Invest понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
 4.
 Френската република и Calberson, поискали встъпване, понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 71, 9.3.2013 г.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/23
 Жалба, подадена на 29 август 2011 г. — Colgate-Palmolive/СХВП — dm-drogerie markt (360° SONIC ENERGY)
 (Дело T-467/11)
 2011/C 319/49
 Език на жалбата английски.
 Страни
 Жалбоподател: Colgate-Palmolive Company (Ню Йорк, Съединени щати) (представители: M. Zintler и G. Schindler, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Каралсруе, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 май 2011 г. по преписка R 1094/2010-2, и
 —
 да се отхвърли възражението.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателя
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „360° SONIC ENERGY“, за „четки за зъби“ от клас 21 — Заявка за регистрация на марка на Общността No 6236533
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Международна словна марка „SONIC POWER“, регистрирана под No 842882, за стоки от класове 3 и 21
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението и отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността в нейната цялост
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки.


text:
 19.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/32
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 29 август 2014 година
 по дело E-24/13
 Casino Admiral AG/Wolfgang Egger
 (Свобода на установяване — Свобода на предоставяне на услуги — Задължение за прозрачност — Принципи на равностойност и ефективност)
 (2015/C 92/06)
 По дело E-24/13, Casino Admiral AG/Wolfgang Egger – МОЛБА до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Държавния съд на Княжество Лихтенщайн (Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein), относно тълкуването на членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП и произтичащото от тях задължение за прозрачност в контекста на процедура за възлагане на концесия за казино, съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия докладчик), съдии, постанови на 29 август 2014 г. решение, чийто диспозитив гласи:
 1.
 При отсъствието на специални разпоредби националните органи са обвързани с основните разпоредби на правото на ЕИП, когато възлагат концесии за услуги. Това не изключва възможността националният орган да придава относителна тежест на критериите за възлагане, но е налице изискване за спазване на задължението за прозрачност. Вследствие на това задължение относителната тежест не може да променя първоначалните критерии за възлагане, не може да бъде от такова естество, което би могло да се отрази значително върху подготовката на офертите, и не може да бъде такава, че да доведе до дискриминация на участник в търга.
 2.
 Задължението за прозрачност не е свързано непременно с изискване националните органи да прекратят договор или националните съдилища да отменят решение за възлагане при всеки случай на нарушаване на това задължение във връзка с възлагането на концесия за услуга. Въпреки това при разглеждането на обстоятелствата по случая националният съд трябва да прецени какви са наличните правни средства за защита, за да се гарантира, че последиците в нарушение на членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП няма да продължат да съществуват и че свързаната с обществения интерес цел за добра администрация е отразена по подходящ начин при възлагането на концесията, за да може концесията да бъде възложена по начин, който не е нито произволен, нито дискриминационен. При отсъствието на правила относно средствата за правна защита в Споразумението за ЕИП националната правна система трябва да уреди правните средства за защита, които да осигурят спазване на правата, произтичащи за правните субекти от това задължение, така че тези средства за защита да не са по-неблагоприятни от подобни вътрешноправни средства за защита и да не правят практически невъзможно или прекомерно трудно упражняването на тези права.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/7
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 10 юли 2017 г. — Andreas Fabri и Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH
 (Дело C-418/17)
 (2017/C 347/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Nürnberg
 Страни в главното производство
 Ищци: Andreas Fabri, Elisabeth Mathes
 Ответник: Sun Express Deutschland GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 Промяната на резервацията с прехвърляне на пътника на друг полет попада ли в хипотезата на член 4, параграф 3 от Регламента (1)?
 Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен:
 2)
 Трябва ли тази разпоредба да се прилага и когато резервацията е променена не от въздушния превозвач, а от туроператора?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/45
 Иск, предявен на 16 февруари 2007 г. — ENI/Комисия
 (Дело T-39/07)
 (2007/C 82/97)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Eni SpA (Рим, Италия) (представители: проф. G.M. Roberti и I. Perego, avvocati)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени оспорваното решение в частта, в която се приема, че ищецът носи отговорност за подлежащите на санкции практики,
 —
 да се отмени наложената съгласно член 2 от решението глоба или да се намали размерът ѝ,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и главни доводи
 С настоящия иск се атакува решението, оспорвано по дело Т-38/07, Shell Petroleum и др. /Комисия.
 Според ENI оспорваното решение е незаконосъобразно, доколкото в него се приема, че ENI носи отговорност, единствено поради качеството му на дружество-майка, контролиращо целия капитал на дружествата, считани за отговорни за подлежащите на санкции практики, за които се твърди, че са уговорени във вреда на трети лица. В тази връзка ENI изтъква:
 —
 Комисията обосновава решението си главно със свързаната със собствеността върху дяловете необорима презумпция за отговорност, която не намира потвърждение и противоречи на утвърдените в търговската и в съдебната практика на Общността принципи относно прилагането на член 81 ЕО в областта на групите от дружества. Този подход нарушава също така основните принципи за личния характер на отговорността и на наказанието, както и принципа на законност, и е последица от явни грешки при преценката на фактическите доводи, приведени от ENI, за да обори презумпцията, на която се позовава Комисията. В този смисъл, Комисията, в нарушение на установеното в член 235 от Договора за ЕО, не е обосновала надлежно изводите си.
 —
 Освен това, оспорваното решение не зачита присъщия за дружественото право принцип за ограничената отговорност на капиталовите дружества, общопризнат в правните системи на държавите-членки, в международната правна практика и в самото право на Общността; същевременно този подход се явява несъвместим с установените критерии по прилагане на общностните разпоредби в областта на конкуренцията в случаи на правоприемство/прехвърляне на предприятия. Оспорваното решение е изцяло необосновано също и от тази гледна точка.
 ENI моли освен това да се отмени, или поне да се намали значително размерът на наложената глоба, тъй като Комисията:
 —
 не е оценила последиците за съответния пазар на противоправните поведения, за които се твърди, че са установени,
 —
 неоснователно е приложила отегчаващото обстоятелство за повторност, като се е позовава на твърде отдалечени във времето решения във връзка с бившия член 81 ЕО, които по никакъв начин не засягат ищеца, нито дори в качеството му на дружество-майка,
 —
 освен това, като неправилно е изключила Syndial от категорията на адресатите на оспорваното решение, противно на установените от съдебната практика критерии, е нарушила член 23 от Регламент 1/2003, като в тази връзка не е взела предвид оборота на посоченото дружество.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/26
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 15 февруари 2012 г. — AT/EACEA
 (Дело F-113/10) (1)
 (Публична служба - Срочно нает служител - Доклад за оценка - Окончателен характер - Срок за обжалване - Просрочие - Предсрочно прекратяване на срочен договор поради професионална некомпетентност - Съдебен контрол - Явна грешка в преценката)
 2012/C 138/52
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AT (представители: S. Rodrigues, A. Blot и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) (представители: F. Couplan и D. Homann, B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет на делото
 Искане, първо за отмяна на доклада за кариерното развитие на жалбоподателя за периода от 1 юни до 31 декември 2008 г., второ за отмяна на решението на органа, оправомощен да сключва договори за наемане на работа, с което срочният трудов договор на жалбоподателя е прекратен предсрочно, и трето, искания за обезщетение за претърпените вреди.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 AT понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г., стр. 35.