text:
 12.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 8/19
 Жалба, подадена на 6 ноември 2007 г. — Kaul/СХВП — Bayer (ARCOL)
 (Дело T-402/07)
 (2008/C 8/34)
 Език, на който е изготвен искът: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kaul GmbH (Elmshorn, Германия) (представители: адв. G. Würtenberger и адв. R. Kunze)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Bayer AG (Леверкузен, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решение на втори апелативен състав от 1 август 2007 г. по преписка R 782/2000-2, свързана с производство по възражение срещу заявката за марка на Общността No 195 370 „ARCOL“ въз основа на регистрираната марка на Общността No 49 106 „CAPOL“,
 —
 да се уважи възражението срещу заявката за марка на Общността No 195 370 „ARCOL“,
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Bayer AG
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка на Общността „ARCOL“ за стоки от класове 1, 17 и 20 — заявка No 195 370
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Kaul GmbH
 Марка или знак, на който е направено позоваване: словна марка на Общността „CAPOL“ за стоки от клас 1
 Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, точка б), член 63, параграф 6, член 73 и член 74 от Регламент (ЕО) No 40/94 (Регламент относно марката на Общността).
 Според жалбоподателя апелативният състав не е взел предвид установените в член 63, параграф 6 и член 73 от Регламента относно марката на Общността задължения, като е пренебрегнал насоките, дадени от Съда в решение по дело C-29/05 P и е отказал да упражни каквото и да е право на преценка съгласно член 74, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността. Освен това жалбоподателят твърди, че апелативният състав не е представил мотиви за своето решение.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/16
 Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 6 февруари 2017 г. — Ángel Somoza Hermo и Ilunión Seguridad S.A./Esabe Vigilancia S.A. и Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)
 (Дело C-60/17)
 (2017/C 121/23)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Galicia
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ángel Somoza Hermo и Ilunión Seguridad S.A.
 Ответник: Esabe Vigilancia S.A. и Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали разпоредбата на член 1, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (1) е приложима в случаите, когато предприятие преустанови предоставянето на услуги за възложител поради прекратяване на договора за поръчка, изпълнението на който зависи основно от работната сила (охрана на помещенията), а новият изпълнител на поръчката наема съществена част от назначения за изпълнението на този договор персонал, когато подобно встъпване в трудовите правоотношения е задължително по силата на колективния трудов договор в сектора на охранителната дейност?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, след като законодателството на държавата членка, с което се транспонира Директива 2001/23/ЕО, в приложение на член 3, параграф 1 от същата предвижда, че след датата на прехвърлянето прехвърлителят и приобретателят са солидарно отговорни за задълженията, включително за плащането на трудовите възнаграждения, които са възникнали преди датата на прехвърлянето по силата на съществуващи към същата дата трудови договори, съвместимо ли е с посочената разпоредба от директивата тълкуване, съгласно което солидарната отговорност за предходните задължения не се прилага в случаите, когато наемането на основната част от персонала е наложено на новия изпълнител на поръчката с разпоредбите на колективния трудов договор в съответния сектор и този колективен договор изключва такава солидарна отговорност за задълженията, възникнали преди прехвърлянето?
 (1) ОВ L 82, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/22
 Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunale civile di Genova (Италия) на 2 юли 2007 г. — Radiotelevisione italiana SpA (RAI)/PTV Programmazioni Televisive SpA
 (Дело C-305/07)
 (2007/C 211/41)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale civile di Genova
 Страни в главното производство
 Ищец: Radiotelevisione italiana SpA (RAI)
 Ответник: PTV Programmazioni Televisive SpA
 Преюдициални въпроси
 1)
 Преценено на национално и местно ниво, представлява ли държавна помощ по смисъла на член 87 ЕО финансовото задължение, възложено на всички притежатели на апарати, които могат да приемат радио-телевизионни сигнали, с оглед финансирането на обществената телевизионна услуга?
 2)
 При положителен отговор, несъвместимо ли е с общностното право съобщеното на 20 април 2005 г. на италианския министър на външните работи решение на Комисията, като се има предвид грешката относно фактите или относно преценката на тези факти, доколкото то счита за приложима към таксата на RAI съдържащата се в член 86, параграф 2 ЕО дерогация, без обаче да отчита следните обстоятелства:
 —
 разпространителят-концесионер осигурява обществената радиотелевизионна услуга на регионално ниво, като в регионалните нормативни актове и в специфичните договори за услуга липсва дефиниция на задачите, които разпространителят следва да изпълнява във връзка с програмното време и програмната схема, предназначени за разпространение на програми на регионално ниво;
 —
 предвид липсата на дефиниция на задълженията във връзка с обществената услуга не е възможно да се осъществи контрол дали държавните средства, предназначени за обществената услуга на регионално ниво, се използват изключително за дейности, спадащи към тази обществена услуга;
 —
 на разпространителя-концесионер не е възложено с официален акт да изпълнява специфични задължения на обществена услуга, а само по общ начин му е разрешено да предоставя регионална обществена услуга?
 3)
 Като цяло, противопоставя ли се член 86 ЕО на национална правна уредба, която на местните пазари предоставя на отделните региони законодателното правомощие да определят нови задачи за регионална обществена услуга, субсидирани с държавни средства, като предвижда изключителното възлагане на тези нови задачи на RAI SpA, без процедура по възлагане на обществена поръчка?


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/3
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 3 април 2013 г. — Stanislav Gross/Hauptzollamt Braunschweig
 (Дело C-165/13)
 2013/C 207/03
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Stanislav Gross
 Ответник: Hauptzollamt Braunschweig
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли член 9, параграф 1, втора алинея от Директива 92/12/ЕИО относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (1), без да се засяга неговата систематична връзка с член 7, параграф 3 от Директива 92/12/ЕИО, законова уредба на държава членка, съгласно която лице, което държи с търговска цел подлежащи на облагане с акциз стоки, освободени за потребление в друга държава членка, не е данъчно задължено, ако е придобило стоките от друго лице едва след приключването на действието по въвеждането им?
 (1) ОВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/38
 Решение на Общия съд от 19 март 2015 г. — Chin Haur Indonesia/Съвет
 (Дело T-412/13) (1)
 ((Дъмпинг - Внос на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис - Разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на велосипеди с произход от Китай - Заобикаляне - Неоказване на сътрудничество - Членове 13 и 18 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката))
 (2015/C 146/51)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Chin Haur Indonesia, PT (Tangerang, Индонезия) (представители: T. Müller-Ibold и F.-C. Laprévote, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert, подпомаган от R. Bierwagen, avocat)
 Страни, встъпили в подкрепа на исканията на ответника: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и M. França) и Maxcom Ltd (Пловдив, България) (представители: L. Ruessmann, avocat, и J. Beck, solicitor)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 501/2013 на Съвета от 29 май 2013 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент за изпълнение (ЕС) No 990/2011 върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република, за да включва вноса на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис, независимо дали са декларирани с произход от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис (ОВ L 153, стр. 1).
 Диспозитив
 1)
 Отменя член 1, параграфи 1 и 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 501/2013 на Съвета от 29 май 2013 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент за изпълнение (ЕС) No 990/2011 върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република, за да включва вноса на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис, независимо дали са декларирани с произход от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис, в частта им относно Chin Haur Indonesia PT.
 2)
 Съветът на Европейския съюз понася съдебните разноски, направени от Chin Haur Indonesia, както и собствените си съдебни разноски.
 3)
 Европейската комисия и Maxcom Ltd понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/28
 Жалба, подадена на 4 ноември 2013 г. — Schwerdt/СХВП — Iberamigo (cat&clean)
 (Дело T-587/13)
 2014/C 24/50
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Miriam Schwerdt (Порта Вестфалика, Германия) (представител: K. Kruse, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Iberamigo, SA (Руби, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение No R 1799/2012-4 на апелативния състав на ответника от 3 септември 2013 г.,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка в различни цветове, съдържаща изображение на котка и словните елементи „cat & clean“ за стоки от клас 31 — Заявка за марка на Общността No 9 612 301
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Iberamigo, SA
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска регистрация на словна марка „CLEAN CAT“ за стоки от клас 31
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009, както и на член 29 и следващите от Договора за функционирането на Европейския съюз.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/36
 Жалба, подадена на 26 юли 2011 г. — Symfiliosi/АОП
 (Дело T-397/11)
 2011/C 282/70
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Symfiliosi (Nicosia, Република Кипър) (представител: L. Christodoulou)
 Ответник: Агенция на Европейския съюз за основните права (АОП)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Агенцията на Европейския съюз за основните права от 23 май 2011 г. за възлагане на първия рамков договор по процедура за представяне на оферти F/SE/10/03 — лот 12 Кипър на First Elements, а на втория рамков договор на Symfiliosi,
 —
 да осъди Агенцията на Европейския съюз за основните права да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Главното правно основание, посочено в подкрепа на жалбата, се отнася до твърдяната липса на мотиви в решението на Агенцията. Жалбоподателят освен това оспорва по същество оценката на наддавателните предложения, посочвайки, че тя е била произволна, неоснователна и неправомерна.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/45
 Жалба, подадена на 24 септември 2015 г. — Paglieri Sell System/СХВП (APOTEKE)
 (Дело T-563/15)
 (2015/C 371/46)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Formigaro, Италия) (представители: P. Pozzi, F. Braga, avvocati)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „APOTEKE“ — заявка за регистрация No 13 014 691
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 23 юли 2015 г. по преписка R 2428/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 Да установи нарушение и неправилно прилагане на член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността;
 —
 Да установи нарушение на член 75 от Регламента относно марката на Общността;
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/39
 Определение на Общия съд от 1 септември 2015 г. — Makhlouf/Съвет
 (Дело T-441/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на финансови средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна правна защита - Грешка в преценката - Право на собственост - Право на зачитане на личния живот - Пропорционалност - Сила на пресъденото нещо - Срок за обжалване - Допустимост - Явно недопустима или явно лишена от всякакво правно основание жалба))
 (2015/C 354/47)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Eyad Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представители: C. Rygaert и G. Karouni, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Étienne и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
 Предмет
 Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година (ОВ L 147, стр. 14) в частта му, в която това решение се отнася до жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.
 2)
 Осъжда г-н Eyad Makhlouf да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/9
 Решение на Съда (пети състав) от 22 май 2008 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/Ecco Sko A/S
 (Дело C-165/07) (1)
 (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Позиция 6403 - Обувки с горна част от естествена кожа - Позиция 6404 - Обувки с горна част от текстилни материали)
 (2008/C 171/15)
 Език на производството: датски
 Препращаща юрисдикция
 Vestre Landsret
 Страни в главното производство
 Ищец: Skatteministeriet
 Ответник: Ecco Sko A/S
 Предмет
 Преюдициално запитване — Vestre Landsret — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) No 2388/2000 [бивш No 2263/2000] на Комисията от 13 октомври 2000 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета — Съвместимост на допълнителна забележка 1 към глава 64 от Комбинираната номенклатура, внесена с Регламент No 3800/92 на Комисията от 23 декември 1992 година за изменение на Регламент No 2658/87 на Съвета със забележка 4, буква а) от същата глава — Обувки с външни ходила от каучук, пластмаси, естествена или възстановена кожа — Класиране в позиция 6403 от Комбинираната номенклатура (обувки с горна част от естествена кожа) или в позиция 6404 от Комбинираната номенклатура (обувки с горна част от текстилни материали)
 Диспозитив
 1)
 Комбинираната номенклатура, намираща се в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) No 2388/2000 на Комисията от 13 октомври 2000 година, трябва да се тълкува в смисъл, че сандал като разглежданият в главното производство, с външно ходило от каучук, чиято горна страна е съставена от две снадки от кожа, закрепени за междинното ходило чрез залепване и свързани помежду си с пристягащи ремъци от кожа, покрити с лепенки велкро, при който кожата покрива приблизително 71 % от външната повърхност на горната част и при който намиращият се под кожата еластичен текстилен материал остава видим на някои места, спада:
 —
 към позиция 6404 от Комбинираната номенклатура, ако при отстраняване на снадките от кожа текстилният материал на горната страна на този сандал изпълнява функцията на горна част, тоест ако осигурява достатъчно поддържане на крака, за да позволи на потребителя на посочения сандал да ходи,
 —
 към позиция 6403 от Комбинираната номенклатура, ако при отстраняване на снадките от кожа текстилният материал на горната страна на този сандал не изпълнява функцията на горна част, тоест ако не осигурява достатъчно поддържане на крака, за да позволи на потребителя на посочения сандал да ходи.
 2)
 Допълнителна забележка 1 към глава 64 от Комбинираната номенклатура, внесена с Регламент (ЕИО) No 3800/92 на Комисията от 23 декември 1992 година за изменение на Регламент No 2658/87 е съвместима с буква а) от забележка 4 към посочената глава.
 (1) ОВ C 129, 9.6.2007 г.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/25
 Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 2 септември 2015 г. — Openbaar Ministerie/A
 (Дело C-463/15)
 (2015/C 363/31)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Молител: Openbaar Ministerie
 Обвиняем: A
 Преюдициален въпрос
 Позволяват ли член 2, параграф 4 и член 4, точка 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1) на изпълняващата държава членка да транспонира тези разпоредби в националното си право така, че да постави изискване деянието не само да представлява престъпление по собственото ѝ право, но и да е наказуемо с лишаване от свобода за максимален срок не по-малко от 12 месеца?
 (1) Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (OB L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3.


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/9
 Решение на Съда (първи състав) от 15 април 2010 г. — Европейска комисия/Френска република
 (Дело C-64/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2005/53/ЕО - Член 5, параграфи 3 и 4, член 6, параграф 3, както и член 7, параграф 1 - Неправилно транспониране)
 2010/C 148/14
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Oliver и J.-B. Laignelot)
 Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и A. Adam)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане на всички необходими законови и подзаконови разпоредби за правилното и пълно транспониране на член 2 (точка 13), на член 4 (параграф 2, точка а), на член 5 (параграфи 3 и 4), на член 6 (параграф 3), на член 7 (параграф 1) и на член 8 (параграф 3) от Директива 2000/53/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 септември 2000 година относно излезлите от употреба превозни средства (ОВ L 269, стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 342) — Понятията „информация за разкомплектоването“ на излезлите от употреба превозни средства и „разглобяване“ по време на третирането им — Задължение за производителите на превозни средства и компоненти да предоставят за всеки тип ново превозно средство, което се пуска на пазара, информация за разкомплектоването му под формата на ръководства или чрез електронните медии
 Диспозитив
 1.
 Като не е приела всички законови и подзаконови мерки, необходими за правилното и пълно транспониране на член 2, точка 13, член 4, параграф 2, буква а), член 5, параграфи 3 и 4, доколкото по отношение на последния параграф разкомплектовачите, приели поемането на излязло от употреба превозно средство за унищожаване, са изключени от системата за компенсиране на разходите за третиране, както и на член 7, параграф 1 и член 8, параграф 3 от Директива 2000/53/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 септември 2000 година относно излезлите от употреба превозни средства, Френската република не е изпълнила задълженията си по тази директива.
 2.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3.
 Европейската комисия и Френската република понасят съответно направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 90, 18.4.2009 г.


text:
 29.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 111/34
 Жалба, подадена на 3 февруари 2016 г. — Crédit Mutuel Arkéa/ЕЦБ
 (Дело T-52/16)
 (2016/C 111/40)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon, Франция) (представител: H. Savoie, avocat)
 Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на Европейската централна банка от 4 декември 2015 г. (ECB/SSM/2015 — 9695000CG7B84NLR5984/40), с което се определят пруденциалните изисквания към групата Crédit Mutuel.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основани, които по съществото си са еднакви или подобни на изложените по дело T-712/15, Crédit Mutuel Arkéa/ЕЦБ.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/51
 Жалба, подадена на 4 февруари 2014 г. — LTJ Diffusion/СХВП — Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)
 (Дело T-83/14)
 2014/C 112/65
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: LTJ Diffusion (Коломб, Франция) (представител: S. Lederman, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Arthur et Aston SAS (Жибервил, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 2 декември 2013 г., постановено по преписка R 1963/2012-1, с което е отсъдено, че използването на по-ранната марка „ARTHUR“ No 17 731 не е било в съответствие с член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент No 207/2009,
 —
 ако в съответствие с практиката си (Решение на Общия съд от 4 юни 2013 г. по дело „DECATHLON“, T-514/11) Общият съд приеме, че не е компетентен сам да се произнесе по основателността на възражението, подадено от LTJ DIFFUSION на 14 април 2011 г., тъй като апелативният състав все още не е изразил позиция, от Общия съд се иска също да върне делото на компетентния състав, за да може той да се произнесе относно основателността на възражението, подадено от LTJ DIFFUSION на 14 април 2011 г. срещу заявка за регистрация на марка на Общността No 9 509 911, отнасяща се до словния знак „ARTHUR & ASTON“, за обозначаване на определени стоки от класове 3, 9, 14 и 25, а именно „обувки и ботуши“.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Arthur et Aston SAS
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ARTHUR & ASTON“ за стоки от класове 3, 9, 14 и 25 (заявка за регистрация на марка на Общността No 9 509 911)
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална полуфигуративна марка, съдържаща словния елемент „Arthur“, за стоки от клас 25
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент No 207/2009


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/40
 Жалба, подадена на 12 декември 2013 г. — Чешка република/Комисия
 (Дело T-659/13)
 2014/C 45/70
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло Делегиран регламент (ЕС) No 885/2013 на Комисията от 15 май 2013 година за допълване на Директива 2010/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (Директивата за ИТС) по отношение на предоставянето на информационни услуги за места за безопасно и сигурно паркиране за камиони и търговски превозни средства (ОВ L 247, стp. 1), и
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати разноските в производството.
 При условията на евентуалност жалбоподателят иска от Общия съд да:
 —
 отмени член 3, параграф 1, член 8 и член 9, параграф 1, буква a) от обжалвания регламент, и
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати разноските в производството.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 7, параграф 1 от Директива 2010/40/ЕС (1) във връзка с член 5, параграф 1 и член 6 от нея.
 —
 Във връзка с това жалбоподателят твърди, че с приемането на обжалвания регламент Комисията е превишила правомощието си по член 7, параграф 1 от Директива 2010/40 във връзка с член 5, параграф 1 и член 6 от нея.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 290 ДФЕС.
 —
 По това основание жалбоподателят твърди, че с приемането на обжалвания регламент Комисията е превишила делегираното си правомощие за приемане на незаконодателни актове съгласно член 290 ДФЕС.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 13, параграф 2 ДЕС.
 —
 В това отношение жалбоподателят излага, че с приемането на обжалвания регламент Комисията е превишила предоставените ѝ от Договорите правомощия.
 (1) Директива 2010/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 7 юли 2010 година относно рамката за внедряване на интелигентните транспортни системи в областта на автомобилния транспорт и за интерфейси с останалите видове транспорт (ОВ L 207, стр. 1).


text:
 19.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/8
 Преюдициално запитване от Tribunale di Salerno (Италия), постъпило на 16 ноември 2016 г. — Наказателно производство срещу Alfonso Consalvo
 (Дело C-582/16)
 (2017/C 195/11)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Salerno
 Страна в главното производство
 Alfonso Consalvo
 С определение от 4 април 2017 г. Съдът (седми състав) постанови:
 1)
 Членове 49 и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.
 2)
 Членове 49 и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера на хазартни игри при преустановяването на дейността поради изтичането на срока на концесията да отстъпи безвъзмездно ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват мрежата за управление и събиране на залози, ако това ограничение надхвърля необходимото за постигането на действително преследваната с посочената разпоредба цел, което запитващата юрисдикция следва да провери.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/18
 Иск, предявен на 30 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-354/08)
 (2008/C 285/31)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и J. Sénéchal)
 Ответник: Френска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като в рамките на обявления за конкурентно възлагане на концесии за съоръжения, използващи хидроенергия, е предвидила преференциално право за концесионерите с изтичащи договори за концесия, и в частност като е приела разпоредбите на член 29, параграф 3 от Декрет No 99/225 от 22 март 1999 г. за предоставянето на концесия и обявяването за обществено полезни на съоръженията, използващи хидроенергия, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 43 ЕО,
 —
 да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията изтъква, че предоставянето на преференциално право на концесионерите с изтичащи договори за концесия при подновяването и предоставянето на концесия на съоръжения, използващи хидроенергия, представлява нарушение на принципа за недопускане на дискриминация и накърнява свободата на установяване. Като поставяло в привилегировано положение дружествата, които са получили концесия и които поради този факт вече са установени във Франция, френското законодателство затруднявало установяването на дружества от други държави-членки.
 Освен това френските органи не се позовали на предвидените в членове 45 и 46 от Договора дерогации, нито на императивни съображения от обществен интерес, за да обосноват разглежданата мярка, която при всички случаи била несъразмерна с оглед на преследваната цел. В този смисъл финансовата тежест, понесена от концесионера с изтичащ договор за концесия, можела например да се компенсира с други задължения, наложени на новия концесионер.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/16
 Решение на Съда (четвърти състав) от 21 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle, Белгия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу I.B.
 (Дело C-306/09) (1)
 (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държавите членки - Член 4 - Случаи, в които може да бъде отказано изпълнение - Член 4, точка 6 - Заповед за арест, издадена с цел изпълнение на наказание - Член 5 - Гаранции, предоставени от издаващата държава членка - Член 5, точка 1 - Задочно осъждане - Член 5, точка 3 - Заповед за арест, издадена с цел провеждане на наказателно преследване - Предаване при условие издирваното лице да бъде върнато в изпълняващата държава членка - Съвместно прилагане на точки 1 и 3 от член 5 - Съвместимост)
 2010/C 346/27
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страна в главното производство
 I.B.
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour constitutionnelle (Белгия) — Тълкуване на член 4, точка 6 и член 5, точка 3 от Рамково решение на Съвета на Европейския съюз 2002/584/ПВР от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3), както и на член 6, параграф 2 от Договора за ЕС — Мотиви за факултативно неизпълнение на европейската заповед за арест и гаранции, които следва да се предоставят от издаващата посочената заповед държава членка — Възможност за изпълняващата държава членка да поставя предаването на пребиваващо на нейна територия лице в зависимост от условието това лице, след изслушването му в издаващата заповедта за арест държава членка, да бъде изпратено в изпълняващата държава членка, за да изтърпи там наказанието или мярката, изискваща задържане, която може да бъде окончателно произнесена срещу него в издаващата държава членка — Особено положение на лице, вече осъдено в издаващата държава членка, но с присъда, постановена задочно, срещу която то все още разполага с право на обжалване — Евентуални последици на риска от накърняване на основните права на засегнатото лице и в частност — на зачитането на правото на личен и семеен живот — за решението, което трябва да бъде взето от съдебните органи на изпълняващата държава членка
 Диспозитив
 Член 4, точка 6 и член 5, точка 3 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки трябва да се тълкуват в смисъл, че когато съответната изпълняваща държава членка е приложила член 5, точки 1 и 3 от това рамково решение във вътрешния си правен ред, изпълнението на европейска заповед за арест, издадена с цел изпълнение на задочно постановена присъда по смисъла на член 5, точка 1, може да бъде обвързано с условието засегнатото лице, което е гражданин или пребиваващ в изпълняващата държава членка, да бъде върнато в последната, евентуално за да изтърпи там наказанието, наложено му след приключването на повторното разглеждане, проведено в издаващата държава членка в негово присъствие.
 (1) ОВ C 233, 26.9.2009 г, стр. 11.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/8
 Решение на Съда (голям състав) от 11 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres
 (Дело C-530/13) (1)
 (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Член 2, параграф 1 и параграф 2, буква a) - Член 6, параграф 1 - Дискриминация, основана на възраст - Национална уредба, която обвързва зачитането на приключени преди 18-годишна възраст периоди на обучение и прослужено време за целите на определяне на възнаграждението с удължаване на сроковете за повишаване - Обосновка - Годност за постигане на преследваната цел - Възможност за оспорване на удължаването на сроковете за повишаване)
 (2015/C 016/10)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Leopold Schmitzer
 Ответник: Bundesministerin für Inneres
 Диспозитив
 1)
 Член 2, параграф 1 и параграф 2, буква а), както и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която, за да прекрати дискриминация, основана на възраст, отчита периодите на обучение и прослужено време, предхождащи навършването на 18-годишна възраст, но същевременно въвежда удължаване с три години на срока за преминаване от първи във втори ранг на всяка категория труд и всяка категория на заплащане единствено по отношение на държавни служители, жертва на посочената дискриминация.
 2)
 Членове 9 и 16 от Директива 2000/78 трябва да се тълкуват в смисъл, че държавен служител, който е бил жертва на дискриминация, основана на възраст, произтичаща от начина на определяне на референтната дата, отчитана във връзка с изчисляването на неговото повишение, трябва да може да се ползва от член 2 от тази директива, за да оспори дискриминационните последици от удължаването на сроковете за повишение, въпреки че тази дата е била преразгледана по негово искане.
 (1) ОВ C 15, 18.1.2014 г.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/32
 Преюдициално запитване от Appeal Commissioners (Ирландия), постъпило на 6 юли 2015 г. — National Roads Authority/The Revenue Commissioners
 (Дело C-344/15)
 (2015/C 311/37)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Appeal Commissioners
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: National Roads Authority
 Ответник: The Revenue Commissioners
 Преюдициални въпроси
 1)
 Ако публичноправен субект извършва дейност като предоставяне на достъп до път срещу заплащане на пътна такса и ако в държавата членка има частни организации, които събират пътни такси за други платени пътища по договор със съответния публичен орган съгласно националните законови разпоредби, следва ли член 13, [параграф 1,] втора алинея от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета да се тълкува в смисъл, че съответният публичен орган трябва да се счита в конкуренция със съответните частни оператори, така че третирането на публичния орган като данъчно незадължено лице би довело до значителни нарушения на правилата за конкуренцията, независимо от факта, че (а) няма и не може да има никаква действителна конкуренция между публичния орган и съответните частни оператори, и (б) няма доказателства, че съществува реалистична възможност някой частен оператор да излезе на пазара, за да строи и експлоатира платен път, който би се конкурирал с платения път, експлоатиран от публичния орган?
 2)
 Ако няма презумпция, каква преценка трябва да се направи, за да се установи дали има значителни нарушения на правилата за конкуренцията по смисъла на член 13, [параграф 1,] втора алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/27
 Решение на Общия съд от 18 октомври 2011 г. — SLV Elektronik/СХВП — Jiménez Muñoz (LINE)
 (Дело T-449/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „LINE“ - По-ранна национална словна и фигуративна марка „Line“ - Частичен отказ за регистрация - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 347/41
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: SLV Elektronik GmbH (Юбах-Паленберг, Германия) (представител: C. König)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Manea)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Angel Jiménez Muñoz (Хелида, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 юли 2008 г. (преписка R 759/2007-4) в производство по възражение със страни Angel Jiménez Muñoz и SLV Elektronik GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 юли 2008 г. (преписка R 759/2007-4) в частта, в която се отнася до следните продукти от клас 11: „лампи със стандартно захранващо напрежение, осветителни уреди и инсталации, уреди за сценично осветление; електрически лампи; резервни части за посочените стоки“.
 2.
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 327, 20.12.2008 г.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/15
 Решение на Общия съд от 7 ноември 2013 г. — Three-N-Products/СХВП — Munindra (AYUR)
 (Дело T-63/13) (1)
 (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „AYUR“ - По-ранни словни марки на Бенелюкс „AYUS“ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 377/36
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Three-N-Products Private Ltd (Ню Делхи, Индия) (представители: M. Thewes и T. Chevrier, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Munindra Holding BV (Лелистад, Нидерландия)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 23 ноември 2012 г. (преписка R 2296/2011-4), относно производство по възражение между Munindra Holding BV и Three-N-Products Private Ltd.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Three-N-Products Private Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/7
 Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-382/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Обществени поръчки за услуги - Директива 92/50/ЕИО - Споразумения за обработка на битови отпадъци - Квалификация - Обществена поръчка - Концесия за услуги - Изисквания за оповестяване)
 (2007/C 235/10)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Aresu и X. Lewis)
 Ответник: Италианска република (представители: I. M. Braguglia и G. Fiengo)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 11, 15 и 17 от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50) — Възлагане на обществена поръчка, без да се публикува съответно обявление — Сключване на споразумения за оползотворяването на остатъчната част от битовите отпадъци в общините от област Сицилия
 Диспозитив
 1)
 Италианската република не е изпълнила задълженията си по силата на Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, изменена с Директива 2001/78/ЕО на Комисията от 13 септември 2001 година, и по-конкретно по членове 11, 15 и 17 от същата, тъй като Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per la protezione civile — Ufficio del Commissario delegato per l'emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia е открило процедура по сключване на споразумения за оползотворяването на остатъчната част от битовите отпадъци след разделно събиране в общините от област Сицилия и е сключило тези споразумения, без да приложи процедурите, предвидени в тази директива, а именно без да публикува съответно обявление за обществена поръчка в Официален вестник на Европейските общности.
 2)
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 22, 28.1.2006 г.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/56
 Решение на Съда на публичната служба (пленум) от 5 май 2010 г. — Bouillez и др./Съвет
 (Дело F-53/08) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2007 година - Правен интерес - Решение за повишаване - Списък на повишените длъжностни лица - Съпоставяне на заслугите - Критерий за нивото на изпълняваните отговорности - Искане за отмяна на решенията за повишаване - Баланс на интереси)
 2010/C 234/102
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Vincent Bouillez (Overijse, Белгия) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Встъпили страни: Eliza Niniou и Maria-Béatrice Postiglione Branco, живущи съответно в Schaerbeek (Белгия) и в Kraainem (Белгия), (представители: първоначално T. Bontinck и S. Woog, впоследствие T. Bontinck и S. Greco, avocats)
 и
 Maria De Jesus Cabrita и Marie-France Liegard, длъжностни лица на Съвета на Европейския съюз, живущи в Брюксел (Белгия), (представители: първоначално N. Lhoëst, впоследствие N. Lhoëst и L. Delhaye, avocats)
 Предмет
 Отмяна на решенията на органа по назначаването да не повиши жалбоподателите в степен AST 7 в процедурата за повишаване за 2007 г.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решенията, с които Съветът на Европейския съюз е отказал да повиши г-н Bouillez и г-н Van Neyghem, и г-жа Wagner-Leclercq в степен AST 7 на основание на процедурата за повишаване за 2007 г.
 2.
 Отхвърля останалите искания в жалбата на г-н Bouillez и г-н Van Neyghem, и на г-жа Mme Wagner-Leclerc.
 3.
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 4.
 Встъпилите страни понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 183, 19.7.2008 г., стр. 35.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/5
 Решение на Съда (втори състав) от 12 юли 2012 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-562/10) (1)
 (Иск за установяване на неизпълнение на задължения - Член 56 ДФЕС - Германска правна уредба на осигуряването за нужда от чужда помощ - Непредоставяне на обезщетения в натура за помощ по домовете при престой в друга държава членка - По-ниски прехвърлими в друга държава членка парични обезщетения - Невъзстановяване на разходите за наем на помощни средства в други държави членки)
 2012/C 287/08
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: F.W. Bulst и I. Rogalski)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze и J. Möller)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 56 ДФЕС — Национална правна уредба на осигуряването за нужда от чужда помощ, съгласно която при временно пребиваване на осигуреното лице в друга държава членка добавката за чужда помощ се получава само за срок от шест седмици, възстановяването на разходите за наемане на помощни средства е изключено и обезщетенията в натура за чужда помощ в държавата членка на пребиваване не се възстановяват в същия размер, както ако се предоставят в Германия
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 63, 26.2.2011 г.


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/36
 Жалба, подадена на 25 март 2011 г. — PASP и др./Съвет
 (Дело T-177/11)
 2011/C 145/60
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Port autonome de San Pedro (PASP) (Сан Педро, Кот д’Ивоар), Port autonome d’Abidjan (Абиджан, Кот д’Ивоар), Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (Sogepe) (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: M. Ceccaldi, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/18/ОВППС и Регламент (ЕС) No 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година, с които се въвеждат ограничителни мерки срещу определени лица и стопански субекти, включително спрямо дружествата жалбоподатели, а именно PORT AUTONOME DE SAN PEDRO, PORT AUTONOME D’ABIDJAN и Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (SOGEPE),
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите по същество изтъкват същите или сходни правни основания и основни доводи като изложените по дело T-142/11, SIR/Съвет.


text:
 7.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 359/19
 Жалба, подадена на 15 октомври 2013 г. — Oil Turbo Compressor/Съвет
 (Дело T-552/13)
 2013/C 359/36
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Техеран, Иран) (представител: K. Kleinschmidt, Rechtsanwalt)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени точка 48 от таблица Б в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да се отмени точка 103 от таблица Б в приложение VIII към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва следните правни основания:
 1.
 Явна грешка в преценката на фактите, на които се основава решението на Съвета.
 По това основание жалбоподателят наред с останалото твърди, че обжалваните актове са основани на явно неправилни допускания и са в противоречие с Решение на Съда от 26 октомври 2012 г. по дело T-63/12 (Oil Turbo Compressor/Съвет, все още непубликувано в Сборника) и с Решение на Съда от 17 април 2013 г. по дело T-404/11 (TCMFG/Съвет, все още непубликувано в Сборника). Жалбоподателят поддържа, че не са налице факти, които да могат да обосноват решението на ответника и да оправдаят извършеното с него посегателство срещу основните права на жалбоподателя.
 2.
 Нарушение на принципа на пропорционалност като част от началата на правовата държава.
 Според жалбоподателя е нарушен принципът на пропорционалност, тъй като включването на името му в обжалваните актове няма никаква видима връзка с целите на тези актове, а именно да се отнеме възможността на Ислямска република Иран да извършва ядрени дейности, водещи до разпространение на ядреното оръжие, и да търгува със и/или да разработва ракетни системи за ядрено оръжие или други оръжейни системи. Освен това ответникът не установил, че изключването на жалбоподателя от кръга на лицата, които могат да търгуват с Европейския съюз, е подходяща мярка, в смисъл че е най-слабо ограничителната мярка за постигане на поставената цел. Наред с това жалбоподателят се оплаква, че значителното посегателство срещу основните му права очевидно не е било претеглено спрямо целта, която ответникът твърди, че преследва.
 3.
 Нарушение на началата на правовата държава.
 В това отношение се твърди, че ответникът не е изложил пълни мотиви за включването на името на жалбоподателя в обжалваните актове. Ответникът не посочил нито фактите, с които евентуално разполага, нито евентуалните доказателства. Освен това жалбоподателят поддържа, че не му е бил осигурен справедлив процес съгласно принципите на правовата държава, тъй като не е запознат с фактите и доказателствата, на които се основават обжалваните актове, и тъй като ответникът не е съобщил информацията, с която евентуално разполага. До този момент не било уважено искането на жалбоподателя да получи достъп до документите от преписката. Наред с това жалбоподателят се оплаква, че въпреки гореупоменатите решения на Съда ответникът не оттеглял обжалваните актове.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/32
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Andrea Sacripanti/Ministero dell’Interno
 (Дело C-171/10)
 (2010/C 161/45)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Andrea Sacripanti
 Ответник: Ministero dell’Interno
 Преюдициален въпрос
 Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон No 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон No 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:
 а)
 съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,
 б)
 са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),
 в)
 се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


text:
 20.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 372/9
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 18 август 2014 г. — Lucchini in Amministrazione straordinaria SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE и др.
 (Дело C-392/14)
 2014/C 372/12
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA
 Ответници: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico
 Преюдициални въпроси
 1)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС (1) на Комисията от 5 септември 2013 г., поради това че при изчисляването на броя на квотите за емисии, които подлежат на безплатно разпределяне, не е бил взет предвид делът на емисиите, свързани с изгарянето на отпадъчните газове — или газове, отделяни при стоманодобив — нито на тези, свързани с топлинната енергия, получена от когенерация, като по този начин е допуснато нарушение на член 290 ДФЕС и на член 10а, параграфи 1, 4 и 5 от Директива 2003/87/ЕО (2) и са надхвърлени границите на предвиденото в посочената директива делегиране в противоречие с целите на директивата (насърчаване на технологиите с по-висока енергийна ефективност и закрила на необходимите условия за икономическото развитие и увеличаване на заетостта)?
 2)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в светлината на член 6 ДЕС поради противоречие с член 1 от Допълнителния протокол към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, както и с член 17 от същата конвенция, доколкото неправилно са засегнати оправданите правни очаквания на дружествата жалбоподатели да продължат да ползват активи, представляващи количеството предварително разпределени квоти, предоставени им съгласно разпоредбите на директивата, като по този начин те са лишени от свързаните с тези активи икономически блага?
 3)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 296, втора алинея ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като не е надлежно мотивирано?
 4)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО и принципа на пропорционалност, закрепен в член 5, параграф 4 ДЕС, като освен това е опорочено от липса на разследване и грешка в преценката, предвид факта че изчисляването на максималното количество квоти, които се разпределят безплатно (релевантно за целите на определяне на единният коефициент за междусекторна корекция), не отчита последиците от императивните изменения в тълкуването на понятието „горивна инсталация“, настъпили между първата (2005 — 2007 г.) и втората фаза (2008 — 2012 г.) на прилагане на Директива 2003/87/ЕО?
 5)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО, член 9а, параграф 2 от Директива 2003/87/ЕО, както и поради липса на разследване и грешка в преценката, предвид факта че изчисляването на максималното количество квоти, които се разпределят безплатно (релевантно за целите на определяне на единният коефициент за междусекторна корекция), е извършено въз основа на предоставени от държавите членки данни, които не са съгласувани помежду си, тъй като изхождат от различно тълкуване на член 9а от Директива 2003/87/ЕО?
 6)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, поради нарушение на процедурните правила, предвидени в член 10а, параграф 1 и член 23, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО?
 (1) Решение на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27)
 (2) Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78)


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/15
 Решение на Съда (втори състав) от 4 юни 2015 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-161/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 98, параграф 2 - Точка 10 от приложение III - Намалена ставка на ДДС, приложима за предоставянето, строителството, обновяването и променянето на жилища като част от социална политика - Точка 10а от приложение III - Намалена ставка на ДДС, приложима за обновяването и ремонтирането на частни жилища, с изключение на материали, които съставляват значителна част от стойността на доставяната услуга - Национално законодателство, прилагащо намалена ставка на ДДС за доставката на услуги по инсталиране и доставката на „енергоспестяващи материали“))
 (2015/C 236/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Clausen и C. Soulay)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: L. Christie и M. Holt, подпомагани от K. Lasok QC)
 Диспозитив
 1)
 Като прилага намалена ставка на данъка върху добавената стойност за доставката на услуги по инсталиране на „енергоспестяващи материали“ и за доставката на такива материали от лице, което ги инсталира в жилищна сграда:
 —
 доколкото не може да се приеме, че тези доставки са „предоставяне[...], строителство[...], обновяване[...]и [и променяне[...]на жилища като част от социална политика“ по смисъла на точка 10 от приложение III към Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2009/47/ЕО на Съвета от 5 май 2009 година;
 —
 доколкото тези доставки не попадат в обхвата на понятието за „обновяване[...] и ремонтиране[...] на частни жилища“ по смисъла на точка 10а от приложение III към посочената директива, и
 —
 доколкото, дори и да попадат в обхвата на понятието за обновяване и ремонтиране на частни жилища по смисъла на точка 10а от приложение III към тази директива, същите доставки включват материали, които съставляват значителна част от стойността на доставяната услуга,
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по член 98 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2009/47, във връзка с приложение III към тази директива.
 2)
 Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C C 212 от 7.7.2014 г.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/15
 Жалба, подадена на 21 януари 2014 г. — Pfizer/Комисия и EMA
 (Дело T-48/14)
 2014/C 78/30
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pfizer Ltd (Sandwich, Обединеното кралство) (представители: K. Bacon и M. Schaefer, Barristers, I. Dodds-Smith, C. Stothers и J. Mulryne, Solicitors)
 Ответници: Европейска комисия и Европейска агенция по лекарствата
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията и на ЕМА, съдържащо се в писмата от 11 и от 15 ноември 2013 г., да не се издава становище за съответствие; и
 —
 да се осъдят Комисията и EMA да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага едно правно основание, а именно, че с твърдението си, че становище за съответствие във връзка с разрешителното на жалбоподателя за търгуване на лекарствения продукт „Vfend“ не може да бъде издадено, докато посочените в плана за педиатрично изследване („ППИ“) изследвания не бъдат оценени за целите на новите профилактични показания, EMA е тълкувала погрешно член 28, параграф 1 от Регламента относно лекарствените продукти (1).
 (1) Регламент (ЕО) No 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно лекарствените продукти за педиатрична употреба и за изменение на Регламент (ЕИО) No 1768/92, Директива 2001/20/ЕО, Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) No 726/2004 (ОВ L 378, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 83).


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/4
 Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-287/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Обществени поръчки - Директива 2004/17/ЕО - Процедури за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги - Неправилно или непълно транспониране - Липса на транспониране в определения срок)
 2009/C 141/06
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky, D. Kukovec и M. Konstantinidis)
 Ответник: Кралство Белгия (представители: D. Haven и J.-C. Halleux)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3; поправка ОВ L 182/169, 10.7.2008 г.)
 Диспозитив
 1)
 Кралство Белгия
 —
 като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за пълното и правилно транспониране на член 1, параграф 2, буква б), буква в), втора алинея и буква г), и параграф 13, втора алинея, на член 14, параграф 4, на член 17, параграф 10, букви a) и в), на член 34, параграф 8, на член 36, параграф 2, на член 39, параграф 2, на член 45, параграф 1 и параграф 3, букви a) и в), на член 48, параграфи 1—4 и параграф 6, буква в), на член 49, параграф 2, второ тире, и параграфи 3—5, на член 50, параграф 1, първа алинея, буква в), на член 52, параграф 1, на член 57, параграф 1, втора алинея, букви г) и д), и параграф 3, първо изречение, както и на член 65, параграф 2 от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, и
 —
 като не е приело в определения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с член 9, член 34, параграф 2, член 52, параграф 3 и член 57, параграф 3, второ изречение от Директива 2004/17,
 не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 2)
 Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 211, 8.9.2007 г.


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/9
 Жалба, подадена на 23 септември 2013 г. от Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 11 юли 2013 г. по дело T-469/07, Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-511/13 P)
 2013/C 352/16
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV (представители: M.L. Catrain González, abogada, E.A. Wright и H. Zhu, Barristers)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Hangzhou Duralamp, Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Европейска комисия и Osram GmbH
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Съда:
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение и да отмени спорния регламент, в частта му, която се отнася до жалбоподателите, както и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателите в производството пред Общия съд и в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателите целят отмяната на обжалваното решение и оспорвания регламент поради следните основания:
 1.
 Общият съд е изтълкувал неправилно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година (1) (наричан по-нататък „основният регламент“), като е направил извод, че Съветът има право да прилага този член 9, параграф 1 a fortiori към положения, които попадат извън приложното поле на тази разпоредба (т.е. когато не е налице оттегляне на дадена жалба, а само е намаляла степента на подкрепа за тази жалба). Даденото от Общия съд разширително тълкуване на разглеждания член 9, параграф 1 не се подкрепя нито от текста, нито от нито от структурата на разпоредбите на основния регламент. Това тълкуване противоречи и на практиката на институциите през последните 25 години, през които позоваването на член 9, параграф 1, след оттегляне на дадена жалба, винаги е водело до приключване на съответното разследване.
 2.
 Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е изтълкувал погрешно и съответно не е приложил член 4, параграф 1 и член 5, параграф 4 от основния регламент при дефинирането на понятието „промишленост на Общността“. Това води до неправилния извод, че понятието „голяма част“ от общата продукция на Общността трябва да се дефинира чрез прилагане само на един от двата прага, посочени в член 5, параграф 4, а именно само на прага от 25 %. Неправилното определение за „промишленост на Общността“ опорочава извършения от институциите анализ на вредата, която вместо да бъде установена въз основа на последиците от дъмпинговия внос за „промишлеността на Общността“ съгласно член 3, параграф 1 от основния регламент и в съответствие с определението по член 5, параграф 4, тази вреда е преценена въз основа на положението на „дружеството, което поддържа искането“ или „най-големият производител“. Нито едно от тези понятия не е използвано в основния регламент за целите на определянето на „вредата“.
 (1) Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/2
 Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. от Zoo Sport Ltd срещу решението, постановено на 16 октомври 2013 г. от Общия съд (първи състав) по дело T-455/12, Zoo Sport Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) при встъпила по делото пред Общия страна K-2 Corp.
 (Дело C-675/13 P)
 2014/C 303/02
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Zoo Sport Ltd (представител: I. Rungg, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и К-2 Corp.
 С определение от 15 юли 2014 г. Съдът (шести състав) обяви жалбата за недопустима.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/47
 Жалба, подадена на 28 декември 2007 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-494/07)
 (2008/C 64/78)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска Република (представител: P. Gentili, Avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени докладна записка No 011140 от 18 октомври 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. DOCUP Toscana Ob. 2 (n. CCI 2000 IT 16 2DO 001);
 —
 да се отмени докладна записка No 011538 от 29 октомври 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. Programma Operativo Regionale „Campania“ 2000-2006 (n. CCI 1999 IT 16 1PO 007);
 —
 да се отмени докладна записка No 011869 от 8 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. DOCUP Piemonte 2000-2006 (n. CCI 2000 IT 16 2DO 007);
 —
 да се отмени докладна записка No 011871 от 8 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. DOCUP Ob. 2 „Lazio“2000-2006 (n. CCI 2000 IT 16 2DO 009);
 —
 да се отмени докладна записка No 012137 от 15 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет сертифициране и деклариране на междинни разходи и искане за плащане. DOCUP Veneto Ob. 2 2000-2006 (n. CCI 2000 IT 16 2DO 005);
 —
 да се отмени докладна записка No 012139 от 15 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. Programma Operativo Regionale „Campania“ 2000-2006 (n. CCI 1999 IT 16 1PO 007);
 —
 да се отмени докладна записка No 012212 от 16 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. PON Sviluppo Imprenditoriale Locale 2000-2006 (n. CCI 1999 IT 16 1PO 002);
 —
 да се отмени докладна записка No 012567 от 26 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. Programma Operativo Regionale „Sardegna“ 2000-2006 (n. CCI 1999 IT 16 1PO 010);
 —
 да се отменят всички свързани и предходни актове и да се осъди Комисията Европейските Общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са тези, изложени по дело Т-345/04, Италианска Република/Комисия (1).
 (1) ОВ С 262, 23.10.2004 г., стр. 55.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/52
 Иск, предявен на 18 юни 2007 г. — Bauch/Комисия на Европейските общности
 (Дело F-61/07)
 (2007/C 199/101)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Gerhard Bauch (Берлин, Германия) [представител: W. Uhlmann, Rechtsanwalt]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се задължи ответникът да измени удостоверението от 12.3.2003 г., или при условията на евентуалност да издаде на ищеца ново такова, така че възстановената на ищеца сума да не се счита за изплащане на обезщетение при напускане с оглед на компенсацията на правото на пенсия и следователно не представлява пенсия или еквивалентно плащане,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът е работил като срочно нает служител на Комисията на Европейските общности. През този период той е бил в неплатен служебен отпуск в качеството си на длъжностно лице на Bundesministerium für Wirtschaft [Федерално министерство на икономиката]. Министерството е намалило пенсията на ищеца поради едновременно изплащане на осигурителни плащания от междудържавни и наддържавни осигурителни системи, тъй като Комисията на Европейските общности е издала на ищеца удостоверение за изплащането на обезщетение за напускане под формата на компенсация на пенсионни права.
 Ищецът изтъква, че това удостоверение на Комисията е неправилно, доколкото срочно наетите служители не придобиват право на пенсия поради краткия срок на службата (член 77-84 от Правилника за длъжностните лица) и поради това на ищеца са били възстановени единствено удържаните вноски за пенсионната каса.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/8
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 19 февруари 2013 г. — Società cooperativa Madonna dei Miracoli/Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
 (Дело C-82/13)
 2013/C 147/15
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищец: Società cooperativa Madonna dei Miracoli
 Ответници: Regione Abruzzo (Област Абруцо), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Министерство на земеделието и горите)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли да се приеме, че Европейската комисия е отменила отпускането на общностно финансиране и какъв акт е приет в този смисъл?,
 При условията на евентуалност:
 2.
 Каква е правната същност на бездействието на Комисията, изразяващо се в неизплащане на общностното финансиране,
 3.
 Бездействието на Европейската комисия, изразяващо се в неизплащане на общностното финансиране, противопоставя ли се на прилагането на член 42, буква а) от Областен закон 31/82 на Regione Abruzzo, съгласно който на жалбоподателя е отпуснато областно финансиране с акцесорен характер спрямо общностното финансиране, и следователно противопоставя ли се на изплащането на областното финансиране?,
 При всички положения:
 4.
 Какви са задълженията на Италия като държава членка в случай на продължаващо бездействие от страна на Европейската комисия?


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/37
 Жалба, подадена на 18 ноември 2011 г. от Deltafina SpA срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2011 г. по дело T-12/06, Deltafina/Комисия
 (Дело C-578/11 P)
 (2012/C 25/71)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Deltafina SpA (представители: J.-F. Bellis и F. Di Gianni)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени изцяло или отчасти обжалваното съдебно решение, доколкото с него се отхвърля жалбата на жалбоподателя,
 —
 да се отмени изцяло или отчасти Решение на Комисията от 20 октомври 2005 г. в частта относно жалбоподателя,
 —
 да се отмени или намали наложената на жалбоподателя глоба, включително на основание пълната юрисдикция по смисъла на член 261 ДФЕС,
 —
 при условията на евентуалност, делото да се върне за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе в съответствие с разрешените от Съда правни въпроси,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производство, както и във връзка с производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата, посочена по-горе, се основава на четири правни основания.
 1.
 Общият съд допуснал грешка, като приел, че Deltafina не изпълнило задължението си за сътрудничество, като не уведомило Комисията за оповестяването на информацията за своето сътрудничество с нея. Той е трябвало да се произнесе по въпроса дали с оглед на споразумението, постигнато на срещата от 14 март 2002 г. между Комисията и Deltafina относно „основните правила“, Комисията е можела основателно да направи извода, че Deltafina не е изпълнило задължението за сътрудничество, като на срещата на APTI от 4 април 2002 г. е оповестило, че е подало заявление за освобождаване от глоба.
 По този начин Общият съд заместил страните, като впоследствие определил реда и условията за изпълнение на задължението за сътрудничество на Deltafina, не се произнесъл по главното правно основание на Deltafina и нарушил правото му на защита.
 2.
 Общият съд не установил фактите в достатъчна степен, нито правилно, тъй като вместо да приложи методите за събиране на доказателства по член 65 от своя Процедурен правилник, в заседанието изслушал двама участника на срещата относно „основните правила“ от 24 март 2002 г. в рамките на неформална, а оттам и опорочена процедура, без да спази гаранциите, предвидени в членове 68—76 от Процедурния правилник, като не се съобразил и с някои основни принципи относно събирането на доказателства.
 3.
 Общият съд нарушил принципа на разумна продължителност на производството. Всъщност продължителността на производството пред Общия съд от 5 години и 8 месеца била прекомерна, като след приключване на писмената фаза на производството до решението за откриване на устната му фаза изминали над 43 месеца.
 4.
 Накрая Общият съд неоснователно отказал да се произнесе в съответствие с неограничената си юрисдикция по довода, че глобата на Deltafina е непропорционална и дискриминационна, доколкото Комисията приложила еднакво намаляване на глобата за Deltafina и Dimon Italia, въпреки съществената разлика в приноса им за установяване на нарушението. В Решение по дело Nintendo/Комисия (Т-13/03) бил утвърден принципът, че Комисията не е в състояние да наруши принципа на равно третиране при преценка на сътрудничеството на предприятията в хода на административното производство, което трябва да се съпостави от гледна точка на времето или на качеството.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/10
 Решение на Съда (трети състав) от 23 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-406/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Пряко данъчно облагане - Данъци върху дивидентите от акции на дружества - Ставка на данъка върху персоналните дружества)
 2009/C 141/14
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец; Комисия на Европейските общности (представител: D. Triantafyllou)
 Ответник: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos, M. Tassopoulou и I. Pouli)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 43 ЕО и 56 ЕО — Национална правна уредба, предвиждаща освобождаване от данъчно облагане на дивидентите, разпределени от националните дружества с изключение на дивидентите, разпределени от дружества със седалище в друга държава-членка
 Диспозитив
 1)
 Като прилага към дивидентите с чуждестранен произход по-неблагоприятен данъчен режим от режима, прилаган към дивидентите с национален произход, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 43 ЕО и 56 ЕО, както и по съответните членове от Споразумението за Европейско икономическо пространство от 2 май 1992 г., по-конкретно членове 31 и 40 от него.
 Като е запазила в сила разпоредбите на Кодекса за облагането на доходите (Закон 2238/94, изменен със Закон 3296/2004), по силата на който чуждестранните персонални дружества се облагат в Гърция с по-голям данък от данъка, с който се облагат националните персонални дружества, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 43 ЕО и по член 31 от Споразумението за Европейско икономическо пространство.
 2)
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 269, 10.11.2007 г.


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/2
 Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словашка република), постъпило на 1 август 2014 г. — Provident Financial s.r.o./Zdeněk Sobotka
 (Дело C-372/14)
 2014/C 380/02
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Krajský súd v Prešove
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Provident Financial s.r.o.
 Ответник: Zdeněk Sobotka
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Директива 2005/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (наричана по-нататък „Директива относно нелоялните търговски практики“) да се тълкува в смисъл, че представлява нелоялна търговска практика поведението на субект, предоставящ потребителски кредит, който представя на потребителя условията по договора по такъв начин, че оставя у него погрешното впечатление, че е свободен да избере допълнителна услуга за гарантиране на изплащането на вноските по кредита, като реално осъществява злоупотреба с влияние над потребителя с цел той да приеме престацията?
 2)
 Трябва ли Директивата относно нелоялните търговски практики да се тълкува в смисъл, че представлява нелоялна търговска практика поведението на кредитора, изразяващо се в представянето на потребителя на условията по договора по такъв начин, че в размера на дължимия годишен лихвен процент (ДГЛП) не се включват разходите за въпросната допълнителна услуга?
 3)
 Трябва ли Директивата относно нелоялните търговски практики да се тълкува в смисъл, че представлява нелоялна търговска практика поведението на кредитора, изразяващо се в прилагането по отношение на потребителите на пазара на потребителски кредити на значително по-висока цена за допълнителната услуга спрямо реалната ѝ себестойност, и избягва ли се, като не се включват разходите за допълнителната услуга в ДГЛП, задължението за прозрачност на действителните общи разходи във връзка с потребителския кредит?
 4)
 Трябва ли Директива 93/13/ЕИО (2) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори [наричана по-нататък „Директива 93/13“] да се тълкува в смисъл, че услугата за гарантиране на изплащането на вноските по потребителския кредит, чийто предмет е събирането в брой на вноските по кредита, изплащани от потребителя, представлява основния предмет на престацията при потребителския кредит?
 5)
 Трябва ли Директива 87/102/ЕИО (3) на Съвета от 22 декември 1986 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно потребителския кредит, изменена и допълнена с Директива 98/7/ЕО (4) на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г., да се тълкува в смисъл, че ДГЛП включва и възнаграждението за събиране в брой на вноските по кредита, или част от същото, когато възнаграждението значително надвишава необходимите разходи за тази допълнителна услуга, и трябва ли член 14 от посочената директива да се тълкува в смисъл, че институтът на ДГЛП се заобикаля, когато възнаграждението за допълнителната услуга значително надвишава разходите за нея и не се включва в ДГЛП?
 6)
 Трябва ли [Директива 93/13] да се тълкува в смисъл, че за да се удовлетвори изискването за прозрачност на допълнителна услуга, за която се плащат административни разходи, е достатъчно цената на тази административна услуга (административните разходи) да бъде ясна и разбираема, макар и да не е уточнен предметът на престацията, съответстваща на въпросната услуга?
 7)
 Трябва ли член 4, параграфи 1 и 2 от [Директива 93/13] да се тълкува в смисъл, че включването на административните разходи при изчисляването на ДГЛП само по себе си е пречка за осъществяването на съдебен контрол по отношение на тях за целите на тази директива?
 8)
 Трябва ли [Директива 93/13] да се тълкува в смисъл, че самият размер на административните разходи е пречка за осъществяването на съдебен контрол за целите на тази директива?
 9)
 Ако отговорът на въпрос 6 е в смисъл, че предметът на административната услуга, за която се дължат административни разходи, е достатъчно прозрачен, представлява ли в такъв случай административната услуга с всички евентуално свързани с нея действия основен предмет на потребителския кредит?
 10)
 Трябва ли член 4, параграф 1 от [Директива 93/13] да се тълкува в смисъл, че за целите на тази директива е релевантно включително обстоятелството, че срещу разходите за допълнителната услуга потребителят получава престация, която не само не е в негов интерес, а е в интерес на кредитора, предоставил потребителски кредит?
 (1) ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.
 (2) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.
 (3) ОВ L 42, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 252.
 (4) ОВ L 101, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 210.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/61
 Жалба, подадена на 16 септември 2013 г. — McCullough/Cedefop
 (Дело T-496/13)
 2013/C 344/113
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Colin Boyd McCullough (Солун, Гърция) (представител: G. Matsos)
 Ответник: Европейски център за развитие на професионалното обучение (Cedefop)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени отказа на Cedefop от 15 юли 2013 г. да му предостави достъп до някои документи,
 —
 да осъди Cedefop да му предостави поисканите документи,
 —
 да разреши на основание член 1, трето изречение от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз на гръцките национални органи да се осигури достъп до неприкосновените помещения и сгради на Cedefop с цел претърсване, изземване и предоставяне на въпросните документи и разследване на евентуалните престъпления, извършени от съответните свързани с тях лица, и
 —
 да осъди Cedefop да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 С първото основание се твърди, че с обжалваното решение Cedefop е нарушил правото на ЕС поради неправилно тълкуване на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 2.
 С второто основание се твърди, че Cedefop е нарушил правото на ЕС поради неправилно тълкуване на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 3.
 С третото основание се твърди, че действията на изпълняващия длъжността директор на Cedefop най-малкото са съмнителни, поради това че според него не е ясно дали протоколите от заседанията на групата за управление KMS, които са сред поисканите документи, изобщо са съществували, тъй като той би следвало да е наясно дали съществуват (или не), понеже като заместник-директор на Cedefop през продължителен период от време (една година), е знаел, че такива документи са били изготвяни. Тези действия налагат разследване от компетентните национални органи на помещенията на Cedefop.
 4.
 С четвъртото основание се твърди, че Cedefop не е предприел практически действия за прилагането на Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Съвета и че по аналогия приложение следва да намерят приетите от Комисията Подробни правила.
 5.
 С петото основание се твърди, че отказът на Cedefop да осигури достъп до поисканите документи нарушава правата на жалбоподателя като обвиняем в наказателното производство.


text:
 26.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 350/10
 Решение на Съда (седми състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Treviso — Италия) — Наказателно производство срещу Giuseppe Astone
 (Дело C-332/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/EО - Членове 167, 168, 178—182, 193, 206, 242, 244, 250, 252 и 273 - Право на приспадане на ДДС - Материални изисквания - Формални изисквания - Преклузивен срок - Национални разпоредби, изключващи правото на приспадане, ако не са спазени повечето от формалните изисквания - Данъчна измама))
 (2016/C 350/13)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Treviso
 Страна в главното производство
 Giuseppe Astone
 Диспозитив
 1)
 Членове 167, 168 и 178, член 179, първа алинея и членове 180 и 182 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която предвижда преклузивен срок за упражняването на правото на приспадане като разглеждания в главното производство, при условие че са спазени принципите на равностойност и на ефективност, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 2)
 Членове 168, 178, 179, 193, 206, 242, 244, 250, 252 и 273 от Директива 2006/112 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която позволява на данъчната администрация да не признае на данъчнозадължено лице правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, когато е установено, че то с измамна цел не е изпълнило повечето от формалните си задължения, които са условие за ползването от това право, което обстоятелство запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 320, 28.9.2015 г.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/16
 Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 31 май 2017 година — наказателно производство срещу Иван Гаванозов
 (Дело C-324/17)
 (2017/C 256/14)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Специализиран наказателен съд
 Страна в главното производство
 Иван Гаванозов
 Преюдициални въпроси
 1.
 Съответна ли е на чл.14 от Директива 2014/41/ПВР (1) за Европейската заповед за разследване по наказателно-правни въпроси национален закон и съдебна практика, които не допускат оспорване на материалноправните основания на съдбното решение за издаване на Европейска заповед за разследване, която има за предмет извършване на претърсване в жилищен и стопански имот и изземване на определени вещи, респективно за допускане на разпит на свидетел — като такова оспорване не е възможно както с пряка жалба срещу съдебното решение, така и с предявяване на отделен иск за присъждане на обезщетение.
 2.
 Предоставя ли чл. 14 ал.2 от Директивата, по непосредствен и пряк начин, право на заинтересованата страна да оспорва съдебното решение за издаване на Европейска заповед за разследване, независимо от липсата на такава процесуална възможност в националното право.
 3.
 Представлява ли заинтересована страна по смисъла на чл.14 ал.4, в светлината на чл.14 ал.2 вр чл.6 т.1 б.„а“ вр чл. 1 ал.4 от Директивата лицето, срещу което е повдигнато наказателно обвинение — ако действието по събиране на доказателства е насочено към трето лице.
 4.
 Представлява ли заинтересована страна по смисъла на чл.14 ал.4 вр ал.2 от Директивата лицето, което обитава или ползва имота, в който се извършва претърсването и изземването; респективно лицето, което ще бъде разпитано като свидетел.
 (1) OB 2014, L 130, стр. 1


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/43
 Жалба, подадена на 8 декември 2009 г. — Leali/Комисия
 (Дело T-489/09)
 2010/C 37/60
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Leali SpA (Odolo, Италия) (представител: G. Belotti, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 :
 да се отмени Решение по преписка COMP. 37 956 — Бетонова арматура, повторно приемане — C(2009) 7492 окончателен, прието от Комисията на 30 септември 2009 г.
 —
 :
 да се намали размера на наложената глоба.
 —
 Да се осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са сходни с изтъкнатите по дело SP/Комисия, T-472/09.


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/22
 Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 9 март 2017 г. — David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General
 (Дело C-122/17)
 (2017/C 151/29)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal
 Страни в главното производство
 Ищец: David Smith
 Ответници: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General
 Преюдициални въпроси
 Доколкото:
 i.
 релевантните разпоредби на националното право предвиждат изключение от задължителната автомобилна застраховка по отношение на лица, за които не са осигурени закрепени седалки в механично задвижвани превозни средства,
 ii.
 съответната застрахователна полица предвижда, че застрахователното покритие се ограничава само до пътници, които пътуват на закрепени седалки, и същата полица на практика представлява призната застрахователна полица по смисъла на действащото национално законодателство към момента на произшествието,
 iii.
 релевантните национални разпоредби, които предвиждат такова изключване от покритието, вече са признати за противоречащи на правото на Съюза с предишно решение на този Съд (дело C-356/05, Farrell/Whitty [EU:C:2007:229]) и в съответствие с това следва да се оставят без приложение, и
 iv.
 формулировката на националните разпоредби не позволява тълкуване, което да е съответстващо на изискванията на правото на Съюза,
 при това положение, в съдебен спор между частноправни субекти и частно застрахователно дружество относно произшествие с моторно превозно средство, причинило през 1999 г. тежка телесна повреда на пътник, който не е пътувал на закрепена седалка, при което със съгласието на страните националният съд привлича държавата и застрахователното дружество като ответници, длъжен ли е националният съд, когато оставя без приложение релевантните разпоредби на националното право, също така да не прилага клаузата за освобождаване от отговорност или по друг начин да изключи възможността застрахователят да се позовава на клаузата за освобождаване от отговорност, включена в действащата към съответния момент застрахователна полица за моторно превозно средство, така че пострадалото лице да може да получи обезщетение пряко от застрахователното дружество въз основа на тази полица? При условията на евентуалност, такъв резултат би ли представлявал по същество форма на хоризонтален директен ефект на директива спрямо частноправен субект, какъвто правото на Съюза не допуска?


text:
 24.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/6
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 27 януари 2014 година
 по дело E-1/13
 Míla ehf. срещу Надзорния орган ан ЕАСТ
 (Иск за отмяна – Държавна помощ – Договор за даване под наем – Незапочване на официална процедура по разследване – Допустимост – Правен интерес – Статут на заинтересована страна – Съмнения или сериозни затруднения – Принцип на пазарния инвеститор – Тръжна процедура)
 (2014/C 121/06)
 По дело No E-1/13, Míla ehf. срещу Надзорен орган на ЕАСТ – ИСК за отмяна на Решение на Надзорния орган на ЕАСТ No 410/12/COL от 21 ноември 2012 г. относно предполагаема държавна помощ чрез субсидиран наем на оптични влакна, които преди това са били експлоатирани от Организацията на Северноатлантическия договор (НАТО), Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, и Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, излезе с решение на 27 януари 2014 г., чийто диспозитив постановява:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Анулира Решение No 410/12/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 21 ноември 2012 г. относно предполагаема държавна помощ чрез субсидиран наем на оптични влакна, които преди това са били експлоатирани от Организацията на Северноатлантическия договор (НАТО).
 2.
 Нарежда Надзорния орган на ЕАСТ да поеме разходите по съдебното производство.