text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/51
 Жалба, подадена на 28 май 2010 г. — Cross Czech/Комисия
 (Дело T-252/10)
 ()
 2010/C 209/76
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Cross Czech a.s. (Прага, Чешка република) (представител: T. Schollaert, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение No INFSO-02/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 на Комисията от 12 март 2010 г. и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска съгласно член 263 ДФЕС отмяната на Решение No INFSO-02/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 на Комисията от 12 март 2010 г. с референтен номер 09-BA74-006, съдържащо се в писмо, с което се потвърждават изводите от одиторски доклад B74-06 относно одита на финансовите отчети за периода от 1 февруари 2005 г. до 30 април 2008 г. по договорите за проекти eMapps.com, CEEC IST NET и TRANSFER EAST, сключени в рамките на Шестата рамкова програма на ЕС за научни изследвания и технологично развитие (2002—2006 г.).
 В подкрепа на твърденията си жалбоподателят изтъква следните правни основания:
 Жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение нарушава Договора или правна норма, свързана с прилагането му, доколкото това решение:
 —
 се основава на неправилни или непълни фактически констатации от страна на Комисията,
 —
 отразява неправилното прилагане на договорите за разглежданите проекти, в частност що се отнася до извода, че жалбоподателят е нарушил тези договори,
 —
 се основава на явна грешка в преценката на фактите, свързани с твърдяното нарушение на договорите относно тези проекти, водеща до несъобразяване с приложимите законови норми и следователно до грешка при прилагане на правото,
 —
 се основава на логически грешки и
 —
 нарушава процесуалните права на жалбоподателя в хода на производството, предхождащо приемането на обжалваното решение, както и принципа на полагане на дължимата грижа.


text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/3
 Решение на Съда (трети състав) от 26 май 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-306/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директиви 93/37/ЕИО и 2004/18/ЕО - Процедури за възлагане на обществени поръчки за строителство - Градоустройствено законодателство на автономната област Валенсия)
 2011/C 211/05
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro, D. Kukovec и M. Konstantinidis)
 Ответник: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez)
 Предмет
 Неизпълнение на задължение от държава членка — Нарушение на член 1, член 6, параграф 6, член 11, член 12 и на глава 2 от Дял IV (членове 24—29) от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година за съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство (ОВ L 199, стр. 54) и на член 2, член 6, член 24, член 30, член 31, параграф 4, буква a), член 48, параграф 2, и член 53 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116) — Законодателство на Comunidad valenciana в областта на градоустройството — Липса на съответствие с общностното право
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 223 от 30.8.2008 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/47
 Жалба, подадена на 20 март 2014 г. — WeserWind/Комисия
 (Дело T-173/14)
 2014/C 142/60
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Бремерхафен, Германия) (представители: H. Höfler, C. Kahle и V. Winkler Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника за започване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Германия, Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, публикувано с поканата за представяне на мнения (ОВ C 37, 2014 г., стр. 73),
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество изтъква следното:
 1.
 Съществени процесуални нарушения
 —
 В това отношение жалбоподателят твърди, че ответникът не е мотивирал в достатъчна степен съгласно член 296, втора алинея ДФЕС решението си за започване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС. Това решение не съдържало конкретна фактическа преценка, основана на фактически и правни съображения по отношение на наличието на всички съставни елементи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 2.
 Нарушение на Договорите
 —
 По този въпрос жалбоподателят твърди, че решението на Комисията за започване на официална процедура нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС. Във връзка с това той изтъква, че в Решение от 13 март 2001 г. по дело PreussenElektra (C-379/98, Recueil, стр. I-2099) Съдът вече е приел, че Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритетa на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) не предоставя държавна помощ. EEG продължавал да се прилага непроменен по същество. По-конкретно съществените за оценката на помощта аспекти оставали непроменени. Същото важало и за решението на ответника от 22 май 2002 г. (ОВ C 164, стр. 5), с което той е установил, че EEG не представлява държавна помощ.
 —
 По-нататък жалбоподателят изтъква, че намалената допълнителна такса по EEG не осъществява елементите на държавна помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той по-специално посочва, че намалената допълнителна такса по EEG не представлява предимство, което дадено предприятие не би могло да получи при нормални пазарни условия, че тя не притежава селективен характер, при нея не става въпрос за помощ, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси и тя не води нито до нарушаване на конкуренцията, нито до евентуално засягане на търговията между държавите членки.
 3.
 Съвместимост с общия пазар
 —
 Ако Общият съд приеме, че е налице държавна помощ, то тя според жалбоподателя е съвместима с общия пазар съгласно член 107, параграф 3, букви б) и в) ДФЕС.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/46
 Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO („fluo.“)
 (Дело T-120/17)
 (2017/C 121/66)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Солун, Гърция) (представител: A. Spyridonos, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „fluo“ — заявка за регистрация No 14 664 486
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 2 декември 2016 г. по преписка R 863/2016-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта, с която се отхвърля заявката за регистрация на въпросната марка и се допуска регистрация на марката за всички заявени стоки от клас 9 от Ницската спогодба,
 —
 да осъди EUIPO да заплати разноските във всички инстанции.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/19
 Решение на Първоинстанционния съд от 10 юни 2008 г. — Gabel Industria Tessile/СХВП — Creaciones Garel (GABEL)
 (Дело T-85/07) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „GABEL“ - По-ранна фигуративна марка „GAREL“ - Частичен отказ за регистрация - Обхват на разглеждането, което трябва да извърши апелативният състав - Задължение за произнасяне по жалбата в нейната цялост - Член 62, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2008/C 183/40)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Gabel Industria Tessile SpA (Rovellasca, Italie) (представител: A. Petruzzelli, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: O. Montalto и L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Creaciones Garel, SA (Logroño, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 25 януари 2007 г. (преписка R 960/2006-2), постановено в производство по възражение между Creaciones Garel, SA и Gabel Industria Tessile SpA.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 25 януари 2007 г. (преписка R 960/2006-2).
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3)
 Gabel Industria Tessile SpA и СХВП понасят направените от всеки от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 117, 26.5.2007 г.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/52
 Жалба, подадена на 15 юли 2010 г. — Babcock Noell/Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика
 (Дело T-299/10)
 ()
 2010/C 234/92
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Германия) (представители: M. Werner и C. Ebrecht, lawyers)
 Ответник: Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят решенията на ответника от 1 юли 2010 г. по процедура за възлагане на обществена поръчка F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) за отхвърляне от процедурата на офертите на жалбоподателя — четири отделни оферти за лотове A, B, C и D,
 —
 да се отхвърли решението на ответника от 2 юли 2010 г. по процедура за възлагане на обществена поръчка F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) за възлагане на договора на спечелилия оферент,
 —
 да се разпореди на ответника да отмени процедурата за възлагане на обществена поръчка F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) и да организира нова процедура за възлагане на обществена поръчка за доставката на ITER пакети с намотки от тороидални полеви бобини,
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква седем правни основания.
 На първо място, той твърди, че решенията за отхвърляне на офертите на жалбоподателя на основание несъответствието им със спецификациите към офертата нарушават принципа на равно третиране и съдържат явна грешка в преценката, кто се има предвид, че офертите не са съдържали съществени промени („45 отклонения“) в проекто-договора, както твърди ответникът, а фактически са включвали само списък с няколко предложения по въпроси, по които да се преговаря. По-нататък жалбоподателят твърди, че приемайки тези решения, ответникът е нарушил принципите на добрата административна практика и на прозрачност.
 На второ място, жалбоподателят посочва, че с оспорваните решения се нарушава общият принцип на равно третиране на всички оференти, като се има предвид, че в хода на процедурата по възлагане на обществена поръчка ответникът не е предприел нищо, за да се противопостави на обстоятелството, че спечелилият оферент е имал значително информационно предимство при формулирането на своята оферта, в резултат на извършване на работи за ответника и за други образувания преди процедурата. Освен това той твърди, че с оспорваните решения се нарушава принципът на порзрачност, тъй като ответникът не е предоставил на жалбоподателя цялата информация, свързана с обстоятелстта и фактите, които са в основата на неговото решение да не разкрива данни, които са от значение за преценката на съществуването на информационно предимство за спечелилия оферент.
 На трето място, жалбоподателят твърди, че с оспорваните решения се нарушава член 84, буква a) от Финансовия регламент (1), доколкото спечелилият оферент бил в конфликт на интереси по отношение на договора, предмет на възлагане.
 На четвърто място, жалбоподателят изтъква, че с оспорваните решения се нарушават разпоредбите на член 93 и член 100, параграф 2, буква з) от Правилата за прилагане (2), доколкото решението на ответника за възлагане на договорите в процедурата по възлагане на обществена поръчка F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) било взето в резултат на открита процедура, вместо чрез състезателен диалог или процедура на договаряне.
 На пето място, той твърди, че с оспорваните решения се нарушава разпоредбата на член 23, параграф 2 от Директива 2004/18/ЕО (3) (която по аналогия се прилага за тази процедура по възлагане на обществена поръчка), като се има предвид, че условията, съдържащи се в проектодоговора на спецификациите към офертата, са в противоречие с приложимото испанско право и били квалифицирани като създаващи неоснователни пречки пред отварянето на обществените поръчки за конкуренция.
 На шесто място, жалбоподателят посочва, че използвайки неясни и непонятни изисквания в техническите спецификации, ответникът е нарушил принципа на прозрачност, както и разпоредбата на член 116, параграф 1 от Правилата за прилагане.
 Накрая той твърди, че ответникът е нарушил принципите на прозрачност и на равно третиране, като в рамките на спецификациите към офертата по настоящата процедура е приложил критерии за възлагане, които са непонятни и непрозрачни и не се отнасят до предмета на договора, а до квалификацията и подбора на оферента.
 (1) Решение от 22 октомври 2007 година на Управителния съвет на Европейското съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика за приемане на Финансовия регламент.
 (2) Решение от 22 октомври 2007 година на Управителния съвет на Европейското съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика за приемане на правила за прилагането на Финансовия регламент (Правила за прилагането).
 (3) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/10
 Решение на Съда (четвърти състав) от 1 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Churchill Insurance Company Limited/Benjamin Wilkinson и Tracy Evans/Equity Claims Limited
 (Дело C-442/10) (1)
 (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ за моторни превозни средства - Директива 84/5/ЕИО - Член 1, параграф 4 и член 2, параграф 1 - Трето пострадало лице - Изрично или мълчаливо разрешение за управление на моторно превозно средство - Директива 90/232/ЕИО - Член 1, първа алинея - Директива 2009/103/ЕО - Член 10, член 12, параграф 1 и член 13, параграф 1 - Пострадало при пътнотранспортно произшествие лице, което е било пътник в превозното средство, по отношение на което е застраховано в качеството на водач - Превозно средство, управлявано от незастраховано лице - Пострадало застраховано лице, за което не се изключва ползването на застраховката)
 2012/C 32/17
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Ищци: Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans
 Ответници: Benjamin Wilkinson, Equity Claims Limited
 Предмет
 Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 12, параграф 1 и член 13, параграф 1 от Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 263, стр. 11) — Пострадало при пътнотранспортно произшествие лице, което към момента на произшествието е пътник в превозното средство, за което е сключило застраховка в качеството на водач, като превозното средство е управлявано от незастрахован водач, на когото пострадалото лице е разрешило да управлява — Разпоредби от националното право, които изключват възможността пострадалото лице да се ползва от застраховката
 Диспозитив
 1.
 Член 1, първа алинея от Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и член 2, параграф 1 от Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС), следва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която води до автоматично изключване на задължението на застрахователя да обезщети пострадал в пътнотранспортно произшествие, когато това произшествие е причинено от незастрахован със застрахователната полица водач, а пострадалият, който към момента на произшествието се е возил като пътник, е бил застрахован за управлението на превозното средство, но е дал разрешение на водача да го управлява.
 2.
 Отговорът на първия поставен въпрос не е различен в зависимост от това дали пострадалото застраховано лице е знаело, че лицето, на което е предоставило управлението на превозното средство, не е застраховано за това, или е мислело, че това лице е застраховано, или изобщо не си е поставяло този въпрос.
 (1) ОВ C 346, 18.12.2010 г.


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/50
 Жалба, подадена на 17 май 2016 г. — Stavytskyi/Съвет
 (Дело T-242/16)
 (2016/C 270/57)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Edward Stavytskyi (Белгия) (представители: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey и D. Rovetta, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС на Съвета относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 г. за прилагане на Регламент (EС) No 208/2014 на Съвета относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, доколкото тези актове запазват името на жалбоподателя в списъка на лицата и образуванията, спрямо които се прилагат ограничителните мерки;
 —
 да осъди Съвета да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението, че съставеният списък е незаконосъобразен, тъй като е бил изменен, за да позволи включване само въз основа на факта, че дадено лице е било обект на наказателно производство, без каквото и да е изискване за съдебна санкция.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението, че Съветът е изложил недостатъчно и стереотипни мотиви, като просто е копирал текста на правната уредба относно включването в списъка.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдението, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, тъй като не е разполагал с достатъчно солидна фактическа основа за включването на жалбоподателя в списъка поради това, че е бил обект на наказателно производство пред украинските власти за присвояване на публични финансови средства или активи.
 4.
 Четвърто основание, изведено от твърдението, че предприетите от Съвета мерки по отношение на жалбоподателя не представляват мерки на външна политика, а международно сътрудничество по наказателно производство, което в съответствие с това е било прието на погрешно правно основание.


text:
 8.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 164/17
 Определение на Общия съд от 12 април 2013 г. — Oster Weinkellerei/СХВП — Viñedos Emiliana (Igama)
 (Дело T-474/11) (1)
 (Марка на Общността - Отмяна на марката, срещу която е подадено възражение - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 164/31
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Andreas Oster Weinkellerei KG (Кохем, Германия) (представител: N. Schindler, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Друга страна, встъпила в производството пред апелативния състав на СХВП: Viñedos Emiliana, SA (Лас Кондес, Сантяго, Чили)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 22 юни 2011 г. (дело R 637/2010-2) относно производство по възражение между Andreas Oster Weinkellerei KG и Viñedos Emiliana, SA
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2.
 Жалбоподателят и СХВП понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 319, 29.10.2011 г.


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/24
 Решение на Общия съд от 18 юни 2014 г. — Cantina Broglie 1/СХВП — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)
 (Дело T-595/10) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „RIPASSA“ - По-ранна национална словна марка „VINO DI RIPASSO“ - Относително основание за отказ - Член 75 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране))
 2014/C 253/33
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Cantina Broglie 1 Srl (Peschiera del Garda, Италия) (представители: A. Rizzoli, адвокат, допуснат да замести в производството A. Zenato)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Верона, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 30 септември 2010 г. (преписка R 63/2010 1) относно производство по възражение между Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona и г-н Alberto Zenato
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на първи апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 30 септември 2010 г. (преписка R 63/2010-1).
 2)
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски, както и разноските, направени в рамките на производството пред апелативния състав.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/36
 Жалба, подадена на 13 декември 2012 г. — ZZ/Парламент
 (Дело F-150/12)
 2013/C 147/70
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: G. Maximini, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 Искане за отмяна на решението на ответника да не изплати на жалбоподателя надбавката за пренастаняване и да не му възстанови някои пътни разноски.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на ответника от 29 март 2012 г., доколкото предвижда на жалбоподателя да не се изплаща втората половина от надбавката за пренастаняване по член 6 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица и да не му се възстановят пътните разноски по член 7 от същото приложение,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати на жалбоподателя втората половина от надбавката за пренастаняване в размер на една месечна основна заплата и да възстанови пълния размер на пътните разноски за връщането му в мястото на произход при прекратяването на служебното му правоотношение, както и за връщането на съпругата му и на сина му, който страда от тежко увреждане и живее в неговото домакинство,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски и всички необходими разходи на жалбоподателя.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/16
 Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts Baden-Baden (Германия) на 10 май 2010 г. — Staatsanwaltschaft Baden-Baden/Leo Apelt
 (Дело C-224/10)
 ()
 2010/C 221/26
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Baden-Baden
 Страни в главното производство
 Ищец: Staatsanwaltschaft Baden-Baden
 Ответник: Leo Apelt
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли държава членка на основание член 5, параграф 1, буква а) от Директива 91/439/ЕИО (1), според който свидетелство за управление на моторни превозни средства от категория D може да бъде издадено само на водачи, които вече имат право да управляват моторни превозни средства от категория B, във връзка с член 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от същата директива, да откаже да признае валидността на свидетелство за управление на МПС, издадено от друга държава членка за категориите B и D, по-специално що се отнася до категория D, когато посоченото свидетелство за управление на МПС от категория В е било издадено на водача преди приемането в първата държава членка на мярка за отнемането му по съдебен ред, а свидетелството за управление на моторни превозни средства от категория D е издадено едва след отнемането по съдебен ред и едновременно с това след изтичането на забраната за издаване на ново свидетелство за управление на моторни превозни средства?
 2.
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 Може ли първата държава членка да откаже да признае посоченото свидетелство за управление на моторни превозни средства, по-специално що се отнася до категория D, на основание член 11, параграф 4 от Директива 2006/126/ЕО (2), според който държава членка отказва да признае валидността на свидетелство за управление на моторни превозни средства, издадено от друга държава членка на лице, на което свидетелството за управление на моторни превозни средства е отнето на нейна територия, когато разрешението за управление на моторни превозни средства за категория B е издадено на 01.03.2006 г., за категория D на 30.04.2007 г., а крайното свидетелство за управление на моторни превозни средства е издадено на последната посочена дата?
 (1) Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62).
 (2) Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (ОВ L 403, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216).


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/39
 Жалба, подадена на 31 юли 2015 г. — Inditex/СХВП — Ffauf („ZARA“)
 (Дело T-432/15)
 (2015/C 320/57)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Артейхо, Испания) (представители: G. Macias Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal, E. Armero, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ffauf SA (Люксембург, Люксембург)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „ZARA“ — марка на Общността No 732 958
 Производство пред СХВП: производство по отмяна
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 2 юни 2015 г. по преписка R 867/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, по-специално що се отнася до отмяната на регистрация на марка на Общността No 732958 „ZARA“ за оспорените стоки от класове 29, 30, 31, 32 и 33,
 —
 да осъди СХВП да заплати разноските, включително и тези, направени в производствата пред отдела по отмяна и пред втори апелативен състав на СХВП.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 42, параграф 2, член 51, параграф 1, буква a), член 52, параграф 2 и член 85, параграф 2 oт Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на правило 22, параграф 3 и правило 22, параграф 4 oт Регламент No 2868/95.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/14
 Определение на Съда (пети състав) от 23 май 2007 г. (преюдициално запитване от Sozialgericht Würzburg — Германия) — Greser, Otmar/Bundesagentur für Arbeit
 (Дело C-438/06) (1)
 (Преюдициално запитване - Явна недопустимост)
 (2007/C 199/23)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Sozialgericht Würzburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Greser, Otmar
 Ответник: Bundesagentur für Arbeit
 Предмет
 Преюдициално запитване — Sozialgericht Würzburg — Тълкуване на член 71, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (OB L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Изчисляване на обезщетенията при безработица за лице, осигуряващо превоз по река Рейн („Rheinschiffer“), което е пребивавало през време на последната си трудова заетост в държава-членка, различна от държавата по месторабота, и се е връщало в мястото си на пребиваване веднъж на всеки две седмици, съобразно с трудовия си договор — Квалифициране на този работник като „пограничен работник“ или като „работник, различен от пограничен работник“
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Sozialgericht Würzburg с решение от 28 септември 2006 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 9.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/30
 Жалба, подадена на 7 декември 2012 г. — ZZ/ЕЦМНН
 (Дело F-148/12)
 2013/C 71/52
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. E. Marchal)
 Ответник: Европейски център за мониторинг на наркотиците и наркоманиите (ЕЦМНН)
 Предмет на производството
 Отмяната на решението, с което се приема атестационния доклад на жалбоподателя за периода от 1 януари до 31 декември 2011 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 9 март 2012 г., с което се приема атестационния доклад за 2012 г., обхващащ периода от 1 януари до 31 декември 2011 г.;
 —
 доколкото е необходимо, да се отмени имплицитното решение от 26 октомври 2012 г. на органа, оправомощен да сключва договори, с което се отхвърля административната жалба на жалбоподателя, целяща изменение на неговия атестационен доклад за 2012 г.;
 —
 да се осъди ЕЦМНН да заплати съдебните разноски.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/38
 Решение на Общия съд от 27 април 2010 г. — Union Investment Privatfonds/СХВП — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)
 (Дело T-392/06) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността unibanco - По-ранни национални фигуративни марки UniFLEXIO, UniVARIO и UniZERO - Късно представяне на документи - Право на преценка, предоставено по член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2010/C 161/58)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Union Investment Privatfonds GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: H. Keller, впоследствие J. Zindel, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Unicre-Cartão International De Crédito, SA (Лисабон, Португалия)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 10 октомври 2006 г. (по преписка No R 442/2004-2) относно производство по възражение между l’Union Investment Privatfonds GmbH и Unicre-Cartão International De Crédito, SA
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата
 2.
 Осъжда Union Investment Privatfonds GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г.


text:
 11.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/18
 Решение на Общия съд от 12 ноември 2015 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-255/13) (1)
 ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Финансови корекции с единна ставка - Преки плащания - Кръстосано спазване - Помощ за преработване на цитрусови плодове - Условия за акредитиране на разплащателна агенция))
 (2016/C 007/25)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от B. Tidore и M. Salvatorelli, avvocati dello Stato)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и P. Rossi)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение за изпълнение 2013/123/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 67, стр. 20), в частта, в която съдържа финансови корекции с единна ставка на направени от Италианската република разходи
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Италианската република да понесе направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 178, 22.6.2013 г.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/32
 Определение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — CPEM/Комисия
 (Дело T-106/08) (1)
 (Жалба за отмяна - Дебитно известие - Неподлежащ на обжалване акт - Потвърждаващ акт - Недопустимост - Иск за обезщетение - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
 2009/C 220/66
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Марсилия, Франция) (представител: C. Bonnefoi, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Flynn и A. Steiblytė)
 Предмет
 Искане за отмяна на дебитно известие No 3240912189 от 17 декември 2007 г. относно Решение C (2007) 4645 на Комисията от 4 октомври 2007 г., с което се отменя помощта, отпусната от Европейския социален фонд (ЕСФ) с Решение С (1999) 2645 от 17 август 1999 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля искането за отмяна като недопустимо.
 2)
 Отхвърля искането за обезщетение като явно лишено от всякакво правно основание.
 3)
 Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) понася съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/8
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия) на 3 юли 2013 г. — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
 (Дело C-377/13)
 2013/C 274/13
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S.A.
 Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira
 Преюдициален въпрос
 Член 4, параграф 1, буква в) и параграф 2, буква a), член 7, параграф 1 и член 10, буква a) от Директива 69/335/ЕИО (1) на Съвета от 17 юли 1969 година (изменена с Директива 85/303/ЕИО (2) на Съвета от 10 юни 1985 г.) допускат ли национална правна уредба, като съдържащата се в Закон-декрет No 322-B/2001 от 14 декември 2001 г., който предвижда облагане с гербов налог на увеличаванията на капитала на капиталовите дружества, осъществени чрез капитализиране на вземания на акционерите за акцесорни вноски, направени преди това в дружеството, макар тези допълнителни вноски да са направени в брой, като се има предвид, че към 01 юли 1984 г. националното законодателство предвижда тези увеличения на капитала да бъдат облагани с гербов налог по ставка от 2 % и към същата дата предвижда освобождаване от гербов налог за увеличенията на капитал, осъществени чрез вноски, направени в брой?
 (1) Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал (ОВ L 249, стр. 25; EE 09/01, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9).
 (2) Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 година за изменение на Директива 69/335/ЕИО относно косвените данъци върху прираста на капитала (ОВ L 156, стр. 23; EE 09/01, стр. 171; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 75).


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/42
 Решение на Общия съд от 5 декември 2012 г. — Consorzio vino Chianti Classico/СХВП — FFR (F.F.R.)
 (Дело T-143/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Общността „F.F.R.“ - По-ранни национални фигуративни марки „CHIANTI CLASSICO“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1,буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 26/80
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Consorzio vino Chianti Classico (Radda in Chianti, Италия) (представители: S. Corona, G. Ciccone и A. Loffredo, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално V. Melgar и G. Mannucci, впоследствие V. Melgar и D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Fédération française de rugby (FFR) (Marcoussis, Франция)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 януари 2011 г. (преписка R 43/2010-4) относно производство по възражение между Consorzio vino Chianti Classico и Fédération française de rugby (FFR).
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 10 януари 2011 г. (преписка R 43/2010-4) в частта, в която апелативният състав отхвърля възражението доколкото то се основава на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Consorzio vino Chianti Classico и СХВП понасят направените от тях съдебни в производството пред Общия съд.
 (1) ОВ C 152, 21.5.2011 г.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/30
 Иск, предявен на 15 юли 2011 г. — Pigui/Комисия
 (Дело T-382/11)
 2011/C 282/61
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Cristina Pigui (Strejnic, Румъния) (представител: M. Alexe, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да задължи ответника да представи информация за наименованията на всички висши учебни заведения, участвали в дистанционното обучение посредством Интернет „Master 2008-2010“ по програма „Жан Моне“;
 —
 да задължи ответника да спре програмата, ако в нея не участват висши учебни заведения, да установи изискване за сключване на писмен договор за обучение между студентите и организаторите, както и изискване за единна система за оценяване на всички участващи студенти; и
 —
 да задължи Комисията да възстанови положението ab initio на ищеца, като по този начин покаже, че програмата 2008-2010 не отговаря на критериите на програма „Жан Моне“, най-малкото по отношение на ищеца.
 Правни основания и основни доводи
 Със своя иск ищецът иска, на основание член 265 ДФЕС, да се обяви за неправомерно бездействието на ответника доколкото не е оповестил резултатите от публичното разследване, поискано от жалбоподателя.
 В подкрепа на иска си, ищецът излага четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на член 6, параграф 3 и член 15 от Решение No 1720/2006/ЕО (1), доколкото ответникът не е провел разследване и не е оповестил информация в съответствие с исканията на ищеца, както и от нарушение на член 11 и член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото ответникът е нарушил принципа на прозрачност и правната уредба в областта на защитата на потребителите
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на член 4 и член 5 от Директива 97/7/ЕО (2) и на член 2, букви а) и б) и член 5 от Директива 2005/29/ЕО (3), доколкото ответникът не е извършил проверка и оценка на дистанционното обучение в магистърски програми по програмата „Жан Моне“ с оглед на целите на последната в съответствие с член 15 от Решение No 1720/2006/ЕО.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на член 5 от Директива 97/7/ЕО и на член 2, букви а) и б), и членове 6 и 7 от Директива 2005/29/ЕО, доколкото ответникът не е провел разследване във връзка с двойния стандарт на системата за оценяване на студентите.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на член 14 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, както и на член 2 от Протокол No 1 към Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, доколкото спрямо ищеца не е приложено равно третиране в рамките на дистанционното обучение в магистърски програми по програмата „Жан Моне“.
 (1) Решение No 1720/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 ноември 2006 година за създаване на Програма за действие за обучение през целия живот (ОВ L 327, 2006 г., стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 16, том 3 стр. 25)
 (2) Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (ОВ L 144, 1997 г., стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 160)
 (3) Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялните търговски практики“) (ОВ L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260)


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/15
 Преюдициално запитване, отправено на 16 септември 2010 г. от Okresným súdom Prešov (Словашка република) — Jana Pereničová, Vladislav Perenič/S.O.S. financ, spol. sro
 (Дело C-453/10)
 ()
 2010/C 328/28
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Okresný súd Prešov
 Страни в главното производство
 Ищци: Jana Pereničová, Vladislav Perenič
 Ответник: S.O.S. financ, spol. sro
 Преюдициални въпроси
 1.
 Обхватът на защитата на потребителя по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори допуска ли да се приеме, когато е установено наличието на неравноправни договорни клаузи, че договорът в своята цялост не обвързва потребителя, ако това е по-благоприятно за него?
 2.
 Критериите, по които се определя нелоялната търговска практика по смисъла на Директива 2005/29/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета, допускат ли да се приеме, че когато операторът посочи в договора годишен процент на разходите (APRC), по-нисък от реалния, това поведение на оператора спрямо потребителя може да се окачестви като нелоялна търговска практика? Допуска ли Директива 2005/29/ЕО, ако е доказано наличието на нелоялна търговска практика, това да повлияе върху действителността на договора за кредит и върху постигането на целта на член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1, ако за потребителя би било по-благоприятно договорът да е недействителен?
 (1) ОВ L 112, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273
 (2) ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.


text:
 9.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/5
 Жалба, подадена на 23 ноември 2012 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 11 септември 2012 г. по дело T-241/03 REV, Marcuccio/Комисия
 (Дело C-534/12 P)
 2013/C 71/08
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло и без изключение Определение на Общия съд на Европейския съюз от 11 септември 2012 г. по дело T-241/03 REV.
 —
 като главно искане,
 а)
 да обяви за допустима молбата, подадена от жалбоподателя на 27 декември 2011 г., за преразглеждане на определението от 17 май 2006 т. на първи състав на Общия съд по дело T-241/03, висящо пред Общия съд, искане от 27 ноември 2011 г., което стои в основата на настоящото дело, и в съответствие с това да се разпореди продължаването на производството, ex lege, както и
 б)
 да се осъди ответникът да заплати в полза на жалбоподателя съдебните разноски, направени от последния в настоящото производство, или
 —
 при условията на евентуалност, да се върне делото на Общия съд за ново произнасяне, ex lege, по допустимостта на молбата от 27 декември 2011 г., и за последващо произнасяне, при необходимост, по съществото на делото.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Процесуални нарушения, които накърняват интересите на жалбоподателя и които водят до значителни грешки в преценката, а именно, измежду другите, а) пълна липса на проучване на доказателствата и на мотиви на обжалваното определение; б) нарушение на съществените процесуални правила; в) нарушение на принципа на компетентност на законоустановения съд да разгледа делото; г) нарушение на разпоредбите на член 64, параграф 4, първа алинея от Процедурния правилник на Общия съд, на член 127, параграфи 1 и 2 от Правилника и, на последно място, нарушение на потестативното процесуално право на жалбоподателя да предложи на Общия съд, във всеки един момент, процесуално-организационни действия във връзка с делото;
 2.
 нарушение на член 44, параграфи 1 и 2 от Статута на Съда на Европейския съюз;
 3.
 нарушение на принцип на правото, съдържащ се в решение на Съда на ЕС, а именно Решение на Съда на Европейския съюз от 13 октомври 1977 г. по дело C-56/75 REV, Elz/Комисия;
 4.
 Пълна липса на проучване на доказателствата и на мотиви на обжалваното определение и поради изопачаване и преиначаване на фактите и на твърденията на жалбоподателя.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/50
 Жалба, подадена на 7 април 2009 г. — Prysmian, Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Комисия
 (Дело T-140/09)
 2009/C 141/104
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Prysmian SpA (Милано, Италия), Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Милано, Италия) (представител: A. Pappalardo, avvocato, F. Russo, avvocato, M. L. Stasi, avvocato, C. Tesauro, avvocato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени решението от 9 януари 2009 година, с което Комисията разпорежда извършването на проверките (преписка COMP/39610 — Surge);
 —
 да се обяви за незаконосъобразно и противоречащо на член 20, параграф 2, от Регламент No 1/2003 решението на Комисията да копира целите хард дискове на някои ръководители на Prysmian и да анализира тяхното съдържание в своите офиси в Брюксел;
 —
 При условията на евентуалност във връзка с предходното, да се квалифицира като злоупотреба поведението на проверяващите, доколкото като са изтълкували неправилно предоставените им с решението правомощия за проверка, те са копирали цялото съдържание на някои хард дискове с цел да извършат проверка на тяхното съдържание в офисите на Комисията в Брюксел;
 —
 да се разпореди на Комисията да възстанови на Prysmian всички незаконосъобразно получени документи в хода на проверките в помещенията на жалбоподателите в Милано, или извлечения от анализираните копия на хард дисковете, анализирани в офисите на Комисията в Брюксел;
 —
 да се разпореди на Комисията да се въздържа от използването по какъвто и да било начин на незаконосъобразно получените документи и по-конкретно от използването им в рамките на започналата процедура за установяване на твърдяно антиконкурентно поведение в областта на електрокабелите в нарушение с член 81 ЕО;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В основата на настоящата жалба е приетото от Комисията на 9 януари 2009 година решение за проверка на евентуалното съществуване на антиконкурентно поведение в областта на електрокабелите в нарушение на член 81 от Договора за ЕО, с което тя разпорежда на жалбоподателите да се подчинят на проверка по реда на член 20, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (1).
 В това отношение следва да се подчертае, че при изпълнението на горепосоченото решение представителите на жалбоподателите са били информирани, че ответникът е решил да направи идентично копие („forensic image“) на „хард дисковете“ на някои компютри, с цел да продължи тяхното анализиране в офисите на Комисията в Брюксел.
 В подкрепа на своите искания жалбоподателите изтъкват:
 —
 че Регламент No1/2003 изрично гласи, че правомощията за разследване се упражняват в помещенията на предприятието и предвижда, че тези помещения могат да бъдат запечатвани в хипотезата, в която проверката продължава няколко дни, и че никоя разпоредба не разрешава на Комисията да прави копие на целите хард дискове, да ги изнася извън помещенията на предприятието и да анализира тази документация в собствените си офиси;
 —
 че ответникът е продължил ненужно срока на проверката на почти цял месец, като е държал жалбоподателите в неяснота по отношение на реалните мащаби на разследването;
 —
 че Комисията също така е възпрепятствала жалбоподателите в продължение на няколко седмици да осъзнаят при пълно познаване на фактите възможността за подаване на заявление за включването им в програмата за освобождаване от санкции или за намаляване на техния размер;
 —
 че действията, в които е упрекван ответникът, представляват явно нарушение на пределите, наложени от общностния законодател на собствените му правомощия за разследване, което е от естество да подкопае в значителна степен възможностите за защита на подложените на проверка предприятия.
 (1) ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр.167.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/7
 Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 20 март 2007 г. — Arcor AG & Co. KG/Федерална република Германия
 (Дело C-152/07)
 (2007/C 140/12)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Arcor AG & Co. KG.
 Ответник: Федерална република Германия.
 Преюдициални въпроси
 Следва ли Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 година относно конкуренцията на пазара на телекомуникационни услуги — Директива за конкуренцията (1) и Директива 97/33/ЕО от 30 юли 1997 година относно взаимосвързаността в далекосъобщенията за осигуряване на универсална услуга и оперативна съвместимост чрез прилагане на принципите на предоставяне на отворени мрежи (ПОМ) — Директива за взаимосвързаността (2) — да се разбират в смисъл, че не е възможно националният регулаторен орган да задължи през 2003 г. оператора на свързочна мрежа, свързана с обществена местна телекомуникационна мрежа, да заплаща на оператора на местната мрежа, който има господстващо положение на пазара, вноска с оглед изравняване на възникналия за него дефицит в резултат от предоставянето на достъп до мрежата му?
 При положителен отговор на първия въпрос:
 Дали противоречието с общностното право на такова задължение, произтичащо от разпоредба на вътрешното право, следва да бъде взето предвид от националния съд в производството за заплащане на посочената по-горе вноска от оператора на свързочната мрежа?
 (1) ОВ L 192, стр. 10.
 (2) ОВ L 199, стр. 32.


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/43
 Жалба, подадена на 22 декември 2008 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-589/08)
 (2009/C 69/97)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis, P. Katsimani, M. Dermitzakis, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да бъдат отменени решенията на Комисията, с които офертите на жалбоподателя са оценени като неуспешни, а поръчката е възложена на избрания изпълнител,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя сумата от 920 000 EUR като обезщетение за вредите, претърпени от него заради въпросната процедура за представяне на оферти, която може да се увеличи до 1 700 000 EUR в зависимост от крайната сума на проекта за НРТО,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя съдебните и други разноски и разходи, направени във връзка с настоящата жалба, дори ако тя бъде отхвърлена.
 Правни основания и основни доводи
 По настоящото дело жалбоподателят иска отмяна на решенията на ответника за отхвърляне на офертите, подадени в отговор на покана за представяне на оферти ENV.C2/FRA/2008/0017 относно „Схема за търговия с емисии — НРТО/РО“ (1), и за възлагане на поръчката на избрания изпълнител. Освен това жалбоподателят иска обезщетение за твърдените вреди, претърпени заради процедурата за представяне на оферти.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят посочва две правни основания.
 Най-напред той твърди, че Комисията е допуснала няколко явни грешки в преценката при оценяването на трите представени от жалбоподателя оферти, съответно за всяка от трите обособени позиции в процедурата.
 На второ място жалбоподателят изтъква, че Комисията не се е съобразила с принципите на прозрачност и на равно третиране, поради което е нарушила съответните разпоредби, в които тези принципи са отразени, например член 92 и член 100 от финансовия регламент (2). Освен това жалбоподателят твърди, че възлагащият орган е нарушил задължението си да мотивира в достатъчна степен решението си. Той също посочва, че Комисията не му е предоставила допълнителна, поискана от него след решението за възлагане информация относно качествата на избрания изпълнител. По-нататък жалбоподателят изтъква, че възлагащият орган е приложил критерии, които не са били предварително определени, поради което са били неизвестни на кандидатите.
 (1) ОВ S 72-096229, 2008 г.
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/34
 Жалба, подадена на 30 септември 2008 г. — Agapiou Joséphidès/Комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура
 (Дело T-439/08)
 (2008/C 327/61)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Kalliope Agapiou Joséphidès (Никозия, Кипър) (представител: C. Joséphidès, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура („Агенцията“) от 1 август 2008 г., с което Агенцията, действайки под контрола на Комисията, отказва на жалбоподателя достъп, заявен с писмо от 3 март 2008 г., до определени документи по преписка No 07/0122, свързани със създаването на Център за изследвания „Жан Моне“ към Университета в Кипър;
 —
 да се отмени Решението C(2007)3749 на Комисията от 8 август 2008 г. във връзка с индивидуалното решение за предоставянето на субсидии в рамките на програмата за образование и обучение през целия живот, под-програма Жан Моне;
 —
 да осъди Агенцията и Комисията да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя в рамките на настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна, от една страна на Решението на Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура от 1 август 2008 г., с което му се отказва достъп до документите, свързани със създаването на Център за изследвания „Жан Моне“ към Университета в Кипър и от друга, на Решението C(2007)3749 на Комисията от 8 август 2008 г. във връзка с индивидуално решение за предоставяне на субсидии в рамките на програмата за образование и обучение през целия живот, под-програма Жан Моне, доколкото то препоръчва предоставянето на субсидия на Университета в Кипър за създаването на Център за изследвания „Жан Моне“.
 В подкрепа на искането си за отмяна на решението на Агенцията от 1 август 2008 г., той твърди, че Агенцията нарушила личното му право, произтичащо по-специално от съдържащия се в член 1, втора алинея и член 6 от Договора за ЕС, на член 255 ЕО и на Хартата за основните права на ЕС, принцип за прозрачност, да има достъп до определени документи, доколкото неговото име е използвано от трети лица (Университетът в Кипър) в административна преписка за кандидатстване с цел извличането на предимство без негово съгласие. Той твърди, че при тези обстоятелства имал право да провери точното съдържание и/или точността на личните данни, както и целта и контекста на използването им.
 Освен това, той изтъква, че директорът на Агенцията не бил компетентен да се произнася по потвърждението на заявката за достъп до документите и че решението му от 1 август 2008 г. било взето в нарушение на Регламент No 1049/2000 (1), както и на Процедурния правилник на Комисията.
 Въпреки това, ако Първоинстационният съд приеме, че директорът на Агенцията е бил компетентен да приеме обжалваното решение, жалбоподателят твърди, че същото било взето в разрез с множество разпоредби от Регламент No 1049/2001, по-специално членове 7.1, 8.1 и 15.1. Според жалбоподателя Агенцията тълкувала също неправилно множество други разпоредби от същия регламент, по-специално членове 4.4, 4.5, 4.1, б) и 4.2 от него, и неточно приложила принципа за прозрачност и понятието за по-висш обществен интерес. Жалбоподателят се позовава също на основание, изведено от липсата на необходимо мотивиране на обжалваното решение.
 В подкрепа на искането си за отмяна на Решението C(2007)3749 на Комисията от 8 август 2008 г. жалбоподателят твърди, че Комисията допуснала грешка, като е пропуснала да провери наличието на съгласие на жалбоподателя неговите лични данни да бъдат посочени в подадения до Комисията формуляр за кандидатстване от Университета в Кипър. Според жалбоподателя Комисията била длъжна да установи съществена нередност в подадения проект и да отмени решението си или да вземе други необходими мерки.
 Жалбоподателят поддържа също, че Комисията допуснала грешка при анализирането на критериите за допустимост на подадената от Университета в Кипър кандидатура.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76)


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/30
 Жалба, подадена на 25 септември 2009 г. от Melli Bank plc срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 9 юли 2009 г. по съединени дела T-246/08 и T-332/08: Melli Bank plc/Съвет на Европейския съюз, подпомаган от Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Комисия на Европейските общности
 (Дело C-380/09 P)
 2009/C 282/52
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Melli Bank plc (представители: S. Gadhia, Solicitor, T. Din, Solicitor, D. Anderson QC, R. Blakeley, Barrister)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска съда:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да уважи исковете по дела T-246/08 и T-332/08;
 —
 да отмени параграф 4 от Таблица В в Приложение към Решение 2008/475/ЕО (1) относно ограничителните мерки срещу Иран в частта, която се отнася до Melli Bank plc;
 —
 да обяви за неприложим член 7, параграф 2, буква г) от Регламент No 2007/423/ЕО (2), ако Съдът установи, че действието на член 7, параграф 2, буква г) от Регламента е задължително; и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски, направени във връзка с обжалването и с производството пред Първоинстанционния съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение на Първоинстанционния съд е допусната грешка при прилагане на правото в множество отношения и по този начин е нарушил общностното право по четири основни принципа:
 1.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като неправилно е тълкувал член 7, параграф 2, буква г) от Регламента, като императивна правна норма;
 2.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че член 7, параграф 2, буква г) от Регламента е в съответствие с принципа за пропорционалност в общностното право;
 3.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото при формулирането и прилагането на критерия за определяне дали дружеството-майка притежава и контролира жалбоподателя; и
 4.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е заключил, че Съветът е изпълнил задължението си като е посочил причините за решението си да включи жалбоподателя в списъка.
 Ето защо, жалбоподателят моли Съда:
 1.
 да отмени обжалваното решение;
 2.
 да уважи жалбите по дела T-246/08 и T-332/08;
 3.
 да отмени параграф 4 от Таблица В в Приложението към Решение 2008/475/ЕО на Съвета относно ограничителните мерки срещу Иран, в частта, която се отнася до Melli Bank plc;
 4.
 да обяви за неприложим член 7, параграф 2, буква г) от Регламент No 2007/423/ЕО, ако Съдът установи, че действието на член 7, параграф 2, буква г) от Регламента е задължително; и
 5.
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски във връзка с обжалването и в производството пред Първоинстанционния съд.
 (1) Решение 2008/475/ЕО на Съвета от 23 юни 2008 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителните мерки срещу Иран, ОВ L 163, стр. 29.
 (2) Регламент (ЕО) No 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 година относно ограничителните мерки срещу Иран, ОВ L 103, стр. 1.


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/29
 Жалба, подадена на 7 ноември 2016 г. — Salehi/Комисия
 (Дело T-773/16)
 (2017/C 053/36)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Dominik Salehi (Бремен, Германия) (представител: C. Drews, Rechtsanwältin)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да установи, че ответникът е нарушил член 1, параграф 4 от Регламент (EО) No 539/2001 (изменен с Регламент (EС) No 1289/2013), тъй като е пропуснал в отговор на изпратеното от жалбоподателя писма от 1 юли 2016 г. и от 16 септември 2016 г. да предприеме мерките, предвидени в посочената разпоредба, и да ги съобщи на жалбоподателя;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на принципа на реципрочност вследствие на стриктното прилагане на Visa Waiver Program Improvement and Terrorist Travel Prevention Act of 2015
 2.
 Второ основание: бездействие от страна на ответника
 Жалбоподателят упреква Комисията, че не е предприела мерки в съответствие с член 1, параграф 4, буква д), подточка i) от Регламент (ЕО) No 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 година за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани се освободени от това изискване (ОВ L 81, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 97).


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/24
 Жалба, подадена на 20 юли 2010 г. от срещу решение, постановено на 11 май 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-30/08, Nanopoulos/Комисия
 (Дело T-308/10 P)
 ()
 2010/C 274/38
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представител: J. Currall, Efthymios Bourtzalas, адвокат, и Eirini Antypa, адвокат)
 Друга страна в производството: Fotios Nanopoulos (Itzig, Люксембург)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението, постановено от Съда на публичната служба на 11 май 2010 г. по дело F-30/08 Nanopoulos/Комисия,
 —
 в противен случай — да определи точния размер на обезщетението и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението, постановено от Съда на публичната служба на 11 май 2010 г. по дело F-30/08 Nanopoulos/Комисия, с което Комисията се осъжда да заплати на жалбоподателя обезщетение за неимуществени вреди в размер на 90 000 EUR и да понесе всички съдебни разноски.
 В подкрепа на жалбата си Комисията изтъква следните правни основания:
 —
 нарушение на членове 90 и 91 от Правилника за длъжностните лица (наричан по-нататък „Правилника“) и на принципа на правната сигурност, доколкото Съдът на публичната служба е допуснал грешка при прилагане на правото като е счел, че искането на ответника трябва да се разглежда като искане за обезщетение, без да изтъкне каквито и да било мотиви за това,
 —
 грешка при прилагането на правото и липса на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба е счел, че искането за обезщетение е било подадено в срок и че с решенето за откриване на дисциплинарно производство се нарушава презумпцията на невиновност,
 —
 нарушение на общностното право, грешка при прилагане на правото и липса на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба не е приложил правния критерий, изискващ „достатъчно съществено нарушение“, и не е обяснил поради каква причина в случая е било необходимо да не се следва съществуващата съдебна практика,
 —
 нарушение на член 24 от Правилника, грешка при прилагането на правото и липса на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба е преценил, че ОН е бил длъжен бързо да съдейства на ответника, без предварително разследване и преди изтичането на четиримесечния срок, предвиден от посочения член, за да се отговори на искане,
 —
 явни грешки при прилагането на правото и при излагането на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба е преценил първо, че Комисията е носела отговорност за евентуалното изтичане на информация в пресата, второ — че тя е допуснала грешка като е започнала дисциплинарно производство,
 —
 нарушение на принципа на пропорционалност и грешка при прилагането на правото, доколкото Съдът на публичната служба е постановил заплащането на обезщетение за претърпените от ответника неимуществени вреди в размер на 90 000 EUR.


text:
 24.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 19/2
 Решение на Съда (втори състав) от 4 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Theologos-Grigorios Chatzithanasis/Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)
 (Дело C-151/07) (1)
 (Директива 92/51/ЕИО - Признаване на дипломи - Обучение, завършено в „лаборатория за свободно обучение“, която не е призната за учебно заведение от приемащата държава-членка - Оптик)
 (2009/C 19/03)
 Език на производството: гръцки
 Препращаща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Ищец: Theologos-Grigorios Chatzithanasis
 Ответник: Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias — Тълкуване на членове 149 и 150 ЕО, както и на Директива 92/51/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно втора обща система за признаване на професионално образование и обучение за допълнение на Директива 89/48/ЕИО (ОВ L 209, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 212) — Непризнаване, в приемащата държава-членка, на документ за професионално образование или обучение, предоставящ право на упражняване на професията „оптик“ в държавата-членка, в която е издаден посочения документ — Образование или обучение завършено в по-голямата си част в заведение, което функционира законно в приемащата държава-членка, но което не е признато за учебно заведение от законодателството на тази държава.
 Диспозитив
 Член 1, буква а), член 3 и член 4 от Директива 92/51/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно втора обща система за признаване на професионално образование и обучение за допълнение на Директива 89/48/ЕИО, изменена с Директива 2001/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че компетентните органи на приемаща държава-членка са длъжни, по силата на член 3 от посочената директива, при спазване на член 4 от същата директива, да признаят диплома, издадена от компетентен орган на друга държава-членка, дори когато тази диплома е издадена за образование или обучение, завършено, изцяло или отчасти, в заведение със седалище в приемащата държава-членка, което съгласно законодателството на последната не е признато за учебно заведение.
 (1) ОВ C 117, 26.5.2007 г.


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/19
 Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 11 април 2012 г. — Peter Pinckney/KDG médiatech AG
 (Дело C-170/12)
 2012/C 174/29
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Peter Pinckney
 Ответник: KDG médiatech AG
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че в случай на твърдяно нарушение на имуществените авторски права чрез поместване на информация в уебсайт
 —
 лицето, което счита, че е увредено, може да подаде иск за отговорност пред юрисдикциите на всяка държава членка, на чиято територия е достъпна или е била достъпна поместената в уебсайта информация, за да получи обезщетение само за вредата, причинена на територията на държавата членка на сезираната юрисдикция,
 или
 —
 освен това е необходимо тази информация да е или да е била предназначена за потребителите, които се намират на територията на тази държава членка, или трябва да е налице и друг свързващ фактор?
 2.
 Трябва ли на поставения в точка 1) въпрос да се отговори по същия начин, когато твърдяното нарушение на имуществените авторски права е резултат не от поместването в уебсайт на информация, която не е на материален носител, а както е в случая, от предлагането на електронния пазар на материален носител, възпроизвеждащ тази информация?
 (1) ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 22.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/4
 Решение на Съда (голям състав) от 14 октомври 2014 г. — Gérard Buono и др. (C-12/13 P) и Syndicat des thoniers méditerranéens и др./Европейска комисия
 (Съединени дела C-12/13 P и C-13/13 P) (1)
 ((Обжалване - Обща политика в областта на рибарството - Квоти за риболов - Спешни мерки, приети от Комисията - Извъндоговорна отговорност на Съюза - Член 340, втора алинея ДФЕС - Условия - Действителна и сигурна вреда))
 (2014/C 462/06)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Louis Paul Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin (представители: A. Arnaud и P.-O. Koubi-Flotte, avocats) (C-12/13 P), Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello, Serge Antoine José Perez (представител: C. Bonnefoi, avocate) (С-13/13 P)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и D. Nardi)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбите, подадени по дела C-12/13 P и C-13/13 P.
 2)
 Осъжда Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin и Robert Marin да заплатят съдебните разноски по дело C-12/13 P и осъжда Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean-Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin и Serge Antoine José Perez да заплатят разноските по дело C-13/13 P.
 (1) ОВ C 71, 9.3.2013 г.


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/5
 Решение на Съда (пети състав) от 11 септември 2014 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-527/12) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи, несъвместими с вътрешния пазар - Задължение за възстановяване - Член 108, параграф 2 ДФЕС - Регламент (ЕО) No 659/1999 - Член 14, параграф 3 - Решение на Комисията - Мерки, които държавите членки трябва да вземат))
 2014/C 409/06
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и F. Erlbacher)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze и K. Petersen)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приела всички необходими мерки, за да възстанови от нейния получател държавната помощ, посочена в Решение 2011/471/ЕС на Комисията от 14 декември 2010 година относно държавна помощ, предоставена от Германия на Biria group (C 38/05 (ex NN 52/04), Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 108, параграф 2 ДФЕС и по член 14, параграф 3 от Регламент (EО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [108 ДФЕС], както и по членове 1 — 3 от това решение.
 2)
 Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/38
 Жалба, подадена на 8 август 2017 г. — Makhlouf/Съвет
 (Дело T-506/17)
 (2017/C 347/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Rami Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата му за допустима и основателна,
 —
 в резултат на това да отмени Решение (ОВППС) 2017/917 от 29 май 2017 г. и последващите изпълнителни актове, доколкото се отнасят до жалбоподателя,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати разноските в производството.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е нарушение посредством обжалваните актове на правото на защита на жалбоподателя, по-специално на правото му на ефективни правни средства за защита, уредено в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за правата на човека (ЕКПЧ), в член 215 ДФЕС и в членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 2.
 Второто основание е нарушение от страна на ответника на задължението за мотивиране, тъй като изложените мотиви не отговаряли на задължението, възложено на институциите на Европейския съюз от член 6 от ЕКПЧ, както и член 296 ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 3.
 Третото основание е явна грешка в преценката, допусната от Съвета по отношение на участието на жалбоподателя във финансирането на сирийския режим.
 4.
 Четвъртото основание е необосновано и непропорционално ограничаване на основните права на жалбоподателя и по-специално на правото му на собственост, уредено в член 1 от Протокол No 1 към ЕКПЧ и в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на опазване на доброто му име, уредено в членове 8 и 10, параграф 2 от ЕКПЧ, на презумпцията за невиновност, уредена в член 6 от ЕКПЧ и в член 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и на свободата му на движение, гарантирана в член 2, параграф 2 от Протокол Noo4 към ЕКПЧ.
 5.
 Петото основание е нарушение на насоките относно прилагането и оценката на ограничителните мерки (санкции) в рамките на Общата външна политика и политика на сигурност на Европейския съюз (Документ No 15114/05 на Съвета от 2 декември 2005 г.).


text:
 19.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/19
 Определение на Общия съд от 25 март 2014 г. — Hawe Hydraulik/СХВП — HaWi Energietechnik (HAWI)
 (Дело T-347/13) (1)
 ((Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 151/25
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hawe Hydraulik SE (Мюнхен, Германия) (представители: G. Würtenberger и R. Kunze, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: HaWi Energietechnik AG (Егенфелден, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 26 април 2013 г. (преписка R 1690/2012-4), постановено в производство по възражение със страни Hawe Hydraulik SE и HaWi Energietechnik AG.
 Диспозитив
 1)
 Няма основание за произнасяне по съществото на жалбата.
 2)
 Осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на ответника.
 (1) ОВ C 252, 31.8.2013 г.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/18
 Определение на Общия съд от 21 ноември 2014 г. — Kinnarps/СХВП (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
 (Дело T-697/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „MAKING LIFE BETTER AT WORK“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, отчасти явно неоснователна и отчасти явно недопустима))
 (2015/C 056/25)
 Език на производството: шведски
 Страни
 Жалбоподател: Kinnarps AB (Kinnarp, Швеция) (представител: M. Wahlin, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Melander и D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2013 г. (преписка R 2272/2012-2) относно заявка за регистрация на словния знак „MAKING LIFE BETTER AT WORK“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Kinnarps AB да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 93, 29.3.2014 г.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/31
 Жалба, подадена на 11 февруари 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-15/13)
 2013/C 129/58
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, J.-N. Louis, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за прекратяване на процедурите по прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя без прехвърляне на тези права.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 17 април 2012 г. за прекратяване на процедурите по прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/28
 Жалба, подадена на 6 май 2015 г. от Република Полша срещу решението, постановено от Общия съд на 25 февруари 2015 г. по дело T-257/13, Република Полша/Европейска комисия
 (Дело C-210/15 P)
 (2015/C 236/38)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло решение на Общия съд на Европейския съюз от 25 февруари 2015 г. по дело T-257/13, Република Полша/Европейска комисия,
 —
 да установи невалидността на Решение за изпълнение 2013/123/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер C(2013) 981) (1), в частта относно изключване на финансирането от страна на Европейския съюз на разходите в размер от 2 8 7 63 238,60 EUR и 5 6 88 440,96 EUR, направени от акредитираната от Република Полша разплащателна агенция,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производството пред двете инстанции.
 Основания и основни доводи
 Като основание за обжалване на съдебното решение Република Полша сочи неправилното тълкуване на член 11, параграф 1 от Регламент No 1257/1999 и на член 23, параграф 2 от Регламент No 1698/2005, основаващо се на положението, че условие за предоставяне на подпомагане за ранно пенсиониране представлява задължението прехвърлителят на стопанството да е извършвал търговска селскостопанска дейност преди прехвърляне на стопанството, въпреки че от посочените разпоредби произтича изискване за осъществяване на (търговска или не) селскостопанска дейност в продължение на 10 години преди прехвърляне на стопанството и забрана за извършване на търговска селскостопанска дейност от прехвърлителя след прехвърляне на стопанството.
 Според Република Полша изискването за осъществяване на търговска селскостопанска дейност в периода преди прехвърляне на стопанското не произтича от правото на Съюза. От член 11, параграф 1 от Регламент No 1257/1999 и от член 23, параграф 2 от Регламент No 1698/2005 произтича изискване за осъществяване на селскостопанска дейност в продължение на 10 години преди прехвърляне на стопанството, но дейността през посочения период може да има както търговски, така и нетърговски характер. Освен това посочените разпоредби забраняват извършването на търговска селскостопанска дейност от прехвърлителя след прехвърляне на стопанството.
 (1) ОВ L 67, стр. 20.


text:
 11.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 251/40
 Жалба, подадена на 13 май 2016 г. — El Corte Inglés/EUIPO — WE Brand (EW)
 (Дело T-241/16)
 (2016/C 251/46)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. Rivas Zurdo, abogado)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: WE Brand Sàrl (Люксембург, Люксембург)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „EW“ — заявка за регистрация No 12 326 468
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 11 февруари 2016 г. по преписка R 426/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, и
 —
 да осъди насрещната страна или насрещните страни в производството по настоящата жалба, да заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 26.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/19
 Жалба, подадена на 30 юли 2009 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-308/09)
 2009/C 233/36
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представител: P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени писмо No 4263 на Европейската комисия — Главна дирекция „Регионална политика“, с предмет: „Регионална оперативна програма „Campaniа“ 2000-2006. Платежно искане No Sysfin 2009/0154 Adonis A/723 от 12 януари 2009 г.“, което съдържа следното решение: „Сумата в размер на от 18 544 968,79 EUR за направените след 17 май 2006 г. разходи в рамките на мярка 1.7, с предмет регионална система за управление и обезвреждане на отпадъци, е недопустима.“
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са подобни на изтъкнатите по дело T-99/09 Италия/Комисия (1).
 Жалбоподателят изтъкват по-специално:
 —
 Нарушение на членове 32 и 29 от Регламент (ЕО) No 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове, (2) доколкото „в очакване на изхода от дело T-99/09“ ответникът е съкратил плащането на заверените разходи по мярка 1.7 и доколкото наличието на висяща жалба срещу приети в рамките на процедурата по плащане предходни мерки не фигурира сред предвидените в горепосочените членове хипотези за намаляване на структурните плащания.
 —
 Нарушение на член 230 ЕО. В това отношение жалбоподателят поддържа, че ако на практика поради подаването на жалба по съдебен ред, държавите членки трябва да се опасяват от съкращаване на последващите междинни плащания, те вече не биха били свободни да упражняват своето основно право на съдебна защита.
 (1) ОВ C 102, 1.5.09 г., стр. 34.
 (2) ОВ L 161, 26.6.1999 г., стр. 1.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/23
 Иск, предявен на 7 декември 2006 г. — Holland Malt срещу Комисията
 (Дело T-369/06)
 (2007/C 42/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Holland Malt BV (Lieshout, Нидерландия) [представители: O.W.Brouwer и D.Mes, адвокати ]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отменят изцяло или частично членове 1, 2, 3 и 4 от оспорваното решение;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски;
 —
 да се вземат всички други мерки, които Първоинстанционният съд счита за уместни.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът желае отмяна на Решение на Комисията С(200) 4196 окончателен (1) от 26 септември 2006 г., с което Комисията обявява, че отпуснатата му под условие субсидия от Нидерландия съставлява държавна помощ, която е несъвместима с общия пазар.
 Ищецът оспорва правото на Комисията да установи, че субсидията съставлява държавна помощ, несъвместима с общия пазар, и застъпва становището, че Комисията е извършила нарушения на член 87 ЕО и на редица принципи на Общностното право. Нарушенията касаят следното:
 1)
 Нарушение на член 87(1) ЕО, свързано с неуспеха да се установи, че субсидията съставлява държавна помощ по смисъла на тази разпоредба, както и с неправилното тълкуване и неправилното прилагане на съдебната практика на Общността по този въпрос;
 2)
 Нарушение на член 87(3) ЕО, свързано с:
 a)
 неправилно тълкуване и неправилно прилагане на Указанията (2) на Общността за държавните помощи в земеделския отрасъл;
 б)
 неуспешно уравновесяване на положителните последици от субсидията с нейното въздействие върху условията за търговия в рамките на Общността;
 в)
 неуспешно оценяване и установяване на въздействието на субсидията върху капацитета в малцовата промишленост;
 г)
 неуспешно отчитане на събитията и новостите, настъпили между решението на нидерландското правителство да отпусне субсидията под условие и приемането на оспорваното решение от Комисията;
 3)
 Нарушаване на принципа за добро управление, свързано с отсъствието на надлежно изследване на всички аспекти и интереси при предоставяне на субсидията, включително събитията и новостите, настъпили между решението на нидерландското правителство да отпусне субсидията под условие и приемането на оспорваното решение от Комисията.
 4)
 Нарушаване на задължението за представяне на мотиви съгласно член 253 ЕО.
 (1) С 14/2005 (предишен No 149/2004) Holland Malt BV.
 (2) Указания на Общността за държавните помощи в земеделския отрасъл (OB 2000 C 28, стр. 2).


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/36
 Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Conseil national de l'ordre des médecins/Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
 (Дело C-492/12) (1)
 (Свободно движение на хора - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Директива 2005/36/ЕО - Признаване на професионалните квалификации - Професия на лекар по дентална медицина - Специфичност и разграничение от професията на лекар - Съвместно обучение)
 2013/C 344/62
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Ищец: Conseil national de l'ordre des médecins
 Ответници: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
 в присъствието на: Conseil national de l’ordre des chirurgiens-dentistes
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État (Франция) — Тълкуване на член 36 от Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3) — Специфичност и разграничение между професията на лекар по дентална медицина и професията на лекар — Допустимост на национално законодателство, което въвежда курс на общо университетско обучение за студенти по медицина и студенти по дентална медицина — Допустимост на национално законодателство, което води до практикуване на една и съща специалност от лекари и от лекари по дентална медицина
 Диспозитив
 1.
 а)
 Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, изменена с Регламент (ЕО) No 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година трябва да се тълкува в смисъл, че допуска въвеждането от държава членка на цикъл на специализирано обучение в областта на медицината или на денталната медицина, чието наименование не съответства на посочените в Приложение V към същата директива по отношение на тази държава членка. Достъп до такова обучение може да се предостави както на лицата, завършили само базово обучение по медицина, така и на тези, които са завършили и валидирали само базовото обучение по дентална медицина.
 б)
 Запитващата юрисдикция трябва да провери:
 —
 дали посоченото специализирано обучение, което не отговаря на изискванията относно базовото обучение по медицина и по дентална медицина, установени в членове 24 и 34 от посочената директива, не води до издаване на удостоверение за завършено базово обучение по медицина или на удостоверение за завършено базово обучение по дентална медицина, и
 —
 дали предоставеното след завършване на това специализирано обучение удостоверение не дава възможност за упражняване на базовата професия на лекар или лекар по дентална медицина от лица, които нямат удостоверение, съответно, за завършено базово обучение по медицина или за завършено базово обучение по дентална медицина.
 2.
 Директива 2005/36, изменена с Регламент No 1137/2008, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска включването на дисциплини от областта на медицината в специализирано обучение по дентална медицина.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 10.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 244/3
 Жалба, подадена на 10 август 2009 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (осми състав) на 11 юни 2009 г. по дело T-33/07, Република Гърция/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-321/09 P)
 2009/C 244/05
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представител: I. Chalkias)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се уважи настоящата жалба и изтъкнатите правни основания;
 —
 да се отмени решението на Първоинстанционния съд;
 —
 да се уважи частично нашето искане за отмяна;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в тяхната цялост.
 Правни основания и основни доводи
 Ние изтъкваме,
 1.
 че Първоинстанционният съд не е дал правилно тълкуване и не е приложил правилно принципа на правната сигурност, доколкото е преценил в обжалваното решение, че състезателната процедура за приключване на сметките без съмнение е била особено продължителна, след като тя е започнала на 9 ноември 1999 г. с първото разследване и е приключила на 15 декември 2006 г., дата, на която обжалваното съдебно решение е публикувано, но по наше мнение неоснователно преценява, че тази констатация трябва да бъде приемана относително в рамките на процедурата по приключване на сметките на ФЕОГА и преценява, че не е налице нарушение на принципа на правната сигурност;
 2.
 че обжалваното решение на Първоинстанционния съд съдържа неправилни и противоречиви мотиви, доколкото Първоинстанционният съд, макар и да приема, че Комисията не е дала правилно тълкуване и не е приложила правилно член 12, параграф 1, буква a) от Регламент No 1201/89 и че изтъкнатото от Република Гърция правно основание за отмяна е обосновано и трябва да бъде уважено, преценява, че с това все пак не е било засегнато основанието за финансовата корекция.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/2
 Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA/Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-609/13 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Координиране на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация - Регламент (ЕО) No 1/2003 - Член 31 - Задължение за мотивиране))
 (2017/C 104/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA (представители: U. Soltész и C. von Köckritz, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и Malferrari, подпомагани от A. Böhlke, Rechtsanwalt), Съвет на Европейския съюз
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Duravit AG, Duravit SA и Duravit BeLux SPRL/BVBA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 71, 8.3.2014 г.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/9
 Решение на Общия съд от 4 февруари 2014 г. — Gandia Blasco/СХВП — Sachi Premium-Outdoor Furniture (Фотьойл куб)
 (Дело T-339/12) (1)
 (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ фотьойл куб - По-ранен промишлен дизайн - Основание за обявяване на недействителност - Оригиналност - Различно цялостно впечатление - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 6/2002)
 2014/C 78/18
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Gandia Blasco, SA (Валенсия, Испания) (представител: I. Sempere Massa, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda (Естарежа, Португалия) (представители: M. Oehen Mendes и M. Paes, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на трети апелативен състав на СХВП 25 май 2012 г. (преписка R 970/2011-3), постановено в производство за обявяване на недействителност между Gianda Blasco, SA и Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Gandia Blasco, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 295, 29.9.2012 г.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/41
 Иск, предявен на 30 април 2007 г. — UMG Recordings/СХВП — Osman (MOTOWN)
 (Дело T-143/07)
 (2007/C 140/67)
 Език, на който е изготвен искът: английски
 Страни
 Ищец: UMG Recordings, Inc. (Санта Моника, САЩ) (представители: E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Другa страна в производството пред апелативния състав: Jimmy Osman (Лондон, Обединено кралство)
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Съда:
 —
 да допусне писмото му и документите, приложени към него, и да счита за подадена надлежно и в срок жалбата срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2007 година по дело R-523/2006-2, както и след извършване на подходящите процесуални действия да отмени това решение и изрично да разпореди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на иска за отмяна: Словната марка на Общността „MOTOWN“ за стоки и услуги от класове 9, 25, 41 и 42 — заявка No 206 243
 Притежател на марката на Общността: UMG Recordings
 Страна, която иска отмяна на марката на Общността: Jimmy Osman
 Решение на отдела по заличаването: Уважава искането за отмяна за услугите от клас 42, предмет на спора, и го отхвърля в частта му за услугите от клас 41
 Решение на апелативния състав: Уважава жалбата, подадена от Jimmy Osman
 Изложени правни основания: Нарушение на член 15, параграф 1 и член 50, параграф 1 от Регламент (EО) No 40/94 на Съвета.
 Ищецът заявява, че апелативният състав е допуснал грешка при преценката на предоставените доказателства за използването на марката по отношение на услугите от клас 41, предмет на спора.
 На първо място ищецът твърди, че апелативният състав не е отчел, че оспорваната марка е била използвана за услугите, предмет на спора, както от регистрирания притежател, така и от трети лица, със съгласието на притежателя.
 На второ място според ищеца, апелативният състав смесва термините „Дискотеки“ и „Организиране на музикални прояви“, като не е отчел, че те попадат в различни категории услуги.
 На трето място ищецът твърди, че дори ако се приеме, че той не е участвал пряко или непряко в предоставянето на услуги, свързани с „Дискотеки“ и/или „Организиране на музикални прояви“, е трябвало да се приеме, че той е предоставял специфични услуги, попадащи в горепосочените категории и че предоставянето на услуги, попадащи в тези „подкатегории“ е служело, за да се изпълни задължението да се използва тази марка за т. нар. общи категории услуги (а именно услугите, предмет на спора).