כהן היגר לארצות הברית בשנת 1885 בתחילתו של גל הגירה מאסיבי מאירופה לארצות הברית אשר התקיים בין השנים 1874–1914. במהלך גל הגירה זה נקלטו בארצות הברית יותר משני מיליון מהגרים יהודים, בעיקר ממזרח אירופה, מרביתם בחרו להתיישב בערי החוף המזרחי – ניו יורק, בוסטון, בולטימור ופילדלפיה. למעלה מ-70% מהמהגרים היהודים בחרו להתיישב בניו יורק והתרכזו בעיקר באזור הלואר איסט סייד' אזור אשר אכלס קודם לכן קבוצות מהגרים אירים וגרמנים. הריכוז הרב של אוכלוסיית מהגרים יהודית באזור, הביא ליצירתן של  "גטאות" צפופים בהם תנאי המחיה והדיור קשים ביותר. לצד העוני הרב, והאבטלה הגואה מחלות כמו דיזנטריה ושחפת התפתחו בשל תנאי תברואה ירודים. במהרה החלו להתפתח חששות בקרב הקהילה היהודית בארצות הברית כי מראות אלו עשויים להוביל להתחזקותן של תפיסות אנטישמיות ולשינויים לרעה במדיניות ההגירה האמריקאית. מכאן כי לקראת תחילת המאה ה-20 ולמול מראות אלו, החל כהן לגבש יחד עם הנדבן היהודי יעקב שיף את עיקרי תוכנית גלווסטון (Galveston movement)  במטרה להרחיב את אזורי ההגירה היהודית בארצות הברית על ידי ניתוב זרם המהגרים לעבר החופים הדרום מערביים כיעד הגירה חדש וכאלטרנטיבה לנמלים ההומים בחוף המזרחי. כהן ושיף ביקשו ליצור נתיב הגירה חדש החוצה את נהר המיסיסיפי שבדרום ואת  הרי הרוקי שבמערב התיכון.
באילו שנה אירעה גל ההגירה גדולח לארה"ב?
גל הגירה מאסיבי מאירופה לארצות הברית אשר התקיים בין השנים 1874–1914. 