Vi ved, at Unionen er kommet ind i en ny fase i sin udenrigspolitik, og vi ved, at med oprettelsen af den udenrigspolitiske repræsentant, den hurtige indsættelsesstyrke og det militære krisestyringscenter har EU fået muligheder for i højere grad at kunne gøre sig gældende, hvilket også skaber en dynamik, som vi ikke skal underkende, når vi ser på udviklingspolitikkernes rolle.