Vi bør derfor spørge os selv, hvorfor det i så ringe omfang er lykkedes at bringe arbejdsdygtige, der har nydt godt af solidaritetspolitikken, tilbage på arbejdsmarkedet, sådan som det især er tilfældet i systemer med "garanteret minimumsindkomst", eller hvorfor vi i Europa har en så statscentreret og statsinterventionistisk tradition, der påvirker økonomiens konkurrenceevne negativt, og som - under dække af argumenter om sociale hensyn og stabilitet - kan skjule bestemte udgiftsstrategier og sågar ofte pleje af politiske klientforbindelser.