Hvis den fælles landbrugspolitik først og fremmest betaler for at producere, og kun har mængde som kriterium, hvis landmændene modtager efter den mængde, som de har produceret, hvordan kan det så lade sig gøre at godtage sådan et direktiv uden først at lave landbrugspolitikken om til en kvalitetspolitik, en politik, der satser på fødevaresikkerhed?