Det, som retningslinjerne for økonomi- og socialpolitikken i Lissabon fremmer, det, som forberedes i praksis for lønarbejderne, og som serveres bag pseudobetegnelsen "modernisering" - med henblik på at "få pillen til at glide lettere ned", med henblik på at vildlede lønarbejderne og begrænse de samfundsmæssige reaktioner mod EU's arbejderfjendske og folkefjendske finans- og socialpolitik - er et mindste fattigdomsniveau og ikke et mindste velstandsniveau.