Hvad er der tilbage af rettigheden til at foretage kritiske historiestudier, når forfatterne og ophavsmændene bliver forfulgt, som det f.eks. skete for nylig i min by Lyon for den unge historiker Jean Plantin, der under en retssag i appelretten blev udsat for absurde, arrogante og injurierende påstande fra anklageren Jean-Olivier Viout, der er et udtryk for en selvtilfreds, ensrettet tankegang og intellektuel konformisme?