Vi kan f.eks. nævne offentlighedens bekymrende manglende interesse, fastsættelsen af mål for den monetære politik, der fejlagtigt blot bliver reduceret til en bekæmpelse af inflationen, den mærkelige sammenkobling af en valutaføderalisme uden en budgetmæssig eller skattemæssig føderalisme, de nuværende ansøgerlandes status, når de bliver medlemmer, med hensyn til eurozonen, de internationale markeders forvirring over for denne valuta uden et homogent befolkningsgrundlag osv. Behøver man at minde om, at de investorer, som har solgt dollars for at købe euro, har tabt 20% siden den 1. januar 1999, 40% hvis de har købt obligationer, og endda 55% hvis de har solgt yen for at købe euro?