Nejvyšší soud České republiky proto podle § 267 odst. 3 tr. ř. mohl přezkoumat pouze zákonnost a odůvodněnost těch výroků rozhodnutí, proti nimž byla stížnost pro porušení zákona podána, v rozsahu a z důvodů v ní uvedených. Řízení napadenému rozhodnutí předcházející mohl Nejvyšší soud České republiky přezkoumat pouze v omezeném rozsahu, a to vzhledem k nedostupnosti původního trestního spisu. Z předložených dokladů, zejména pak z obsahu napadeného rozsudku bývalého Vrchního vojenského soudu v Brně a jemu předcházejícího rozsudku bývalého Krajského vojenského soudu v Táboře dospěl Nejvyšší soud České republiky k závěru, že zákon porušen byl.