Podle názoru senátu Nejvyššího soudu nepostupoval vyšetřovatel Policie ČR v přípravném řízení důsledně podle výše citovaných ustanovení trestního řádu, jak důvodně namítá i ministr spravedlnosti ve stížnosti pro porušení zákona. Ke zjištění skutkového stavu věci nebyly zajištěny a provedeny všechny potřebné a dostupné důkazy. V důsledku tohoto nedostatku je nutno považovat hodnocení stávajících důkazů ve věci za nesprávné, neboť vyšetřovatel se náležitě nevypořádal se všemi okolnostmi významnými pro rozhodnutí. Tyto podstatné nedostatky vedly k chybnému rozhodnutí podle § 172 odst. 1 písm. c) tr. ř., které je minimálně předčasné. Je nutno dodat, že odůvodnění napadeného usnesení je velmi stručné a nelze z něho zjistit, jakými úvahami se vyšetřovatel řídil při hodnocení důkazů, zejména těch, jež si vzájemně odporovaly. Pro úplnost lze stručně připomenout, že obviněný v přípravném řízení popřel, že by převzaté peníze společnosti A., s. r. o., použil pro svoji potřebu. Naproti tomu z výpovědí svědků Ing. J. N. a M. H. shodně vyplýval opak. Tuto skutečnost jim měl opakovaně sdělit sám Ing. M. K. při jednáních s ním.