15. Konkrétně ke skutku, popsanému v bodu 1) výroku o vině soudu prvního stupně, Nejvyšší soud v krátkosti konstatuje, že obviněný (v tomto je nutné mu přisvědčit) v průběhu trestního popíral, že vůči poškozenému použil zbraň. Tato skutečnost však dostatečně vyplynula z věrohodných tvrzení poškozeného, přičemž na zmíněný, v konečném důsledku dovozený závěr, samozřejmě nemá zásadně vliv, že obviněný formálně zbraň nevlastnil, resp. že zbraň nebyla při domovní prohlídce nalezena. Pozdější (v posléze vedeném trestním řízení) fyzická absence zbraně užité pachatelem při útoku nemůže bez dalšího její existenci vyloučit. Jinak řečeno, soudy obou stupňů měly pro daný závěr (užití zbraně obviněným) oporu ve věrohodné a přesvědčivé výpovědi poškozeného a naopak absentovala věrohodná zjištění (tj. jiné skutečnosti), podle nichž by tomu tak být nemělo.