Nejvyšší soud však neakceptoval ani námitky obviněného Ing. P. H., jimiž odvolacímu soudu vytýká, že formulace skutkové věty ve výroku o vině v rozsudku odvolacího soudu se liší od podané obžaloby. Zmíněnou námitkou tak obviněný v podstatě zpochybnil dodržení totožnosti skutku mezi podanou obžalobou a odsuzujícím rozsudkem. Povinnost zachovat totožnost skutku ovšem stanoví trestní řád jako procesní právní norma (viz zejména ustanovení § 2 odst. 8, § 180 odst. 1 a § 220 odst. 1 tr. řádu), takže toto pravidlo se netýká posouzení stíhaného skutku podle norem hmotného práva ani jiného hmotně právního posouzení ve smyslu dovolacího důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. řádu.