Žalobkyně podle zjištění odvolacího soudu uplatnila proti žalované H. U. včas svůj nárok podle ustanovení §13 odst. 2 zákona č. 229/1991 Sb. u soudu, a to v době, kdy tato žalovaná byla jejich vlastníkem. Této žalované byly pozemkovým úřadem vydány nemovitosti včetně podílu, který měl být vydán žalobkyni. Nic tedy nebránilo soudu , aby tomuto návrhu vyhověl, pokud shledal, že jsou dány podmínky uvedené v § 13 odst. 2 zákona č. 229/1991 Sb. V projednávaném případě došlo ke komplikaci proto, že soud od 24. 2. 1993, kdy byla žaloba podána, do 4. 5. 1994, kdy vyzval žalobkyni k doplnění návrhu, byl ve věci nečinný. V průběhu této doby pak žalovaná převedla své vlastnické právo darovací smlouvou na svou dceru, žalovanou M. B. Soud pak dospěl k závěru, že žalovaná H. U. již nemůže pozemky vydat, protože není jejich vlastnicí, a žalovaná M. B. není osobou pasívně legitimovanou, protože jí nebyly pozemky vydány pozemkovým úřadem. Tento právní závěr, k němuž došel i soud odvolací, není správný.