[8] Žalovaný se ztotožnil se závěry krajského soudu a navrhl, aby Nejvyšší správní soud kasační stížnost zamítl. Dodal, že úrok z neoprávněného jednání správce daně je příslušenstvím daně ve smyslu § 2 odst. 5 daňového řádu, dle odst. 4 uvedeného ustanovení se tedy jedná o daň ve smyslu 2 odst. 3 daňového řádu. V opačném případě by správce daně např. nemohl provést korekci na osobním daňovém účtu daňového subjektu, s níž výslovně počítá § 254 daňového řádu. Žalovaný zdůraznil, že exekučním titulem je dle § 176 odst. 1 písm. a) daňového řádu výkaz nedoplatků sestavený z údajů evidence daní. K argumentaci stěžovatele ohledně místní příslušnosti žalovaný uvedl, že stěžovatel zcela pomíjí § 16 odst. 2 daňového řádu – žádná část stěžovatelova spisu nebyla postoupena jinému správci daně (vyjma odvolacího orgánu).