Zhodnocení závěru o účinném znárodnění zestátněním závisí především na výkladu příslušných ustanovení zákona č. 123/1948 Sb., o znárodnění polygrafických podniků, vyhlášky ministra informací č. 2289/1948 Ú. l. (v napadeném rozsudku chybně citované pod č. 2289/1968 Ú. l.) a dílčích znárodňovacích výměrů z 19. května 1951, 25. července 1951 a 29. listopadu 1952. Jestliže odvolací soud uzavřel, že obecné předpisy - na rozdíl od předpisů zvláštních, tzv. “restitučních” - soudu neumožňují zkoumat soulad procesu znárodnění s tehdy platnými předpisy, pak se po obsahové stránce vypořádal i s námitkou, že ustanovení § 5 odst. 5 zákona č. 123/1948 Sb. znárodnění akciové společnosti (provedené vyhláškou a výměry) vylučovalo, a že znárodnění bylo protiústavní; tvrzení dovolatelky, že se odvolací soud těmito argumenty nezabýval, proto neobstojí. Dovolacímu soudu pak zbývá určit, zda výklad odvolacího soudu je, či není správný.