[19] Pro úplnost je třeba dodat, že ačkoli jde v souzené věci o výklad výjimky podle § 24 odst. 2 písm. l) zákona o daních příjmů z obecného pravidla v § 25 odst. 1 písm. n), podle kterého nejsou daňově uznatelnými výdaji k dosažení zdanitelných příjmů manka a škody přesahující náhrady, je základním předpokladem pro posouzení konkrétní škodní události jako škody podle § 25 odst. 1 písm. n) právě to, že majetek vyřazený v důsledku škody musí být ve vlastnictví poplatníka (viz § 25 odst. 2 věta první). Výjimka z daňové neuznatelnosti škod je však skutečně odůvodněna specifickými okolnostmi vzniku škody. Jde o případy, kdy je škoda způsobena na daňovém subjektu relativně nezávislými okolnostmi (živelními pohromami, neznámým pachatelem). Nelze však najít žádného důvodu, proč by měla být škoda, předpokládaná ve výjimce z pravidla, vymezena ve vztahu k vlastnictví k majetku jinak, než výslovně v obecném pravidle v § 25 odst. 1 písm. n).