[72] Důvodným není ani namítané neprovedení důkazů krajským soudem, konkrétně posudkem, který měl prokázat ekonomickou výhodnost celé transakce. Tvrzení, že v prvostupňovém rozhodnutí chyběla úvaha o ekonomickém smyslu restrukturalizace a právní předchůdce stěžovatelky a) se v tomto důsledku nemohl až do vydání žalobou napadeného rozhodnutí bránit, není pravdivé. Ze zprávy o daňové kontrole vyplývají jednoznačné úvahy správce daně o absenci ekonomického smyslu v jednání stěžovatelky, resp. jejích právních předchůdců (shodně viz např. rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 29. 10. 2015, č. j. 9 Afs 58/2015 – 127). Z tohoto důvodu se Nejvyšší správní soud ztotožňuje s názorem krajského soudu, že stěžovatelka, resp. její právní předchůdce, měla možnost prokazovat ekonomickou výhodnost svého jednání již v daňovém řízení. Za stěžejní ve shodě s krajským soudem považuje to, že skutkový stav věci byl spolehlivě a dostatečně zjištěn již v řízení před daňovými orgány, a proto hodnotil názor krajského soudu o nadbytečnosti provedení stěžovatelkou navrhovaných důkazů jako správný.