K námitkám stěžovatele zpochybňujícím závěry znaleckého posudku, v nichž nesouhlasil s popisem jím vykonávaných činností podle znalce a naopak tvrdil, že neodpovídá charakteru jeho práce, jejíž náplní byly fyzické práce v oboru důlního měřičství, jenž jsou součástí vyjmenovaných činností v příloze č. 2, bod 3 nařízení vlády č. 117/1988 Sb., stejně jako práce v oboru důlního měřičství, které vykonával figurant, byl znalec vyslechnut při jednání krajského soudu dne 19. 10. 2011. Znalec uvedl, že před podáním posudku prostudoval celý soudní spis včetně výpovědí zaměstnanců s. p. DIAMO, kteří pracovali jako důlní měřiči a vypovídali jako svědci o obsahu práce důlních měřičů; jejich výpovědi bral v úvahu při zpracování posudku. Na svém posudku setrval a k dotazům zástupce stěžovatele uvedl, že v čele důlních měřičů stála funkce hlavního měřiče, poté důlních měřičů a poté figurantů. Žalobce zařadil do funkce důlního měřiče, jakožto specielní kategorie. K dotazu, zda práce důlního měřiče je prací manuelní či administrativní, znalec vypověděl, že takové rozlišení nelze vést, neboť jde o odbornou práci, kdy i v podzemí dolu důlní měřič pracuje se složitými přístroji a dělá odbornou práci. Pokud by měl vyjádřit procentuelně rozsah práce vykonávané jím na povrchu a v dole, uvedl, že záleží na okolnostech, například koncem měsíce, kdy se provádějí odebírky práce, je třeba více času strávit výpočty než vlastním měřením v dolech. Manuelní prací byla práce figuranta, důlní měřič mu pomáhal i při práci s pásmem a odpovídal za zabudování nivelizačních značek, které mohl v dole instalovat jak měřič, tak figurant. Důlní měřič měl k dispozici jednoho, případně dva figuranty. Hlavní důlní měřič také fáral do podzemí, nelze však procentuelně přesně vyjádřit jak často to bylo, záleží na velikosti šachty a počtu důlních měřičů. Pokud byl znalec dotazován, zda důlní měřič při své práci musel vyvinout nějaké fyzické úsilí, pak uvedl, že určitou fyzickou námahou musel projít každý, kdo fáral do podzemí, včetně samostatného revírníka.