Nejvyšší soud tudíž konstatuje, že argumentace ministra spravedlnosti v podané stížnosti pro porušení zákona je věcně správná, neboť postupem státní zástupkyně Krajského státního zastupitelství v Hradci Králové, která zamítla podle § 148 odst. 1 písm. b) tr. ř. jako opožděnou stížnost, která byla ve skutečnosti podána včas, došlo v neprospěch obviněného k porušení zákona, a to v ustanoveních § 148 odst. 1 písm. b), § 143 odst. 1 tr. ř. a § 17 odst. 3, 4 zákona č. 300/2008 Sb.