9. Naopak jde-li o zbylý skutek popsaný v rozsudku Soudního dvora v Perpignanu, jenž byl právně kvalifikován jako trestný čin držení zboží nebezpečného pro veřejné zdraví (omamné látky) bez řádného povolení, hodnoceného jako pašování, podle čl. 419 § 1, čl. 215, čl. 215-bis, čl. 38 § 4 francouzského celního zákona a čl. 1 § 5 odst. 3 francouzského Ministerského výnosu ze dne 11. 12. 2001 a čl. 1 § 1 odst. 3 francouzského Ministerského výnosu ze dne 29. 7. 2003, lze konstatovat, že toto odsouzení se týká skutku, který vykazuje zákonné znaky trestného činu i podle právního řádu České republiky [konkrétně trestného činu nedovolené výroby a jiného nakládání s omamnými a psychotropními látkami a s jedy podle § 283 odst. 1, odst. 3 písm. c) tr. zákoníku] a je tedy oboustranně trestný. Ze skutkových zjištění učiněných příslušným francouzským soudem totiž jednoznančně vyplývá, že se v daném případě jednalo o neoprávněný dovoz metamfetaminu (tj. pervitinu) na území cizího státu, jakož i jeho následné neoprávněné přechovávání pro jiného, tedy návykové látky obsahující psychotropní látku, a to ve velkém rozsahu (tj. podle stanoviska trestního kolegia Nejvyššího soudu sp. zn. Tpjn 301/2013, uveřejněného pod č. 15/2014 Sb. rozh. tr., ve spojení s rozhodnutím velkého senátu trestního kolegia Nejvyššího soudu sp. zn. 15 Tdo 1003/2012, uveřejněným pod č. 44/2013 Sb. rozh. tr., v množství větším než 1.500 gramů této drogy), a to za účelem jeho další distribuce třetím osobám. Tento skutek tedy splnil všechny formální podmínky pro postup podle ustanovení § 4a odst. 3 citovaného zákona.