4. Senát, jemuž věc byla přidělena k rozhodnutí, zjistil, že rozsudkem Krajského soudu v Brně ze dne 30. 12. 2019, č. j. 53 T 7/2019-3367, byl obviněný M. P. uznán vinným zločinem poškození finančních zájmů Evropské unie podle § 260 odst. 1, 5 tr. zákoníku a zločinem dotačního podvodu podle § 212 odst. 1, odst. 6 písm. a) tr. zákoníku (ad 1-3), zločinem zkrácení daně, poplatku a podobné povinné platby podle § 240 odst. 1, odst. 3 písm. a) tr. zákoníku, dílem dokonaným a dílem nedokonaným ve stadiu pokusu podle § 21 odst. 1 tr. zákoníku (ad 4) a zločinem zjednání výhody při zadání veřejné zakázky, při veřejné soutěži a veřejné dražbě podle § 256 odst. 1, odst. 2 písm. a), c) tr. zákoníku. Na podkladě odvolání obviněného ve věci rozhodoval Vrchní soud v Olomouci, který rozsudkem ze dne 30. 11. 2020, č. j. 3 To 38/2020-3587, podle § 258 odst. 1 písm. b), d) a f), odst. 2 tr. ř. v bodech 1) až 4), a podle § 257 odst. 1 písm. c) tr. ř. v bodě 5) zrušil napadený rozsudek soudu prvního stupně ve výrocích o vině, trestu a náhradě majetkové škody a znovu ve věci rozhodl tak, že obviněného uznal vinným zvlášť závažným zločinem poškození finančních zájmů Evropské unie podle § 260 odst. 1, 5 tr. zákoníku (ad 1-3) a pokusem zvlášť závažného zločinu zkrácení daně, poplatku a podobné povinné platby podle § 21 odst. 1 tr. zákoníku, § 240 odst. 1, odst. 3 písm. a) tr. zákoníku, za něž ho odsoudil podle § 240 odst. 3 tr. zákoníku za použití § 43 odst. 1 tr. zákoníku k úhrnnému trestu odnětí svobody v trvání šesti let a šesti měsíců, pro jehož výkon ho podle § 56 odst. 2 písm. a) tr. zákoníku zařadil do věznice s ostrahou. Odvolací soud dále rozhodl o povinnosti obviněného nahradit škodu a podle § 257 odst. 1 písm. c) tr. ř. za použití § 223 odst. 2 tr. ř. z důvodů uvedených v § 172 odst. 2 písm. a) tr. ř. zastavil trestní stíhání obviněného pro skutek, v němž byl spatřován zločin zjednání výhody při zadání veřejné zakázky, při veřejné soutěži a veřejné dražbě podle § 256 odst. 1, odst. 2 písm. a), c) tr. zákoníku.