Správný není vzhledem ke skutkovým zjištěním obou soudů, z nichž dovolací soud vychází, ani závěr odvolacího soudu o tom, že vzhledem k obsahu splátkového kalendáře byla určitě stanovena i část splátky odpovídající poskytnuté finanční službě, neboť ji bylo možno zjistit výpočtem – odečtením pojistného od částky 4.643,24 Kč, přičemž výši pojistného si měl uživatel zjistit. Ze skutkových zjištění soudy učiněných jednak neplyne, že by výše pojistného musela být po celou dobu trvání smlouvy neměnná ( opak bývá u smluv tohoto typu pravidlem ). Po uživateli předmětu leasingu navíc nelze spravedlivě požadovat, aby výši pojistného aktivně zjišťoval, jestliže „z ničeho přímo neplyne“, jak zjistil odvolací soud. Dovolateli je třeba dát za pravdu též v tom, že neplatnost (části) smlouvy způsobená žalobkyní nemůže jít k tíži žalovanému, neboť by tím byla popřena zásada odpovědnosti za způsob projevu vůle vyjádřená v již zmiňovaném § 266 odst. 4 obch. zák., ale též v § 268 obch. zák.