2. Proti usnesení odvolacího soudu podala manželka povinného dovolání, jehož přípustnost dovozuje ze skutečnosti, že se dovolací soud „má odchýlit od své ustálené judikatury ohledně aplikace právních norem, jež obsahuje zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, za účelem ochrany druhého manžela, který není zavázán k úhradě závazku“. Uvedla, že nelze souhlasit s dosavadní judikaturou Nejvyššího soudu, podle které výlučný dluh jednoho z manželů vzniklý za trvání SJM do 31. 12. 2013 lze uspokojit z majetku náležejícího do SJM, přičemž uvedené by rozhodně nemělo platit v případě, kdy je exekučně vymáhán závazek představující náhradu škody. Dle dovolatelky je nutné zohlednit specifika každého případu. Má za to, že by měl dovolací soud v případech, kdy je vymáhán dluh, jež není součástí SJM, aplikovat na ochranu druhého manžela právní předpis účinný v době zahájení exekuce, neboť současná praxe zcela neoprávněně zvýhodňuje ta SJM, která byla exekucí postižena pro výlučný dluh manžela vzniklý až po 1. 1. 2014.