Uvedeným způsobem však Obvodní soud pro Prahu 1 nepostupoval. Je třeba uvést, že Obvodní soud pro Prahu 1 sice dospěl k závěru, že jednání obviněného P. H. je pokračujícím trestným činem krádeže podle § 247 odst. 1 tr. zák. a uložil obviněnému P. H. za jeho trestnou činnost společný trest, nerespektoval však zákonná pravidla pro ukládání takového trestu uvedená v § 37a tr. zák. Obvodní soud pro Prahu 1 při ukládání společného trestu zrušil v rozsudku Obvodního soudu pro Prahu 9 (v napadeném rozsudku je nesprávně uvedeno, že se jedná o rozsudek Okresního soudu v Sokolově) ze dne 10. 1. 2002, sp. zn. 2 T 4/2002, i v trestním příkazu Obvodního soudu pro Prahu 7 ze dne 31. 7. 2002, sp. zn. 25 T 91/2002, výrok o trestu, nezrušil však v těchto rozhodnutích výrok o vině o pokračujícím trestném činu, výroky o vině v těchto rozhodnutích tak zůstaly i nadále pravomocné, přesto byl obviněný P. H. za tato jednání napadeným rozsudkem opětovně odsouzen.