5. Ke stížnosti pro porušení zákona se vyjádřil státní zástupce činný u Nejvyššího státního zastupitelství. Poukázal na to, že Okresní soud v Chomutově rozhodl o podané obžalobě v hlavním líčení konaném dne 11. 12. 2020. V rámci hlavního líčení obviněný po přednesu obžaloby prohlásil, že se cítí být vinen spácháním skutku uvedeného v obžalobě a souhlasí s popisem skutku. Toto prohlášení učinil poté, co byl poučen o následcích spojených s takovým prohlášením. Po zjištění stanoviska přítomného státního zástupce vyhlásil soud usnesení, jímž prohlášení viny podle § 206c odst. 4, 6 trestního řádu přijal a upustil v tomto rozsahu od provedení dokazování. Po provedení důkazů nezbytných pro rozhodnutí o trestu byly strany vyzvány k závěrečným řečem, po jejichž přednesu byl vyhlášen napadený rozsudek. Po jeho vyhlášení se obviněný i státní zástupce vzdali práva na podání odvolání a netrvali na písemném vyhotovením odůvodnění. Podle státního zástupce stížnost pro porušení zákona rozhodně nelze považovat za zcela univerzální opravný prostředek určený k nápravě všech v úvahu připadajících vad rozhodnutí státního zástupce a soudu (s výjimkou soudu Nejvyššího). Za klíčový považuje § 206c odst. 7 trestního řádu, podle kterého soudem přijaté prohlášení viny nelze odvolat a skutečnosti uvedené v prohlášení viny nelze napadat opravným prostředkem. Napadený rozsudek je produktem řádně projevené relevantní vůle obviněného jakožto autonomní dispoziční sféry jednotlivce, do které již s odkazem na § 206c odst. 7 trestního řádu nepřísluší stěžovatelce zasahovat. S ohledem na uvedený procesní stav stížnost pro porušení zákona přípustná není. Důvodný proto není ani návrh na přerušení výkonu napadeného rozhodnutí podle § 275 odst. 4 trestního řádu.