V projednávané věci dovolatel uvádí, že „přípustnost dovolání spatřuje (…) v odchýlení se Krajského soudu v Praze jako soudu odvolacího od rozhodovací praxe dovolacího soudu.“ Dovolatel však neformuluje žádnou konkrétní otázku procesního nebo hmotného práva, na jejímž vyřešení by napadené rozhodnutí odvolacího soudu mělo být založeno. Žalovaný v dovolání ani na žádnou ustálenou rozhodovací praxi Nejvyššího soudu neodkazuje.