Proti tomuto rozhodnutí podal ministr spravedlnosti České republiky v zákonné lhůtě stížnost pro porušení zákona v neprospěch obviněného V. D. V jejím písemném vyhotovení namítá, že vyšetřovatel v přípravném řízení nepostupoval důsledně podle ustanovení § 2 odst. 5, odst. 6 tr. řádu a řádně neobjasnil skutkový stav věci, na jehož podkladě pak učinil i vadné rozhodnutí. Především poukazuje na skutečnost, že obviněný i poškozený popsali průběh a příčinu dopravní nehody zcela opačně a vytýká vyšetřovateli, že nekriticky převzal závěry znaleckého posudku zpracovaného znalcem z oboru silniční dopravy Ing. J. R., ač o jejich správnosti jsou dány důvodné pochybnosti. Podle názoru ministra spravedlnosti jsou dány především tím, že uvedený znalec učiněné závěry o mechanizmu vzniku a průběhu nehodového děje nikterak nezdůvodnil a ani ze znaleckého posudku není zřejmé, o které konkrétní skutečnosti a podklady své závěry znalec opřel, zejména pokud jde o způsob jízdy poškozeného motocyklisty. Znalec zřejmě vycházel z výpovědi obviněného a z dřecích stop od motocyklu na vozovce, označených v plánku dopravní nehody č. 8., aniž by analyzoval verzi poškozeného. Pokud by shledal jeho verzi jako technicky nepřijatelnou, měl uvést, které skutečnosti její technickou přijatelnost vylučují. K samotnému mechanizmu střetnutí osobního vozidla s motocyklem znalec ve znaleckém posudku uvádí, že po nárazu řidítek motocyklu do čelního skla vozidla došlo k podsmýknutí zadního kola motocyklu a jeho pádu na levý bok na vozovku. Ze závěrů znaleckého posudku znalce MUDr. I. F. však plyne, že náraz vozidla směřoval na levou dolní končetinu poškozeného, přičemž z charakteru a rozsahu poškození osobního vozidla je zřejmé, že muselo dojít k čelnímu a tečnému nárazu motocyklisty do levé přední části vozidla do prostoru levého ukazatele směru, levého předního blatníku a došlo rovněž k proražení levé předmí pneumatiky vozidla, přičemž teprve poté mohlo dojít k nárazu řidítek motocyklu do levé spodní části čelního skla vozidla. Místo střetu znalec určil ve vzdálenosti o 16,6 až 18,8 m zpět směrem na Š. oproti místu označenému v plánku dopravní nehody. Přitom nijak nevysvětlil mechanizmus vzniku střepin z osobního vozidla a motocyklu, zjištěných při ohledání místa dopravní nehody ve zhuštěné lokalitě v levé polovině vozovky ve směru jízdy obviněného (označených v plánku dopravní nehody pod č. 4), zejména pak, když obviněný uváděl, že s vozidlem jel ve své polovině vozovky a po střetu s motocyklem okamžitě zastavil u pravého okraje vozovky.