[9] Stěžovatel v replice připustil, že úrok z neoprávněného jednání správce daně je napojen na veřejný rozpočet, to ovšem neznamená, že jde o daň. Daň je zákonem (popřípadě i jinak) určená povinná platba do rozpočtu autority, která je oprávněna ji vyhlásit, přičemž se vyznačuje neúčelovostí a neekvivalentností; tak tomu však v případě úroku z neoprávněného jednání správce daně není. Stěžovatel připustil, že žádná část jeho spisu skutečně nebyla postoupena jinému správci daně, trvá však na tom, že kritéria určení místní příslušnosti stanoví zákon, není tedy třeba žádného rozhodnutí. V případě právnické osoby je určujícím kritériem její sídlo – jeho změnou tedy dochází ke změně místní příslušnosti. Došlo-li k delegaci místní příslušnosti, jejíž důvody pominuly, dochází rovněž ke změně místní příslušnosti. Rozhodnutí nadřízeného orgánu dle § 18 odst. 2 daňového řádu je rozhodnutím deklaratorním.