Nejvyšší správní soud proto na tomto místě uzavírá, že stěžovateli se nepodařilo prokázat, že by jeho technickohospodářské zaměstnání důlního měřiče (samostatného důlního měřiče), které vykonával v období od 15. 8. 1974 do 31. 5. 1987, mělo být zařazeno pod č. 3 přílohy č. 2 nařízení vlády č. 117/1988 Sb. V takto vybraném zaměstnání byl stěžovatel pracovně zařazen jen v období od 2. 6. 1972 do 14. 8. 1974 a od 1. 6. 1987 do 31. 12. 1990, (v počtu 6 roků a 23 dnů), což bylo od počátku mezi účastníky nesporné. Jelikož součet těchto dob nedosahuje zákonným předpisem požadovaných 10 roků, pak žalované nezbylo, než napadeným rozhodnutím žádost stěžovatele o starobní důchod pro nesplnění podmínek nařízení vlády ČSFR č. 557/1990 Sb. zamítnout.