Jakkoliv jsou v zásadě závěry soudů správné - nelze souhlasit toliko s tvrzením, že na obviněného se s jedinou výjimkou hledí, jako by nebyl odsouzen, poněvadž tato fikce platí ohledně všech jeho předchozích odsouzení - byl podle dovolacího soudu přeceněn význam a závažnost předchozích odsouzení obviněného. Je pravdou, že od roku 2000 byl před soud postaven opakovaně, jak vyplývá z opisu rejstříku trestů i připojených trestních spisů. Rozhodnutími ve věcech Obvodního soudu pro Prahu 10 pod sp. zn. 29 T 54/2000 a 29 T 87/2000 byl uznán vinným trestnými činy neoprávněného užívání cizí věci podle § 249 odst. 1 tr. zák., poškozování cizí věci podle § 257 odst. 1 tr. zák. a krádeže podle § 247 odst. 1 písm. b), odst. 2 tr. zák., za které mu byl uložen souhrnný trest obecně prospěšných prací, který vykonal 4. 11. 2002, a hledí se na něj, jako by nebyl odsouzen. Stejný závěr platí i ohledně odsouzení Obvodním soudem pro Prahu 4 sp. zn. 33 T 1/2003, kdy mu byl taktéž uložen trest obecně prospěšných prací za trestné činy krádeže podle § 247 odst. 1 písm. b), odst. 2 tr. zák. a poškozování cizí věci podle § 257 odst. 1 tr. zák. Obvodním soudem pro Prahu 10 pod sp. zn. 4 T 34/2004 byl odsouzen pro trestný čin neplnění odvodní povinnosti podle § 267 odst. 1 tr. zák. k trestu odnětí svobody na 5 měsíců, jehož výkon byl podmíněně odložen a ve zkušební době se osvědčil, hledí se tedy na něj rovněž, jako by odsouzen nebyl. Jako relevantní přitěžující okolnost nelze hodnotit ani odsouzení Obvodním soudem pro Prahu 5 pod sp. zn. 38 T 95/2006 pro trestný čin maření výkonu úředního rozhodnutí podle § 171 odst. 1 písm. c) tr. zák. k peněžitému trestu 20.000,- Kč, který byl již zaplacen, a k trestu zákazu činnosti spočívající v zákazu řízení motorových vozidel, který vykonal 27. 7. 2008. Konečně jde-li o odsouzení Okresním soudem Praha – východ pro trestný čin maření výkonu úředního rozhodnutí podle § 171 odst. 1 písm. c) tr. zák. pod sp. zn. 16 T 145/2006, bylo již konstatováno, že se na něj hledí, jako by odsouzen nebyl. Ačkoliv tedy skutečně nelze říci, že by ve prospěch obviněného svědčil jeho předchozí způsob života, ani předchozí odsouzení jej od páchání další trestné činnosti neodradila, přece jen se lze domnívat, že není nezbytně nutné přistoupit k uložení nepodmíněného trestu odnětí svobody. Dovolací soud významněji přihlédl ke konkrétnímu následku činu (byl při činu vyrušen), že se na obviněného hledí, jako by nebyl odsouzen, že jeho odsouzení od roku 2003 jsou pro trestnou činnost, která není příliš závažná, obviněný společně se svojí družkou pečuje o nezletilé dítě. Má tedy za to, že je možné účelu trestu dosáhnout sice důraznějším, ale stále ještě trestem převážně výchovného charakteru.