Také obě citovaná rozhodnutí Nejvyššího soudu se vyslovují k pořadí soudcovského zástavního práva. V rozhodovací praxi Nejvyššího soudu naopak ani pro rozhodné období nebylo pochyb o tom, že soudcovské zástavní právo na nemovitostech vzniká - jako zástavní právo, jež se podle zákona zřizuje rozhodnutím státního orgánu (soudu) - až na základě pravomocného usnesení soudu, kterým byl nařízen výkon rozhodnutí jeho zřízením (srov. k tomu shodně např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 15. února 2005, sp. zn. 21 Cdo 1813/2004 a 21 Cdo 1815/2004). Dovolatel nadto (nesprávně) nečiní rozdílu mezi pojmy „účinky vzniku soudcovského zástavního práva“ na straně jedné a „získání“ práva na oddělené uspokojení (srov. opět § 14 odst. 1 písm. f/ ZKV) na straně druhé.