8. Jde-li o posouzení vztahu, ze kterého vznikla pohledávka, jejíž výši žalobce popřel, jako vztahu spotřebitelského, je právní posouzení věci v souladu se závěry obsaženými v důvodech rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 29. srpna 2013, sen. zn. 29 ICdo 31/2013, uveřejněného pod číslem 3/2014 Sb. rozh. obč. V tomto rozsudku se Nejvyšší soud vyjádřil k platebnímu rozkazu, včetně elektronického platebního rozkazu, a ke směnečnému (šekovému) platebnímu rozkazu tak, že tato rozhodnutí mají poté, co nabydou právní moci, účinky pravomocného rozsudku (§ 174 odst. 1, § 175 odst. 3 věta první o. s. ř.) a neodůvodňují se vůbec. Přitom ovšem skutečnost, že byla vydána, osvědčuje, že soud zkoumal (s pozitivním výsledkem) předpoklady, za nichž vydána být mohla, tedy především, že (u platebního rozkazu a elektronického platebního rozkazu) uplatněné právo vyplývá ze skutečností uvedených žalobcem (§ 172 odst. 1 věta první o. s. ř.), nebo že [u směnečného (šekového) platebního rozkazu] žalobce předložil v prvopisu směnku nebo šek, o jejichž pravosti není důvodu pochybovat, a další listiny nutné k uplatnění práva (§ 175 odst. 1 věta první o. s. ř.).