[10] Rozhodnutí žalované dále stěžovatelka označila za nepřezkoumatelné v otázce dopadu do jejího soukromého a rodinného života. Stěžovatelka v průběhu správního i soudního řízení zdůraznila, že jejím domovem je již jen Česká republika, kde pobývá její manžel, dvě dcery, přičemž jedné z nich již bylo uděleno české státní občanství, a dále i vnučka. Celá rodina kromě dcery s přiznaným občanstvím má udělen trvalý pobyt a má v České republice kompletní sociální materiální rodinné zázemí a v domovském státě se již v podstatě nemá kam se navrátit. Stěžovatelka proto nesouhlasí se závěrem městského soudu, podle kterého stěžovatelka uvedla, že nikoliv nevýznamná část její rodiny (manžel, jeden z potomků a otec) žije stále ve Vietnamu. Stěžovatelce není známo, z jakého konkrétního důkazu takové závěry vyplývají. Hodnocení její situace bylo výhradně paušální, ať již týkající se jejích rodinných a soukromých poměrů, tak stupně integrace do majoritní české společnosti. Aby správní orgány mohly poměřit tento dopad, musí nejprve stav soukromého a rodinného života v dostatečném rozsahu zjistit, v tomto případě však správní orgán prvního stupně tímto způsobem vůbec nepostupoval a nemohl ho tak vůbec ve smyslu § 174a poměřit. Také v této otázce je tak rozhodnutí žalované nepřezkoumatelné, přičemž městský soud se v podstatě bez dalšího ztotožnil s nesprávnými a nepřezkoumatelnými závěry žalované.