V situaci, kdy osoba, která se stala účastníkem právnické osoby podle transformačního projektu, nemá nárok na vydání majetkového podílu z transformace (k tomu srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 20. dubna 1999, sp. zn. 29 Cdo 2166/99, uveřejněný v časopise Soudní judikatura č. 11, ročník 1999, pod číslem 114) a kdy stanovy družstva v článku 7, bodu 3 písm. d) upravovaly vkladovou povinnost člena ohledně celého majetkového podílu z transformace (jako členského vkladu) [k takové možnosti viz rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 1. prosince 2004, sp. zn. 29 Odo 189/2004, uveřejněný v časopise Soudní judikatura č. 2, ročník 2005, pod číslem 22 a důvody rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 25. února 2004, sp. zn. 29 Odo 891/2003, uveřejněného v témže časopise č. 3, ročník 2004, pod číslem 54, jehož závěry byly shledány souladnými s ústavním pořádkem České republiky i Ústavním soudem, který usnesením ze dne 13. září 2004, sp. zn. I. ÚS 251/04, odmítl ústavní stížnost proti tomuto rozhodnutí], nepovažuje Nejvyšší soud rozhodnutí odvolacího soudu (a právní závěry, na nichž spočívá) ani za rozporné s dosavadní judikaturou či hmotným právem.