Zaměstnavatel ve vyjádření nesouhlasil s tvrzením stěžovatele, že jeho práce byla totožná s prací pomocníka důlního měřiče, čili figuranta, a že se jednalo o práci vskutku ruční. Na rozdíl od figuranta, který před šestou hodinou ranní se dostavil do kanceláře důlního měřiče, kde se dozvěděl, na které patro dolu, na kterou čelbu a důlní dílo se ten den půjdou provádět měřičské práce a v 5.55 až 6.25 sfáral společně s ostatními horníky do podzemí dolu i příslušným měřičským vybavením, důlní měřič nejprve ve své kanceláři předal figurantovi výše uvedené potřebné informace a po jeho odchodu se připravoval na měření, probíral výsledky předchozích měření a v dokumentaci vedené k důlnímu dílu zjišťoval, jak byla plněna opatření z předešlých dnů, seznamoval se s aktuálním stavem pracoviště zaneseném v provozní dokumentaci, včetně mapové části. Porovnával stav pracoviště potvrzený předchozími měřeními s plánovaným záměrem. Poté zhruba v 8.30 hodin sfáral s ostatními techniky na příslušné patro v podzemí a důlním vláčkem nebo i pěšky se dostal na místo měření. Spolu s figurantem provedl měření na pracovišti a zaznamenal naměřené hodnoty. Předákovi pracoviště poté udělil pokyny pro směry další ražby. Vyfáral z dolu zhruba ve 12.30 hod. a ve zbytku pracovní doby (do 14. hod.) zapracovával po provedené očistě naměřené údaje do měřičské dokumentace. Zaměstnavatel souhlasil částečně s tvrzením stěžovatele, že ve dnech, kdy fáral, mu povrchové práce zabíraly asi 35 % z celkové pracovní doby. Připomněl současně, že však byly i dny, kdy vůbec nefáral, což dokladuje dochovaná evidence. Při započtení této skutečnosti se podíl práce na povrchu výrazně zvýší. Práce obou měřičských profesí tudíž nebyla stejná a také čas trávený v podzemí nebyl stejný, a to ani ve dnech, kdy důlní měřič fáral do podzemí.