Soudy obou stupňů vzaly z provedených důkazů především za zjištěno, že žalovaný (nájemce bytu) v předmětném bytě nebydlí již dlouhou řadu let, že do bytu přichází pouze občas za účelem kontroly jeho stavu a převzetí doručené pošty, že na písemný vzkaz ve schránce však obratem reagoval, a že v období od roku 1993 do roku 1997 byla v bytě vykazována spotřeba elektrické energie i plynu, byť v malém množství. Dále rovněž zjistily, že v letním období se zdržuje na chatě, že pečuje o svou matku ve vysokém věku, že jeho pracovní činnost podnikatele v oboru vodoinstalatérství mu zabírá podstatnou část pracovního dne, a že řadu let má vážnou známost s A. S., u níž často přebývá. Na základě skutkových zjištění, že žalovaný v předmětném bytě nebydlí již dlouhou řadu let, a že do bytu přichází pouze občas za účelem kontroly jeho stavu a převzetí doručené pošty, dovodily, že žalovaný užívá předmětný byt jen občas (§ 711 odst. 1 písm. h/ zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění platném v době dání výpovědi z nájmu bytu – dále jen „obč. zák.“). Přesto však uzavřely, že výpovědní důvod podle § 711 odst. 1 písm. h/ obč. zák. není naplněn, neboť pro občasné užívání bytu má závažné důvody. Přitom existenci závažných důvodů pro občasné užívání bytu spatřovaly v tom, že v letním období se zdržuje na chatě, že pečuje o svou matku ve vysokém věku, že jeho pracovní činnost podnikatele v oboru vodoinstalatérství mu zabírá podstatnou část pracovního dne, a že řadu let má vážnou známost s A. S., u níž často přebývá.