Přitom již v usnesení ze dne 26. února 2001, sp. zn. 21 Cdo 1318/2000, uveřejněném v časopise Soudní judikatura číslo 5, ročník 2001, pod číslem 69 (vycházeje mimo jiné z bodu XXVI. stanoviska svého občanskoprávního a obchodního kolegia ze dne 17. června 1998, Cpjn 19/98, uveřejněného pod číslem 52/1998 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek) Nejvyšší soud mimo jiné uzavřel, že spočívá-li nařízení výkonu rozhodnutí (v době po prohlášení konkursu na majetek povinného) v získání práva, které by jinak pro věřitele znamenalo nárok na oddělené uspokojení (například ve zřízení soudcovského zástavního práva na nemovitostech), ustanovení § 14 odst. 1 písm. e/ ZKV vylučuje, aby oprávněný v důsledku nařízení výkonu rozhodnutí nabyl v konkursním řízení právo na oddělené uspokojení ve smyslu ustanovení § 28 ZKV. Ačkoli v tomto případě šlo o výklad ustanovení § 14 odst. 1 písm. e/ ZKV, neexistuje rozumný důvod pro odlišné chápání pojmu „nabýt“ podle § 14 odst. 1 písm. e/ ZKV a pojmu „získat“ podle § 14 odst. 1 písm. f/ ZKV.