[8] Nejvyšší správní soud dále konstatuje, že stěžovatel byl řádně vyzván k zaplacení soudního poplatku a poučen o následcích, které nastoupí v případě, že tak neučiní. Poučen byl rovněž o tom, že o osvobození od soudního poplatku lze požádat ve lhůtě stanovené pro jeho zaplacení. Navzdory této výzvě a náležitému poučení však ve stanovené lhůtě soudní poplatek nezaplatil, proto Nejvyšší správní soud řízení o kasační stížnosti zastavil podle § 47 písm. c) s. ř. s. ve spojení s § 120 téhož zákona a § 9 odst. 1 zákona o soudních poplatcích (výrok II). Shodně ostatně zdejší soud postupoval již v minulosti (viz např. usnesení ze dne 14. 12. 2017, č. j. 3 As 321/2017 - 19, či ze dne 6. 3. 2019, č. j. 7 Afs 26/2019 – 14, kterými byla na základě výše uvedených důvodů zamítnuta žádost o osvobození od soudních poplatků podaná po uplynutí lhůty k zaplacení soudního poplatku, a řízení bylo zastaveno). Dále pak lze odkázat i na usnesení ze dne 25. 10. 2018, č. j. 1 Afs 245/2018 - 46, ve kterém zdejší soud uvedl, že „o osvobození od soudního poplatku lze požádat pouze v rámci lhůty dodatečně určené soudem podle § 9 odst. 1 zákona o soudních poplatcích, přičemž tato lhůta je propadná. Po jejím marném uplynutí soud nemůže přihlížet nejen k opožděně zaplacenému poplatku, ale ani k opožděně podanému návrhu na osvobození od soudních poplatků.“