[2] Žalobce napadl rozhodnutí žalovaného žalobou, kterou Krajský soud v Ostravě zamítl. Závěr o nedůvodnosti žaloby opřel o zjištění vyplývající ze správního spisu: žalobce před odchodem ze země žil v západní části Ukrajiny, která je pod plnou kontrolou současné vlády. Žalobce nikdy neuvedl nic, co by mohlo vést k závěru, že byl vystaven jednání podřaditelnému pod pojem pronásledování pro politické přesvědčení. Obava z odvodu do armády není azylově relevantním důvodem. Vyhýbání se převzetí povolávacího rozkazu je na Ukrajině běžné a není to trestným činem. Od roku 2016 nebyla vyhlášena žádná mobilizace a současně proběhla demobilizace vojáků povolaných v letech 2014 a 2015; nyní má být armáda složena pouze z profesionálních vojáků. Žalobcovy obavy z odvodu do armády tedy nemají reálný podklad, stejně jako tvrzené obavy z pronásledování v souvislosti s odmítáním nástupu vojenské služby. Situaci na Ukrajině nelze v současné době klasifikovat jako totální konflikt, ve kterém by civilisti byli z důvodu své přítomnosti na území vystaveni reálnému nebezpečí vážné újmy.