[16] První senát NSS v tomto ohledu považuje za přesvědčivou argumentaci žalovaného, jak ji podal ve svém vyjádření (srov. shora bod [5]). Rovněž podle prvního senátu je smyslem institutu správce podniku, aby nedošlo ke snížení majetku prodávaného podniku. Řízeními „týkajícími se podniku“ podle § 338k odst. 6 o. s. ř. proto mohou být pouze taková řízení, na jejichž výsledku je hodnota spravovaného podniku závislá, nebo které se jinak dotýkají přímo právě podniku. Opačný závěr by směřoval k tomu založit právo správce podniku zastupovat povinného v jakémkoliv řízení, byť se takovéto řízení dotýká podniku jen okrajově a vzdáleně. To by zcela zásadním způsobem omezilo podstavení povinného nad jakoukoliv rozumnou míru, bez jakéhokoliv racionálního odůvodnění.