[5] Stěžovatel uvádí, že jako branec může být považován za příslušníka určité sociální skupiny ve smyslu § 12 písm. b) zákona o azylu, v případě nasazení do bojů mu hrozí vážná újma ze strany opozičních vojenských sil, což zavdává důvod pro udělení mezinárodní ochrany. Stěžovatel v případě převzetí povolávacího rozkazu, kterému se dosud vyhýbal skrýváním a následně opuštěním vlasti, bude čelit hrozbě trestu za odmítnutí nastoupit vojenskou službu. Krajský soud se nijak nezabýval námitkami stěžovatele, dle kterých byl správní orgán povinen vést dokazování ke zjištění, jakým způsobem probíhá nasazení armády a boje v daných oblastech a zda je takové nasazení legitimní. K otázce přijatelnosti kasační stížnosti stěžovatel uvedl, že krajský soud se dopustil zásadního pochybení spočívajícího v chybném výkladu hmotného či procesního práva, které mohlo mít dopad do hmotněprávního postavení stěžovatele. Stěžovatel požaduje zrušení rozsudku krajského soudu a rozhodnutí žalovaného a vrácení věci žalovanému k dalšímu řízení.