[17] Pokud Vojenský historický ústav konstatoval, že „z publikovaných a dostupných poznatků nevyplývá, že by u tohoto vojenského útvaru došlo k nějaké výraznější formě odporu“, a žalovaný tento závěr přebírá, pak podle stěžovatele žalovaný uznává, že k odporu došlo, pouze nebyl „výraznější“. Zákon však takové rozlišení neobsahuje, žalovaný rovněž nesděluje, z jakých „publikovaných“ poznatků vycházel a co měly být poznatky „dostupné“. Stěžovatel zdůrazňuje, že § 3 odst. 1 zákona o válečných veteránech, v relevantním znění, nenaznačuje, že by „služba“ znamenala „odpor“.