Odvolací soud k těmto závěrům dospěl na základě přezkumu rozhodnutí soudu prvního stupně, který za téměř totožné důkazní situace (neboť odvolací soud v odvolacím řízení doplnil dokazování pouze částečně výslechem svědků J. N. a V. R. a čtením některých listinných důkazů, které budou zmíněny níže) dospěl k závěru, že obviněný svým jednáním naplnil znaky skutkové podstaty trestného činu podle § 145 odst. 1 tr. zákoníku. Soud prvního stupně v odůvodnění svého rozhodnutí (strany 7 a 8 rozsudku) uvedl, že v řízení provedené důkazy prokazují, že obviněný nebyl ze strany J. Š. a M. V. napadán tak agresivně, jak popisoval, tedy i přes zjevnou fyzickou převahu napadajících byla obrana zvolená obviněným, tímto soudem posouzená jako zjevně nepřiměřená. K těmto závěrům soud dospěl na základě svědeckých výpovědí poškozeného J. Š., a svědků M. V., M. S., F. J. a P. A., když z těchto výpovědí dovodil, že zranění obviněného nebylo tak závažné, jak on sám tvrdil. Soud prvního stupně ve svých úvahách, rozvedených v odůvodnění svého rozhodnutí, poukázal také na to, že obviněný si nemohl být jistý, že poškozený a M. V. se chystají jít do jeho restaurace, a „mohl se tak vrátit do restaurace, zamknout a přivolat policejní hlídku“.