Konkrétně dovolatel odvolacímu soudu vytýká, že při posuzování zjištěného skutkového stavu vycházel až z novelizovaného znění úpravy soudcovského zástavního práva, účinného od 1. ledna 2001, ačkoliv pro posouzení věci jsou významné právní předpisy platné k 24. listopadu 1998. Poukazuje na to, že teprve od 1. ledna 2001 platí (podle ustanovení § 160 občanského zákoníku - dále též jen „obč. zák.“ - ve znění účinném od 1. ledna 2001), že zástavní právo na základě rozhodnutí soudu nebo správního úřadu vzniká (až) dnem nabytí právní moci tohoto rozhodnutí. Pro dobu před 1. lednem 2001 pokládá dovolatel za podstatný obsah ustanovení § 151c odst. 2 obč. zák. Na tomto základě dovozuje, že pořadí soudcovského zástavního práva se řídí dnem, v němž soudu došel návrh na nařízení výkonu rozhodnutí zřízením soudcovského zástavního práva a protože pořadí zástavního práva je - obecně vzato - dáno (za použití § 151c obč. zák.) dobou jeho vzniku, také pro vznik zástavního práva musí být rozhodné okolnosti, které zde jsou v době podání návrhu na nařízení výkonu rozhodnutí zřízením soudcovského zástavního práva. Došel-li proto takový návrh soudu 24. listopadu 1998, pak tomuto datu soudcovské zástavní právo také vzniklo.