Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 10a o. s. ř.) na základě dovolání, jež do výroku ohledně úroků z prodlení za období od 6. 10. 1994 do 28. 4. 1997 je přípustné podle ust. § 237 odst. 1 písm. a) o. s. ř. a ve zbývajícím rozsahu je přípustné podle ust. § 237 odst. 1 písm. b) o. s. ř., přezkoumal napadené rozhodnutí podle ust. § 242 odst. 1 a 3 o. s. ř. a dospěl k závěru, že dovlání není důvodné.