Z obsahu spisu především vyplývá, že dovolatelka (která - v dovolání ani v odvolání - netvrdí opak) se k jednání, při němž byl vyhlášen rozsudek pro zmeškání, neomluvila; podání zástupce druhého žalovaného ze dne 26. června 1997 (č. l. 9) je formulováno jako žádost o odročení jednání a omluva výlučně druhého žalovaného (stejně jako se pouze tohoto žalovaného týká potvrzení cestovní kanceláře na č. l. 26, jímž byla omluva doložena). Skutečnost, že se první žalovaná neomluvila, ostatně plyne i z jejího podání ze dne 24. července 1997 (č. l. 17), v němž vysvětluje, že se k jednání nedostavila proto, že předpokládala vyhovění žádosti druhého žalovaného o odročení jednání.