23. Ve vztahu k námitkám obviněného je tedy nutno uvést, že pro naplnění předmětného znaku je v zásadě irelevantní argumentace obviněného, zda tato důvodná obava u poškozeného reálně vznikla. Relevantní jsou naopak skutková zjištění, podle nichž byl nejprve v rámci událostí, popsaných v bodu 1) skutkové věty výroku o vině, poškozený fyzicky napaden a oloupen, a to obviněným, jenž při útoku kooperoval s dalšími dvěma pachateli, tedy za výrazné přesily útočníků, přičemž při tomto jednání ho obviněný ohrožoval i pistolí. Následně, jen dva týdny poté, za poškozeným přišel obviněný znovu, napadl ho a při tomto mu krom jiného sdělil, že zabije jeho i jeho děti. S přihlédnutím k popsanému průběhu skutkových dějů soudy obou stupňů zcela důvodně uzavřely, že obviněným sdělené výhrůžky poškozenému, ve spojitosti s jeho předchozím jednáním, tedy s celým komplexem opakovaných útočných a agresivních aktivit obviněného, nepochybně byly způsobilé vzbudit důvodnou obavu u poškozeného. S těmito závěry se Nejvyšší soud plně ztotožňuje a uzavírá, že tato námitka obviněného je zjevně neopodstatněná, neboť zmíněný znak skutkové podstaty přečinu nebezpečného vyhrožování podle § 353 odst. 1 tr. zákoníku nepochybně naplněn byl.