[54] Nejvyšší správní soud uznává, že relevantní ustanovení zákona o spotřebitelském úvěru je třeba vykládat ústavněkonformním a eurokonformním způsobem, tedy i v souladu s požadavky na nakládání s osobními údaji. Nedomnívá se však, že uvedená prejudikatura v důsledku záruky ochrany soukromí a osobních údajů ztratila relevanci. Práva na ochranu soukromí a ochranu osobních údajů (čl. 8 Úmluvy o ochraně lidských práv a svobod, čl. 8 Listiny základních práv EU, čl. 10 Listiny základních práv a svobod) byla zaručena již za účinnosti zákona č. 145/2010 Sb., k němuž se vztahuje citovaná prejudikatura. Pokud jde o odkazy žalobkyně na čl. 5 obecného nařízení o ochraně osobních údajů, lze doplnit, že před přijetím obecného nařízení o ochraně osobních údajů byla ochrana osobních údajů harmonizována na unijní úrovni směrnicí 95/46/ES o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů. V základních parametrech se přitom úprava na úrovni sekundárního práva nezměnila (srov. čl. 6 směrnice 95/46/ES).