Je nesporné, že právo osoby oprávněné podle § 13 odst. 2 zákona č. 229/1991 Sb. (tj. osoby, která má právo na vydání pozemků podle části druhé zákona o půdě) lze uplatnit jen vůči tomu, kdo se na základě rozhodnutí pozemkového úřadu podle § 9 téhož zákona stal jejich vlastníkem. Nejde tu však o právo vázané výhradně na osobu , protože závazek z toho vyplývající pro pasívně legitimovanou osobu není nesplnitelný, jestliže převedla své vlastnické právo na druhého. Tím totiž přešly na další osobu ( právního nástupce ) i práva a závazky, které se vázaly k vlastnictví nemovitostí, tedy i její závazek nemovitost, popřípadě její ideální část, vydat podle ustanovení § 13 odst. 2 téhož zákona. Žaloba byla v daném případě uplatněna v souladu s ustanovením § 13 odst. 2 zákona o půdě. Převodem vlastnictví z jedné na druhou žalovanou došlo k právnímu nástupnictví, které žalobkyně také po zjištění, že k uvedené změně v právních vztazích mezi žalovanými nastaly, uplatnila.