Poučení o odvolání v sobě zahrnuje též požadavek “správnosti” poučení ve smyslu jeho úplnosti; právě tyto situace postihuje ustanovení § 204 odst. 2 věty druhé o. s. ř. určující jinou (delší) lhůtu k podání odvolání, jestliže rozhodnutí soudu poučení o odvolání neobsahuje. Hypotéza této právní normy je ve smyslu výše řečeného naplněna nejen v případě, že poučení o odvolání v rozhodnutí zcela chybí, ale také tehdy, jestliže soud v rozhodnutí neuvede některou z podstatných částí zákonného poučení, tak jak je vymezuje ustanovení § 204 odst. 1 věta první o. s. ř. , tedy bylo-li účastníku například poskytnuto poučení o přípustnosti odvolání bez uvedení lhůty, v níž tak může učinit a ovšem i v případě, že poučení neobsahuje údaj o tom, u kterého soudu má být odvolání podáno.