Proti tomuto rozsudku podal žalovaný dovolání z důvodu uvedeného v ust. § 241 odst. 3 písm.d/ o.s.ř., tedy že rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na nesprávném právním posouzení věci. Dovolatel nesouhlasí s názorem soudů obou stupňů, že uzavřená kupní smlouva je platným právním úkonem, a namítá, že koupě zboží v hodnotě 24. 226,- Kč není ve smyslu ust. § 145 odst. 1 obč. zák. běžnou záležitostí, a k její platnosti měla být proto smlouva „podepsána“ i manželkou žalovaného. Vzhledem k tomu, že soudy obou stupňů platnost smlouvy z hlediska cit. ustanovení nezkoumaly, její výslech jako svědkyně neprovedly; mylně předpokládaly, že žalovaný smlouvu uzavřel s jejím souhlasem, ačkoliv ve skutečnosti manželka žalovaného s koupí nádobí nesouhlasila. Podle dovolatele je uzavřená smlouva neplatná i podle ust. § 39 obč. zák. z toho důvodu, že výše smluvní pokuty, která byla sjednána pro případ porušení smluvních povinností kupujícím, je v rozporu s dobrými mravy, a dále i proto, že mu předmět koupě nebyl prodávajícím dosud dodán. Navrhl, aby rozsudek odvolacího soudu byl zrušen a aby věc byla vrácena tomuto soudu k dalšímu řízení.