Přisvědčit pak nelze ani výtkám dovolatelky, že se odvolací soud otázkou liknavosti a svévole po skutkové stránce dostatečně nezabýval a své rozhodnutí řádně neodůvodnil. Odvolací soud se totiž v dovoláním napadeném rozhodnutí zcela ztotožnil se skutkovými závěry soudu prvního stupně, jež vytváří dostatečný skutkový podklad úvahám o liknavosti žalované při uspokojování žalobkyni přiznaných restitučních nároků. Samotná okolnost, že je v odůvodnění rozsudku odvolacího soudu odkázáno na skutkové závěry učiněné v jiných pravomocných soudních rozhodnutích řešících v řízeních o vydání jiných nárokovaných náhradních pozemků taktéž otázku liknavosti a svévole žalované při uspokojování restitučních nároků žalobkyně pak dle judikatury dovolacího soudu přezkoumatelnosti rozhodnutí nikterak nebrání (srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 11. 7. 2002, sp. zn. 22 Cdo 1988/2000, či usnesení téhož soudu ze dne 27. 2. 2018, sp. zn. 28 Cdo 5098/2017).