K jednání obviněného pod bodem III. 1) – 3) výroku o vině rozsudku soudu prvního stupně ve spojení s rozsudkem soudu druhého stupně Nejvyšší soud uvádí, že obviněný obchodoval se všemi poškozenými řádně až do doby, kdy se společnost H., spol. s. r. o., dostala do úpadku. Obviněný přesto v době, kdy již věděl, že je společnost předlužena a nebude moci dostát svým závazkům, předstíral před svými obchodními partnery, že společnost je pouze v přechodné platební neschopnosti, čímž je uvedl v omyl, na jehož základě přistoupili na formu směnečných obchodů. Ty probíhaly tak, že si obviněný nechal od dodavatelů vystavit směnky, z nichž uhradil jen nepatrnou část a následně odebral veškeré zboží, aniž by poté poškozeným dodavatelům dále cokoliv zaplatil. Je tedy zřejmé, že obviněný již v době uzavírání obchodních transakcí nejednal v úmyslu smlouvy dodržet, ale chtěl se svým jednáním obohatit ke škodě poškozených společností, a jednal tak v úmyslu přímém ve smyslu ustanovení § 4 písm. a) tr. zák.