Názor dovolatele, že kupní smlouva, kterou má být věc (předmět koupě) teprve získána do bezpodílového spoluvlastnictví, je ve smyslu ust. § 145 odst. 1 obč. zák. právním úkonem týkajícím se společné věci manželů, a že k jejímu uzavření bylo třeba souhlasu manželky žalovaného, je tedy nesprávný; odvolacímu soudu nelze proto vytýkat, že se otázkou platnosti kupní smlouvy z hlediska tohoto ustanovení v souvislosti s ust. § 40a obč. zák. nezabýval, když ze skutkových zjištění vyplynulo, že předmětnou smlouvu uzavřel s žalobcem jen žalovaný, který uvedenou námitku neplatnosti smlouvy dle ust. § 145 odst. 1 obč. zák. (§ 40a obč. zák.) v řízení ani neuplatnil, a kromě toho ani netvrdil (a rovněž neprokázal), že by se on, či jeho manželka, relativní neplatnosti tohoto právního úkonu dovolali.