[24] Není ani pravdou, že toto zvýšení by se promítlo alespoň v nároku na doplatek na bydlení. Dle § 33 odst. 2 věty první zákona o pomoci v hmotné nouzi je podmínkou pro získání nároku na tuto dávku získání nároku na příspěvek na živobytí. Jak Nejvyšší správní soud shora uzavřel, správní orgány správně posoudily, že nárok na příspěvek na živobytí stěžovatelka nemá. Jedinou možností přiznání nároku na doplatek na bydlení by tak mohl být postup podle věty druhé téhož ustanovení, která uvádí, že osobě, které příspěvek na živobytí nebyl přiznán z důvodu, že její příjem (a příjem společně posuzovaných osob) přesáhl částku živobytí, lze doplatek na bydlení přiznat na základě správního uvážení s přihlédnutím k celkovým sociálním a majetkovým poměrům, pokud příjem osoby nepřesáhl 1,3 násobek částky živobytí. Tuto primární podmínku však stěžovatelka se společně posuzovaným synem splňovala již za situace, kdy částka živobytí byla vypočítána jako 6.590 Kč. Z logiky věci tedy plyne, že pokud by byla částka živobytí vyšší, hranici 1,3 násobku by stěžovatelčin příjem tím spíše nepřekročil. Jedná se však stále pouze o vstupní podmínku pro to, aby mohlo nastoupit uvážení správního orgánu, zda doplatek na bydlení bude či nebude přiznán.