11. S ohledem na výše uvedené tedy Nejvyšší soud návrhu Ministerstva spravedlnosti České republiky ve vztahu k osobě V. S. vyhověl pouze částečně, tj. pouze v rozsahu stanoveném v bodě I. výrokové části tohoto rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že Nejvyšší soud rozhodl, že se pouze na jeden z celkových dvou trestných činů V. S., jimiž byl uznán vinným rozsudkem Soudního dvora v Perpignanu, Francouzská republika, ze dne 22. 2. 2021, sp. zn. 2127391662, který nabyl právní moci dne 15. 3. 2021, hledí jako na odsouzení soudem České republiky, v souladu s tím alikvotně snížil i původně uložený nepodmíněný trest odnětí svobody v trvání třiceti měsíců na konečných dvacet sedm měsíců, který svým druhem i výměrou zcela odpovídá závažnosti jednání odsouzeného popsanému shora pod bodem 2), resp. v rozsudku francouzského soudu, jímž byl uznán vinným trestným činem držení zboží nebezpečného pro veřejné zdraví (omamné látky) bez řádného povolení, hodnoceným jako pašování, podle čl. 419 § 1, čl. 215, čl. 215-bis, čl. 38 § 4 francouzského celního zákona a čl. 1 § 5 odst. 3 francouzského Ministerského výnosu ze dne 11. 12. 2001 a čl. 1 § 1 odst. 3 francouzského Ministerského výnosu ze dne 29. 7. 2003.