Za zavádějící označuje dovolatel tu část odůvodnění napadeného rozsudku, kdy odvolací soud vyjadřuje své přesvědčení o tom, že „(předem) ústně uzavřené cenové dohody nelze prokazovat jakýmkoliv znaleckým posudkem oceňujícím (až následně) hodnotu provedených prací“. Tato úvaha odvolacího soudu by podle dovolatele mohla platit pouze v případě, že by se účastníci smlouvy předem dohodli na konečné ceně. Tak tomu však v posuzované věci nebylo, jelikož ve spisu je dostatek důkazů o tom, že se účastníci dohodli na zahájení prací s tím, že cena bude dohodnuta později na základě znaleckého posudku, který budou obě strany respektovat. Rovněž tak bylo dohodnuto, že práce budou prováděny etapovitě, když po každé etapě bude provedeno vyúčtování a po dokončení všech prací vystavena konečná faktura. Dovolatel, poukazuje na předchozí dobrou vzájemnou spolupráci, dohodnutý rozsah prací v předmětné věci, jakož i vyjádření žalovaného ze dne 3. ledna 2002, označuje za zcela nesmyslné tvrzení o cenové dohodě ve výši 1 020 000 Kč. V této souvislosti dále uvádí, že rozsah prací ve výši 1 275 000 Kč bez DPH od počátku předvídal a tuto cenu žalovanému sdělil, přičemž jen z důvodů na straně žalovaného přistoupil na dohodu, že konečná cena díla bude stanovena až po dokončení všech prací.