Oba soudy shodně ze skutkových zjištění učinily právní závěr, že účastníci uzavřeli dne 6.5.1997 na dobu určitou do 6.9.1997 platnou smlouvu o nájmu vozidla podle § 630 odst. 1 obchodního zákoníku (dále jen „obch. zák.“), jejímž předmětem byl nájem vozidla Nissan Primera GT 2,0 SPZ AEP 06-65 za nájemné ve výši 25 000 Kč měsíčně. Ze svědeckých výpovědí svědků M. N., L. K. a Z. H. a z listinného důkazu – znaleckého nálezu vypracovaného J. M. - vzal odvolací soud za prokázané, že žalovaný převzal vozidlo od žalobkyně dne 6.5.1997 v náležitém stavu, odpovídajícím průměrnému opotřebení. Při předání vozidla, které užíval žalovaný až do 31.12.1997, bylo zjištěno poškození vozidla, které zjevně, s ohledem na závěry listinného důkazu – znaleckého nálezu vypracovaného J. M., souviselo s užíváním vozidla žalovaným nebo osobami, kterým žalovaný umožnil přístup k vozidlu. Odvolací soud dospěl k závěru, že žalovaný svým jednáním porušil povinnost vyplývající mu z ustanovení § 632 odst. 3 obch. zák., podle něhož je nájemce povinen pečovat o to, aby na dopravním prostředku nevznikla škoda; porušil i povinnost podle § 633 odst. 1 obch. zák., ukládající nájemci povinnost udržovat dopravní prostředek na účet pronajímatele ve stavu, v jakém dopravní prostředek převzal, s přihlédnutím k obvyklému opotřebení. Skutečnost, že k 18.8.197 vozidlu skončila platnost technického osvědčení, nebyla podle odvolacího soudu pro posouzení nároku na náhradu škody rozhodná, neboť žalovaný neprokázal, že by ke škodě došlo v souvislosti s technickým stavem vozidla, vyplynulo-li ze skutkových zjištění, že ke škodě na vozidle došlo v důsledku nešetrného užívání vozidla žalovaným (poškození interiéru barvou) a důsledkem jeho nedbalého užívání s následkem poškození vozidla nárazem na pevnou překážku při popojetí ze svahu. Při určení výše vzniklé škody vyšel odvolací soud ze znaleckého posudku znalce P. O., ustanoveného soudem, který ohodnotil skutečnou škodu na vozidle částkou 186 235 Kč, tedy ve vyšší výši, než byla požadována žalobou. Odvolací soud dále konstatoval, že žalobkyně pro uplatnění nároku dodržela lhůtu šesti měsíců stanovenou ustanovením § 632 odst. 4 obch. zák., předal-li žalovaný vozidlo žalobkyni 31.12.1997 a nárok na náhradu škody uplatnila žalobou dne 29.6.1998. Potvrdil proto rozhodnutí soudu prvního stupně o přiznání požadované náhrady škody, která žalobkyni vznikla v příčinné souvislosti s protiprávním jednáním žalovaného, a to společně s úroky z prodlení podle § 369 obch. zák. ve výši o 1 % vyšší, než činí úroková sazba určená obdobně podle § 502 obch. zák., neboť ve smlouvě nebyla sjednána výše úroků z prodlení jinak. Odvolací soud při právním posouzení vyšel současně ze zjištění, že v řízení nebyla prokázána existence okolností vylučujících odpovědnost žalovaného za škodu způsobenou na předmětném vozidle.