Též úvahy, jimiž odvolací soud vyloučil možnost, že by odvolání bylo zástupcem žalovaných podáno dne 28. 7. 1994 u pošty H. 2, působí nepřesvědčivě a z provedeného šetření nevyplývají. S odvolacím soudem lze souhlasit potud, že doručovací listina z č. l. 45 podání předmětného odvolání neprokazuje (týká se zásilek podaných u pošty H. 10), sporná obálka však byla opatřena doporučenou nálepkou pošty H. 2 (R 2578), takže i odvolacímu soudu muselo být známo, že (jak posléze udávají žalovaní v dovolání) zástupce žalovaných onu listinu zjevně předložil omylem. O tom, že obdobnými úvahami byl před vydáním napadeného usnesení veden i odvolací soud, svědčí přípis, který soud dle referátu ze dne 15. 2. 1995 zástupci žalovaných zaslal, a v němž jej na tuto nesrovnalost upozorňuje. Sdělení pošty H. 2 ani úřední záznam ze dne 14. 2. 1995, podle nichž nelze zjistit adresáta ani odesílatele dvou doporučených zásilek ze dne 25. 7. a 28. 7. 1994, shodného podacího čísla (R 2578), je pak možné podle pravidel formální logiky interpretovat pouze jako údaje, které odeslání sporné zásilky nepotvrzují; to, že zásilka u pošty podána byla (a že se tak mohlo stát právě podáním z 25. 7. či 28. 7. 1994), však citované listiny nevylučují.