Dále dovolatel uvádí, že je-li smlouva neplatná od počátku, nelze vycházet z jejího ustanovení ohledně sjednané výše nájemného s tím, že dospěl-li soud k závěru, že žalobci vznikl prospěch, pak měl výši, resp. hodnotu takového prospěchu stanovit bez ohledu na to, co bylo mezi účastníky sjednáno, přičemž bylo zapotřebí vycházet z hodnoty nájmu v místě a čase obvyklé, ovšem při náležitém zhodnocení všech souvisejících skutečností a okolností. Poukazuje přitom na skutečnost, že byla-li by smlouva uzavřena platně, byly by dány důvody pro odstoupení od ní, a proto považuje názor odvolacího soudu o tom, že není třeba se zmíněnou otázkou zabývat, za nesprávný. Dále připomíná, že pokud by byla smlouva platná a závady na předmětu nájmu byly méně relevantní, mohl by uvažovat o uplatnění nároku na slevu z nájemného. Závěrem navrhl zrušení napadeného rozsudku odvolacího soudu a vrácení věci tomuto soudu k dalšímu řízení.