Dovolání naopak shledal přípustným (§ 237 o. s. ř.) v části směřující vůči výroku I. rozsudku odvolacího soudu, pokud jím byl potvrzen výrok II. prvostupňového rozsudku ohledně pozemků parc. č. a parc. č. v k. ú. Z. Při posouzení otázky „vhodnosti“ těchto pozemků k převodu na oprávněnou osobu, coby pozemků náhradních, se totiž odvolací soud odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu (srov. judikaturu dále citovanou).