V dovolání žalobce jako důvod přípustnosti dovolání označil vadu řízení spočívající v tom, že mu byla v průběhu řízení nesprávným postupem soudu odňata možnost před ním jednat {§ 237 odst. 1 písm. f) o. s. ř.} a tato vada měla spočívat ve skutečnosti, že mu nebylo umožněno vyjádřit se ke znaleckému posudku „z pohledu nákladů řízení“ a dále, že „předmětem konečného rozhodování bylo rozhodnutí o výše zmíněných pohledávkách započtených dohodou v roce 1993, které nebyly předmětem řízení a k jejichž vzniku, existenci a zániku se nikdo z účastníků neměl možnost vyjádřit a nebyl k nim vyslechnut“.