Není pochyb o tom, že u obžalovaného nadále trvají důvody vazby podle § 67 odst. 1 písm. a), c) tr. ř. Jmenovaný je stíhán pro celou řadu závažných trestných činů a v případě uznání viny mu tak hrozí uložení citelného trestu odnětí svobody. To spolu s poznatkem (č. l. 45 spisu), že při jeho zadržení zásahovou jednotkou Policie ČR muselo být použito donucovacích prostředků, vyvolává důvodnou obavu, že by se v případě propuštění z vazby na svobodu mohl skrývat nebo dokonce uprchnout mimo území České republiky, aby se tak dalšímu průběhu trestního stíhání, případně hrozícímu trestu vyhnul. Z obsahu spisu dále vyplývá, že obžalovaný nikde nepracoval, v minulosti již byl vícekrát soudně trestán a to i za majetkovou trestnou činnost a vzhledem k charakteru nyní projednávané trestné činnosti je rovněž reálná obava, že by v ní na svobodě mohl pokračovat. Důvody vazby útěkové i předstižné tudíž byly důvodně deklarovány u osoby obžalovaného i v tomto stadiu trestního stíhání již v napadaném usnesení vrchního soudu. V tomto směru je proto nutno veškeré námitky uplatněné stěžovatelem odmítnout.