Jak přitom v posuzované věci vyplývá z usnesení o zahájení trestního stíhání obviněného Ing. P. H. (viz č. l. 29 trestního spisu vedeného u Krajského soudu v Brně pod sp. zn. 40 T 5/2006), dále z obžaloby státního zástupce Krajského státního zastupitelství v Brně podané na obviněného (viz č. l. 295 trestního spisu) a z napadeného rozsudku odvolacího soudu (viz č. l. 638 trestního spisu), totožnost skutku byla ve vztahu k trestnému činu zneužívání informací v obchodním styku podle § 128 odst. 2 tr. zák. zachována, a to při úplné shodě jednání obviněného (jehož podstatou bylo zprostředkování uzavření smluv na úkor obchodní společnosti A. T., a. s.) a při částečné shodě jím způsobeného následku (opatření prospěchu obchodní společnosti A. S., s. r. o.). Obviněný tedy jednal způsobem popsaným v obžalobě, když tímto jednáním vyvolal protiprávní následek konkretizovaný v obžalobě. Shodným způsobem pak žalované protiprávní jednání obviněného, resp. tímto protiprávním jednáním vyvolaný následek hodnotily soudy nižších stupňů. Nejvyšší soud proto nemá pochybnosti o tom, že byla zachována totožnost skutku obsaženého v obžalobě podané na obviněného a v odsuzujícím rozsudku odvolacího soudu.