[19] Podle citovaného rozhodnutí rozšířeného senátu lze dospět v případě stěžovatele k závěru, že formulace užitá v § 2 odst. 2 písm. b) zákona o dani z nemovitostí nenasvědčuje tomu, že by zákonodárce zamýšlel spojovat osvobození od daně z pozemků s jakýmkoli formálním úkonem orgánu veřejné moci. Zákon totiž osvobození od daně spojuje s faktickým užíváním osvobozených pozemků, aniž by stanovil, že se osvobození nevztahuje na ty pozemky, ohledně nichž nebylo formálním způsobem rozhodnuto o zařazení do určité kategorie.