[25] K § 16 odst. 6 informačního zákona se již Nejvyšší správní soud několikrát vyjádřil. Jak vyplývá z rozsudku rozšířeného senátu ze dne 22. 10. 2014, č. j. 8 As 55/2012-62, odst. 122, smysl a účel uvedeného ustanovení je zajistit, že prostřednictvím soudní ochrany bude rychle a účinně dosaženo poskytnutí informace v případech, kdy poskytnuta být má, avšak povinný subjekt ani odvolací orgán tak neučinily. Krajský soud má při postupu podle § 16 odst. 6 věty druhé informačního zákona nejen postavení orgánu kasačního, nýbrž i postavení orgánu nalézajícího hmotné právo. Je tedy na něm, aby ověřil, zda byl dostatečně zjištěn skutkový stav, a pokud ne, aby jej v potřebné míře zjistil, a poté aby posoudil, zda existují důvody pro odmítnutí žádosti. Nejsou-li takové důvody, je povinen povinnému subjektu nařídit požadované informace poskytnout. Rozšířený senát vyslovil, že krajský soud postupuje v rozporu se zákonem, pokud bez náležitého odůvodnění na svoji nalézací pravomoc rezignuje a uplatní pouze pravomoc kasační. Takovým postupem by zatížil řízení vadou, která by měla vliv na zákonnost jeho rozsudku.