Proti rozsudku odvolacího soudu (a to výslovně proti všem jeho výrokům) podal žalobce včasné dovolání, jehož přípustnost opírá o ustanovení § 237 odst. 1 písm. c/ občanského soudního řádu (dále též jen „o. s. ř.“), namítaje, že napadené rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení věci (tedy, že je dán dovolací důvod dle § 241a odst. 2 písm. b/ o. s. ř.). Napadené rozhodnutí má podle dovolatele ve věci samé po právní stránce zásadní význam, spočívající v řešení otázky, kdy došlo ke vzniku soudcovského zástavního práva.