Proti tomuto rozsudku podal stěžovatel včas kasační stížnost, z jejíhož obsahu je patrné, že se dovolává důvodů kasační stížnosti uvedených v § 103 odst. 1 písm. a) a d) s. ř. s., tedy nesprávného posouzení právní otázky soudem v předchozím řízení a především též nepřezkoumatelnosti napadeného rozsudku pro nedostatek odůvodnění. Krajskému soudu vytýká, že – ač je odůvodnění jeho rozsudku velmi obsáhlé – ve skutečnosti se omezil pouze na rekapitulaci původního stavu řízení, citaci obsáhlého vyjádření s. p. DIAMO z 10. 1. 2011, avšak z obsahu odůvodnění rozsudku není seznatelné, kdy ještě interpretuje názor s. p. DIAMO a kdy už sám odůvodňuje svůj rozsudek. Dále mu vytýká, že ačkoliv vyslechl v řízení čtyři svědky, jejichž výslech trval dvě hodiny, v odůvodnění rozhodnutí věnoval těmto důkazům pouze jediný odstavec, aniž by konstatoval, co z výpovědí svědků vyplynulo, přičemž pro svůj závěr „odfiltroval“ z výpovědí ta tvrzení, která nevyhovovala odůvodnění rozsudku.