Dále stěžovatelka uvedla, že správní orgán neposuzoval její věc objektivně a neshromáždil jí navržené důkazy související s posouzením institutu humanitárního azylu dle § 14 zákona o azylu. Vyjádřila přesvědčení, že zákonné podmínky pro jeho udělení naplňuje, neboť pokud by této žádosti vyhověno nebylo, byla by násilně vystěhována do země, v níž dlouhá léta nežila, nemá tam zázemí, majetek, rodinu ani jiné možnosti adaptace. Své postavení přirovnala k postavení osoby postižené humanitární katastrofou. Také její dům v Kyrgyzstánu byl zničen.