Nalézací soud se k této otázce vyjádřil zejména na straně 9 až 10 odůvodnění svého rozsudku ze dne 2. 6. 2005, sp. zn. 1 T 664/2002, kde konstatoval, že z listinných důkazů vyplynulo, že obviněný byl dne 2. 11. 1998 odvolán z funkce předsedy představenstva a bylo mu uloženo do 15. 12. 1998 předat podklady pro předání funkce předsedy představenstva do rukou jeho místopředsedy K. V. Svědek V., pokud byl vyslechnut v rámci hlavního líčení, potvrdil, že fakticky k předání funkce nedošlo, neboť uvedl, že obviněný dále vykonával funkci ředitele společnosti, svědek sám dostal výpověď, nebyl vpuštěn do uvedené společnosti, neměl k účetním dokladům žádný přístup, tento měl pouze obviněný a svědkyně V. K. Do budovy měl přístup do září 1999. Že ve společnosti byly problémy, vyplynulo i z výpovědi svědka Z. L., který potvrdil, že pracovníci společnosti P., a. s., neměli od uvedeného data do společnosti přístup. Taktéž svědek J. F. potvrdil, že naposledy byl ve společnosti v únoru nebo březnu 1999 pak dostal výpověď. K obhajobě obviněného poukázal nalézací soud dále na ustanovení § 4a odst. 3 zákona o konkursu a vyrovnání novelizované zákonem č. 105/2000 Sb., který nabyl účinnosti 1. 5. 2000, jímž byl změněn zákon č. 328/1991 Sb., o konkursu a vyrovnání. V tomto ustanovení je uvedeno, že je-li dlužníkem právnická osoba, mají povinnosti vyplývající ze zákona o konkursu a vyrovnání zejména statutární orgán nebo osoby, které jsou jeho členy, a uvedené povinnosti se nemohou zprostit ani tehdy, pokud ze své funkce odstoupí nebo se jí vzdají v posledních 2 měsících před podáním návrhu na prohlášení konkursu nebo po podání tohoto návrhu. Pokud obviněný tvrdil, že žádné povinnosti vyplývající z postavení ve společnosti P., a. s., ve vztahu ke správci konkursní podstaty neměl, vzhledem k tomu, že nebyl předsedou představenstva, neboť byl z této funkce odvolán, a nebyl ani členem představenstva, neboť z této funkce odstoupil, nelze přehlédnout že k návrhu na prohlášení konkursu na majetek a. s. P. došlo už dne 10. 5. 1999, tedy obviněný se nemohl zprostit své povinnosti vyplývající ze zákona o konkursu a vyrovnání. Obviněný měl přístup uvedeným dokladům požadovaným správcem konkursní podstaty, neboť věděl, kde se tyto doklady nachází. Byl vyzván jak správcem konkursní podstaty, tak i konkursním soudem k tomu, aby splnil povinnost vyplývající z ustanovení § 17 zákona o konkursu a vyrovnání, což učinil podle svědka JUDr. R. Z. až opožděně a mařil tak postup správce konkursní podstaty při zjišťování majetku úpadce. V důsledku jednání obviněného tak došlo k ohrožení úplného a správného zjištění majetku patřícího do konkursní podstaty a obviněný tak po všech stránkách naplnil skutkovou podstatu trestného činu podle § 126 odst. 1 tr. zák.