K takto podanému dovolání se písemně vyjádřil státní zástupce činný u Nejvyššího státního zastupitelství České republiky (dále jen státní zástupce). V tomto svém vyjádření uvedl, že k dovolací argumentaci T. H. je nutné především uvést, že s odkazem na dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. se nelze úspěšně domáhat opravy skutkových zjištění učiněných soudy prvního a druhého stupně, ani přezkoumávání správnosti jimi provedeného dokazování. Z dikce uplatněného dovolacího důvodu totiž vyplývá, že jeho výchozím předpokladem je nesprávná aplikace hmotného práva, nikoli nesprávnost provádění důkazů, jejich hodnocení či ve vyvozování skutkových závěrů, jež jsou upraveny předpisy trestního práva procesního. Při posuzování oprávněnosti tvrzení dovolatele o tom, zda existuje dovolací důvod uvedený v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., je proto dovolací soud vždy vázán konečným skutkovým zjištěním, které ve věci učinily soudy prvního a druhého stupně. Lze dodat, že zásah do skutkových zjištění je možné připustit v určitém rozsahu i v rámci řízení o dovolání, avšak zejména tehdy, existuje-li extrémní nesoulad mezi učiněnými skutkovými zjištěními na straně jedné a právními závěry soudu na straně druhé, tzn. v případech, kdy zjištění soudů nemají vůbec žádnou obsahovou vazbu na provedené důkazy, jestliže zjištění soudů nevyplývají z důkazů při žádném z logických způsobů jejich hodnocení, jestliže zjištění soudů jsou pravým opakem toho, co bylo obsahem dokazování apod. Taková situace však v dané věci dle vyjádření státního zástupce nenastala. Poukázal tak na skutečnost, že při hodnocení správnosti vyslovené hmotně právní kvalifikace tedy bude nutné zohlednit skutkové závěry, k nimž dospěly soudy činné dříve ve věci, resp. v daných souvislostech zejména Vrchní soud v Olomouci, jenž shledal obhajobu dovolatele, podle níž jednal toliko se záměrem získat provize a poté předmětná vozidla vrátit, za účelovou. Na okraj státní zástupce doplnil, že popsaný závěr odvolací soud i náležitě odůvodnil, a to zejména s odkazem na výši provizí a výši hrazených splátek, a dále s odkazem na okolnosti vrácení vozidel leasingovým společnostem. Z ustáleného skutkového stavu věci potom dle státního zástupce, zkráceně řečeno, vyplývá, že dovolatel se podílel na uzavření leasingových smluv popsaných v bodu 1. až 3. výroku o vině rozsudku soudu prvního stupně, jejichž podstatou byl pronájem vozidel Volvo a BMW společnosti SIGMA ENGINEERING, a. s., za současného vzniku povinnosti této společnosti hradit leasingové splátky. Přitom dovolatel předložil padělané listiny dokládající údajnou pozitivní hospodářskou situaci jmenované společnosti, resp. její solventnost, ač zmíněná společnost neměla dostatek finančních prostředků a dovolatel si byl vědom toho, že sjednané splátky proto hrazeny nebudou (a také nebyly) s tím, že celková škoda vzniklá odběrem vozidel potom činí 11.225.025,50 Kč. Stran právní kvalifikace je potom dle právního zástupce namístě přisvědčit soudům činným dříve ve věci, podle nichž se dovolatel svým jednáním podílel na uvedení leasingové společnosti tvrzením rozhodných nepravdivých skutečností v omyl a k její škodě (velkého rozsahu) sebe, popř. se spoluobviněnou, obohatil. Podle státního zástupce tak došlo k naplnění všech znaků skutkové podstaty zločinu podvodu § 209 odst. 1, 5 písm. a) tr. zákoníku (ve spolupachatelství podle § 23 tr. zákoníku s účastí spoluobviněné H. G. ) a tedy námitkám dovolatele nelze přisvědčit. V návaznosti na shora uvedené potom státní zástupce vyjádřil přesvědčení, že není možné dovodit naplnění uplatněného dovolacího důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. Uzavřel tedy, že podané dovolání tudíž shledává zjevně neopodstatněným a jako takové je navrhl podle § 265i odst. 1 písm. e) tr. ř. odmítnout. Současně souhlasil, aby Nejvyšší soud učinil rozhodnutí za podmínek § 265r odst. 1 písm. a) tr. ř. v neveřejném zasedání. Pro případ odlišného stanoviska Nejvyššího soudu rovněž souhlasil podle § 265r odst. 1 písm. c) tr. ř. s tím, aby i jiné rozhodnutí bylo učiněno v neveřejném zasedání.