Dovolatel s odkazem na odbornou literaturu (Fenyk, J., Smejkal, L. Zákon o trestní odpovědnosti právnických osob a řízení proti nim. Komentář. Příloha: Modelová interní opatření k předcházení trestné činnosti právnické osoby. 1. vydání. Praha: Wolters Kluwer ČR, 2012, s. 186; Šámal, P. a kol. Trestní odpovědnost právnických osob. Komentář. 1. vydání, Praha: C. H. Beck, 2012, s. 192) předně nesouhlasil s názorem soudů, že obviněná právnická osoba nezískala soukromými cestami Ing. M. N. žádnou výhodu a že předmětný čin proto nebyl spáchán „v jejím zájmu“ ve smyslu § 8 odst. 1 zákona č. 418/2011 Sb. Vyvozoval, že v předmětné věci je zřejmé, že za popsaných okolností byly uvedené jízdy benefitem pro společníka Ing. M. N., který by si jinak musel ke svým soukromým jízdám opatřit vozidlo vlastní – nefiremní. Za prospěch obviněné právnické osoby proto považoval i prospěch poskytnutý uvedenému společníkovi této společnosti s ručením omezeným. Tento názor ale dovolací soud nepokládá za správný.