Nejvyšší soud České republiky dovolání povinného proti výroku I. usnesení Krajského soudu v Praze ze dne 15. května 2017, č. j. 20 Co 169/2017, 20 Co 170/2017-275, jímž bylo potvrzeno usnesení Okresního soudu v Nymburce ze dne 28. 2. 2017, č. j. 8 Nc 6014/2005-258 (kterým bylo zastaveno řízení o návrhu povinného ze dne 25. 7. 2016 na částečné zastavení exekuce), podle ustanovení § 243c odst. 1 věty první zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění účinném do 31. 12. 2013 (srov. čl. II bod 2 zákona č. 293/2013 Sb., kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony) - dále jen „o. s. ř.“, odmítl, neboť dovolání nesplňuje obligatorní náležitosti dovolání uvedené v ustanovení § 241a odst. 2 a 3 o. s. ř., když neobsahuje údaj o tom, v čem přesně dovolatel spatřuje splnění předpokladů přípustnosti dovolání a ani samotný důvod dovolání.