Nejvyšší soud se s ohledem na shora uvedené závěry zcela ztotožnil s názorem nalézacího soudu ohledně maření výkonu funkce správce konkursní podstaty obviněným Ing. P. U. způsobem vymezeným ve skutkové větě rozsudku Okresního soudu v Břeclavi ze dne 2. 6. 2005, sp. zn. 1 T 664/2002, potvrzeným posléze i usnesením Krajského soudu v Brně ze dne 24. 6. 2009, sp. zn. 4 To 8/2008. Skutkové závěry soudu prvního stupně, jakož i na ně navazující závěry odvolacího soudu, jsou proto v případě obviněného Ing. P. U. zcela jednoznačné a nepochybně svědčí o jeho vině v rozsahu, v němž byl uznán vinným trestným činem porušení povinnosti v řízení o konkursu podle § 126 odst. 1 tr. zák. Z výše uvedených důvodů proto dovolací soud dospěl k závěru, že napadené usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 24. 6. 2009, sp. zn. 4 To 8/2008, ve spojení s rozsudkem Okresního soudu v Břeclavi ze dne 2. 6. 2005, sp. zn. 1 T 664/2002, nevykazuje takové vady, pro které by je bylo nutno z některého důvodu uvedeného v ustanovení § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. zrušit. Soud prvního stupně jako soud nalézací objasnil a posoudil všechny skutečnosti rozhodné z hlediska skutkových zjištění i právního posouzení, které posléze potvrdil i soud druhého stupně, jako soud odvolací, který po řádném a důkladném přezkoumání rozsudku nalézacího soudu odvolání obviněného podle § 256 tr. ř. zamítl, přičemž se současně bez pochybností a logicky vypořádal se všemi relevantními námitkami obviněného uplatněnými v rámci odvolacího řízení.