Principiální (zásadní) trvání na využití stížnosti proti usnesení o zahájení trestního stíhání, coby podmínce vzniku nároku na odškodnění podle § 8 odst. 2 (nyní odst. 3) zákona č. 82/1998 Sb., považuje Ústavní soud (srov. nálezy sp. zn. IV. ÚS 3193/10, IV. ÚS 3719/10, I. ÚS 1066/11, II. ÚS 5/11, II. ÚS 1681/10, II. ÚS 662/10 a III. ÚS 732/11) za přepjatý formalismus tehdy, jestliže státním zástupcem, který má povinnost na zákonnost přípravného řízení dohlížet z úřední povinnosti [§ 174 odst. 2 písm. e) trestního řádu], byla podána obžaloba, čímž dal státní zástupce najevo své přesvědčení o důvodnosti a zákonnosti trestního stíhání (což předpoklady úspěchu stížnosti minimalizuje). Uvedený právní názor ve své aktuální rozhodovací praxi reflektuje i Nejvyšší soud (srov. např. rozsudek ze dne 10. května 2011, sp. zn. 28 Cdo 4657/2010, usnesení ze dne 26. května 2011, sp. zn. 28 Cdo 4822/2010, nebo rozsudek ze dne 13. března 2012, sp. zn. 28 Cdo 2239/2010).