Městský soud v Praze usnesením ze dne 23. 1. l997, č. j. 22 Co 654/96-17, uvedené odvolání podle ustanovení § 218 odst. 1 písm. b) o. s. ř. odmítl a rozhodl, že žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů odvolacího řízení. Při svém rozhodování vycházel ze zjištění, že usnesením ze dne 22. 7. 1996, č. j. E 442/95-10, vyzval soud prvního stupně advokáta JUDr. B. T., který "v této věci podal návrh na nařízení výkonu rozhodnutí prodejem movitých a nemovitých věcí povinného a současně návrh na vydání předběžného opatření", aby ve lhůtě 1 měsíce od doručení usnesení doložil originál nebo úředně ověřenou kopii plné moci k "podání návrhu na vydání rozhodnutí" a k zastupování oprávněného v tomto řízení, a aby doplatil soudní poplatek ve výši 13 060 Kč. Ačkoliv mu toto usnesení bylo doručeno dne 6. 9. 1996, "nijak na ně nereagoval, a to přesto, že byl již předtím přípisem ze dne 13. 5. 1996, který mu byl doručen dne 20. 6. 1996, vyzván k předložení plné moci". Advokát JUDr. B. T. "ani k odvolání, které v této věci, jak uvedl, podal za oprávněného, plnou moc k zastupování oprávněného v tomto řízení nepřipojil". Odvolací soud dospěl k závěru, že odvolání proti usnesení soudu prvního stupně, stejně jako "samotný návrh na nařízení výkonu rozhodnutí a vydání předběžného opatření", byl podán jinou osobou než oprávněným. Protože se "i přes snahu soudu prvního stupně uvedený nedostatek nepodařilo odstranit", jsou splněny předpoklady pro odmítnutí odvolání podle ustanovení § 218 odst. 1 písm. b) o. s. ř.