Svědek K. Š. uvedl, že ve státním podniku DIAMO (dříve Uranové doly Příbram) pracoval od 5. 7. 1967 do 31. 12. 1990, ve funkci geologa, poté hlavního geologa a v závěrečné fázi vedoucího odboru geologie a měřičství. Byl mu přiznán starobní důchod tzv. hornický, protože naplnil expozici a měl potřebnou dobu zaměstnání vykonávanou v kategorii IAA, neboť pracoval také jako revírník, nastoupil do Uranových dolů v roce 1967 a fáral do podzemí dolu, aby splnil podmínky zákona o odchodu do důchodu z preferované kategorie. Potvrdil, že zná stěžovatele od roku 1976, neboť na povrchu měli protilehlé kanceláře a mnohokrát společně fárali do podzemí. Měřiči patřili pod příslušné důlní úseky, každý úsek měl jednoho měřiče a figuranta. Jednalo se o náročnou práci, všichni byli vystaveni nejen radiaci, ale i působení radonu a ostatních zplodin. Svědek nesouhlasil s popisem práce měřiče, který provedl zaměstnavatel s tím, že i měřiči fárali sběrnou klecí v 6:30 hod., nejezdili důlním vláčkem, protože si vozili drahé měřicí přístroje a převážnou část pracovní doby trávili v podzemí dolu, vraceli se tzv. technickou klecí. Ráno tuto klec nevyužívali okolo 8:30 hod., neboť sloužila k dopravě pracovníků báňské správy, kontrolních orgánů, pracovníků bezpečnosti práce a hygieniků. K otázce soudu, zda vystihuje práci důlního měřiče charakteristika „vykonává práci v oboru důlního měřičství“ nebo spíše popis „koordinace, řízení a kontrola důlně-geologických prací“ svědek uvedl, že činnosti spíše odpovídá prvé z definic, tedy jako dělník - horník.