Protože odvolací soud (stejně jako soud prvního stupně) z uvedených zásad důsledně nevycházel, nelze dovoláním napadený rozsudek Vrchního soudu v Praze pokládat za správný, což platí i pro příslušné výroky rozsudku soudu prvního stupně (§ 243b odst. 2 o.s.ř.). Nejvyšší soud České republiky jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) proto obě tato rozhodnutí v uvedeném rozsahu, včetně souvisejících výroků, zrušil a vrátil věc ve vymezeném rozsahu soudu prvního stupně k dalšímu řízení (§ 243b odst. 2 a 3 o.s.ř.). K projednání věci nebylo nařízeno jednání (§ 243a odst. 1 o.s.ř.).