Namítané vady správního řízení ve smyslu § 103 odst. 1 písm. b) s. ř. s. spatřuje stěžovatelka v tom, že správní orgán i krajský soud neshromáždily dostatečné podklady pro své rozhodnutí, především k namítané otázce související s obavou stěžovatelky o život v Kyrgyzstánu z důvodů, které stěžovatelka uvedla v předchozích podáních a na něž odkázala. Krajský soud se dle jejího názoru nevypořádal dostatečně s její životní situací, kdy po stěžovatelce nelze spravedlivě požadovat, aby žila v zemi, v níž dlouhá léta nepobývala. Správní orgán i krajský soud se dle ní zabývaly více obecnými zprávami od organizací místo toho, aby se věnovaly jejímu případu. Navíc nebyly opatřeny zprávy o stavu národnostní otázky mezi Uzbeky a obyvatelstvem Kyrgyzstánu, na což stěžovatelka poukázala již v žalobě.