Námitku promlčení vznesenou žalovanou považoval odvolací soud za důvodnou, neboť s ohledem na obsah listin předložených k důkazu nelze dovodit, že došlo k uznání sporného závazku, a tím k běhu nové promlčecí lhůty. Žádost ze dne 25. února 1991 nelze považovat za uznání závazku již z toho důvodu, že tato listina nebyla adresována subjektu, který byl v dané době věřitelem pohledávky. K uznání závazku ze smlouvy o úvěru nemohlo pojmově dojít smlouvou o prodeji podniku, neboť takový úkon z jejího obsahu nevyplývá, byť jejím obsahem je i převzetí závazků s podnikem souvisejících. Uznáním závazku podle ustanovení § 132 odst. 1 hosp. zák. není ani dopis žalované ze dne 19. listopadu 1997, neboť z něj nelze dovodit uznání závazku, zejména co do rozsahu závazku. Odkaz na závazky převzaté kupní smlouvou č. 745/94 (smlouvou o prodeji podniku) je zmíněn v obecné rovině, bez potřebné konkretizace co do rozsahu, tedy uvedení konkrétní výše splátek dluhu, popř. navrhovaného termínu jejich splatnosti.