Dovolací soud konstatoval, že jsou splněny náležitosti dovolání a podmínky potřebné pro věcné přezkoumání rozsudku odvolacího soudu v dovolacím řízení ( § 240 odst. 1, § 241 odst. 1 a 2 o. s. ř.), přičemž dovolání je přípustné podle ustanovení § 239 odst. 1 o. s. ř. v rozsahu vymezeném výrokem odvolacího soudu, když jiné důvody zakládající přípustnost dovolání ( § 237 odst. 1, § 238 o. s. ř. ) nebyly zjištěny. Za situace, kdy odvolací soud odůvodnil svoje rozhodnutí o návrhu na vydání ideální poloviny nemovitostí tím, že soud prvního stupně sice o tomto právu nerozhodl výslovným výrokem, ale zabýval se jím v odůvodnění svého rozhodnutí, se dovolací soud domnívá, že nejde o vadu řízení ve smyslu ustanovení § 241 odst. 3 písm. b) o. s. ř., protože i v případě, že by odvolací soud vrátil věc k rozhodnutí soudu prvního stupně, vedlo by to ke stejnému zamítavému rozsudku.