[10] Stěžovatel se řídil zákonem o silničním provozu, jestliže jako důkazní prostředky prokazující „obvyklé bydliště“ předložil povolení o přechodném pobytu, výpis z živnostenského rejstříku a čestné prohlášení. Stěžovatel je přesvědčen, že dostál své povinnosti tvrzení a povinnosti důkazní, protože předložil doklady, které zákon o silničním provozu v § 109 odst. 8 písm. g) výslovně vyjmenovává jako možné pro účely prokázání „obvyklého bydliště“ na území. Správním orgánům vytýká, že k vyvrácení jeho tvrzení nevedly dokazování a nesdělily mu, z jakého důvodu předložené dokumenty nemohou být akceptovány jako důkazy jeho „obvyklého bydliště“. Tím správní orgány porušily zásadu součinnosti správních orgánů s účastníky řízení.