[6] Dále stěžovatel namítá, že krajský soud byl povinen zabývat se skutečností, že po delegaci místní příslušnosti se změnily podmínky (jak rozvedeno v žalobě - nové sídlo stěžovatele, skončení rozhodného sporu o charakter tabákového výrobku Gullivers Extra), za nichž bylo o této delegaci rozhodnuto. Stěžovatel zdůrazňuje, že skutečnost, že Generální ředitelství cel vydalo opožděně (až dne 18. 8. 2017) rozhodnutí, ve kterém potvrdilo delegaci místní příslušnosti na žalovaného, nic nemění na místní příslušnosti žalovaného v době vydání žalobou napadených rozhodnutí. Stejně tak je bez významu, že rozhodnutí o delegaci místní příslušnosti je samostatně přezkoumatelné ve správním soudnictví. Jakákoli změna místní příslušnosti má být výjimkou z pravidla a musí být ctěny její legislativní meze, které je třeba zkoumat také u nyní napadených rozhodnutí. Pouhý odkaz na znění daňového řádu a na rozhodnutí Generálního ředitelství cel, které navíc bylo vydáno až po napadených rozhodnutích, je nedostačující. Krajský soud svým postupem odepřel stěžovateli právo na věcný soudní přezkum rozhodnutí žalovaného v rozsahu námitky místní nepříslušnosti. Jakkoli totiž v pravém slova smyslu není zakotveno právo na „zákonný správní orgán“, jako tomu je např. v případě zákonného soudce, za porušení zásad daňového řízení lze považovat např. účelové odnětí daňového subjektu místně příslušnému správci daně (viz rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 22. 3. 2007, č. j. 2 Afs 104/2006 – 44; všechna zde zmiňovaná rozhodnutí Nejvyššího správního soudu jsou dostupná na www.nssoud.cz).