Proti tomuto rozsudku podal obviněný J. B. odvolání proti všem jeho výrokům. Vrchní soud v Olomouci rozsudkem ze dne 14. 9. 2005, sp. zn. 5 To 58/2005, podle § 258 odst. 1 písm. b), d), odst. 2 tr. ř. částečně zrušil napadený rozsudek ve výroku o vině trestným činem poškozování věřitele podle § 256 odst. 1 písm. c), odst. 3 tr. zák. (bod II. výroku o vině rozsudku soudu prvního stupně), dále ve výroku o trestech a způsobu jejich výkonu a sám nově rozhodl podle § 259 odst. 3 tr. ř. tak, že obviněného uznal vinným trestným činem poškozování věřitele podle § 256 odst. 1 písm. a), odst. 3 tr. zák., ve znění zák. č. 265/2001 Sb., který spáchal tím, že jako jednatel a zároveň jediný společník obchodní společnosti H., spol. s. r. o., se sídlem B., v průběhu roku 1998 odebral postupně z pokladny společnosti H., spol. s. r. o., finanční částky v celkové výši 3.367.785,- Kč, a to pod záminkou nákupu nemovitostí – pozemku a stavby zaregistrovaných v k. ú. M. u S., ačkoliv uvedené nemovitosti byly zakoupeny do společného jmění manželů J. a H. B. na podkladě kupní smlouvy ze dne 8. 11. 1996, vložené do katastru nemovitostí dne 18. 12. 1996, a uvedené nemovitosti pak do majetku společnosti H., spol. s. r. o., se sídlem v B., nevložil, odčerpané finanční prostředky ve výši 3.367.785,- Kč společnosti nevrátil a ani řádnými účetními doklady nedoložil do účetnictví společnosti H., spol. s. r. o., způsob, jak s nimi naložil, v důsledku čehož ke dni 31. 12. 1998 byla výše uvedená částka zaúčtována pod položkou č. 314, t. j. jako krátkodobé zálohy; přičemž takto obviněný jednal, ačkoliv věděl, že ke dni 31. 12. 1997 společnost H., spol. s r. o., vykazuje znaky úpadku z důvodu předlužení podle § 1 odst. 2, 3 zák. č. 328/1991 Sb., o konkursu a vyrovnání, ve znění pozdějších předpisů, neboť vlastní jmění společnosti H., spol. s. r. o., ke dni 31. 12. 1997 činilo nejméně mínus 3.103.000,- Kč, když aktiva činila 13.025.000,- Kč a pasiva 16.128.000,- Kč; a tímto jednáním obviněný vědomě snížil majetek obchodní společnosti H., spol. s. r. o., se sídlem B., o finanční částku 3.367.785,- Kč, a zmařil tak v tomto rozsahu alespoň částečně uspokojení pohledávek věřitelů této společnosti (bod II. výroku o vině tohoto rozsudku).