[12] Nejvyšší správní soud se ztotožnil s krajským soudem, že předmětné podání nelze považovat za vyčerpání prostředku na ochranu proti nečinnosti ve smyslu § 80 odst. 3 správního řádu. Se stěžovatelem lze souhlasit pouze potud, že podání je třeba hodnotit podle jeho obsahu, nikoliv podle toho, jak je nazváno. Obsah podání ze dne 10. 8. 2016 však námitky stěžovatele nepodporuje. Stěžovatel v podání konstatoval, že byl v lednu 2014 veden na úřadu práce a že žalovaný odmítl při výměře podpory zohlednit stěžovatelem předložená daňová přiznání. Dále uvedl: „Nechápu částku 4.100 Kč, ale doposavad mi nebyla vyplacena ani koruna z mé podpory!“ Zdůraznil také, že nechápe postup žalovaného s ohledem na to, že daně řádně přiznal, dlužné pojistné po něm zdravotní pojišťovna „tvrdě vymáhá“, přestože je nemajetný. Poznamenal také, že je ve výkonu trestu odnětí svobody, a tedy v tíživé životní situaci, proto chce své peníze z úřadu práce, na které má zákonné právo. Postup žalovaného byl podle stěžovatele neetický a podvodný. Žádal proto o dodatečnou výplatu dávek a vyrozumění o provedených krocích v této věci.