Odvolací soud založil přípustnost dovolání výrokem rozhodnutí (§ 239 odst. 1 o. s. ř.), a to pro obě právní otázky, na jejichž řešení napadený rozsudek spočívá. Podle ustanovení § 242 odst. 3, věty prvé, o. s. ř. pak lze rozhodnutí odvolacího soudu přezkoumat jen z důvodů uplatněných v dovolání. Právními otázkami, pro které odvolací soud připustil dovolání, se tedy Nejvyšší soud může zabývat jen za předpokladu, že dovolatelka správnost jejich řešení v napadeném rozsudku dovoláním napadla. Dovolatelka naplňuje obsah dovolacího důvodu podle § 241 odst. 3 písm. d) o. s. ř. tak, že napadá závěr odvolacího soudu o tom, že předmětné nemovitosti byly účinně znárodněny zestátněním; tím vymezuje objektivní obsahovou hranici dovolacího přezkumu, jíž je dovolací soud vázán.