Dovolací soud naopak nesdílí názor dovolatele, že by do vypořádání bylo nutno zahrnout částku na demolici stodoly, která je v havarijním stavu (takto byla již zakoupena). Stav stodoly nutně ovlivnil její cenu, a to i v době, kdy ji účastníci kupovali, a také v době vypořádání. Náklady na demolici stavby by bylo možno zohlednit jen v případě, že by oba účastníky tížila právní povinnost stavbu odstranit (např. na základě rozhodnutí stavebního úřadu). O takový případ nešlo. Nicméně dovolací soud má za to, že v dalším řízení bude ještě třeba vyjasnit, nakolik znalec stav stodoly skutečně zohlednil. Samotná skutečnost, že ji ocenil jako bezcennou, nestačí; je totiž pravděpodobné, že cena nezastavěného pozemku je jiná než cena pozemku zastavěného a ta je zase jiná podle toho, zda je na něm zřízena funkční stavba či zda se tam nachází objekt v havarijním stavu, který bude nutno odstranit. To patrně platí i pro případ, kdy je prodáván soubor nemovitostí (dům s pozemky); je třeba položit otázku, zda cena tohoto souboru bude stejná, bude-li na něm stát stavba v havarijním stavu, jako když tam taková stavba nebude. Ještě jinak řečeno: Patrně bude rozdíl mezi obecnou cenou nemovitosti s polorozpadlou kůlnou a cenou stejné nemovitosti, na které žádná kůlna není, a tudíž není třeba vynaložit náklad na její odstranění; tento problém neřeší pouhé ocenění kůlny „nulovou částkou“. Tuto otázku by měly soudy ještě vyjasnit.