Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) po zjištění, že dovolání bylo podáno včas, osobou oprávněnou – účastníkem řízení (§ 240 odst. 1 o.s.ř.), zastoupeným advokátem (§ 241 odst. 1 a 4 o.s.ř.), dospěl k závěru, že dovolání žalobce je přípustné podle § 237 o.s.ř. pro posouzení otázky, zda je soud povinen provést důkazy, jejichž potřeba vyplynula ze spisu po zákonné koncentraci řízení, ke skutečnostem, které nastaly až po zákonné koncentraci řízení. Dovolání je důvodné.