22. Zmíněného deliktu se dopustí, kdo jinému vyhrožuje usmrcením (resp. těžkou újmou na zdraví nebo jinou těžkou újmou) takovým způsobem, že to může vzbudit důvodnou obavu. Vyhrožování ve smyslu § 353 odst. 1 tr. zákoníku tedy musí být způsobilé vzbudit důvodnou obavu, která nicméně nemusí vzniknout, její vznik ovšem musí být reálný. Proto je třeba pečlivě hodnotit povahu a závažnost vyhrožování, neboť je třeba odlišit nebezpečné vyhrožování od projevů, při kterých bylo použito silných slov, ale ve skutečnosti o nic závažnějšího nešlo. Přitom se nelze omezit jen na vlastní obsah slovního prohlášení pachatele, ale výroky je třeba hodnotit ve spojení s dalším konáním pachatele. Závěr, zda jde o výhrůžky způsobilé vzbudit důvodnou obavu z jejich uskutečnění, je tak nutné posuzovat na základě komplexního posouzení situace (Šámal, P. a kol. Trestní zákoník II. § 140 až 421. 2. vydání. Praha: C. H. Beck, 2012, s. 3285 – 3286.).