Žalovaný zastává názor, že rozhodnutí správce daně vydané v I. stupni mělo alespoň po formální stránce obstát v soudním přezkumu; užívá přitom synonymicky pojmů „nicotnost“ a „neplatnost“ rozhodnutí (ostatně stejně jako krajský soud a rovněž žalobce ve vyjádření ke kasační stížnosti). To však není správné: tyto pojmy nelze navzájem směšovat, neboť každý z nich má svůj vlastní a vzájemně odlišný obsah. Vedle nich stojí jako další pojem „nezákonnost“ rozhodnutí, s nímž pracují procesní předpisy, v dané souvislosti zejména soudní řád správní. Je proto zapotřebí rozlišovat mezi nicotností, neplatností a nezákonností správního aktu. To učinil Nejvyšší správní soud v rozsudku svého rozšířeného senátu ze dne 22. 7. 2005, č. j. 6 A 76/2001-96; úvahy tam obsažené je nanejvýš vhodné zde uvést.