[5] Stěžovatel krajskému soudu vytýká, že nesprávně posoudil povahu vymáhané částky a ve své argumentaci pominul, že předmětem přezkumu není podkladové rozhodnutí, ale exekuční příkaz. Dále stěžovatel rozvádí, že vymáhaná částka není daní (daňovým nedoplatkem), ale je nutné připustit soukromoprávní charakter úroku z neoprávněného jednání správce daně, neboť zákonodárce umožnil započtení těchto pohledávek (vzájemné započtení soukromoprávních a veřejnoprávních pohledávek by přitom nebylo možné). Stěžovatel zdůrazňuje, že daňový řád je předpisem veřejného práva a nelze analogií libovolně rozšiřovat jeho působnost.