Závěr o tom, že darovací smlouvou ze dne 10.6.1997 došlo ke zkrácení věřitelů žalovaného 1) a že žalovaní 2) a 3) v řízení neprokázali, že úmysl žalovaného 1) zkrátit věřitele nemohli i při náležité pečlivosti poznat, odvolací soud učinil - jak vyplývá z odůvodnění jeho rozsudku - z výsledků dokazování (zejména z výpovědí žalovaných a z listinných důkazů), které zhodnotil způsobem odpovídajícím ustanovení § 132 o.s.ř. Vysvětlil, jak ke svému závěru dospěl a jaké poznatky vyvracejí tvrzení žalovaných 2) a 3) o tom, že úmysl žalovaného 1) zkrátit věřitele nemohli i při náležité pečlivosti poznat. Protože z obsahu spisu je zřejmé, že odvolací soud vzal v úvahu jen skutečnosti, které vyplynuly z provedených důkazů a přednesů účastníků, že nepominul žádné rozhodné skutečnosti, které by byly provedenými důkazy prokázány nebo by jinak vyšly za řízení najevo, a že v hodnocení důkazů a poznatků, které vyplynuly z přednesů účastníků nebo které vyšly najevo jinak, z hlediska závažnosti (důležitosti), zákonnosti, pravdivosti, eventuálně věrohodnosti není logický rozpor, má uvedený závěr oporu v provedeném dokazování.