Nejvyšší soud obviněnému ukládal trest úhrnný podle zásad § 35 odst. 1 tr. zák. a za trest přiměřený a k dosažení účelu trestu též potřebný shledal trest odnětí svobody vyměřený na dolní hranici zákonné trestní sazby § 247 odst. 2 tr. zák. na šest měsíců, jehož výkon byl podmíněně odložen na maximálně možnou zkušební dobu pěti let. Nelze ovšem nedodat, že takový druh trestu lze vnímat jako ultimativní výstrahu pro obviněného provázenou varováním, že nepovede-li ve zkušební době řádný život, stěží se vyhne jeho bezprostřednímu výkonu.