[15] Na základě podání J. T. proběhlo před arbitrem řízení podle § 8 a násl. zákona o finančním arbitrovi, vedené pod registračním číslem 84/2004. Po provedeném řízení vydal arbitr nález ze dne 3. 11. 2004, evidenční číslo 1098/2004, registrační číslo 84/2004, v jehož výroku vyslovil, že instituce (tedy stěžovatel) je povinna vrátit navrhovateli J. T. odčerpané finanční prostředky ve výši 298 520 Kč s 2 % úrokem z prodlení ročně od dne 29. 4. 2004 do zaplacení, to vše do tří dnů od právní moci tohoto nálezu. Arbitr odůvodnění svého nálezu opřel o závěr, že k neoprávněnému odčerpání zmíněné částky z účtu J. T. na účet M. B. došlo – krom jiného, neboť hlavní příčinou bylo jednání trestněprávní povahy, směřující k podvodnému odčerpání peněžních prostředků z účtu J. T., jejich převedení na účet M. B. a následné vyzvednutí v hotovosti – v důsledku porušení povinnosti stěžovatele poskytnout J. T. jako svému klientu dostatek informací k řádnému zabezpečení údajů potřebných k elektronické komunikaci s bankou systémem internetového bankovnictví (tj. zejména osobní certifikát a související klíče) tak, aby nemohly být zneužity třetí osobou. Podle arbitra proto nebylo vyloučeno, že v důsledku porušení této povinnosti se mohla třetí osoba dostat k údajům J. T. potřebným k elektronické komunikaci s bankou (stěžovatelem) a že proto mohla provést neoprávněný převod finančních prostředků k jeho škodě. Arbitr v nesplnění informační povinnosti stěžovatelem shledal porušení povinnosti předcházet škodám (§ 415 občanského zákoníku), jakož i porušení povinnosti při zabezpečení osobních údajů podle § 13 zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů [podle odst. 1 tohoto ustanovení správce a zpracovatel (osobních údajů – pozn. NSS) jsou povinni přijmout taková opatření, aby nemohlo dojít k neoprávněnému nebo nahodilému přístupu k osobním údajům, k jejich změně, zničení či ztrátě, neoprávněným přenosům, k jejich jinému neoprávněnému zpracování, jakož i k jinému zneužití osobních údajů. Tato povinnost platí i po ukončení zpracování osobních údajů.]. Na základě toho dospěl arbitr k závěru, že stěžovatel odpovídá J. T. za škodu, která mu neoprávněným odčerpáním finančních prostředků z jeho účtu vznikla. Arbitr rovněž dodal, že stěžovatel neprokázal, že příkaz k převodu předmětných finančních prostředků dal skutečně J. T., neboť nedokázal doložit, z jakých IP-adres byl internetový příkaz k převodu finančních prostředků v předmětné věci podán.