[42] Tento výklad § 115 odst. 2 daňového řádu ještě více ozřejmuje porovnání jeho znění se zněním obecné úpravy ve správním řádu. Podle § 36 odst. 3 správního řádu „[n]estanoví-li zákon jinak, musí být účastníkům před vydáním rozhodnutí ve věci dána možnost vyjádřit se k podkladům rozhodnutí“. Zatímco obecná úprava tedy výslovně míří na povinnost správního orgánu seznámit účastníka řízení s podklady pro rozhodnutí, úprava v daňovém řádu míří na povinnost seznámit ho i se zjištěnými skutečnostmi. Jak výše uvedeno slovní spojení „podklady rozhodnutí“ má užší význam než slovní spojení „zjištěné skutečnosti“ užitý v § 115 odst. 2 daňového řádu. Zjištěné skutečnosti vycházejí z podkladů, ale aby se z podkladů staly zjištěné skutečnosti, musí k nim přistoupit intelektuální proces obsahující hodnocení těchto podkladů. Z porovnání odlišného znění úprav ve správním řádu a daňovém řádu je tedy zřejmé, že oproti obecné úpravě daňový řád odvolacímu daňovému orgánu stanoví širší povinnost spolupráce s daňovým subjektem.