Proti tomuto rozsudku odvolacího soudu podali žalovaní 2) a 3) z důvodu uvedeného v ustanovení § 241 odst. 3 písm. c) o.s.ř. dovolání. Dokazováním bylo podle jejich názoru prokázáno, že nemovitosti koupil žalovaný 1) z jejich prostředků, že do nemovitostí investovali další prostředky na opravy a úpravy a že nemovitosti jim žalovaný 1) převedl bezplatně jen proto, že mezi nimi došlo k "roztržce" a že jinak jim nemohl dluh vrátit. Dovolatelé dovozují, že žalobkyně neprokázala úmysl žalovaného 1) zkrátit tímto převodem věřitele ani skutečnost, že "druhá strana musela nutně tento úmysl poznat", a že neměli takové informace, z nichž by vyplývalo, že dar přijali po dohodě se synem s úmyslem zkrátit jeho věřitele. Informace o dluzích svého syna nemohli dovolatelé získat už s ohledem na bankovní tajemství. Dovolatelé mají za to, že vynaložili veškerou péči při zjišťování, zda na nemovitosti neváznou žádná práva třetích osob, a navrhli, aby dovolací soud rozsudky soudů obou stupňů zrušil a aby věc vrátil k dalšímu řízení.