Nad tento rámec je nutno uvést, že v projednávané věci byl stěžovatel shora citovanou výzvou ze dne 24. 7. 2003 vyzván k odstranění vad svého podání ze dne 18. 6. 2003 s výslovným poučením, že pokud této výzvě nebude vyhověno, „hledí se na toto podání, jako by vůbec nebylo podáno“ (§ 21 odst. 9 daňového řádu). Stěžovatel sice na tuto výzvu reagoval, nicméně obsah této reakce lze označit za spíše dehonestaci osoby ředitele žalovaného než za požadovanou konkretizaci původního podání, k němuž je toliko doplněno, že se žádost „týká všech pracovníků“. Za těchto okolností nelze v postupu žalovaného spatřovat protizákonné pochybení, když zjevně ‑ v souladu s citovaným ustanovením § 21 odst. 9 daňového řádu ‑ měl za to, že podání ze dne 18. 6. 2003 nebylo vůbec podáno. Pokud stěžovatel tvrdí, že tímto podáním usiloval o změnu delegace místní příslušnosti, je nutno s odkazem na ustanovení § 5 odst. 3 daňového řádu připomenout, že o žádosti o delegaci do působnosti jiného finančního ředitelství může rozhodnout toliko Ministerstvo financí. O této žádosti bylo ostatně již rozhodnuto (jak uvádí stěžovatel v replice k vyjádření žalovaného) Ministerstvem financí dne 27. 5. 1997 a o další žádosti o změnu delegace místní příslušnosti ze dne 28. 1. 2000 dosud nebylo rozhodnuto.