Dále soud prvního stupně – vedle nároků na úroky z prodlení – dovodil, že žalovaný 1) nevrátil žalobci částku 480.000,- Kč jako tvrzenou náhradu škody podle čl. XI. druhé smlouvy představující ušlou provizi ve výši 1% z kupní ceny nemovitostí podle čl. X. rezervační smlouvy (částku 120.000,- Kč) a 3% z kupní ceny podle čl. VI. odst. 2 první smlouvy uzavřené s žalovanými 2) a 3), tj. částku 360.000,- Kč. Vzhledem k tomu, že k neuzavření kupní smlouvy nedošlo z důvodů na straně zájemce (tj. žalobce), neboť nemovitosti byla zatíženy změnou právního stavu, nelze podle názoru soudu dovodit, že by žalobce porušil právní povinnost jako předpoklad vzniku nároku na náhradu škody. Pokud si tedy žalovaný 1) částku 480.000,- Kč ponechal, na úkor žalobce se bezdůvodně obohatil. Proto soud žalovanému 1) uložil povinnost vrátit žalobci uvedenou částku spolu s úrokem z prodlení ode dne následujícího po vrácení částky 4,254.450,- Kč, tj. od 1. 4. 1999 (ust. § 369 obch. zák.).