Krajský soud v Ostravě rozhodl dne 20. 4. 2000 pod sp. zn. 1 To 154/2000 o odvoláních obou obviněných proti výše uvedenému rozsudku Okresního soudu v Ostravě tak, že z podnětu odvolání obviněných podle § 258 odst. 1 písm. d) tr. ř. napadený rozsudek v celém rozsahu zrušil a za použití § 259 odst. 3 tr. ř. obviněné N. V. T. a K. R. podle § 226 písm. b) tr. ř. zprostil obžaloby, že dne 22. 9. 1998 v dopoledních hodinách v O. - P., v tzv. obchodním centru, v prodejním stánku obviněného N. V. T. nabízela obviněná K. R. k prodeji nejméně 25 párů sportovní obuvi označené značkou MANIC, SANDIC, LODIAC, ZSS a BOUNCI a 14 ks nespárovaných bot těchže značek, nesoucí markanty ochranné známky ADIDAS s vědomím, že nejde o originální značení podle zák. č. 137/1995 Sb., o ochranných známkách, čímž poškodili firmu ADIDAS AG, H. Německo, v jejích výhradních právech na ochranu ochranných známek, registrovaných na území České republiky Úřadem průmyslového vlastnictví, čímž měli spáchat trestný čin porušování práv k ochranné známce, obchodnímu jménu a chráněnému označení původu podle § 150 odst. 1 tr. zák. Krajský soud v Ostravě se neztotožnil s právním hodnocením skutku tak, jak jej posoudil v napadeném rozsudku Okresní soud v Ostravě, a poukázal na to, že v prvé řadě je třeba se zabývat skutečnostmi, zda obuv opatřená po stranách čtyřmi šikmými rovnoběžnými pruhy je výrobkem, který je neoprávněně označován ochrannou známku, k níž přísluší výhradní právo jinému, v daném případě firmě ADIDAS, či případně známkou snadno s ní zaměnitelnou. Po doplnění dokazování u veřejného zasedání prohlédnutím zajištěné obuvi dospěl k závěru, že obvinění se nedopustili trestného činu, pro který byli napadeným rozsudkem uznáni vinnými. Ve vztahu k ochranné známce registrované firmou ADIDAS krajský soud zdůraznil, že firma ADIDAS je majitelem ochranných známek, platných na území České republiky, kterými jsou nápis ADIDAS, lotosový květ podle příslušného vyobrazení, a dále tří pruhů podle příslušného vyobrazení. Pokud je u Úřadu průmyslového vlastnictví České republiky registrovaná též ochranná známka na oděvech a obuvi a kloboučnickém zboží v podobě více než dvou čar nebo pruhů, taková registrace podle krajského soudu nepochybně ohrožuje závažným způsobem hospodářskou soutěž a jedná se o určité zneužití ochranné známky v konkurenčním boji s dalšími výrobci sportovní obuvi a sportovních oděvů. Není pochyb o tom, že proslulou ochrannou známkou výhradně spojovanou s výrobky ADIDAS, je označení třemi pruhy. Vycházeje důsledně z ochranné známky registrované u Úřadu průmyslového vlastnictví České republiky tak jak byla popsána, by bylo podle krajského soudu vlastně porušením této ochranné známky vyrobení jakékoliv obuvi opatřené více než dvěma čarami nebo pruhy, stejně tak jakéhokoliv oděvu opatřeného takovýmto způsobem. Krajský soud proto vycházel zásadně z toho, zda obuv je opatřena třemi pruhy či nikoliv nebo pouze taková obuv je v konkrétním případě výrobkem, který je neoprávněně označován ochrannou známkou firmy ADIDAS. Poukázal na to, že ani obžaloba netvrdila, že obvinění prodávali obuv s touto ochrannou známkou snadno zaměnitelnou. V konkrétním případě je, kromě dvou párů dětských bot, odlišnost znaků v podobě počtu znaků pruhů zcela zřejmá a za této situace se tedy nejedná o výrobky neoprávněně označené ochrannou známkou firmy ADIDAS v podobě tří pruhů, přičemž s ohledem na charakter obuvi a její výtvarné provedení se podle krajského soudu ani nejedná o zboží snadno zaměnitelné se zbožím opatřeným touto ochrannou známkou. Na podkladě těchto úvah odvolací soud dovodil, že obuv opatřená čtyřmi pruhy neporušuje proslulou ochrannou známku firmy ADIAS v podobě tří pruhů. Nebyly proto podle názoru krajského soudu naplněny znaky trestného činu podle § 150 odst. 1 tr. zák. a pokud jde o dva případy dětské obuvi se třemi šiknými vodorovnými pruhy, přičemž v jednom případě tyto pruhy byly vyvedeny jako poutka pro tkaničku a ve druhém případě se jednalo o proužky ohraničené výřezem, nebyla naplněna materiální stránka žalovaného trestného činu. Tyto úvahy vedly krajský soud k tomu, že z podnětu podaných odvolání napadený rozsudek v celém rozsahu zrušil a obviněné zprostil obžaloby podle § 226 písm. b) tr. ř., neboť skutek není trestným činem.