11. Nejvyšší soud však shledal, že nejsou dány zákonné důvody vyžadované ustanovením § 25 tr. ř. pro odnětí věci a její přikázání. V posuzované věci je z hlediska rozhodnutí o návrhu obviněného ze dne 9. 1. 2021 na odnětí věci sp. zn. 1 Ntd 3/2020 Vrchnímu soudu v Praze (jako soudu, který byl příslušný rozhodovat o návrhu obviněného na delegaci ze dne 20. 7. 2020 o odnětí věci Krajskému soudu v Ústí nad Labem – pobočce v Liberci a její přikázání jinému soudu v obvodu Vrchního soudu v Praze) a její přikázání Vrchnímu soudu v Olomouci podstatné, že Vrchním soudem v Praze již bylo vyhlášeno usnesení ze dne 29. 9. 2020, sp. zn. 1 Ntd 3/2020, kterým bylo rozhodnuto, že se podle § 25 tr. ř. věc vedená pod sp. zn. 55 To 476/2019 Krajskému soudu v Ústí nad Labem – pobočce v Liberci neodnímá. Pokud obviněný podal návrh na delegaci věci sp. zn. 1 Ntd 3/2020 dne 9. 1. 2021, nastala tak procesní situace, kdy o návrhu obviněného Vrchní soud v Praze již rozhodl a řízení, které obviněný navrhoval delegovat k jinému soudu, bylo u soudu příslušného již skončeno. Za této procesní situace návrh obviněného na odnětí věci Vrchnímu soudu v Praze, podaný dne 9. 1. 2021, nelze meritorně projednat. Nejvyšší soud v minulosti konstatoval (např. usnesení ze dne 11. 6. 2014, sp. zn. 7 Td 31/2014 nebo ze dne 17. 12. 2014, sp. zn. 7 Td 70/2014), že pokud v době rozhodování nejblíže nadřízeného soudu bylo již skončeno řízení u příslušného soudu, jemuž má být věc podle § 25 tr. ř. odňata, nelze již o návrhu na delegaci rozhodnout, protože zde není věc, kterou by bylo možno příslušnému soudu odejmout.