Na základě shora uvedených důvodů Nejvyšší soud České republiky podle § 268 odst. 2 tr. ř. vyslovil, že rozsudkem bývalého Vrchního vojenského soudu v Brně ze dne 6. 1. 1950, sp. zn. Zo-26/49-III. a v řízení předcházejícím b y l p o r u š e n z á k o n v ustanoveních § 145, 146 písm. c) a 149 vojenského trestního zákona o zločinech a přečinech č. 19/1855 ř.z. v neprospěch obviněného I. R. Podle § 269 odst. 2 tr. ř. pak Nejvyšší soud České republiky napadený rozsudek zrušil stejně jako jemu předcházející rozsudek bývalého Krajského vojenského soudu v Táboře ze dne 2. 12. 1949, sp. zn. Ktr 320/49, a to včetně všech dalších rozhodnutí na zrušená rozhodnutí obsahově navazujících, pokud vzhledem ke změně, k níž došlo zrušením, pozbyla podkladu.