[29] Dovolává-li se stěžovatelka toho, že nebyla objektivně prozkoumána její způsobilost k výkonu práce, nezakládá se toto tvrzení s ohledem na obsah správního a soudního spisu na pravdě. Ostatně samotná stěžovatelka kromě svého tvrzení ohledně nesprávného posouzení jejího zdravotního stavu nepřináší žádné důkazní prostředky, které by byly s to podpořit její argumentaci. Stěžovatelka se podle názoru Nejvyššího správního soudu mýlí v tom, že by posudkové orgány měly nad rámec výše uvedeného přihlédnout i k tomu, zda je stěžovatelka na pracovním trhu reálně uplatnitelná, neboť jejich úkolem bylo posouzení jejího zdravotního stavu v souladu s příslušnými kritérii za účelem vyhodnocení, zda naplňuje podmínky příslušného stupně invalidity. Nejvyšší správní soud si je vědom toho, že v současné době je uplatnitelnost osob s minimálním vzděláním na trhu práce značně komplikovaná, a to zejm. v případě, kdy taková osoba trpí určitými zdravotními komplikacemi jako stěžovatelka, ale tato skutečnost nemůže převážit to, že i přes konstatování dlouhodobě nepříznivého zdravotního stavu stěžovatelčin zdravotní stav není natolik nepříznivý, aby její pracovní potenciál nemohl být alespoň v omezeném rozsahu využitelný a aby odůvodňoval přiznání invalidního důchodu pro invaliditu třetího stupně.