Po nabytí právní moci rozhodnutí dne 19. 2. 2016, přezkoumalo jej Nejvyšší státní zastupitelství. Nejvyšší státní zástupce usnesením ze dne 18. 3. 2016, sp. zn. 1 NZA 1130/2015, rozhodl tak, že jej dle § 174a odst. 1 trestního řádu za použití § 8 odst. 2 zákona č. 283/1993 Sb., o státním zastupitelství, ve znění pozdějších předpisů, zrušil, neboť ho shledal nezákonným. Svůj postup odůvodnil tím, že orgány činné v trestním řízení opomenuly fakt, že obv. K. P. byl v kritické době psychiatrickým pacientem, v minulosti podstoupil protialkoholní léčbu, posledních čtrnáct dnů před inkriminovaným jednáním neužíval předepsané medikamenty, nedostavil se ve sjednaném termínu k psychiatrickému vyšetření, což vyvolalo výrazné zhoršení jeho zdravotního stavu, a před konfliktem navíc po dobu celého týdne konzumoval společně se svou družkou víno, a proto nebylo možné ve věci učinit spolehlivý a jednoznačný závěr o tom, že obv. P. naplnil svým jednáním všechny zákonné znaky pokusu přečinu ublížení na zdraví dle § 21 odst. 1, § 146 odst. 1 tr. zákoníku a přečinu nebezpečného vyhrožování podle § 353 odst. 1, 2 písm. c) tr. zákoníku, respektive všechny pojmové znaky těchto trestných činů. Shora uvedené skutečnosti mohly a také měly vést k pochybnostem o duševním stavu obviněného v době spáchání stíhaných činů. Policejní orgán měl dle názoru Nejvyššího státního zastupitelství přibrat k řízení za účelem znaleckého psychiatrického zkoumání znalce z oboru zdravotnictví, odvětví psychiatrie, aby byly odstraněny pochybnosti o duševním stavu obviněného v době spáchání činu. Teprve podle závěrů podaného znaleckého posudku bylo dle názoru nejvyššího státního zastupitelství možné definitivně vyhodnotit otázku příčetnosti obviněného i případné podmínky pro uložení ochranného léčení (obligatorně podle § 99 odst. 1 tr. zákoníku nebo fakultativně podle § 99 odst. 2 tr. zákoníku). V případě, že by obviněný nebyl shledán příčetným, v důsledku čehož by jím spáchanému skutku od počátku trestního stíhání chyběl jeden z pojmových znaků trestného činu, trestní stíhání by muselo být zastaveno podle § 172 odst. 1 písm. e) tr. řádu, kdy se jedná o rozhodnutí, které je pro obviněného příznivější, než je tomu v případě postupu podle § 172 odst. 1 písm. d) tr. řádu z důvodu § 11 odst. 1 písm. i) trestního řádu, v účinném znění. Současně bylo třeba spolehlivě objasnit, zda se obviněný nepřivedl do stavu nepříčetnosti zaviněně požitím alkoholu nebo aplikací jiné návykové látky či nikoliv, a pokud by se jednalo o zaviněné přivedení se do stavu nepříčetnosti, bylo třeba zkoumat obsah zavinění, což by vedlo k příslušné právní kvalifikaci, buď jako trestného činu opilství dle § 360 odst. 1 trestního zákoníku, resp. dle § 360 odst. 2 trestního zákoníku.