Závěr o znárodnění zestátněním nemohlo podle odvolacího soudu ovlivnit ani to, že výměry o rozsahu znárodnění nepodepsal ministr informací a osvěty. Ačkoli ustanovení zákona č. 123/1948 Sb., svěřují rozhodnutí o rozsahu znárodnění ministrovi, neznamená to - uvádí dále odvolací soud - že všechny dílčí výměry o rozsahu znárodnění musí být ministrem osobně podepsány. Takový požadavek označil soud při rozsahu znárodnění, k němuž v letech 1945 - 1948 došlo, za nerealistický. Ministr vydal vyhlášku, jíž rozhodl o znárodnění určitých podniků, takže z okolnosti, že nepodepsal dílčí výměry, vymezující konkrétní rozsah znárodněním dotčeného majetku, nelze dovodit, že by účinky znárodnění nenastaly. Nebylo prokázáno, že by výměry (jako akty orgánu státní správy, v jehož čele je ministr) vydaly osoby, jež k tomu nebyly zmocněny, ovšem i kdyby tomu tak bylo, šlo by o akty vadné, nikoli nicotné. Účinky vadného aktu orgánu státní správy trvají, dokud není zákonem předepsaným způsobem zrušen. Mimo to, obecné předpisy oproti zvláštním, tzv. “restitučním” předpisům, k nimž patří i zákon č. 87/1991 Sb., soudu neumožňují zkoumat soulad procesu znárodnění s tehdy platnými předpisy a z jejich porušení pak vyvozovat, že ke znárodnění nedošlo.