Žalovaná v písemném vyjádření k opravnému prostředku poukázala na právní úpravu nároku na poskytnutí jednorázové peněžní částky podle zákona č. 261/2001 Sb., zejména na ustanovení § 1 odst. 2 zákona, podle něhož se zákon vztahuje na děti, jejichž oba rodiče jako účastníci národního boje za osvobození padli nebo jeden z rodičů jako účastník národního boje za osvobození v národním boji za osvobození padl a druhý z rodičů v té době již nežil, pokud ke dni úmrtí později zemřelého rodiče nedosáhly věku 18 let. Žalovaná dále zdůraznila, že žalobce i jeho tři sourozenci požádali o poskytnutí jednorázové peněžní částky již podle zákona č. 217/1997 Sb., přičemž částka za matku ve výši 25 000 Kč jim byla přiznána bez jakýchkoli pochybností, zatímco částka za otce až poté, co Ministerstvo obrany ČR na základě šetření přehodnotilo původní osvědčení o otcově odbojové činnosti, která podle původního osvědčení měla trvat od 1. 9. 1944 do 9. 12. 1944, tj. včetně dne, kdy byl zabit, tak, že přiznalo otci žalobce vlastnost účastníka domácího hnutí pro dobu od 1. 9. 1944 do 8. 12. 1944 a pro den úmrtí 9. 12. 1944 pak status čs. politického vězně. V návaznosti na předložení tohoto nového osvědčení přiznala žalovaná žalobci rovněž částku 25 000 Kč. Pokud tedy žalobce žádá o poskytnutí peněžní částky za otce také podle zákona č. 261/2001 Sb., nelze této žádosti vyhovět, neboť otec žalobce pro den úmrtí nabyl statusu čs. politického vězně, tedy účastníka národního boje za osvobození uvedeného v § 1 odst. 1 bodě 1 písm. g) zákona č. 255/1946 Sb. Českoslovenští političtí vězni však nejsou zahrnuti do osobního rozsahu zákona č. 261/2001 Sb., protože se na ně vztahoval zákon č. 217/1994 Sb.