K nezbytným předpokladům přípustnosti dovolání podle ustanovení § 239 odst. 2 o. s. ř. patří existence včasného (zde nejpozději před vyhlášením potvrzujícího rozsudku vzneseného) návrhu účastníka (pozdějšího dovolatele) na vyslovení přípustnosti dovolání. Podle standardní rozhodovací praxe Nejvyššího soudu pouhé tvrzení dovolatele, že rozhodnutí odvolacího soudu má po právní stránce zásadní význam, přípustnost dovolání podle § 239 odst. 2 o. s. ř. bez takového návrhu (jemuž odvolací soud nevyhověl, nebo jejž opomenul) nezakládá.