Obvodní soud zamítl žalobu na vyklizení předmětného bytu s tím, že žalovaná splnila podmínky přechodu nájmu dané ustanovením § 706 odst. 1 občanského zákoníku, neboť se zesnulým nájemcem (jejím pradědečkem) Ing. J. M. žila v den jeho smrti ve společné domácnosti a nemá vlastní byt. Soud přitom dovodil, že pravnuk sice není uveden v taxativním výčtu osob ustanovení § 706 odst. 1 věta první, ale úmysl zákonodárce byl takový, aby nájem bytu mohl v prvé řadě přejít na příbuzné v linii přímé, a proto také na prvém místě vyjmenovává děti a vnuky. Zákonodárce pravděpodobně nepředpokládal, že by se pravnuci v době své dospělosti dočkali smrti svých prarodičů a mohli s nimi žít ve společné domácnosti nebo měl za to, že vnuk a pravnuk jsou ohledně přechodu nájmu bytu osobami na stejné úrovni. Pokud by pravnuk nepatřil mezi osoby taxativně vymezené v ustanovení § 706 odst. 1 věta první obč. zák., pak by spadal mezi osoby, na které může nájem bytu přejít jen za podmínek uvedených ve větě druhé téhož ustanovení, čímž by byl znevýhodněn oproti prve definovaným, kterými však jsou např. i „zeť a snacha“, kteří nejsou příbuznými v řadě přímé ani v řadě nepřímé. Soud se proto přiklonil k aplikaci ustanovení § 706 odst. 1 věta prvá občanského zákoníku a žalobu na vyklizení zamítl.