V písemném odůvodnění svého mimořádného opravného prostředku ministr spravedlnosti poukázal na interpretaci ustanovení § 164 odst. 1 tr. ř. Krajským soudem v Praze a Vrchním soudem v Praze, kdy podle jejich výkladu uvedené zákonné ustanovení neznamená pro policejní orgán možnost provádět výslech svědků bez omezení uvedených v ustanovení § 164 odst. 1 tr. ř., ale je zde zakotvena povinnost fixovat obsah výpovědí konkrétních osob právě v této procesní formě. Stěžovatel s tímto názorem nesouhlasí, neboť i v případě řízení, které koná v prvním stupni krajský soud, je těžiště dokazování v řízení před soudem, tedy v hlavním líčení. Výpovědi osob, které byly vyslechnuty dříve, než bylo zahájeno trestní stíhání však mají podle názoru stěžovatele z materiálního hlediska povahu úkonů provedených před zahájením trestního stíhání podle ustanovení § 158 odst. 3 tr. ř., úředního záznamu o podání vysvětlení. Nemohou být tedy jako důkazy využity v řízení před soudem, mohou však sloužit jako vodítko pro posouzení, které konkrétní osoby a k čemu mají být jako svědci vyslyšeny. I v přípravném řízení ohledně trestného činu, o němž koná v prvním stupni řízení krajský soud, mohou být výpovědi zaznamenány formou úředního záznamu.