Housman begreep, en dat hoor je ook in de symphonieën van Nielsen, dat de lange, hete, landelijke zomers van stabiliteit in de 19e eeuw ten einde kwamen, en dat we op het punt stonden een beangstigend tijdperk te betreden waarin de macht verschuift.
Housman a înțeles, și observi asta și în simfoniile lui Nielsen, că vremurile bune, stabilitatea din secolul XIX erau pe sfârșite și că urma să intrăm în una din acele perioade teribile din istorie când puterea se schimbă.