Voordat we gingen eten, vroeg ze altijd: “Zijn alle kinderen er?” En als er iemand niet was, moesten we, ‘een bord klaarmaken’ zoals wij dat zeggen, voor degene die er niet was, en het in de oven zetten, vervolgens konden we bidden en beginnen met eten.
Înainte de a putea mânca, ea întreba, „Sunt toți copiii înăuntru?” Și dacă se întâmpla să lipsească unul dintre noi, trebuia, spunem noi, să pregătim o farfurie pentru acea persoană, să o punem în cuptor, apoi puteam spune rugăciunea și puteam mânca.