en in mijn dromen, elke nacht opnieuw, zweef ik [als iemand op een schilderij van Chagall] boven de stad en dwarrel en draai ik terwijl mijn tenen de grond kussen.
În mintea şi în visele mele, în fiecare noapte, eu, omul lui Chagall, plutesc deasupra oraşului, mă răsucesc şi mă rotesc, sărutând pământul cu degetele de la picioare.