Het was eenieders pijn. En ik wist opnieuw dat ik een keuze had. Ik kon blijven weerstand bieden, of ik kon loslaten en niet alleen mijn lichaam aanvaarden, maar ook de omstandigheden van mijn leven.
Era durerea tuturor. Și atunci am știut, exact ca înainte, că pot să aleg. Pot să mă lupt cu asta sau pot să las să treacă și să-mi accept nu doar corpul, ci și circumstanțele vieții mele.