Ik raapte haar op, ging zitten en ontbeet met mijn varkens.  Mijn eerste daad van wat ik later 'freeganism' noemde: een aanklacht tegen de onrechtvaardigheid van voedselafval, én een oplossing ervoor: gewoon gaan zitten en eten, in plaats van het weg te gooien.
Am luat-o, m-am așezat și mi-am luat micul dejun cu porcii.  A fost primul act a ceea ce am numit mai târziu „freeganism”, adică o expunere a injustiției aruncării alimentelor și ceva necesar soluției acestei probleme: să stai, pur și simplu, jos și să mănânci mâncarea mai degrabă decât s-o arunci.