Ik besloot dat ik het was, niet de camera of de omroep, of wat dan ook buiten mij, die het enige instrument was in het verhalen vertellen, waard om gestemd te worden.
Mi-am dat seama că numai eu, și în niciun caz camera sau ceea ce era în exteriorul meu, eram singurul instrument implicat în povestire care merita ajustat.