Dus geloofden we dat niemand ooit op ons zou vallen, dat we gedoemd waren tot eenzaamheid, dat we nooit iemand zouden ontmoeten die ons het gevoel zou geven dat ze de zon speciaal voor ons hadden gebouwd in hun schuurtje.
Așa că am crescut crezând că nimeni niciodată nu se va îndrăgosti de noi, că vom fi singuri mereu, că nu vom întâlni niciodată pe cineva care să ne facă să ne simțim ca soarele, era ceva montat în noi de arsenalul lor.