We barstten allemaal in tranen uit, om eerlijk te zijn, omdat ze me nog steeds niet konden vertellen hoeveel frustratie zich had opgestapeld in hun binnenste. Ze konden niet tonen wat ik wou, en moesten me gewoon vragen om hen te vertrouwen dat het er zou komen.
De fapt, am izbucnit cu toții în lacrimi, ca să fiu cinstit, fiindcă ei încă nu îmi puteau spune câtă frustrare acumulaseră în interior, neputând să-mi arate ce voiam, și trebuind doar să îmi ceară să am încredere în ei că acele lucruri vor veni.