Ik zal nooit vergeten hoe ik in de keuken van de afdeling stond. Het was op een zondagmorgen in januari 1974. Ik stond daar in mijn eentje en dacht: nu heb ik de kracht om dit te doen. Het was alsof die strakke rol draden in mijn hoofd was losgemaakt. Ik kon helder denken:
Şi nu am uitat niciodată -- nu voi uita niciodată --stând în bucătăria salonului, era o duminică dimineaţă de ianuarie în 1973 -- 4 -- stăteam în bucătărie de unul singur si mă gândeam: ”Acum am puterea să fac asta.” Era ca şi cum acele fire încâlcite din capul meu erau deconectate şi puteam să gândesc clar.