In modernistische stromingen en postmodernisme was er visuele kunst zonder schoonheid, literatuur zonder verhaal of ontknoping, poëzie zonder ritme of rijm, architectuur en planning zonder versiering, menselijke dimensie, groene ruimte of natuurlijk licht, muziek zonder melodie of ritme, en kunstkritiek zonder duidelijkheid, aandacht voor esthetica of inzicht in de menselijke toestand.
De fapt, într-adevăr în modernism şi curentele post-moderniste existau arte plastice fără conceptul de frumuseţe literatură fără naraţiune şi intrigă, poezie fără metrică şi rimă arhitectură şi planificare urbană fără ornamentaţie, scală umană, spaţii verzi sau lumină naturală, muzică fără melodie şi ritm, şi critică academică fără claritate, grijă pentru estetică şi întelegere a condiţiei umane.