Gewoonlijk overkomt het mij, zo'n carrièrecrisis, best vaak eigenlijk, op zondagavond, als het net donker begint te worden, en de kloof tussen mijn verwachtingen en de werkelijkheid zo pijnlijk groot is, dat ik uiteindelijk mezelf in slaap lig te huilen.
În cazul meu aceste crize ale carierei se întâmplă de obicei duminica seara chiar când soarele se pregăteşte să apună şi diferenţa dintre speranţele mele pentru mine şi realitatea vieţii mele începe să devină dureros de evidentă astfel că, în mod normal, sfârşesc prin a suspina într-o pernă.