Ik had mijn stem in geen 17 jaar gehoord. Dus keek ik zoekend om en ik zei, "Mijn God, wie zegt daar wat ik denk?" Toen realiseerde ik me dat ik het zelf was en ik moest een beetje lachen.
Nu-mi auzisem vocea timp de 17 ani, așa că m-am întors, m-am uitat și am spus, „Doamne, cine este cel care spune ceea ce gândesc?” Și apoi mi-am dat seama că eu eram acela și mi-a venit să râd.