Ik werd die ochtend wakker met een kloppende pijn achter mijn linkeroog. Het soort pijn -- scherpe steken -- die je krijgt als je in een ijsje bijt. De pijn hield me in zijn greep -- en liet me weer gaan. Opnieuw werd ik vastgegrepen -- en liet het me gaan. Omdat het voor mij ongebruikelijk was om iets van pijn te voelen, dacht ik: "Oké, ik begin gewoon aan mijn dagelijkse routine."
În dimineața accidentului, m-am trezit cu o durere puternică dinapoia ochiului stâng. Și era acel gen de durere - o durere înțepătoare - pe care o simți atunci când muști dintr-o înghețată. Și mă apuca - și apoi mă lasa. Și iarăși mă apuca - și din nou mă lasa. Și era ceva foarte neobișnuit pentru mine să simt orice fel de durere, așa că m-am gândit: foarte bine, o să-mi încep programul obișnuit.