Als klein jongetje keek ik liever naar buiten, naar de vogels in de bomen en naar de hemel, in plaats van naar het tweedimensionale, met krijt besmeurde schoolbord, waar de tijd stilstaat en soms zelfs doodgaat.
De mic copil preferam să mă uit pe fereastră, să admir păsările din copaci și de pe cer, în loc să mă uit la tabla bidimesională murdară de cretă, unde timpul stă pe loc și câteodată chiar moare.