Ik herinner me avonden dat ik probeerde te slapen en om hulp vroeg aan het Onbekende. Ik kon niet geloven in de god van mijn ouders, die in onze gebedsruimte hing, De familie van mijn vriend had weer een heel andere god.
Îmi amintesc acele nopţi când obişnuiam să merg la culcare cerând ajutor de la Necunoscut, pentru că nu ştiu de ce, nu puteam să cred în ceea ce tatăl şi mama mea agăţaseră în camera [de rugăciune] Pooja drept dumnezeu, pentru că familia prietenului meu avea altceva drept dumnezeu.