Tot aan de begrafenisceremonie, die soms pas doorgaat jaren na het overlijden, noemt men de dode "to makala", de zieke, of "to mama", de slapende. Zij blijven deel uitmaken van het gezin.
Până la ceremonia funerară, care poate avea loc peste ani de la moartea fizică decedatul e numit „to makala" - persoană bolnavă, sau „to mama" o persoană adormită, şi ei continuă să fie membrii gospodăriei.