Tegen het einde van het gevecht drukte hij me tegen de muur en terwijl we nog knokten zei hij: "Ben je oké?" alsof hij me al had verslagen, maar ik vond dat ik van hem had gewonnen dus antwoordde ik arrogant: "Ik ben oké. Ben jij oké?" Hij zei: "Ik ben in orde. Ik ben oké." We lieten elkaar los, schudden elkaar de hand en hij gaf me mijn respect, gaf me een sigaret en stuurde me weg.
Spre finalul luptei, m-a izbit de perete, și în timp ce ne răfuiam, m-a întrebat „Ți-a ajuns?” ca și cum el mă făcuse, dar în sinea mea știam că eu îl făcusem, așa că am răspuns foarte impertinent „Mie mi-a ajuns, dar ție?” „Da, mi-a ajuns, mi-a ajuns.” Ne-am dat drumul, am dat noroc, am obținut respectul lui, mi-a dat o țigară și m-a lăsat să plec.