Tot we in een samenleving leven, waarin elk mens zeker is van waardigheid in zijn werk, en kan werken om goed te leven, niet slechts om te overleven, zullen er altijd mensen blijven die op pad willen als uitweg, bevrijding, of natuurlijk, rebellie.
Până când vom trăi într-o societate unde fiecarui om îi este asigurată demnitatea muncii, astfel încât să poată munci pentru a trăi bine, nu doar să muncească pentru a supraviețui, va exista întotdeauna o parte care văd călătoria ca un mijloc de scăpare, de mântuire și, bineînțeles, de rebeliune.