Ik keerde me naar mama en papa om te zeggen dat we naar huis moesten gaan, en net toen kwam jij uit het Studentenverenigingslokaal, met de meest dwaze hoed op die ik ooit had gezien.  Het was ongelooflijk.
M-am îndreptat spre părinții mei și le-am spus că trebuie să mergem acasă, și tocmai în acel moment, ai ieșit din clădirea Uniunii Studenților purtând cea mai ridicolă șapcă pe care am văzut-o în viața mea.  A fost nemaipomenit.