Op een dag zei ik tegen hem: "Reg E, wat bedoel je met verbale overwegingen en de juiste toonzetting?"  Hij gaf me een zwart-wit geprinte scriptie over de dichter Etheride Knight en de orale aard van poëzie. Vanaf dat moment was Reggie voor mij niet meer de beste, want van Etheridge Knight leerde ik, dat ik mijn woorden als muziek kon laten klinken, zelfs de kleintjes, de eenlettergrepige, als, en, maar, wat...
Apoi într-o zi i-am spus: „Reg E., ce înseamnă să subordonezi măsurile verbale la ton?”  Mi-a înmânat o lucrare tipărită în alb-negru a unui poet pe nume Etheridge Knight, despre natura orală a poeziei și din acel moment, Reggie n-a mai fost cel mai bun pentru mine, fiindcă Etheridge Knight m-a învățat că pot face cuvintele să sune ca muzica, chiar și cele monosilabice, precum „dacă, și, dar, ce”,