en juist omdat ik zoveel om die vrouw gaf, zei ik, "Kom eens van je kruis af." Ze zei: "Wat?" Dus ik zei opnieuw: "Kom eens van je kruis af." Het was lovenswaardig dat ze erover kon praten, over waarom ze zich zo vastklampte aan die identiteit.
Apoi, pentru că țineam mult la femeia asta, i-am spus: „Dă-te jos de pe cruce.” Iar ea zice: „Poftim?” I-am zis din nou: „Dă-te jos de pe cruce.” Și, bravo ei, a reușit să-mi spună ce motive are să-și însușească identitatea asta și apoi să se cramponeze de ea.