Dus dachten wij: "We hebben straks al die schrijvers en redacteuren enzo -- een soort schrijfgemeenschap die toch elke dag op kantoor komt, waarom openen we niet gewoon de voordeur voor leerlingen zodat die daar na schooltijd extra hulp kunnen krijgen met hun schrijftaken, op die manier is er geen barrière tussen die twee gemeenschappen.
Aşa că ne-am gândit, "O să fie toţi aceşti scriitori şi editori şi toată lumea -- un fel de comunitate a scrisului care oricum vine la birou în fiecare zi, de ce n-am deschide partea din faţă a clădirii pentru a veni după şcoală, şi să primească ajutor la temele scrise, în aşa fel încât să nu existe graniţe între aceste 2 comunităţi?"