Gedurende het reizen werd ik 40 en begon ik mijn lichaam te haten, wat eigenlijk vooruitgang was, want mijn lichaam bestond tenminste genoeg om het te kunnen haten.
În mijlocul călătoriilor mele, am împlinit 40 de ani şi am început să îmi urăsc corpul, ceea ce a fost de fapt un progres, pentru că măcar exista destul de mult ca să îl urăsc.