Ik dacht: mijn God, hoeveel moet die muziek betekenen voor die man dat hij zichzelf uit bed sleept, door de kamer, om de herinnering aan deze muziek op te halen die, nadat al de rest in zijn leven in het moeras verzinkt, nog zoveel voor hem betekent?
Şi m-am gândit, Dumnezeule, cât de mult înseamnă această muzică pentru el, încât s-a sculat din pat, a traversat camera, ca să-şi amintească această muzică, care, după ce tot restul dispare încet, încă înseamnă atât de mult pentru el.