So we've got a very interesting behavior about which a lot of our lay assumptions are incorrect, but I'm coming to see that actually there's even more to laughter than it's an important social emotion we should look at, because it turns out people are phenomenally nuanced
Iată un comportament interesant despre care avem presupuneri incorecte, datorită căruia am înţeles că râsul e mai mult decât emoţie socială exprimată, pentru că oamenii atribuie râsului fenomenal de multe nuanţe.