I also found out that the bakery was nothing like a business, that, in fact, it was a classic charity run by a well-intentioned person, who essentially spent 600 dollars a month to keep these 20 women busy making little crafts and baked goods, and living on 50 cents a day, still in poverty.
Am aflat, de asemenea, că brutăria nu semăna deloc cu o afacere, că, de fapt, era o instituţie caritabilă clasică aparţinând unei persoane bine-intenţionate care de fapt cheltuia 600 de dolari pe lună pentru a da de lucru acestor 20 de femei care făceau mici obiecte de artizanat şi ceva patiserie, şi care totuşi trăiau în sărăcie cu 50 de cenţi pe zi.