or the mandates of societal orthodoxy. This realization was exploited most powerfully for pragmatic ends by the 18th- century philosopher Jeremy Bentham, who set out to resolve an important problem ushered in by the industrial age, where, for the first time, institutions had become so large and centralized that they were no longer able to monitor and therefore control each one of their individual members, and the solution that he devised was an architectural design
Această constatare a fost folosită mai puternic în scopuri pragmatice de filosoful Jeremy Bentham, în sec. XVIII, pentru a rezolva o problemă importantă creată de revoluția industrială, care, pentru prima oară, a făcut ca instituțiile să devină atât de mari și de centralizate încât nu mai erau capabile să monitorizeze și deci să controleze fiecare membru individual al său, iar soluția pe care a găsit-o a fost o schiță arhitectonică