I hate that. I admittedly used to be that guy a little bit, back in the day, and I've decided that the best way for me to still capture and keep a visual memory of my life and not be that person, is to just record that one second that will allow me to trigger that memory of, "Yeah, that concert was amazing. I really loved that concert." And it just takes a quick, quick second.
Urăsc asta. Recunosc, am fost o astfel de persoană și am decis că cea mai bună metodă pentru mine de a capta și a păstra memoria vizuală a vieții fără a fi acea persoană e să înregistrez acea unică secundă care-mi va permite să accesez amintirea: „Da, acel concert a fost uimitor. Mi-a plăcut foarte mult.“ Durează doar o singură secundă.