In a sense, it actually makes you feel that when you're in the safe zone of studying behavior or cognition, something you can observe, that in a way feels more simplistic and reductionistic than trying to engage this very complex, mysterious organ that we're beginning to try to understand.
Într-un fel, te face să crezi că e mai simplu de studiat comportamentul sau cogniția, pentru că le poți observa, pare mai simplist și reducționist decât a te angaja în studiul acestui organ atât de complex, misterios, pe care abia începem să-l înțelegem.