One was absolute terror -- it's like, "Oh, please God, I just want to wake up. This has got to be a nightmare, this can't be happening. Please, I just want to wake up, it's got to be a nightmare." And the other is unbelievable guilt.
Unul era groaza absolută -- era „o Doamne, vreau doar să mă trezesc, asta nu se poate întâmpla, trebuie să fie un coșmar, te rog, vreau doar să mă trezesc, trebuie să fie un coșmar.” Iar celălalt era vina copleșitoare.