Anyway, as I plunged through my 20s ever more aware of how unobtainable the first part of my childhood ambition was, it was that second part, being able to successfully communicate to others whatever knowledge I was gaining, where the futility of my quest really set in.
Oricum, pe măsură ce treceam prin cei 20 de ani ai mei mai conştient ca niciodată de cât de imposibil de obţinut era ambiţia din prima parte a copilăriei mele, a doua parte a fost, aceea de a fi capabil să comunic celorlalţi orice cunoştinţă pe care o dobândeam, cea în care futilitatea căutării mele s-a instalat cu adevărat.