But a later response, and much more useful, would be to try and deconstruct the message behind the words, so when the voices warned me not to leave the house, then I would thank them for drawing my attention to how unsafe I felt -- because if I was aware of it, then I could do something positive about it -- but go on to reassure both them and myself that we were safe and didn't need to feel frightened anymore.
Mai târziu, mult mai folositor a fost să încerc să descifrez mesajul din spatele cuvintelor, şi, când vocile mă avertizau să nu plec din casă, le mulțumeam că mi-au atras atenția la cât de nesigură mă simțeam - şi ştiind asta puteam să decid pozitiv - şi le asiguram atât pe ele cât și pe mine că eram în siguranță și că nu trebuia să ne fie frică.