The poem reacts to old lipstick ads, and its edginess about statement, its reversals and halts, have everything to do with resisting the language of ads that want to tell us so easily what to want, what to do, what to think.
Poezia e o reacție la reclamele vechi la ruj, iritarea față de ele, inversările și poticnirile, se referă în special la actul de rezistență în fața limbajului reclamelor care vor să ne spună nonșalant ce să ne dorim, ce să facem, cum să gândim.