Up to and around about the Second World War, conductors were invariably dictators -- these tyrannical figures who would rehearse, not just the orchestra as a whole, but individuals within it, within an inch of their lives.
Până la şi în jurul celui de-al Doilea Război Mondial, dirijorii erau, fără excepţie, dictatori, aceste figuri tiranice care repetau nu doar cu întreaga orchestră, ci şi cu muzicienii din ea, la distanţă de un centimetru de vieţile lor.