And that is the wild divergence in how we choose our architects, in trying to decide whether we want architecture from the kind of technocratic solution to everything -- that there is a large, technical answer that can solve all problems, be they social, be they physical, be they chemical -- or something that's more of a romantic solution.
Şi anume acest dezacord nebun în felul în care ne alegem arhitecţii încercând să decidem dacă vrem ca arhitectura dintr-un punct de vedere al unei soluţii tehnocratice universale -- că este un răspuns vast, tehnic care poate rezolva toate problemele, fie ele sociale, fizice, chimice -- sau mai degrabă o soluţie ceva mai romantică.