For me they normally happen, these career crises, often, actually, on a Sunday evening, just as the sun is starting to set, and the gap between my hopes for myself and the reality of my life starts to diverge so painfully that I normally end up weeping into a pillow.
În cazul meu aceste crize ale carierei se întâmplă de obicei duminica seara chiar când soarele se pregăteşte să apună şi diferenţa dintre speranţele mele pentru mine şi realitatea vieţii mele începe să devină dureros de evidentă astfel că, în mod normal, sfârşesc prin a suspina într-o pernă.