This is actually quite meaningful to me, because car designers tend to be a little bit low on the totem pole -- we don't do coffee table books with just one lamp inside of it -- and cars are thought so much as a product that it's a little bit difficult to get into the aesthetic side under the same sort of terminology that one would discuss art.
Acest lucru înseamnă mult pentru mine, fiindcă designerii auto tind să nu prea iasă în față: noi nu facem cărți ușoare despre un singur corp de iluminat, iar mașinile sunt văzute atât de mult ca produse încât e cam greu să expui partea lor estetică cu același gen de terminologie cu care s-ar discuta despre artă.