Finally, my father, an Algerian peasant's son turned professor, was forced to stop teaching at the university and to flee his apartment, but what I will never forget about Mahfoud Bennoune, my dad, was that like so many other Algerian intellectuals, he refused to leave the country and he continued to publish pointed criticisms, both of the fundamentalists and sometimes of the government they battled.
În cele din urmă, tatăl meu, fiul unui țăran algerian devenit profesor universitar, a fost obligat să-și înceteze activitatea la universitate și să fugă din propriul apartament, dar ceea ce nu voi uita niciodată despre Mahfoud Bennoune, tatăl meu, a fost faptul că, la fel ca mulți alți intelectuali algerieni, a refuzat să părăsească țara și a continuat să publice critici acide, atât la adresa fundamentaliștilor cât și, uneori, la adresa guvernului cu care se luptau.