He stood there staring at it in silence, then he grabbed the book out of my hand and started running down the long, narrow hallway holding it over his head shouting, "I exist! I exist."
A privit pagina în tăcere, apoi mi-a luat cartea din mână și a început să alerge pe holul lung și îngust ținând cartea deasupra capului și strigând: „Exist! Exist!"