This bowl is more beautiful now, having been broken, than it was when it was first made, and we can look at those cracks, because they tell the story that we all live, of the cycle of creation and destruction, of control and letting go, of picking up the pieces and making something new.
Acum vasul este mai frumos, aşa spart, decât iniţial şi ne putem uita la aceste fisuri, pentru că ele ne spun că toţi trăim, în ciclul creaţiei şi distrugerii, al contolului şi renunţării, al adunării cioburilor pentru a face ceva nou.