told myself I wasn't meant to be anyone's conscience because I still had to figure out being my own, so sometimes I just wouldn't say anything, appeasing ignorance with my silence, unaware that validation doesn't need words to endorse its existence.
Mi-am spus că nu-s menit să fiu conștiința nimănui înainte s-o descopăr pe a mea, încât uneori nu spuneam nimic, învăluindu-mi ignoranța în tăcere, neînțelegând că validarea n-are nevoie de cuvine să-i sprijine existența.