Well, that would have been much different, I think I would have instantly answered, "Yes, yes, I feel it all the time. I feel God's love when I'm hurt and confused, and I feel consoled and cared for. I take shelter in God's love when I don't understand why tragedy hits, and I feel God's love when I look with gratitude at all the beauty I see."
Păi, asta ar fi fost cu totul altceva, cred c-aș fi răspuns imediat "Da, da, simt asta tot timpul. Simt dragostea lui Dumnezeu când sunt rănită sau confuză, și simt că sunt consolată și că are grijă de mine. Mă adăpostesc în dragostea lui Dumnezeu când nu înțeleg motivele tragediilor, și simt dragostea lui Dumnezeu când privesc cu recunoștință la toată frumusețea pe care o văd."