I remember, every time I went to a patient's deathbed, whether in the hospital or at home, I remember my sense of failure -- the feeling of I don't know what I have to say; I don't know what I can say; I don't know what I'm supposed to do.
Îmi amintesc că de fiecare dată când am mers la un pacient pe patul de moarte fie la spital sau acasă, îmi amintesc sentimentul de ratare -- sentimentul de a nu ştii ce să spun; Nu ştiu ce aş putea să spun; Nu ştiu ce ar trebui să fac.