And so, I think the best definition, according to the Buddhist view, is that well-being is not just a mere pleasurable sensation. It is a deep sense of serenity and fulfillment. A state that actually pervades and underlies all emotional states, and all the joys and sorrows that can come one's way.
Cred că cea mai bună definiţie, conform concepţiei budiste, este că starea de bine nu e o simplă senzaţie de plăcere, ci un sentiment profund de linişte şi împlinire, o stare care pătrunde şi stă la baza tuturor stărilor emoţionale şi a tuturor bucuriilor şi tristeţilor pe care le poţi simţi.