So not the habitual architecture that instills in us the false sort of stability, but an architecture that is full of tension, an architecture that goes beyond itself to reach a human soul and a human heart, and that breaks out of the shackles of habits.
Aşa că nu arhitectura obişnuită este cea care ne inspiră acel tip fals de stabilitate, ci o arhitectură care e plină de tensiune, o arhitectură ce trece dincolo de sine pentru a atinge sufletul şi inima umană, şi care rupe constrângerile obiceiurilor.