Part of the problem, I think, is that we imagine that the Koran can be read as we usually read a book -- as though we can curl up with it on a rainy afternoon with a bowl of popcorn within reach, as though God -- and the Koran is entirely in the voice of God speaking to Muhammad -- were just another author on the bestseller list.
O parte a problemei, cred, este că ne imaginăm că, Coranul poate fi citit precum citim în mod obişnuit o carte -- ca şi cum ne-am putea ghemui cu ea într-o după-amiază ploioasă cu un castron de pop-corn la îndemână, ca şi cum Dumnezeu --- iar Coranul este întru totul în vocea lui Dumnezeu vorbind lui Muhammad -- ar fi fost doar un alt autor pe lista de best-seller-uri.