Well, the argument in "The Blank Slate" was that elite art and criticism in the 20th century, although not the arts in general, have disdained beauty, pleasure, clarity, insight and style.
Ei bine, argumentul din "Tabula Rasa" este că arta şi critica elitistă din secolul 20, deşi nu artele în general, au dispreţuit frumuseţea, plăcerea, claritatea, înţelegerea şi stilul.