Uno era il terrore assoluto...come "Oh, per favore, Dio, voglio solo svegliarmi, questo dev'essere un incubo, non può essere che sta accadendo, per favore, voglio solo svegliarmi, dev'essere un incubo". E l'altro è un incredibile senso di colpa.
Unul era groaza absolută -- era „o Doamne, vreau doar să mă trezesc, asta nu se poate întâmpla, trebuie să fie un coșmar, te rog, vreau doar să mă trezesc, trebuie să fie un coșmar.” Iar celălalt era vina copleșitoare.