Quando ero in seconda media, uno dei ragazzi dello scuolabus mi diede il soprannome di "Percy", come diminutivo della mia personalità, e a volte, lui e il suo gruppetto lo cantavano in coro per tutta la strada, 45 minuti all'andata, 45 al ritorno: "Percy! Percy! Percy! Percy!"
Când eram în clasa a șaptea, unul dintre copiii din autobuzul școlii m-a poreclit "Percy" ca răsplată pentru comportamentul meu, și câteodată el și grupul lui scandând acea provocare pe toată durata călătoriei cu autobuzul școlii, 45 minute dus, 45 minute întors, "Percy! Percy! Percy! Percy!"