aveva una paralisi, tremava, e aveva un sorriso meraviglioso, e disse che non aveva mai ascoltato musica classica prima, che non credeva le sarebbe piaciuta, non aveva mai sentito un violino prima, ma che ascoltare questa musica era come ascoltare la luce del sole, e che nessuno andava mai a trovarli, e che per la prima volta in sei anni, mentre ci ascoltava suonare, aveva smesso di tremare senza farmaci.
Era paralizată şi tremura, avea acel zâmbet minunat zicând că nu mai ascultase niciodată muzică clasică, nu credea că îi va plăcea, niciodată nu auzise o vioară, dar auzind această muzică a fost parcă ar fi auzit razele de soare, că nimeni nu-i vizita niciodată şi că pentru prima dată în şase ani, când ne-a auzit cântând, s-a oprit din tremurat fără medicamente.