Finché non vivremo in una società in cui ad ogni essere umano è garantita la dignità nel proprio lavoro affinché possa lavorare per vivere bene, non solo lavorare per sopravvivere, ci sarà sempre una parte della società che ricorrerà alla strada come simbolo di fuga, di liberazione e, ovviamente, di ribellione.
Până când vom trăi într-o societate unde fiecarui om îi este asigurată demnitatea muncii, astfel încât să poată munci pentru a trăi bine, nu doar să muncească pentru a supraviețui, va exista întotdeauna o parte care văd călătoria ca un mijloc de scăpare, de mântuire și, bineînțeles, de rebeliune.