Giocavamo sempre a cricket. Siamo cresciuti tra le macerie. La cosa che più mi ha ispirato, che mi ha condotta su questo cammino, che mi ha fatto diventare regista alla fine, è stato assistere ai teatri popolari che passavano in città e io ci andavo e assistevo a queste grandi battaglie tra il bene e il male, tra due persone in un campo sportivo senza sceneggiatura, ma con un sacco di passione, e anche hashish, era incredibile.
Jucam cricket mereu. Am crescut cumva între bolovani. Cel mai mult m-a inspirat și m-a condus pe calea care m-a făcut în final cineast, trupa de teatru ambulant care venea în oraș unde mergeam să văd lupta fabuloasă dintre rău și bine, întruchipată de două persoane din mediul școlar, fără pregătire, dar cu multă pasiune și cannabis, era uimitor.