ma io le rispondo: "No, ha un senso, fidati". Così ho continuato a correre, sono più o meno arrivato alla meta, me ne sono stato lì in piedi, mi sono guardato attorno e ho pensato: qual è il mio posto? Dove dovrei stare?
Dar eu: „Nu, e cu scop, crede-mă.” Așa că am continuat să fug și parcă am și ajuns undeva și parcă stăteam acolo și priveam în jur zicându-mi: Unde e locul meu? Unde mă potrivesc?