Onestamente, tutti scoppiammo a piangere, per essere sinceri, perché ancora non potevano dirmi quanta frustrazione avessero dentro di loro, non essendo stati capaci di mostrarmi quello che volevo, e chiedendomi semplicemente di fidarmi di loro che qualcosa sarebbe venuto fuori.
De fapt, am izbucnit cu toții în lacrimi, ca să fiu cinstit, fiindcă ei încă nu îmi puteau spune câtă frustrare acumulaseră în interior, neputând să-mi arate ce voiam, și trebuind doar să îmi ceară să am încredere în ei că acele lucruri vor veni.