In questo senso, per i membri della società, non esiste più grande onore o privilegio del facilitare questo processo di guarigione di qualcuno, di testimoniare, di tendere la mano, di condividere il peso della sofferenza di qualcuno, e tenere viva la speranza della guarigione.
În această privință, pentru membri societății, nu există onoare sau privilegiu mai înalt decât să ajuţi vindecarea cuiva, decât să fii martor, să întinzi o mână, să împarți povara suferinței cu bolnavul și să menţii speranța însănătoşirii sale.