Pietro dubitava dell'insegnamento formale dell'arte, della storia dell'arte, perché temeva che riempisse la gente di liguaggio specifico, e che li portasse a classificare le cose piuttosto che a guardarle, e voleva ricordarci che tutta l'arte è stata un tempo contemporanea, e voleva che usassimo i nostri occhi, ed era particolarmente attaccato a questo messaggio, perché stava perdendo la vista.
Pietro era foarte suspicios faţă de instruirea formală în artă, în istoria artei, deoarece se temea că umple capul oamenilor cu jargoane, ca aceştia să înceapă să clasifice lucrurile în loc să le privească, şi a vrut să ne reamintească că toată arta a fost cândva contemporană şi a vrut să ne facă să ne folosim proprii noştri ochi şi era în mod special evanghelic cu acest mesaj, deoarece începea să îşi piardă vederea.