eppure, quando i miei figli hanno problemi e vanno in prigione, non hanno una seconda chance?" Come può questo movimento essere così appassionato nel dire che non abbiamo roba, niente materiale inutilizzabile, da buttare, e ancora accettare vite da buttare e comunità da buttare via come "Viale del Cancro"?
și totuși, când copilul meu are probleme și ajunge la închisoare, el nu primește o a doua șansă?” Cum poate această mișcare să fie atât de înflăcărată când spune că nu dispunem de lucruri, de materiale de aruncat și cu toate acestea, există vieți și comunități pe care le putem arunca, precum ”aleea cancerului”?