Possiamo chiedere a questo momento di crisi di rispondere alla grandi domande dell'evoluzione della società -- del tipo, che cosa vogliamo fare da grandi, dopo aver superato questa goffa adolescenza in cui pensiamo che non ci siano limiti e soffriamo di delirio di immortalità?
Putem să alegem acest moment de criză pentru a întreba şi a răspunde la întrebările majore a evoluţiei societăţii -- cum ar fi, ce vrem să devenim când creştem, pe măsură ce trecem prin această adolescenţă în care ne dăm importanţă crezând că nu există limite şi suferind de amăgirea nemuririi?