Tutta quella grandiosità selvaggia, gli zoccoli d'acciaio lucenti, le eruzioni fuoriuscite dalle possenti viscere della creatura, respiro fermo, cuore arrestato, narici fiammanti furore, Non sapevo se lo volevo domare, o essere.
Toată grandoarea aceea sălbatică, copitele strălucitoare de oţel, erupţiile pornite dinăuntrurile măreţei creaturi, cu respiraţia tăiată, inima oprita, nările tremurând, nu ştiam dacă vreau să îl distrug sau să fiu ca el.