Compose una lettera, indirizzata alla congregazione della sua sinagoga, che finiva con le seguenti righe: "Quando la mia nuca esplose, entrai in un'altra dimensione: incipiente, sub-planetaria, protozoica. Gli universi vengono aperti e chiusi in continuazione. Molti quando si sentono giù, smettono di crescere. La settimana scorsa, ero così giù ma sentii la mano di mio padre attorno me e mio padre mi riportò indietro."
Tata a compus o scrisoare adresată credincioșilor din sinagogă, care se încheie astfel: „Când mi-a explodat ceafa, am intrat în altă dimensiune:” „primitivă, subplanetară, de protozoar.” „Universurile se deschid şi se închid continuu.” „Când ești jos, sunt multe care încetează să se mai dezvolte.” „Săptămâna trecută am ajuns foarte jos, dar am simţit mâna tatei în jurul meu,” „şi el m-a readus la viaţă."