perché quello che in genere facevo quando credevo di ascoltare, era ascoltare giusto il necessario per sentire cosa le persone avessero da dire e pensare che potevo – che sapevo cosa stavano per dire, e quindi non le ascoltavo più.
Pentru că ceea ce făceam în trecut, când credeam că ascult, era să ascult suficient încât să aud ceea ce aveau oamenii de zis și să cred că pot -- că știu ceea ce urmau să spună, și atunci încetam să ascult.