Scoprii anche che il forno non era affatto un'impresa commerciale, ma piuttosto un'ente benefico gestito da una persona benintenzionata che in buona sostanza spendeva 600 dollari al mese per tenere queste 20 donne occupate a fare piccoli oggetti artigianali e prodotti da forno, facendole sopravvivere con 50 centesimi al giorno, cioè ancora in povertà.
Am aflat, de asemenea, că brutăria nu semăna deloc cu o afacere, că, de fapt, era o instituţie caritabilă clasică aparţinând unei persoane bine-intenţionate care de fapt cheltuia 600 de dolari pe lună pentru a da de lucru acestor 20 de femei care făceau mici obiecte de artizanat şi ceva patiserie, şi care totuşi trăiau în sărăcie cu 50 de cenţi pe zi.