Stringiamo ancora al petto queste lettere, le parole sempre più altisonanti, quando trasformiamo le pagine in tavolozze per dire le cose che abbiamo bisogno di dire, le parole che abbiamo bisogno di scrivere, a fratelli e sorelle e addirittura a sconosciuti, da troppo tempo.
Încă ținem strâns acele scrisori la piept, acele cuvinte mute și totuși atât de răsunătoare, întorcând paginile care spun lucrurile pe care aveam nevoie să le spunem, cuvintele pe care aveam nevoie să le scriem surorilor și fraților noștri, poate chiar străinilor, de mult prea mult timp.