E la ragazza ricorda, in questo istante infinito già ora suddiviso in così tante parti, la tristezza che una volta provò, a malapena sapendo di provarla, al mero abitare se stessa.
Iar fata îşi aduce aminte, în acest moment infinit deja împărţit de atâtea ori până acum, de tristeţea pe care a simţit-o odată, abia ştiind că a simţit-o, de a abia trăi în ea însăşi.