A volte mi preoccupa il fatto che trascorriamo così tanto tempo a celebrare cose incredibili, impossibili quasi a chiunque, tanto da convincerci che quelle siano le uniche cose che meritano di essere celebrate, e iniziamo a svalutare le cose che facciamo ogni giorno, e in quei momenti in cui riusciamo davvero a essere dei leader non permettiamo a noi stessi di prendercene il merito, o a sentirci soddisfatti per ciò che abbiamo fatto.
Câteodată mă îngrijorez că petrecem atât de mult timp apreciind lucruri extraordinare pe care nu le poate face aproape nimeni încât am ajuns să ne convingem că acelea sunt singurele lucruri care merită să fie apreciate, și începem astfel să desconsiderăm lucrurile de zi cu zi, ignorăm momentele în care suntem cu adevărat lideri, nu ne atribuim meritul când e cazul și nu ne dăm voie să fim mândri de realizări.