Così poco sapevamo in quei giorni, poco quanto ora, suppongo, su come guarire quei torti: persino le donne, nei loro vestiti più belli, con perline e lustrini cuciti ai corpetti, pure in rossetto e mascara, i capelli fluenti, non potevano che starsene a mani strette, a supplicare pace, mentre padre e figlio, come criminali, come ladri, come Romani, fremevano e sibilavano e odiavano, infliggendo patimenti che resistevano,
Ştiam atât de puţine în acele zile, la fel de puţin ca acum, bănuiesc despre vindecarea acelor răni: chiar şi femeile, în cele mai bune rochii ale lor, cu mărgele şi paiete cusute pe corsaje, chiar şi rujate şi date cu rimel, cu părul răsfirat, nu reuşeau decât să stea frângându-şi mâinile, implorând pace, în timp ce tată şi fiu, asemenea bătăușilor, asemenea hoţilor, romanilor, fierbeau şi şuierau şi urau, provocând dureri care dăinuiau,