Fino agli anni della Seconda Guerra Mondiale i direttori d'orchestra erano immancabilmente dei dittatori, delle figure tiranniche che mettevano alla prova non solo l'orchestra nel suo insieme, ma gli individui al suo interno in ogni aspetto della loro vita.
Până la şi în jurul celui de-al Doilea Război Mondial, dirijorii erau, fără excepţie, dictatori, aceste figuri tiranice care repetau nu doar cu întreaga orchestră, ci şi cu muzicienii din ea, la distanţă de un centimetru de vieţile lor.