In tono più personale, devo dire che questo tradimento dei nostri principi, del nostro decoro, della nostra speranza, mi rendeva impossibile evitare di pormi una domanda, "Che cosa dirò, negli anni futuri, quando mi chiederanno, 'E tu dov'eri?'" In qualità di preside di uno dei maggiori college umanistici, famoso per la sua storia ricca di innovazione, non avevo scusanti.
Într-o notă mai personală, această trădare a principiilor noastre, a bunei-cuviinţe, a speranţei a făcut imposibil pentru mine să evit întrebarea: "Ce voi răspunde, ani buni mai târziu, când lumea mă va întreba: &lt;&lt;Tu unde erai?&gt;&gt; " În calitate de preşedinte a unei facultăţi de ştiinţe umaniste de prestigiu, faimoasă pentru trecutul inovativ, nu am găsit nicio scuză.