Qualcuno mi ha invitato a una riunione, ma non riusciva a farlo nella classica sala conferenze, e ha detto: "Devo portare a spasso il cane domani. Puoi venire con me?" Sembrava una cosa strana da fare, e in realtà, in quel primo incontro, ricordo di aver pensato: "Devo essere io a fare la domanda successiva", perché sapevo che avrei avuto il fiatone durante la conversazione.
Cineva m-a invitat la o ședință, dar nu m-a putut integra într-o ședință obișnuită, într-o sală, și mi-a spus: „Trebuie să-mi plimb cățeii mâine. Ai putea veni atunci?” Mi s-a părut ciudat, și, la acea primă întâlnire, îmi amintesc că îmi ziceam: „Eu trebuie să pun următoarea întrebare”, pentru că știam că voi gâfâi în timpul acelei conversații.