La luce bruciava il mio cervello come un incendio, e i suoni erano così forti e caotici che non riuscivo a isolare nessuna voce dal rumore di fondo, e volevo solo scappare. Poiché non riuscivo a identificare la posizione del mio corpo nello spazio, mi sentivo enorme e in espansione, come un genio appena liberato dalla bottiglia.
Lumina îmi ardea creierul ca un foc iar sunetele erau atât de puternice și haotice încât nu puteam să separ o voce de zgomotul de fundal, și nu-mi doream altceva decât să evadez. Deoarece nu-mi puteam identifica poziția corpului în spațiu, mă simțeam imensă și în expansiune ca un duh care tocmai fusese eliberat din sticlă.