b"\n_START_ARTICLE_\nClaude Favre de Vaugelas\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nClaude Favre, f\xc3\xb8dt i 1585 i Meximieux i hertugd\xc3\xb8mmet Savoie (dagens Rh\xc3\xb4ne-Alpes), var velkjent som en landeier, formelt som seigneur av Vaugelas og baron av Peroges._NEWLINE_Han fikk en solid klassisk utdannelse, hovedsakelig gjennom sin far, og gikk i tjeneste for den unge hertug av Nemours, en fetter av hertugen av Savoie. Han reiste mye og f\xc3\xa5tt en god kjennskap til italiensk og spansk.\n_START_SECTION_\nKarriere\n_START_PARAGRAPH_\nHan slo seg ned s\xc3\xa5 i Paris, hvor han hadde stillinger som blant annet sekret\xc3\xa6r og tolk av en fransk aristokrat, som han fulgte til Spania, eller en l\xc3\xa6rer i en annen aristokratisk familie. Han ble hoffmann for Gaston, hertug av Orl\xc3\xa9ans, fortsatte \xc3\xa5 tjene fyrsten trofast i hans van\xc3\xa6re, skj\xc3\xb8nt hans troskap kostet ham en pensjon fra den franske krone som han i stor grad var avhengig av._NEWLINE_Han hadde skaffet seg tilgang til en del av de litter\xc3\xa6re salonger i hovedstaden og skaffet seg kontakter med en del betydningsfulle forfattere, blant dem Fran\xc3\xa7ois de Malherbe. Selv var han en forfatter av moderat suksess med oversettelser fra latin og spansk. Men han fikk seg et omd\xc3\xb8mme som litterat og lingvist. I 1634 ble han som en del av sirkelen til Valentin Conrart medlem av det nyopprettede Acad\xc3\xa9mie fran\xc3\xa7aise._NEWLINE_En av de fremst oppgavene til akademiet var \xc3\xa5 pleie og bevare det franske spr\xc3\xa5k. Man satte seg i fore \xc3\xa5 produsere en ordbok, grammatikk, poetikk og retorikk. Det var bare ordboken som utkom, utgitt i 1694. De fremste drivkreftene bak arbeidet var Jean Chapelain og spr\xc3\xa5kmannen Vaugelas, og hvor han selv var ansvarlig for bokstavene A til I. P\xc3\xa5 anmodning fra sin kollegaer ble hans pensjon gjenopprettet og han kunne konsentrere seg om sitt mest kjente verk, Remarques sur la langue fran\xc3\xa7aise (\xc2\xabAnmerkninger om det franske spr\xc3\xa5k\xc2\xbb, 1647). Det ble akademiets spr\xc3\xa5klige rettesnor og dermed grunnleggende for skriftspr\xc3\xa5ket helt fram til i dag. Verket var produktet av flere \xc3\xa5rs observasjoner av spr\xc3\xa5kbruken hos en sosial elite, de som snakket dannet, le bon usage. _NEWLINE_Vaugelas var en kompetent smaksdommer, men ogs\xc3\xa5 en spr\xc3\xa5klig purist. Han deler \xc3\xa6ren med Fran\xc3\xa7ois de Malherbe for \xc3\xa5 ha renset fransk uttale. Hans bok fastsatte gangbar bruk i det franske spr\xc3\xa5k og franske forfattere og skribenter p\xc3\xa5 1600-tallet regulerte sitt spr\xc3\xa5k etter den. Det manglet dog ikke p\xc3\xa5 protester mot den akademiske doktrine. Scipion Dupleix i hans Libert\xc3\xa9 de la langue fran\xc3\xa7aise dans sa puret\xc3\xa9 (1651) forfektet synspunkter for et rikere og friere spr\xc3\xa5k p\xc3\xa5 1600-tallet. Moli\xc3\xa8re drev satire p\xc3\xa5 Vaugelas i sin komedie Les Femmes savantes (1672)._NEWLINE_Mot slutten av sitt liv ble Vaugelas privatl\xc3\xa6rer for s\xc3\xb8nnene til Thomas Francis av Savoie, fyrste av Carignano. Han d\xc3\xb8de i Paris i 1650. La Vie d'Alexandre, hans oversettelse av den romerske historikeren Quintus Curtius Rufus, utgitt posthumt i 1653, kan bemerkes ved at forfatteren ut\xc3\xb8vde sin egne spr\xc3\xa5kregler."