b'\n_START_ARTICLE_\nTV-debatt i Norge\n_START_PARAGRAPH_\nTV-debatt i Norge har p\xc3\xa5g\xc3\xa5tt siden 1961, da NRK begynte med tv-sendte debatter. Siden den gang har tv-sendte debatter gjennomg\xc3\xa5tt store strukturelle endringer og flere ulike programtyper har blitt testet ut. Journalistenes rolle i tv-sendte debatter har g\xc3\xa5tt fra \xc3\xa5 v\xc3\xa6re rene tidtakere til i stor grad \xc3\xa5 v\xc3\xa6re debattledere.\n_START_SECTION_\n1961\xe2\x80\x931969\n_START_PARAGRAPH_\nI etterkrigstiden fungerte nyhetsorganisasjoner mer som kanaler for de politiske partiene, heller enn som selvstendige og kritiske medier slik vi kjenner de i dag. Frem til 1981 hadde NRK monopol p\xc3\xa5 kringkastingssendinger. Da innvilget regjeringen Willoch dispensasjoner til \xc3\xa5 drive n\xc3\xa6rradio og lokal-tv. I den f\xc3\xb8rste fasen med fjernsynssendte debatter hadde partiene og politikerne en formell og reell innflytelse p\xc3\xa5 opplegget av fjernsynsvalgkampen. Partiene stod fritt til selv \xc3\xa5 velge programformat og prinsippene for deltakelse. NRKs rolle var f\xc3\xb8rst og fremst som tilrettelegger. Resultatet ble i 1961 to fjernsynssendte emneordskifter, en generell debatt om norsk arbeidsliv og en debatt om sosialpolitikken, etterfulgt av en sp\xc3\xb8rretime med alle partiene p\xc3\xa5 Stortinget. P\xc3\xa5 slutten av valgkampen ble det gjennomf\xc3\xb8rt en partilederdebatt, der taletiden var fordelt likt mellom partiene. Under sp\xc3\xb8rretimen ble ikke partienes representanter utfordret av journalister, men av representanter fra de andre partiene. Partienes representanter stilte opp med ferdigskrevne og inn\xc3\xb8vde innlegg. NRKs rolle var \xc3\xa5 passe p\xc3\xa5 at representantene holdt seg innenfor den gitte taletiden._NEWLINE_Enkelte av programmene m\xc3\xb8tte tidlig kritikk for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re kjedelige og preget av stoppeklokketyranni. Men det var ikke lett \xc3\xa5 reformere systemet. Monopolinstitusjonen NRK hadde tradisjonelt ikke drevet selvstendig politisk journalistikk. Men under kommunevalget i 1963 testet NRK ut et helt nytt opplegg for valgsendingene, hvor det eneste formatet man beholdt fra tidligere sendinger var partilederdebatten. N\xc3\xa5 satset man p\xc3\xa5 dueller mellom partiene, hvor \xc2\xaballe skulle m\xc3\xb8te alle\xc2\xbb. I 1963 var fjernsynet blitt vanlig i mange norske hjem, og programmene ble popul\xc3\xa6re. Duellene var lagt opp som verbale m\xc3\xb8ter mellom en representant fra hvert parti, med en \xc2\xabm\xc3\xb8teleder\xc2\xbb fra NRK som holdt styringen p\xc3\xa5 debatten \xe2\x80\x93 fortsatt uten \xc3\xa5 stille kritiske sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. I 1965 gikk NRK, etter flere forhandlingsm\xc3\xb8ter med partiene, tilbake til programformatene fra 1961._NEWLINE_N\xc3\xa5r det ikke var valgkamp sendte NRK flere politiske debattprogrammer med en skarpere profil enn under valgkampene. Et eksempel er \xc3\x85pen post, hvor man debatterte om samfunnssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. Stilen i slike programmer var mer konfronterende og kritisk. Sammenlignet med slike programmer virket de politikerstyrte fjernsynsdebattene stadig mer passive og kjedelige. Man begynte \xc3\xa5 forst\xc3\xa5 behovet for kritiske, selvstendige utsp\xc3\xb8rrere. Fra 1967 var NRKs journalister mer involvert i selve debatten. Den viktigste endringen kom da NRKs medarbeidere fikk ansvar for utsp\xc3\xb8rringen i programmet \xc2\xabPartiene svarer\xc2\xbb, hvor hvert parti stilte med to representanter. Foran valget i 1967 og i 1969 ble det sendt politiske emneordskifter med representanter fra alle partiene. Foran valget i 1967 fikk alle de involverte partiene lov til \xc3\xa5 sende en presentasjon av sitt parti f\xc3\xb8r selve utsp\xc3\xb8rringen begynte. Dette ble droppet under valget i 1969._NEWLINE_Valgprogrammene p\xc3\xa5 fjernsyn i 1967 var de siste som ble samkj\xc3\xb8rt med radioen. Det frigjorde fjernsynet til \xc3\xa5 kunne lage programmer p\xc3\xa5 egne premisser, og man begynte \xc3\xa5 teste ut nye formater. I 1969 ble det blant annet sendt politiske innringningsprogrammer hvor seerne selv kunne stille sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l til partienes representanter. Perioden med politikerstyrte valgprogrammer ebbet forsiktig ut. Sakte men sikkert s\xc3\xa5 man en dreining mot sterkere journalistisk involvering i programmene.\n_START_SECTION_\n1971\xe2\x80\x931991\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1970-tallet hadde NRK fullt ansvar for opplegget av fjernsynsvalgkampen. Ettersom kanalen var i en monopolstilling var de forpliktet til \xc3\xa5 levere riksdekkende, bakkesendte fjernsynssendinger. NRK-programmene hadde som hensikt \xc3\xa5 stimulere interessen for valget og gi borgerne informasjon. Det dominerende programformatet var fremdeles utsp\xc3\xb8rringene. Denne posten ble som oftest kalt \xc2\xabPartiene svarer\xc2\xbb. Fra 1971 ble det mer fokus p\xc3\xa5 at programlederne skulle f\xc3\xa5 en mer selvstendig rolle. Dette ga dem muligheten til \xc3\xa5 selv avgj\xc3\xb8re hvilke sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l som skulle tas opp og hvor lenge man skulle forholde seg til et tema. Journalistene fikk p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten ansvar for \xc3\xa5 bestemme dagsorden for programmet, og hvilke sider ved politikken som var viktig \xc3\xa5 ta opp._NEWLINE_Fra 1979 ble utsp\xc3\xb8rringene en del av en st\xc3\xb8rre sending som inneholdt reportasje-innslag og dueller. Sendingene gikk under navnet \xc2\xabValgrevyen\xc2\xbb og/eller \xc2\xabValg-timen\xc2\xbb. I disse sendingene s\xc3\xa5 man at erfarne politikere fint kunne snakke for seg, og at de var raske til \xc3\xa5 svare p\xc3\xa5 sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l p\xc3\xa5 sekundet. Men samtidig var utsp\xc3\xb8rringene kritisert for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re i overkant voldsomme, og det ble en del oppr\xc3\xb8r. Et eksempel p\xc3\xa5 dette var under valgkampen i 1981, der Venstre-leder Hans Hammond Rossbach ble \xc2\xabgrillet\xc2\xbb under det f\xc3\xb8rste utsp\xc3\xb8rringsprogrammet. Det f\xc3\xb8rte til negativ oppmerksomthet, og utsp\xc3\xb8rrerne Guro Rustad og Bj\xc3\xb8rn Hansen ble anklaget for \xc3\xa5 stille for voldsomme sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. Spesielt Bj\xc3\xb8rn Hansens krasse stil ble kritisert, og den tidligere lederen for Arbeidernes Pressekontor, Olav Brunvand, nyttet et m\xc3\xb8te i Kringkastingsr\xc3\xa5dets programutvalg til \xc3\xa5 kritisere Hansen. I stortingsvalgkampen i 1985 var det duellen mellom Gro Harlem Brundtland og K\xc3\xa5re Willoch som det ble snakket mest om._NEWLINE_Utover p\xc3\xa5 1970- og 1980-tallet dukket det opp flere nye partier. Dette f\xc3\xb8rte til en diskusjon innad i NRK om hvilke partier som skulle f\xc3\xa5 delta i valgkampsendingene. Noen av de minste partiene ble utelatt fra sendingene, og det oppsto derfor en offentlig diskusjon om hvorvidt NRK misbrukte sin makt til \xc3\xa5 p\xc3\xa5virke velgerne ved \xc3\xa5 utelukke noen av de mindre partiene. Blant partiene som ofte opplevde \xc3\xa5 bli ekskludert var RV (n\xc3\xa5 R\xc3\xb8dt). Hovedprinsippet gjennom 1980-tallet var at de store riksdekkende partiene ble gitt samme rettigheter samtidig som enkelte av de sm\xc3\xa5 ble utelukket. Store protester og kritikk mot dette f\xc3\xb8rte derimot ofte til at NRK brukte skj\xc3\xb8nn og endret slike beslutninger._NEWLINE_NRK presenterte foran Stortingsvalget i 1989 et program som ble kalt \xc2\xabFolkem\xc3\xb8ter\xc2\xbb. Temaene som ble tatt opp i disse valgprogrammene var konkrete og avgrensende, og ved noen av programmene var det publikum i salen. Det ble stor suksess med folkem\xc3\xb8tene, og publikum var str\xc3\xa5lende forn\xc3\xb8yde. I 1991 droppet NRK utsp\xc3\xb8rringene, for \xc3\xa5 heller satse p\xc3\xa5 folkem\xc3\xb8tene. Programlederen fikk en helt annen rolle, b\xc3\xa5de sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l og holdninger var annerledes enn i utsp\xc3\xb8rringsprogrammene. Det ble mer fokus p\xc3\xa5 debatt med humor og ironi, uten at publikum mistet den informasjonen de trengte. Folkem\xc3\xb8tene ble en underholdning p\xc3\xa5 kveldstid, og ble mer som et show med politisk innhold.\n_START_SECTION_\n1993\xe2\x80\x932001\n_START_PARAGRAPH_\nI 1992 startet TV 2 opp sendingene sine, og fordi kanalen var delvis finansiert av en statlig konsesjon var det underforst\xc3\xa5tt at ogs\xc3\xa5 TV 2 skulle ha valgsendinger. Dermed var monopolet til NRK p\xc3\xa5 valgsendinger forbi. N\xc3\xa5r ogs\xc3\xa5 TVNorge bestemte seg for \xc3\xa5 sende valgsendinger under Stortingsvalget i 1993, var det plutselig tre kanaler som sendte valgprogrammer. For \xc3\xa5 m\xc3\xb8te konkurransen valgte NRK under 1993-valget \xc3\xa5 ta turen rundt i landet for \xc3\xa5 arrangere folkem\xc3\xb8ter. NRK kombinerte dette med den klassiske partiutsp\xc3\xb8rringen. Ogs\xc3\xa5 TV 2 sendte partiutsp\xc3\xb8rringer, kombinert med en valgspesial av debattprogrammet Holmgang. I Holmgang var politikere og debattdeltakere plassert i et lite studio, og debatten ble ledet av en dominerende debattleder. tvNorge p\xc3\xa5 sin side valgte et format som bygget p\xc3\xa5 dueller mellom partiene. Noe som skulle bli mer og mer vanlig i valgsendingene i \xc3\xa5rene som fulgte. Partiutsp\xc3\xb8rringene p\xc3\xa5 denne tiden hadde ofte en t\xc3\xb8ff tone, og programlederne hadde ingen betenkeligheter med \xc3\xa5 avbryte politikerne. Perioden kjennetegnes ogs\xc3\xa5 av at debattantene gjerne utfordret programlederne tilbake, ved \xc3\xa5 stille sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l i retur._NEWLINE_Rundt tusen\xc3\xa5rsskiftet valgte b\xc3\xa5de TV 2 og NRK \xc3\xa5 slutte med partiutsp\xc3\xb8rringene, da programformen ble sett p\xc3\xa5 som utg\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 dato. I stedet ble det sendt mer prateshows, der man \xc3\xb8nsket seg h\xc3\xb8y temperatur, da det ble sett p\xc3\xa5 som mest underholdende. Underholdning var i det hele tatt blitt det viktigste med programmene p\xc3\xa5 tidlig 2000-tall. Spesielt TV 2s \xc2\xabValgduellen\xc2\xbb var sv\xc3\xa6rt underholdningspreget. Her ble to politikere satt opp mot hverandre i en tvekamp, der programlederne fungerte som dommere. Fra 2001 fikk seerne v\xc3\xa6re med \xc3\xa5 stemme frem en vinner, f\xc3\xb8r en mannlig overdommer til slutt avgjorde hvem som var vinneren av duellen. tv-kanalene var p\xc3\xa5 denne tiden opptatt av \xc3\xa5 sette agendaen for opplegget i sendingen, men det var i praksis de store partiene som bestemte hva man skulle snakke om. Unntaket var NRKs avsluttende partilederdebatt, som fortsatt bar preg av at en skulle dr\xc3\xb8fte seri\xc3\xb8s informasjon. Ellers gjorde meningsm\xc3\xa5linger sin introduksjon, og disse m\xc3\xa5lingene spilte en stor rolle for innholdet i valgsendingene.\n_START_SECTION_\nNyere tid\n_START_PARAGRAPH_\nNyere tids tv-debatter har v\xc3\xa6rt preget av ideen at underholdning er like viktig som informasjonsformidling og debattene har f\xc3\xa5tt et h\xc3\xb8yere tempo. Det eksisterer en rekke ulike sjangre, som blant annet talkshows og dueller i forskjellige varianter. Til forskjell fra de tidligste \xc3\xa5rene med fjernsynsdebatter bestemmer kanalene n\xc3\xa5 selv programformat, temaer og deltakere. Man ser derfor som regel de samme popul\xc3\xa6re og mest kjente politikerne i de tv-sendte debattene, fordi de gj\xc3\xb8r seg best for \xc2\xabratingen\xc2\xbb. Denne praksisen har blitt kritisert av flere, og mange mener det er en uheldig redaksjonell maktarroganse som preger valgkampsendingene. Det finnes lite data over gjennomsnittlig taletid i norske tv-debatter gjennom tidene. Noe man derimot kan konkludere med, er at det er sv\xc3\xa6rt sjelden politikere f\xc3\xa5r snakke uavbrutt i mer enn 30 sekunder p\xc3\xa5 norsk tv. Samlet sett har politikerne i dag like mye taletid som for 40 \xc3\xa5r siden. Men n\xc3\xa5 preges debattene av flere avbrytelser og mer ledende sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l og kommentarer fra journalistene. I valgprogrammet \xc2\xabVelg09!\xc2\xbb presenterte debattlederne over 100 sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l eller kommentarer i l\xc3\xb8pet av en time, under den avsluttende partilederdebatten.\n_START_SECTION_\nHvordan skiller norske tv-debatter seg fra andre land?\n_START_PARAGRAPH_\nI amerikanske dueller mellom presidentkandidater stilles det langt f\xc3\xa6rre sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l fra moderators side, og debattlederne er langt mindre aggressive enn i Norge. I l\xc3\xb8pet av halvannen time stilles det cirka 40 sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l, oppf\xc3\xb8lgningssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l og kommentarer. I amerikanske valgdebatter tildeles kandidatene taletid, og det forekommer ingen, eller sv\xc3\xa6rt f\xc3\xa5 avbrytelser fra debattlederen._NEWLINE_I Storbritannia ble det for f\xc3\xb8rste gang gjennomf\xc3\xb8rt en partilederdebatt s\xc3\xa5 sent som i 2010. Denne debatten var sentrert rundt 5-10 sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l fordelt p\xc3\xa5 halvannen time. Moderator fungert kun som ordstyrer, og stilte ikke oppf\xc3\xb8lgningssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l eller kom med kommentarer, slik som norske debattledere gj\xc3\xb8r._NEWLINE_Den svenske varianten er mer lik den norske. Under den avsluttende partilederdebatten p\xc3\xa5 SVT kommer moderator med 136 sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l, oppf\xc3\xb8lgningssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l og kommentarer i l\xc3\xb8pet av to timers debatt. Likevel fungerer cirka 80 av disse kun som ordstyring, hvor moderator nevner navn for \xc3\xa5 styre replikkvekslingen.'