b'\n_START_ARTICLE_\nGracilaclopus\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nSm\xc3\xa5 (3-5 millimeter), spinkle, blanke, brunlige skarabider. Undersiden er tett kledt med lange h\xc3\xa5r, oversiden nesten naken. Hodet har en fremstikkende overleppe (labrum), mandiblene stikker ogs\xc3\xa5 fram p\xc3\xa5 sidene av denne. Pronotum har parallelle sider i den bakerste halvdelen, og er rettlinjet avsmalnende i den fremre, eller det kan v\xc3\xa6re mer rundet, med en smal midtfure. Beina er lange, tynne og piggete. Antennene er korte og 9-leddete med en tre-leddet klubbe. Dekkvingene er ganske tett punkterte. Hunnene har forkortede dekkvinger.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nLarvene og leveviset til disse billene er ukjente. De fleste kjente eksemplarene er hanner, kanskje fordi hunnene ikke kan fly og tilbringer mesteparten av livet under jorden. Hannene kommer av og til til lys om natten.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nSlekten er bare kjent fra et lite omr\xc3\xa5de i det nordvestlige Argentina, i moderat h\xc3\xb8ytliggende omr\xc3\xa5der p\xc3\xa5 \xc3\xb8stsiden av Andesfjellene.'