b"\n_START_ARTICLE_\nGalisisk-portugisisk poesi\n_START_PARAGRAPH_\nGalisisk-portugisisk poesi (tidvis kalt for trovadorismo i Portugal og trobadorismo i Galicia) var en lyrisk-poetisk skole eller bevegelse i senmiddelalderen. Det skal v\xc3\xa6re rundt 1680 tekster i den s\xc3\xa5kalte verdslige lyrikk, eller l\xc3\xadrica profana (se Cantigas de Santa Maria for religi\xc3\xb8s lyrikk). P\xc3\xa5 en tid var galisisk-portugisisk spr\xc3\xa5ket som ble benyttet for n\xc3\xa6r all lyrikk p\xc3\xa5 Den iberiske halv\xc3\xb8y (i motsetningen til episk lyrikk). Fra dette spr\xc3\xa5ket er b\xc3\xa5de moderne galisisk og portugisisk avledet._NEWLINE_Poesien, som til en viss grad var p\xc3\xa5virket (i det minste i noe formale aspekter) av oksitansk trubadurer, er dokumentert fra slutten av 1100-tallet og varte fram til midten av 1300-tallet. Dets fremste blomstringsperiode var p\xc3\xa5 midten av 1200-tallet, sentrert rundt en fyrste som Alfonso X, den l\xc3\xa6rde konge i konged\xc3\xb8mmet Castilla, som selv skrev poesi p\xc3\xa5 spr\xc3\xa5ket, men i andre sammenhenger fremmet kastiljansk som skriftspr\xc3\xa5k. Galisisk-portugisisk poesi er den eldste kjente poesiretningen i Galicia eller Portugal, og representerer ikke bare begynnelsen, men ogs\xc3\xa5 h\xc3\xb8ydepunktene for den poetiske historien i begge land og i middelalderens Europa. Moderne Galicia har sett en renessanse i poetisk bevegelse som kalles for neotrobadorismo, det vil si \xc2\xabnytrubadurer\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nDen eldste bevarte komposisjonen i denne poesien er vanligvis forst\xc3\xa5tt som Ora faz ost' o senhor de Navarra av Jo\xc3\xa3o Soares de Paiva, datert til f\xc3\xb8r eller etter 1200. Tradisjonelt er slutten av perioden med aktive trovadorismo satt til 1350, datoen for testamentet til Pedro Afonso, greve av Barcelos, utenomekteskapelig s\xc3\xb8nn av kong Denis av Portugal, som etterlot seg en sangbok, Livro de Cantigas, til sin nev\xc3\xb8, Alfonso XI av Castilla (konge av Castilla, Le\xc3\xb3n og Galicia)._NEWLINE_Trubadurene innenfor denne poesien, ikke til \xc3\xa5 bli forvekslet med oksitansk trubadurene (som jevnlig turnerte hoffene i Le\xc3\xb3n og Castilla), skrev bortimot utelukkende cantigaer, skj\xc3\xb8nt det er flere former for cantiga. Disse hadde tilsynelatende monofonisk melodier, men kun fjorten melodier har overlevd i Pergaminho Vindel og Pergaminho Sharrer, sistnevnte er beklageligvis sterkt \xc3\xb8delagt grunnet feilaktig restaurering av portugisiske myndigheter. Deres poesi hadde til hensikt \xc3\xa5 bli sunget, og de selv adskilte seg ettertrykkelig fra jograer (jongleur eller minstreler), ogs\xc3\xa5 omvandrende spillemenn som bare framf\xc3\xb8rte, men ikke selv skrev sine sanger. Det er dog ikke mye bevis som kan motsi dette. Tre slike samlinger er bevart for ettertiden: Cancioneiro da Ajuda, Cancioneiro Colocci-Brancuti (eller Cancioneiro da Biblioteca Nacional de Lisboa), og Cancioneiro da Vaticana. I tillegg til disse er den uerstattelig samling p\xc3\xa5 over 400 galisisk-portugisiske cantigas i Cantigas de Santa Maria, som tradisjonen har tilskrevet til kong Alfonso X. I hans hoff, som ellers p\xc3\xa5 Iberia, var galisisk-portugisisk det eneste spr\xc3\xa5ket for lyrisk poesi, unntatt for bes\xc3\xb8kende oksitansk poeter._NEWLINE_Galisisk-portugisisk cantigaer kan bli delt i tre grunnleggende sjangre: kj\xc3\xa6rlighetspoesi for mannsstemmer, cantigas de amor (eller cantigas d'amor); kj\xc3\xa6rlighetspoesi for kvinnestemmer, cantigas de amigo (cantigas d'amigo); og poesi for \xc3\xa5 spotte eller h\xc3\xa5ne, d'escarnho e de mal dizer. Alle tre er lyriske sjangre i den tekniske betydningen at de var strofiske sanger med enten musikalsk akkompagnement eller innledning p\xc3\xa5 et strengeinstrument. Men alle de tre sjangrene hadde ogs\xc3\xa5 dramatiske elementer, noe som f\xc3\xa5tt tidlige forskere til \xc3\xa5 karakterisere dem som lyrisk-dramatisk."