b'\n_START_ARTICLE_\nSkj\xc3\xa6reg\xc3\xa5s\n_START_SECTION_\nEtymologi\n_START_PARAGRAPH_\nDet vitenskapelige navnet p\xc3\xa5 slekten Anseranas er satt sammen av de to slektsnavnene Anser (i betydningen g\xc3\xa5s) og Anas (i betydningen and). Betydningen er alts\xc3\xa5 g\xc3\xa5seand eller andeg\xc3\xa5s, noe som er ganske s\xc3\xa5 beskrivende i og med at arten betraktes som en mellomform av gjeterfugler og andefamilien. Artsnavnet spp. semipalmata f\xc3\xb8lger av de to uttrykkene semis eller semissis i betydningen halv og palmatus eller palma i betydningen omr\xc3\xa5de eller region. Dette henspiller til den delvise sv\xc3\xb8mmehuden mellom t\xc3\xa6rne. Alts\xc3\xa5 andeg\xc3\xa5s eller g\xc3\xa5seand med delvis sv\xc3\xb8mmehud.\n_START_SECTION_\nTaksonomi\n_START_PARAGRAPH_\nSkj\xc3\xa6reg\xc3\xa5s tilh\xc3\xb8rer ordenen av andefugler (Anseriformes) og st\xc3\xa5r evolusjon\xc3\xa6rt p\xc3\xa5 et stadium mellom gjeterfugler (Anhimidae) og andefamilien (Anatidae). Arten har derfor blitt skilt ut i sin egen familie. Andefuglene utgj\xc3\xb8r sammen med h\xc3\xb8nsefugler (Galliformes) gruppen ande- og h\xc3\xb8nsefugler (Galloanserae), som inkluderer nesten alle de \xc3\xb8konomisk viktigste (domestiserte) fuglene verden.\n_START_SECTION_\nBiologi\n_START_PARAGRAPH_\nSkj\xc3\xa6reg\xc3\xa5sa minner om en krysning mellom gjess og gribb og er hovedsakelig sort og hvit som ei skj\xc3\xa6re (Pica pica). Buksiden og nedre del av brystet er hvitt, samt indre part av vingene. Resten er sort. Ungfuglene er gr\xc3\xa5ere. Hannen har en distinkt kn\xc3\xb8l p\xc3\xa5 issen og arten har stort nebb. Ansiktet er fj\xc3\xa6rl\xc3\xb8st og multifarget, som det smale, lange overnebbet, som ender i en (neglfarget) nebbnegl med kroket ytterdel. Arten har halvlange, kraftige ekstremiteter med kraftfulle f\xc3\xb8tter og lange t\xc3\xa6r med delvis sv\xc3\xb8mmehud mellom. T\xc3\xa6rne er utrustet med kraftige, skarpe kl\xc3\xb8r._NEWLINE_Arten har tydelig kj\xc3\xb8nnspreg, i det hannen er betydelig st\xc3\xb8rre enn hunnen. Hannen m\xc3\xa5ler 75\xe2\x80\x9390 cm og veier 1 838\xe2\x80\x933 195 g, med et vingespenn p\xc3\xa5 130\xe2\x80\x93180 cm. Hunnen m\xc3\xa5ler 70\xe2\x80\x9380 cm og veier 1 405\xe2\x80\x932 770 g, med en vingespenn p\xc3\xa5 125\xe2\x80\x93165 cm._NEWLINE_Arten trives i sumper og gressland i omr\xc3\xa5der som regelmessig oversv\xc3\xb8mmes av tropiske elver. Den favoriserer spesielt semi-permanete salte v\xc3\xa5tmarksomr\xc3\xa5der, som er vanlig innenfor 300 km av kysten._NEWLINE_F\xc3\xb8r 1900-tallet tok til var skj\xc3\xa6reg\xc3\xa5s distribuert over nesten hele Australia, men da dette \xc3\xa5rhundret var over var utbredelsen stort sett begrenset til tropiske omr\xc3\xa5der. Faktorene som f\xc3\xb8rte til dette har v\xc3\xa6rt d\xc3\xa5rlig forst\xc3\xa5tt, men det har mest sannsynlig sammenheng med tap av v\xc3\xa5tmarksomr\xc3\xa5der i det mer utviklede s\xc3\xb8rlige Australia. Fra tidlig p\xc3\xa5 2000-tallet har imidlertid arten ekspandert s\xc3\xb8rover langs \xc3\xb8stkysten, til noen av sine gamle omr\xc3\xa5der. Dette skyldes trolig at flere viktige v\xc3\xa5tmarksomr\xc3\xa5der i de s\xc3\xb8rlige tempererte omr\xc3\xa5dene har blitt rehabilitert. De store kystrelaterte v\xc3\xa5tmarksomr\xc3\xa5dene i Nordterritoriet st\xc3\xb8tter Australias st\xc3\xb8rste populasjon av skj\xc3\xa6reg\xc3\xa5s, og v\xc3\xa5tmarkene i Kakadu nasjonalpark er trolig den st\xc3\xb8rste av dem._NEWLINE_Skj\xc3\xa6reg\xc3\xa5s er standfugler, som bare gj\xc3\xb8r korte trekk etter mat og i forbindelse med oversv\xc3\xb8mmelser. De er tiln\xc3\xa6rmet fullstendige planteetere og eter for det meste blader av gress, fr\xc3\xb8, l\xc3\xb8k og jordstengler, og spesielt fr\xc3\xb8 fra villris (Oryza) og knoller av Eleocharis dulcis. Knoller og l\xc3\xb8k graver fuglene fram med det krokede nebbet. Arten beiter ogs\xc3\xa5 ved gressing og filtrering av s\xc3\xb8le. For \xc3\xa5 komme til maten bruker den de kraftige f\xc3\xb8ttene til \xc3\xa5 b\xc3\xb8ye og tr\xc3\xa5 ned ned gresset med._NEWLINE_Arten er som oftest polygam; \xc3\xa9n hann omgir seg som regel med to hunner, som begge legger og f\xc3\xb8der opp unger. Pardannelsen ser imidlertid ut til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re livslang. Hekketiden tar til i begynnelsen av regntiden. Parene danner ganske store, men asynkrone hekkekolonier. Koloniene kan omfatte flere titalls kvadratkilometer, og kan best\xc3\xa5 av inntil 1 000 reder per km\xc2\xb2. Redet plasseres p\xc3\xa5 bortgjemte plasser n\xc3\xa6r v\xc3\xa5tmarksomr\xc3\xa5der og bygges n\xc3\xa6rmest eksklusivt av hannen. Det er en enkel uf\xc3\xb4ret kopp som plasseres p\xc3\xa5 en flytende plattform, nedtrampet siv eller i toppen av et tre. Det er antydet hekkeparasittisme, men det er uklart i hvilken grad det skjer. Hunnen legger normalt 5\xe2\x80\x9311 blekt kremfargede egg over et tidsrom p\xc3\xa5 24\xe2\x80\x9336 timer. Inkubasjonen tar cirka 23\xe2\x80\x9330 dager, og de dunkledde ungene forlater redet i l\xc3\xb8pet av 24 timer etter klekking. Voksen fj\xc3\xa6rdrakt opptrer etter cirka 11 uker. Unge hanner vokser raskere enn hunner og veier normalt cirka 2,2 kg da de f\xc3\xa5r voksen fj\xc3\xa6rdrakt, mens hunnene veier cirka 1,7 kg. Ungene forblir mer eller mindre avhengig av foreldrene fram til neste hekkesesong. Hunner blir kj\xc3\xb8nnsmodne omkring 2 \xc3\xa5r game, hannene f\xc3\xb8rst etter 3\xe2\x80\x934 \xc3\xa5r._NEWLINE_Den totale populasjonen av skj\xc3\xa6reg\xc3\xa5s ble vurdert til omkring 3,5 millioner individer av Dillingham & Fletcher (2008), men BirdLife International har ansl\xc3\xa5tt den til omkring \xc3\xa9n million individer i IUCNs r\xc3\xb8dliste. P\xc3\xa5 eget fakta-ark sier imidlertid BirdLife ingen ting om st\xc3\xb8rrelsen p\xc3\xa5 populasjonen. Det er imidlertid enighet om at populasjonen er stabil, men fluktuerende.'