b'\n_START_ARTICLE_\nGentle Giant\n_START_SECTION_\nSimon Dupree and the Big Sound\n_START_PARAGRAPH_\nBr\xc3\xb8drene Shulman startet karrieren i Portsmouth med rhythm & blues-bandet The Howling Wolves, som skiftet navn til The Road Runners og som i 1966 ble til soul/pop-bandet Simon Dupree and the Big Sound. Etter at de fikk en topp 10-singel i Storbritannia med den psykedeliske l\xc3\xa5ten \xc2\xabKites\xc2\xbb, forventet bandets management at de skulle levere flere hitl\xc3\xa5ter. Bandets neste singel, \xc2\xabFor Whom the Bell Tolls\xc2\xbb, ble en liten hit, men den tredje singelen, \xc2\xabBroken Hearted Pirates\xc2\xbb - hvor en ukreditert Dudley Moore spiller piano, ble stort sett ignorert av platekj\xc3\xb8pere. _NEWLINE_Simon Dupree and the Big Sound ga ut albumet Whitout Reservations p\xc3\xa5 Parlophone i 1967, og la ut p\xc3\xa5 turn\xc3\xa8 i Storbritannia med et nytt bandmedlem; den da ukjente keyboardisten Reginald Kenneth Dwight. De var ikke helt forn\xc3\xb8yd med unge Dwight, og Derek Shulman s\xc3\xa5 seg n\xc3\xb8dt til \xc3\xa5 gi unggutten sparken. Dette gikk ikke s\xc3\xa6rlig innp\xc3\xa5 Dwight, som forklarte at han allerede var i gang med \xc3\xa5 starte opp sin egen karriere under navnet Elton John, et navn Shulman-br\xc3\xb8drene fant latterlig. Sent i 1968 ga de ut singelen \xc2\xabWe Are The Moles (Part 1)/(Part 2)\xc2\xbb under navnet The Moles. Det gikk lenge rykter om at det var The Beatles som sto bak denne utgivelsen, helt til Syd Barrett fra Pink Floyd \xc2\xabavsl\xc3\xb8rte\xc2\xbb Shulman-br\xc3\xb8drene. I 1969, etter at Simon Dupree and the Big Sound hadde gitt ut flere singler som ikke kom inn p\xc3\xa5 listene, ble de frustrert av presset om \xc3\xa5 skrive kommersielle l\xc3\xa5ter. De ga plateselskapet Parlophone beskjed om at de la ned bandet.\n_START_SECTION_\nBrudd og tiden etterp\xc3\xa5\n_START_PARAGRAPH_\nUnder et band-m\xc3\xb8te i New York f\xc3\xb8r starten av Civilian-turneeen v\xc3\xa5ren 1980, kunne Kerry Minnear og Derek Shulman informere de andre om at dette var deres siste turne med Gentle Giant. De hadde n\xc3\xa5 etablert seg med egne familier og \xc3\xb8nsket mere tid sammen med dem, og i likhet med Phil Shuman kunne de ikke se hvordan det kunne kombineres med en musikk-karriere. Gary Green gjorde fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 overtale dem nok en gang, men til ingen nytte. Dermed ble de enige om at dette var bandets siste turn\xc3\xa9, og sommeren 1980 ble Gentle Giant oppl\xc3\xb8st. _NEWLINE_Derek Shulman fikk jobb som talentspeider og artistutvikler for PolyGram, og senere en liknende stilling hos Mercury Records. Etterhvert ble han direkt\xc3\xb8r i Atco Records, en stilling han ogs\xc3\xa5 hadde hos Roadrunner Records senere. Ray Shulman fikk flere oppdrag med \xc3\xa5 skrive filmmusikk og reklamemusikk og ble etter hvert plateprodusent. John Weathers fortsatte som musiker sammen med en rekke forskjellige artister og som studiomusiker. Gary Green flyttet til Princeton i USA, i n\xc3\xa6rheten av Chicago, og fortsatte karrieren som blues-gitarist. Kerry Minnear flyttet til Cornwall hvor han jobbet med \xc3\xa5 skrive gospelmusikk. Phil Shuman forlot musikkbransjen og kom aldri tilbake, mens trommeslagerne Martin Smith og Malcolm Mortimore fortsatte sine musikk-karrierer med lokale band og som studiomusikere.'