b'\n_START_ARTICLE_\nLeopold von Schroeder\n_START_PARAGRAPH_\nLeopold Alexander von Schroeder (f\xc3\xb8dt 12.\xc2\xa0desember/ 24.\xc2\xa0desember\xc2\xa01851 i Dorpat i Tsarrussland, d\xc3\xb8d 8. februar 1920 i Wien) var en tysk indolog. Han var russisk statsr\xc3\xa5d, professor i indologi ved universitetet i Innsbruck i 1896 og var fra 1899 ved universitetet i Wien. Han oversatte blant annet Bhagavadgita fra sanskrit til tysk.\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nLeopold Alexander von Schroeder var s\xc3\xb8nn av pedagogen Julius von Schroeder (1808-1888) og hans hustru Marie, f\xc3\xb8dt von Schrenck. Han studerte ved universitetene i Dorpat, Jena og T\xc3\xbcbingen.\n_START_SECTION_\nAkademisk virke\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1882 var Leopold von Schroeder dosent i indologi ved Universitetet i Dorpat, der han tidligere hadde v\xc3\xa6rt student under Leo Meyer. Han ble i 1896 ordentlig professor i Innsbruck og arbeidet fra 1899 i Wien. Blant hans studenter i Wien var Bernhard Geiger._NEWLINE_Leopold von Schroeder beundret komponisten Richard Wagner og deltok selv aktivt i teaterlivet i Wien. Han var ogs\xc3\xa5 en god venn med Wagners svigers\xc3\xb8nn Houston Stewart Chamberlain og h\xc3\xb8rte hjemme i den vitalistiske, wagnerianske tradisjon. Han var en av de f\xc3\xa5 som beskjeftiget seg vitenskapelig med tematikken rundt gralsfortellingen bog ville avdekke deres r\xc3\xb8tter._NEWLINE_Han skrev et sammenfattende verk som samtidens id\xc3\xa9er om arierne i Arische Religion (1914/1916). Det var planlagt \xc3\xa5 utkomme i tre bind, men von Schroeder rakk aldri \xc3\xa5 ferdigstille det siste. Tanken med tredelingen var at hvert bind skulle behandle hver sin \xc2\xabrot\xc2\xbb (hvert sitt aspekt) av den ariske religion. tt han valgte \xc3\xa5 tale om tre r\xc3\xb8tter skyldtes at han ville skape en syntese av tre forskjellige forskertradsjioner: den evolusjonistiske antropologi, den indoeuropeiske filologien og teorien om en urmonoteisme. Det tredje bindte av Arische Religion, som ikke ble ferdig, var tenkt \xc3\xa5 behandle animistiske ritualer hos urindoeuropeerne. _NEWLINE_Han trodde at Wagners mytiskt verdensanskuelse ikke blott var et idiosynkront sammenkok, men at den hadde urgamle r\xc3\xb8tter i fornarisk religion. I Mysterium und Mimus im Rigveda (1908) og Die Vollendung des arsichen Mysteriums in Bayreuth (1911) fors\xc3\xb8kte von Schroeder \xc3\xa5 bevise dette. _NEWLINE_Blant hans st\xc3\xb8rre arbeider er Die normale Unterscheidung der Redeteile im griechischen und lateinischen (1874), Pythagoras und die Inder (1884), Indiens Literatur und Cultur (1887), Die hochzeitsgebr\xc3\xa4uche der esthen (1888), W\xc3\xb6rte der Wahrheit (oversettelse av den buddhistiske ordssamlingen Dhammapada, 1892), Mangobl\xc3\xbcten (en samling indiske sanger og ordpr\xc3\xa5k, 1892), Mysterium und Mimus (1908) og Arische religion (I, 1914, II 1916). Viktige var Schr\xc3\xb6ders utgivelser av de begge Yajurveda-tekstene Maitrayani-Samhita (1881-1886)  og Kathakam (1900-10). Hans sammenlignende mytologiske arbeider Griechische G\xc3\xb6tter und Heroen (1887) og Herakles und Indra (i Wienakademiets Denkschriften 1914) og annet f\xc3\xb8lger en ogs\xc3\xa5 for samtiden noe foreldret metode.'