b"\n_START_ARTICLE_\n\xc3\x98rkenfedrene\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x98rkenfedrene var eremitter, asketer, munker og nonner (de s\xc3\xa5kalte \xc3\x98rkenm\xc3\xb8drene) som hovedsakelig bodde i Wadi El Natrun, en \xc3\xb8rkendal i Egypt fra det tredje \xc3\xa5rhundret. Apophthegmata Patrum, en samling av visdomsord fra noen av de tidlige munkene og nonnene, er fremdeles i trykk med titler som Ord fra \xc3\xb8rkenen. Den mest kjente av \xc3\xb8rkenfedrene var Antonius den store som flyttet til \xc3\xb8rkenen rundt 270-271 og ble kjent som b\xc3\xa5de grunnleggeren og faren til klosterbevegelsen i \xc3\xb8rkenen. Da Antonius d\xc3\xb8de i 356 hadde tusenvis av munker og nonnen blitt dratt til \xc3\xb8rkenen for \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge Antonius' eksempel. Biografen hans, Athanasius av Alexandria skrev at \xc2\xab\xc3\xb8rkenen hadde blitt en by\xc2\xbb._NEWLINE_\xc3\x98rkenfedrene hadde stor p\xc3\xa5virkning p\xc3\xa5 utviklingen av den tidlige kristendomen. Klostersamfunn i \xc3\xb8rkenen vokste fram fra de uformelle samlingene av eneboermunker og dette ble model for det kristne klostervesenet. Den \xc3\xb8stlige klostertradisjonen som vokste fram p\xc3\xa5 Athos-fjellet og den vestlige tradisjonen fra Benedikts regel var begge sterkt p\xc3\xa5virket av \xc3\xb8rkentradisjonen. Alle de monastiske vekkelsesbevegelsene i middelalderen s\xc3\xb8kte inspirasjon og rettleding fra \xc3\xb8rkenfedrene. Store deler av den \xc3\xb8stlige tradisjonen, \xc2\xabhesykia\xc2\xbb-tradisjonen har r\xc3\xb8tter i \xc3\xb8rkenfedrenes praksis. Ogs\xc3\xa5 nyere religi\xc3\xb8se fornyelser som den tyske evangeliske kirken, Devotio moderna, pietismen i Pennsylvania, metodismen i England blir sett p\xc3\xa5 som p\xc3\xa5virket av \xc3\xb8rkenfedrene av moderne forskere.\n_START_SECTION_\nTidlig historie\n_START_PARAGRAPH_\nPaulus av Theben blir ofte regnet som den f\xc3\xb8rste eneboremunken som dro ut i \xc3\xb8rkenen, men det var Antonius den store som satte i gang bevegelsen som har blitt kjent som \xc2\xab\xc3\xb8rkenfedrene\xc2\xbb. En gang rundt \xc3\xa5r 270 h\xc3\xb8rte Antonius en preken som sa at man kunne oppn\xc3\xa5 fullkommenhet ved \xc3\xa5 selge all sin eiendom, gi det man tjente til de fattige og f\xc3\xb8lge Kristus (Matt. 19, 21). Han fulgte dette, og tok det ett skritt videre ved \xc3\xa5 flytte langt ut i \xc3\xb8rkenen for \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke total ensomhet._NEWLINE_Antonius levde i en overgangstid for kristendommen; Diokletians forf\xc3\xb8lgelse i 303 var den siste store, offentlige forf\xc3\xb8lgelsen av kristne i Romerriket. Ti \xc3\xa5r senere ble kristendommen gjort lovlig i Egypt av Diokletians etterf\xc3\xb8lger, Konstantin den store. De som s\xc3\xb8kte til \xc3\xb8rkenen dannet et alternativt, kristent samfunn i en tid da det ikke lenger var farlig \xc3\xa5 v\xc3\xa6re kristen. Ensomheten, strengheten og offeret ved \xc3\xa5 bo i \xc3\xb8rkenen ble sett p\xc3\xa5 som et alternativ til martyriet av Antonius. Martyriet ble av mange kristne sett p\xc3\xa5 som den h\xc3\xb8yeste form for offer. P\xc3\xa5 denne tiden oppstod \xc3\xb8rkenmonastisismen omtrent samtidig flere plasser, som i Egypt og Syria._NEWLINE_Etterhvert tiltrakk Antonius og andre eneboeres eksempel seg mange etterf\xc3\xb8lgere, som slo seg ned i \xc3\xb8rkenen, alene eller i sm\xc3\xa5 grupper. De valgte et liv med ekstrem askese, hvor de frasa seg alle sanselige gleder som god mat, bad, hvile og alt som var komfortabelt. Tusenvis av mennesker dro ut i \xc3\xb8rkenen, mest menn, men ogs\xc3\xa5 en h\xc3\xa5ndfull kvinner. Religi\xc3\xb8st s\xc3\xb8kende mennesker begynte ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 dra ut i \xc3\xb8rkenen for \xc3\xa5 be om r\xc3\xa5d og veiledning fra de tidlige \xc3\xb8rkenfedrene. Da Antonius d\xc3\xb8de, bodde det s\xc3\xa5 mange menn og kvinner i \xc3\xb8rkenen at den ble beskrevet som en \xc2\xabby\xc2\xbb av Antonius' biograf._NEWLINE_Det utviklet seg tre hovedtyper av monastisisme rundt \xc3\xb8rkenfedrene i Egypt. En var det strenge livet til en eneboer, slik det ble praktisert av Antonius og hans etterf\xc3\xb8lgere. En annen form var koinobittene en kollektiv form sentrert rundt faste regler. Denne ble grunlagt av Pachomios. Den tredje varianten var en form for delvis eneboerliv. Den var mest vanlig i Nitria, Kellia og Wadi El Natrun, vest for Nilen, og ble startet av Ammon den Store av Nitria. Dette var grupper p\xc3\xa5 to til seks personer med en felles \xc2\xabeldste\xc2\xbb. Disse gruppene ville m\xc3\xb8tes til st\xc3\xb8rre gudstjenestesamlinger p\xc3\xa5 l\xc3\xb8rdager og s\xc3\xb8ndager, og det er fra denne gruppen at mesteparten av det vi i dag kjenner som  Apophthegmata Patrum (Ord fra \xc3\xb8rkenen) kommer.\n_START_SECTION_\nUtvikling av klosterfellesskapene\n_START_PARAGRAPH_\nDe sm\xc3\xa5 gruppene som dannet seg rundt \xc3\xb8rkenfedrene var begynnelsen p\xc3\xa5 det kristne klostervesenet. Til \xc3\xa5 begynne med bodde Antonius og de andre som eremitter, med en sjelden gruppe p\xc3\xa5 to eller tre personer. Etterhvert begynte det \xc3\xa5 danne seg sm\xc3\xa5, uformeller samfunn f\xc3\xb8r munken Pachomios s\xc3\xa5 et behov for mer formaliserte strukturer og grunnla et kloster med regler og organisering.  Reguleringene hans gikk p\xc3\xa5 omr\xc3\xa5der som disiplin, etterf\xc3\xb8lgelse, fysisk arbeid, stillhet, faste og lange perioder med b\xc3\xb8nn. Enkelte historikere ser i reglene hans en arv opplevelsene han hadde som romersk soldat._NEWLINE_Det f\xc3\xb8rste fullt organiserte klosteret under Pachomios var for b\xc3\xa5de menn og kvinner. Disse bodde i ulike deler av klosteret, med opp til tre personer i ett rom. For \xc3\xa5 f\xc3\xa5 inntekter vevde de kl\xc3\xa6r og lagde kurver, i tillegg til andre oppgaver. Hver ny munk eller nonne hadde en pr\xc3\xb8vetid p\xc3\xa5 tre \xc3\xa5r f\xc3\xb8r de ble tatt opp som fulle medlemmer i klosteret. All eiendom var felleseie, m\xc3\xa5ltidene ble spist i fellesskap og i stillhet, de fastet to ganger i \xc3\xa5ret og gikk med enkle kl\xc3\xa6r med hette. Flere ganger om dagen samledes de for b\xc3\xb8nn og skriftlesing i tillegg til skriftmeditasjonen den enkelte utf\xc3\xb8rte alene. Det ble ogs\xc3\xa5 utviklet programmer for \xc3\xa5 l\xc3\xa6re analfabeter som kom til klosteret \xc3\xa5 lese._NEWLINE_Pachomios formaliserte ogs\xc3\xa5 at det var en abba (far) eller amma (mor) som var ansvarlig for den \xc3\xa5ndelige tilstanden for munkene og nonnene, med den underforst\xc3\xa5tte betydningen at de som ble med i klosteret ogs\xc3\xa5 ble med i en ny familie. Klostermedlemmene dannet ogs\xc3\xa5 mindre grupper med ulike oppgaver i samfunnet og med ansvar for \xc3\xa5 se til hverandre. Denne nye organiseringen f\xc3\xb8rte til at det var titusenvis av munker og nonner i slike organiserte samfunn i l\xc3\xb8pet av ti\xc3\xa5rene etter Pachomios' d\xc3\xb8d. En av de tidlige pilegrimene til \xc3\xb8rkenen var Basilios den store, som fikk Pachomios' rolle i \xc3\x98stkirken Basilios utvidet fellesskapstanken gjennom \xc3\xa5 integrere munker og nonner i storsamfunnet, med munkene og nonnene under biskopens autoritet og i tjeneste for fattige og trengende._NEWLINE_Ettersom flere pilegrimer bes\xc3\xb8kte munkene i \xc3\xb8rkenen begynte ogs\xc3\xa5 den tidelige litteraturen fra klosterfellesskapene \xc3\xa5 spre seg. Latinske oversettelser av de greske originalene av fortellinger og utsagn fra \xc3\xb8rkenfedrene sammen med de f\xc3\xb8rste klosterreglene kom ut fra \xc3\xb8rkenen og ble viktige i den tidlige klosterbevegelsen i den bysantiske verden og etterhvert ogs\xc3\xa5 i den vestlige kristendommen. Benedikts regel var sterkt p\xc3\xa5virket av \xc3\xb8rkenfedrene og Benedikt oppfordret munkene sine til \xc3\xa5 lese Johannes Cassianus' skrifter om \xc3\xb8rkenfedrene. Ord fra \xc3\xb8rkenen ble ogs\xc3\xa5 mye lest i de benediktinske klostrene.\n_START_SECTION_\nViktige \xc3\xb8rkenfedre og -m\xc3\xb8dre\n_START_PARAGRAPH_\nMange av munkene og nonnene fikk et rykte for hellighet og visdom, og det utviklet seg grupper som fulgte spesielt hellig eller vis eldre munk eller nonne som var deres \xc3\xa5ndelige abba eller amma. De individuelle \xc3\xb8rkenfedrene og -m\xc3\xb8drene er best kjent gjennom Ord fra \xc3\xb8rkenen som inneholdt 1 202 utsagn tillagt 27 abbaer og tre ammaer. Flest utsagn er tillagt abba Poemen. \xc2\xabPoemen\xc2\xbb er gresk for \xc2\xabgjeter\xc2\xbb, og enkelte forskere mener at navnet ble brukt som et samlenavn for flere ulike munker. Andre mener at utsagnene som blir tillagt ham, stammer fra en viktig og historisk munk som het Poemen. Blant de viktige munkene og nonnene med utsagn i boken finner man Arsenius den Store, Poemen, Makarios av Alexandria, Makarios av Egypt, Moses den sorte og Syncletica av Alexandira _NEWLINE_Andre viktige \xc3\xb8rkenfedre er munker som Pakhomios og Shenute arkimandritten. I tillegb oppholdt flere viktige teologer seg i den egyptiske \xc3\xb8rkenen i perioder i livet. Blant disse finner man folk som Athanasius av Alexandria, Johannes Chrysostomos, Hilarion av Gaza og Johannes Cassianus. Sistnevntes verker gjorde \xc3\xb8rkenvisdommen kjent for et st\xc3\xb8rre publikum.\n_START_SECTION_\nIsolasjon fra samfunnet\n_START_PARAGRAPH_\nDa kristendommen ble lovlig i Romerriket i 313 ble Antonius mer bestemt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 dra ut i \xc3\xb8demarken. Antonius, som s\xc3\xa5 med nostalgi p\xc3\xa5 martyrtradisjonen, s\xc3\xa5 isolasjon og askese som et alternativ til dette. Da kristne etterhvert fikk jobber i det romerske statsapparatet, s\xc3\xa5 \xc3\xb8rkenfedrene dette som et kompromiss mellom \xc2\xabGuds og C\xc3\xa6sars ting\xc2\xbb. Klostersamfunnene ble et alternativt, kristent samfunn. Eremittene trodde ikke at reliogon og politikk kunne lage et virkelig kristent samfunn, men mente at et kristent samfunn var \xc3\xa5ndelig.\n_START_SECTION_\nHesykia\n_START_PARAGRAPH_\nHesykia (fra det greske ordet for \xc2\xabstillhet, hvile,\xc2\xbb) er en mystisk tradisjon og bevegelse som har sitt opphav i \xc3\xb8rkenfedrene og var sentral i deres b\xc3\xb8nneliv. Hesykia var for \xc3\xb8rkenfedrene prim\xc3\xa6rt praksisen med indre stillhet og uopph\xc3\xb8rlig b\xc3\xb8nn. Det ble ikke en formell bevegelse med spesifike praksiser f\xc3\xb8re p\xc3\xa5 1300-tallets bysantiske fornyelse av meditativ b\xc3\xb8nn, hvor det ble n\xc3\xa6rt knyttet opp mot den s\xc3\xa5kalte \xc2\xabJesusb\xc3\xb8nnen\xc2\xbb. Denne b\xc3\xb8nnen kan ogs\xc3\xa5 knyttes tilbake til \xc3\xb8rkenfedrene. Jesusb\xc3\xb8nnen er funnet i ruinene fra en munkecelle fra denne perioden i den egyptiske \xc3\xb8rkenen. Den tidligste referansen til praksisen med Jesusb\xc3\xb8nnen kan v\xc3\xa6re i en tekst fra Filokalia skrevet av Abba Filemon, en av \xc3\xb8rkenfedrene. Hesykastisk b\xc3\xb8nn er en meditativ praksis som tradisjonelt blir gjort i stillet og med \xc3\xb8ynene lukket - \xc2\xabtomme for mentale bilder\xc2\xbb og visuelle inntrykk - men med intens konsentrasjon p\xc3\xa5 Guds n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r. _NEWLINE_Ordene \xc2\xabhesykast\xc2\xbb og \xc2\xabhesykia\xc2\xbb ble mye brukt i \xc3\xb8rkenfedrenes skrifter fra fire- og femhundretallet, slik som i skriftene til Makarios den Eldre, Evagris av Pontos og Gregor av Nyssa. Tittelen \xc2\xabhesykast\xc2\xbb ble tidlig brukt synonymt med \xc2\xaberemitt\xc2\xbb, i kontrast til en \xc2\xabkoinobitt\xc2\xbb  som bodde i et fellsskap med andre. \xc2\xabHesykisme\xc2\xbb kan referere til indre eller ytre stillhet, men i Ord fra \xc3\xb8rkenen refererer det til den indre stillhet.\n_START_SECTION_\nNestekj\xc3\xa6rlighet og tilgivelse\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x98rkenfedrene la stor vekt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 leve ut og praktisere Jesu l\xc3\xa6re. De la mye st\xc3\xb8re vekt p\xc3\xa5 praksisen enn teoretisk kunnskap. Anstrengelsene deres for \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge denne l\xc3\xa6ren ble ikke sett p\xc3\xa5 som lett, og mange av de samtidige fortellingene skildrer kampen for \xc3\xa5 overvinne negative f\xc3\xb8lelser som sinne og d\xc3\xb8mmesyke. \xc3\x85 hjelpe en munkebroe som var syk eller strevde hadde prioritet over alt annet. Eneboere br\xc3\xb8t ofte lange faster om det kom bes\xc3\xb8kende, ettersom gjestfrihet ble sett p\xc3\xa5 som viktigere enn askesen som var s\xc3\xa5 dominerende i \xc3\xb8rkenfedrenes liv.\n_START_SECTION_\nResitasjon av bibeltekster\n_START_PARAGRAPH_\nI de organiserte samfunnene i \xc3\xb8rkenen var det jevnlige resitasjoner av bibeltekster i l\xc3\xb8pet av uken. De sang salmer mens de gjorde fysisk arbeid, og i helgene hadde de gudstjenester og andre samlinger. Ogs\xc3\xa5 i cellene brukte munkene Bibelen til meditasjon. Gruppesamlinger var mer utbredt i de organiserte samfunnene som ble dannet av Pachomios. M\xc3\xa5let med disse \xc3\xb8velsene ble forklart av Johannes Cassianus, som beskrev m\xc3\xa5let med resitasjonen av salmene og askesen som \xc3\xa5 ta skrittet til dypere mystisk b\xc3\xb8nn og kontemplasjon."