b'\n_START_ARTICLE_\nOskorei\n_START_PARAGRAPH_\nOskoreia, ofte forst\xc3\xa5tt og skrevet som Aasgaardsreiden (\xc3\x85sg\xc3\xa5rdsreia) eller Asgaardsreien av 1800-tallets nasjonalromantikere, er i norsk folketro et noks\xc3\xa5 broket f\xc3\xb8lge av urolige d\xc3\xb8de sjeler. De kommer ridende om natten og spesielt i tiden rundt jul. Reia kalles ogs\xc3\xa5 Jolereia, Juleskreia eller Imberkulludn i norske dialekter.\n_START_SECTION_\nFarlige vetter eller dauinge\xc3\xa5nder\n_START_PARAGRAPH_\nFolk som ikke hadde gjort seg helt ferdig til juleh\xc3\xb8ytiden, kunne bli dratt med i f\xc3\xb8lget som vehicula for de mytiske skikkelsene. For \xc3\xa5 verge seg mot \xc3\xa5 f\xc3\xa5 plass i den ville ferd, ble det malt tj\xc3\xa6rekors p\xc3\xa5 d\xc3\xb8rene for s\xc3\xa5vel mennesker som for dyr. Sagnene forteller at det kunne g\xc3\xa5 p\xc3\xa5 helsen l\xc3\xb8s dersom en kom ut for reia. Hugen eller sjelen til den sovende kunne bli revet med og f\xc3\xb8rt langt avsted.\n_START_SECTION_\nGanferd\n_START_PARAGRAPH_\nGandferd eller gandrei\xc3\xb0 var i norr\xc3\xb8n tid og i nordnorsk folketro et hekseritt eller en \xc3\xa5sg\xc3\xa5rdsrei gjennom lufta. Gandferda kunne ogs\xc3\xa5 forst\xc3\xa5s som en storm av gjenferd, mens ordet gandrei\xc3\xb0 betegnet selve luftrittet. Ordet gand bet\xc3\xb8d opprinnelig en spiss stav som hekser og trollkjerringer brukte, og det er blitt foresl\xc3\xa5tt at gandferden dermed er ett av opphavene til forestillingen om hekser som rir p\xc3\xa5 sopelimene sine.\n_START_SECTION_\nLussireia\n_START_PARAGRAPH_\nOgs\xc3\xa5 i lussinatta, \xc3\xa5rets lengste og farligste og natta f\xc3\xb8r luciadagen, kunne den kvinnelige, uhyggelige vetten Lussi if\xc3\xb8lge deler av norsk folketro komme med sitt trollf\xc3\xb8lge i \xc2\xablussiferda\xc2\xbb eller \xc2\xablussireia\xc2\xbb.'