b'\n_START_ARTICLE_\nEugenio Barsanti og Felice Matteucci\n_START_SECTION_\nDet f\xc3\xb8rste patentet\n_START_PARAGRAPH_\nDette var i tiden mellom de to italienske frigj\xc3\xb8ringskrigene, mens Lombardia var en selvstendig republikk og Storhertugd\xc3\xb8mmet Toscana fremdeles var uavhengig. Disse sm\xc3\xa5statrne var ikke i stand til \xc3\xa5 innvilge og beskytte patentrettigheter. Barsanti og Matteucci s\xc3\xb8kte derfor patent i Storbritannia, som p\xc3\xa5 den tiden var en teknologisk stormakt. Men det britiske patentkontoret viste til at lignende forslag om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 energien frigjort ved forbrenning i en sylinder til \xc3\xa5 utf\xc3\xb8re mekanisk arbeid var allerede foresl\xc3\xa5tt av flere andre, blant andre Samuel Brown, Wright, William Barnet, Johnston og de avslo s\xc3\xb8knaden. Barsanti klaget p\xc3\xa5 denne avgj\xc3\xb8relsen og la vekt p\xc3\xa5 at det ikke var det var arbeidsprinsippet, men m\xc3\xa5ten effekten fra forbrenningen ble overf\xc3\xb8rt til mekanisk arbeid p\xc3\xa5, som var ny. Motoren hadde to vertikale sylindre, med stemplet plassert i bunnen p\xc3\xa5 sylindrene. P\xc3\xa5 stemplet var det plassert vertikale tannstenger, som gikk i inngrep med tannhjul og p\xc3\xa5 den m\xc3\xa5ten omformet den vertikale bevegelsen til en roterende bevegelse. Tannhjulene drev s\xc3\xa5 en aksling med et tungt svinghjul. De fikk innvilgrt et britisk patent i 1854.\n_START_SECTION_\nDe f\xc3\xb8rste motorene\n_START_PARAGRAPH_\nDatoen for n\xc3\xa5r den f\xc3\xb8rste motoren var ferdig er usikker, men if\xc3\xb8lge en motor med navnet til st\xc3\xb8periet Benini er det en Barsanti og Matteucci motor fra 1856. Motoren, som hadde to sylindre og ytet \xc3\xa5tte hk, var installert p\xc3\xa5 Maria Antonia jernbanestasjon i Firenze i 1856, hvor den ble benyttet for \xc3\xa5 drive verkt\xc3\xb8ymaskiner. Motoren var en atmosf\xc3\xa6remotor, s\xc3\xa5 det var atmosf\xc3\xa6retrykket p\xc3\xa5 ene siden av stemplet som drev dette innover i sylinderen n\xc3\xa5r det var undertrykk p\xc3\xa5 den andre siden. Tenningssystemet var basert p\xc3\xa5 bruk av en voltapistol . Det er ogs\xc3\xa5 funnet regninger for fremstilling av motordeler, fra Pietro Benini til Felice Matteucci, datert juni 1853 .\n_START_SECTION_\nForbedringer\n_START_PARAGRAPH_\nI 1857 fikk de innvilget enda et britisk patent som tok for seg to forbedringer av motoren. Den ene forbedringen gikk ut p\xc3\xa5 \xc3\xa5 plassere to stempel i hver sylinder og benytte det ene for \xc3\xa5 fylle sylinderen med brennbar gass og samtidig drive ut eksosen fra den forutg\xc3\xa5ende forbrenningen. Det ble benyttet koniske ventiler for \xc3\xa5 slippe inn gass fra et utvendig blandekammer for hydrogen og luft. Som p\xc3\xa5 den tidligere motoren ble det benyttet tannstenger og tannhjul for \xc3\xa5 konvertere fra line\xc3\xa6r til roterende bevegelse._NEWLINE_Den andre forbedringen var en motor med bare en sylinder, hvor det ble benyttet sleideventiler for \xc3\xa5 stenge og \xc3\xa5pne tilf\xc3\xb8rsel- og utbl\xc3\xa5singskanalene. Patentet inneholder ogs\xc3\xa5 en beskrivelse av vannkj\xc3\xb8ling og om bruk av denne typen motor for drift av lokomotiver._NEWLINE_De tok ogs\xc3\xa5 ut patent i andre industrialiserte land som Belgia, Frankrike, Russland og Tyskland. Barsanti og Matteucci fikk en gullmedalje fra Istituto Lombardo Delle Scienze for arbeidet med motoren.\n_START_SECTION_\nHybridmotor\n_START_PARAGRAPH_\nI 1860 innf\xc3\xb8rte de en hybridmotor med to stempler der det st\xc3\xb8rste stemplet utnyttet atmosf\xc3\xa6retrykket og det andre mindre stemplet utnyttet trykket fra forbrenningen direkte. Dette var \xc3\xa5ret etter at Lenoir hadde laget en motor med intern forbrenning og direktevirkende stempel, som gikk p\xc3\xa5 lampegass. I patentet fra 1854 var muligheten for direkteverkende stempel nevnt, men tester med en slik motor viste at drivstofforbruket var sv\xc3\xa6rt h\xc3\xb8yt (i likhet med motorene til Lenoir, hadde heller ikke disse motorene kompresjon). Det var ogs\xc3\xa5 et problem at den eksplosjonsartede forbrenningen av hydrogen-luft-blandingen, som Barsanti og Matteucci brukte f\xc3\xb8rte til store p\xc3\xa5kjenninger p\xc3\xa5 motoren. De var derfor ikke overbeviste om at direktevirkende drift var den beste l\xc3\xb8sningen og fortsatte med atmosf\xc3\xa6redrift .\n_START_SECTION_\nProduksjon\n_START_PARAGRAPH_\nKorrespondanse med st\xc3\xb8periet Calegari i Livorno fra 1858 viser at Calegari laget en motor p\xc3\xa5 20 hk for Barsanti og Matteucci Men motoren sto ikke til forventningene, s\xc3\xa5 de fikk Pietro Benini til \xc3\xa5 lage en mindre motor p\xc3\xa5 \xc3\xa5tte hk ._NEWLINE_Den 14. oktober 1959 stiftet de sammen et aksjeselskap som skulle st\xc3\xa5 for produksjon og salg av motorene. Hovedkontoret ble lagt til via S. Augustin nr 3 i Firenze, mens laboratoriet og fabrikken ble lagt ved San Lorenzo-kirken._NEWLINE_Barsanti og Matteucci innledet et samarbeidet med det belgiske st\xc3\xb8periet Cockerill om produksjon av en motor med en effekt p\xc3\xa5 fire hk. Det var stor interesse for motoren for bruk i fabrikker og for drift av b\xc3\xa5ter og de kommersielle utsiktene s\xc3\xa5 lovende ut, men i 1864 d\xc3\xb8de Barsanti plutselig av tyfoidfeber. Matteucci klarte ikke \xc3\xa5 fortdette driften p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd, s\xc3\xa5 produksjonen ble lagt ned.\n_START_SECTION_\nBarsanti og Matteucci-prisen\n_START_PARAGRAPH_\nByen Pietrasanta har opprettet prisen Premio Internazionale Barsanti e Matteucci til \xc3\xa6re for Barsanti og Matteucci .'