b"\n_START_ARTICLE_\nLudovico Ariosto\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8dsel og tidlig liv\n_START_PARAGRAPH_\nAriosto ble f\xc3\xb8dt ved Reggio Emilia, hvor hans far Niccol\xc3\xb2 Ariosto var kommandant av festningen. Han var den eldste av ti barn og ble sett p\xc3\xa5 som etterf\xc3\xb8lger til den patriarkalske posisjonen av familien. Fra sine tidligste \xc3\xa5r var han sv\xc3\xa6rt interessert i poesi, men han var forpliktet av sin far til \xc3\xa5 studere juss og lov. Etter fem \xc3\xa5rs studier fikk han tillatelse til studere klassikerne under Gregorio da Spoleto. Ariostos studier av gresk og latinsk litteratur ble avkortet av at Spoleto flyttet til Frankrike for \xc3\xa5 bli l\xc3\xa6rer for Francesco Sforza.\n_START_SECTION_\nUtdannelse og patron\n_START_PARAGRAPH_\nEttersom Ariostos far d\xc3\xb8de kort tid etter ble han tvunget til \xc3\xa5 legge sine litter\xc3\xa6re sysler til side og ta ansvaret for familien hvis aff\xc3\xa6rer var i uorden. Til tross for familieforpliktelsen greide han \xc3\xa5 skrive noen komedier i prosa foruten noen lyriske stykker. Noen av disse fikk oppmerksomheten til en fjern slektning, kardinal Ippolito d'Este den eldre, som tok den unge poeten under sin beskyttelse og utpekte ham til en av hoffmennene ved sin husholdning. Kardinalen kompenserte Ariosto d\xc3\xa5rlig for hans anstrengelser. Den eneste bel\xc3\xb8nning han ga poeten for Orlando Furioso, et diktverk dedikert til ham, var sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let: \xc2\xabHvor finner du s\xc3\xa5 mange historier, mester Ludovico?\xc2\xbb_NEWLINE_Ariosto forteller selv at kardinalen var utakknemlig, at han beklaget seg om den tid som han tilbrakte under hans \xc3\xa5k, og legger til at om han mottatt en form for gnien \xc3\xb8konomisk underst\xc3\xb8ttelse, var det ikke for \xc3\xa5 bel\xc3\xb8nne ham for hans poesi, som prelaten s\xc3\xa5 ned p\xc3\xa5, men for \xc3\xa5 gi en form for kompensasjon for at poeten l\xc3\xb8p fram og tilbake med beskjeder._NEWLINE_Da kardinalen skulle dra til Ungarn i 1518 \xc3\xb8nsket han at Ariosto skulle f\xc3\xb8lge ham. Poeten unnskyldte seg selv, skyldte p\xc3\xa5 d\xc3\xa5rlig helse, hans studier, at m\xc3\xa5tte ta vare p\xc3\xa5 sine private aff\xc3\xa6rer foruten at hans mor var blitt gammel, og s\xc3\xa5ledes ville det v\xc3\xa6re uverdig av ham \xc3\xa5 forlate henne. Hans unnskyldninger ble ikke godt mottatt, og selv et intervju ble nektet ham. Ariosto skal da dristig ha uttalt at om hans eminense hadde ment \xc3\xa5 bringe med seg en slave ved \xc3\xa5 gi ham et underhold p\xc3\xa5 fattige 74 kroner i \xc3\xa5ret tok han feil og kunne like gjerne trekke hans underst\xc3\xb8ttelse tilbake, noe kardinalen ogs\xc3\xa5 gjorde.\n_START_SECTION_\nNy patron og diplomatisk karriere\n_START_PARAGRAPH_\nDet var kardinalens bror, Alfonso, hertug av Ferrara, som deretter ga poeten ny beskyttelse. Dette var mer enn kun rettferdighet ettersom Ariosto allerede hadde utmerket seg som diplomat, kortvarig ved hendelsen med de to bes\xc3\xb8kene til Roma som ambassad\xc3\xb8r til pave Julius II. Den ene av disse to hastige reisene f\xc3\xb8rte til en klage som han aldri mottok, og p\xc3\xa5 hans andre reise ble han n\xc3\xa6r myrdet p\xc3\xa5 ordre av paven som p\xc3\xa5 denne tiden sto i skarp motsetning til hertugen av Ferrara._NEWLINE_P\xc3\xa5 grunn av krigen ble Ariostos l\xc3\xb8nning p\xc3\xa5 kun 84 kroner i \xc3\xa5ret utsatt, og ble trukket helt tilbake da freden kom. Av den grunn ba Ariosto hertugen om enten \xc3\xa5 gi ham underst\xc3\xb8ttelse eller tillate ham \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke sysselsettelse et annet sted. Han ble da utpekt til provinsen Garfagnana som da sto uten en guvern\xc3\xb8r, og som l\xc3\xa5 i en av de avsidesliggende h\xc3\xb8ydene i Toscana. Denne posisjonen holdt han i tre \xc3\xa5r. Stedet var utrygt, omgitt av fraksjoner og banditter, og som guvern\xc3\xb8r hadde han ikke de n\xc3\xb8dvendige midler for \xc3\xa5 fremme sin autoritet og hertugen gjorde lite for \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte sin minister. Dog er det sagt at Ariostos styre tilfredsstilte b\xc3\xa5de hans herre som folket der. Det er sjarmerende, men kanskje sagnpreget fortelling som nevner at han en dag spaserte alene og br\xc3\xa5tt ble omgitt av en gruppe r\xc3\xb8vere, men da disses leder oppdaget at det var forfatteren av Orlando Furioso ba han ydmykt om unnskyldning for ikke \xc3\xb8yeblikkelig ha vist ham den respekt som han fortjente.\n_START_SECTION_\nLitter\xc3\xa6r karriere\n_START_PARAGRAPH_\nTil tross for beskjeden \xc3\xb8konomi og utakknemlig oppdrag klarte Ariosto \xc3\xa5 opprettholde en rik produksjon av komedier, kj\xc3\xa6rlighetsdikt, satirer (milde, moraliserende k\xc3\xa5serier i stil av romeren Horatius). I 1508 kom hans skuespill Cassaria og \xc3\xa5ret etter I Suppositi. I 1516 kom den f\xc3\xb8rste utgaven av Orlando Furioso i f\xc3\xb8rti cantoer som han hadde levd med i sin begynnelsen av \xc3\xa5rhundret._NEWLINE_Ariosto fortsetter der Matteo Maria Boiardos ufullf\xc3\xb8rte Orlando Innamorato (Den forelskede Orlando) sluttet. Ariosto bringer videre den episodiske fortellerteknikken til Boiardo, men i motsetning til Boiardos forvirrende struktur holder Ariosto alle fortellingens tr\xc3\xa5der i et fast grep og lar de tvinnes om hverandre p\xc3\xa5 en raffinert m\xc3\xa5te. I vrimmelen av romantiske kj\xc3\xa6rlighetshistorier er det minst tre hovedmotiver: den episke bakgrunnen (kampen mellom de kristne og de muslimske), kj\xc3\xa6rligheten mellom de to som i henhold til legenden hadde grunnlagt huset Este (hyllesten til poetens beskytter), og for det tredje det motivet som har gitt verket sitt navn: Orlando (Roland) blir rasende, det vil si vanvittig av sorg over at den skj\xc3\xb8nne Angelica har forelsket seg i ridderen Mendor. Man kan si at med dette verket blir renessansens f\xc3\xb8lelse og dragning til skj\xc3\xb8nnheten blandet med humanismens skepsis. Ariostos fullendte ottave rime er skrevet p\xc3\xa5 toskansk i motsetning til Boiardos langt mer alderdommelige italiensk._NEWLINE_Den tredje og siste versjonen av Orlando furioso p\xc3\xa5 f\xc3\xb8rtiseks cantoer og nesten 30 000 vers kom den 8. september 1532."