b'\n_START_ARTICLE_\nUndergrunnspresse\n_START_PARAGRAPH_\nUndergrunnspresse refererer hovedsakelig til uavhengige, alternative og motkulturelle aviser, tidsskrifter og tegneserier p\xc3\xa5 slutten av 1960- og begynnelsen av 1980-tallet i USA, Canada, Storbritannia, Norden og andre nasjoner i vestlige Europa. Begrepet kan ogs\xc3\xa5 referere til ulovlige utgivelser under harde og undertrykkende regimer, eksempelvis i Polen og Sovjetunionen i kommunisttiden, og tildels ogs\xc3\xa5 hemmelige og ulovlige aviser under den nazistiske okkupasjonen i Vest-Europa og i Norge under den andre verdenskrig, se Illegale aviser.\n_START_SECTION_\nOpprinnelse\n_START_PARAGRAPH_\nBevegelsen som utgikk fra motkulturen p\xc3\xa5 1960-tallet l\xc3\xa5nte betegnelsen fra tidligere undergrunnspresse som den hollandske presse i l\xc3\xb8pet av naziokkupasjonen p\xc3\xa5 1940-tallet. Den franske motstandsbevegelsen utga ogs\xc3\xa5 undergrunnsaviser, og det samme skjedde i Norge. Krigsfanger utga og spredte ogs\xc3\xa5 et eget undergrunnshefte kalt Pow wow. I \xc3\x98st-Europa har den siden antagelig 1940-tallet eksistert undergrunnspublikasjoner kjent under begrepet samizdat. Disse forgjengerne var ekte og genuine undergrunnsutgivelser i begrepets egentlige forstand da de som skrev, trykte, spredte og leste dem risikerte fengsel og henrettelse. Mens motkulturell undergrunnspresse ofte sl\xc3\xa5ss med myndighetene ble avisene \xc3\xa5pent distribuert gjennom et nettverk av gateselgere, egne bokkaf\xc3\xa9er, \xc2\xabhead shops\xc2\xbb, og lignende kanaler, og n\xc3\xa5dde s\xc3\xa5ledes et stort publikum. I Norge ble Gateavisa etter hvert distribuert gjennom \xc2\xabovergrunnens\xc2\xbb Narvesens kiosker p\xc3\xa5 1970-tallet selv om f\xc3\xb8rste nummer i denne distribusjonen m\xc3\xa5tte sensureres p\xc3\xa5 midtsidene. Begrunnelsen til redaksjonen var \xc3\xa5 \xc2\xabutfordre grensene for ytringsfriheten\xc2\xbb._NEWLINE_Undergrunnspressen p\xc3\xa5 1960- og 1970-tallet eksisterte i de fleste land med h\xc3\xb8yt bruttonasjonalprodukt per innbygger og en viss trykkefrihet. Tilsvarende utgivelser eksisterte ogs\xc3\xa5 i en del utviklingsland og som en del av bevegelsen samizdat i de \xc3\xb8steuropeiske kommuniststatene bak jernteppet, s\xc3\xa6rlig Tsjekkoslovakia. Bladene var ukentlig, m\xc3\xa5nedlig og \xc2\xabsjelden\xc2\xbb og som enkeltst\xc3\xa5ende titler. De var vanligvis assosiert med ikkeautorit\xc3\xa6r (ikke-leninistisk), venstreradikal politikk. Noen utviklet seg til sm\xc3\xa5 lokale fanziner, eller vesentlige kulturtidsskrifter, og andre til relativt store ukeaviser.\n_START_SECTION_\nUndergrunnspresse i Norge\n_START_PARAGRAPH_\nGateavisa, som fortsatt eksisterer, hadde en beskjeden begynnelse i arbeidskollektivet i Hjelmsgate 3 i 1970. Det var to A4-sider som var stiftet sammen, og skilte seg ut fra andre lokale blekker som sl\xc3\xa5ss for lokale saker landet rundt. Bladet vokste dog raskt og ble i l\xc3\xb8pet av midten av 1970-tallet Norges st\xc3\xb8rste motkulturblekke med gjennomsnittlig 15 000 i opplag. Gateavis nr 4 1978 hadde et f\xc3\xb8rsteopplag p\xc3\xa5 16 000 og m\xc3\xa5tte trykkes p\xc3\xa5 nytt i et ekstra opplag p\xc3\xa5 2 500._NEWLINE_Gateavisa var siden begynnelsen et speilbilde av hovedstr\xc3\xb8mningene innenfor motkulturen. Her ble det skrevet om dop, s\xc3\xa6rlig hasj, rock, husokkupasjon, bl\xc3\xb8tkakekasting, anarkisme og fengselspolitikk. De ulike personene i redaksjonen har stort sett preget bladet b\xc3\xa5de innhold og i form, og v\xc3\xa6rt faneb\xc3\xa6rere av \xc2\xabs\xc3\xa5vel utflippa som mer straighte politiske ideer og meninger\xc2\xbb. I 1977 besluttet redaksjonen \xc3\xa5 bli distribuert gjennom Narvesens kiosker i tillegg til gateselgere. Opplaget \xc3\xb8kte med 10\xc2\xa0000, og avisen fikk et mer profesjonelt preg. Gateavisa hadde ingen redakt\xc3\xb8r, og mange av redaksjonsmedlemmene hadde fantasifulle navn som \xc2\xabEl Desperado\xc2\xbb og \xc2\xabJosef S.\xc2\xbb Sistnevnte var en ironisk betegnelse for det n\xc3\xa6rmeste Gateavisa kom en redakt\xc3\xb8r i form av Audun Engh. Andre navn ble etter hvert kjente fra sin fortid i Gateavisa: Syphilia Morgenstierne (Mari Toft), Petter Venner\xc3\xb8d, og Thomas Hylland Eriksen. Gateavisas viktigste s\xc3\xa6rpreg var humor og respektl\xc3\xb8shet._NEWLINE_Av andre mer betydelige undergrunnsblader i Norge var Vannb\xc3\xa6reren p\xc3\xa5 Karls\xc3\xb8y i Troms med forfatteren Jan Bojer Vindheim som kreative og \xc3\xa5ndelige drivkraft. Dikt & Datt som f\xc3\xb8rste gang kom ut i slutten av 1972 var h\xc3\xa5pefulle forfatteres eget organ. Her kom blant annet Ingar Knudtsen jr, Arild Nyquist og Lars Saabye Christensen (ogs\xc3\xa5 tidvis redaksjonsmedlem) til uttrykk for f\xc3\xb8rste gang. Bladet sto med en fot i motkulturen og den andre fastlenket i marxist-leninistenes leir, og innenfor denne motsetningen vant sistnevnte gruppe. Bladet skiftet navn til Hundre blomster for bedre \xc3\xa5 kunne fremme arbeiderklassens interesser, og ut forsvant Nyquist og Saabye Christensen, og inn kom Asbj\xc3\xb8rn Elden og Johanna Schwarz, og bladet d\xc3\xb8de deretter raskt._NEWLINE_Andre steder i Norge oppsto det lokale utgivelser, noen kortvarige, andre noe lengre, Dobbeltgjengeren i T\xc3\xb8nsberg, Asfaltfilla i Trondheim (fire utgaver) og ble til D\xc3\xa6mring. I Sol\xc3\xb8r og Odal kom kulturmagasinet Kverka. Kolbotns kreative milj\xc3\xb8 skapte Tidevann, som var beslektet med Trollskrift i Oslo. I Bergen samlet unge radikale litterater, blant annet Ragnar Hovland, seg rundt et relativt profesjonelt tidsskrift ved navn Tun i 1973. Bergen produserte ogs\xc3\xa5 Tusenfryd. I samme periode var det flere s\xc3\xa6rutgivelser som kjempet for en egen fanesak: Bulletin p\xc3\xa5 Majorstua i Oslo var blad utelukkende for fengselsreformer. Tro DET, hedningenes blad, Supergutt og Fritt Fram, blader for homsenes frigj\xc3\xb8ring, og kanskje kan ogs\xc3\xa5 Ikkevold, forum for ikkevoldskamp og radikalt fredsarbeid, regnes til undergrunnen da mange av folkene her ogs\xc3\xa5 skrev i de andre bladene.\n_START_SECTION_\nUndergrunnspresse i Australia\n_START_PARAGRAPH_\nDet mest kjente undergrunnsutgivelsen i Australia var et satirisk magasin kalt for Oz. Bladet vokste inn i motkulturen, men dens utgangspunkt var det britiske magasinet Private Eye. Den opprinnelige australske utgivelsen kom f\xc3\xb8rste gang s\xc3\xa5 tidlig som 1963 og fortsatte sporadisk fram til 1969. De australske utgivelsene etter 1966 ble redigert av Richard Walsh etter at hans medredakt\xc3\xb8rer Richard Neville og Martin Sharp flyttet til England hvor de etablerte en britisk utgave, Oz i London, i 1967._NEWLINE_Andre blader i Australia var The Digger (1972\xe2\x80\x9375); The Living Daylights (tidlig p\xc3\xa5 1970-tallet); New Dawn; og Nexus. Sistnevnte kom f\xc3\xb8rst ut i 1986, og dekket emner som geopolitikk og konspirasjonsteorier.\n_START_SECTION_\nUndergrunnspresse i Storbritannia\n_START_PARAGRAPH_\nI London opprettet Barry Miles, John Hopkins og andre avisen International Times som raskt m\xc3\xa5tte skifte navn til IT etter trusler om s\xc3\xb8ksm\xc3\xa5l fra The Times._NEWLINE_Richard Neville kom til London fra Australia hvor han hadde redigert Oz og opprettet en britisk utgave (1967\xe2\x80\x931973). Det var i tidskriftformatet A4 i motsetningen til ITs avisformat. Sv\xc3\xa6rt rask ble Oz et sprelsk satiremagasin og ble den britiske undergrunnens fremste taler\xc3\xb8r. Det var det mest fargerike og visuelt eventyrlige av alle alternative utgivelser i samtiden, tidvis p\xc3\xa5 kanten av det uleselige, med formgivere som Martin Sharp. Andre utgivelser fulgte som Friends (senere Frendz) basert i omr\xc3\xa5det Ladbroke Grove i London og var langt mer politisk radikal. Bokkaf\xc3\xa9en Gandalf\'s Garden med et tidsskrift av samme navn utforsket en mer mystisk veg._NEWLINE_Neville utga en redegj\xc3\xb8relse over motkulturen kalt for Playpower hvor han beskrev de fleste av verdens beslektede undergrunnsutgivelser. Han listet ogs\xc3\xa5 mange av de dagsaktuelle emnene som Vietnamkrigen, black power, politikk, politibrutalitet, hippier og livsstilrevolusjon, dop, rock, det nye samfunn, kino og teater, tegneserier og mer. Den britiske undergrunnen tilb\xc3\xb8d p\xc3\xa5 sitt beste en plattform som speilet de sosiale endringene i Storbritannia._NEWLINE_Politiet trakasserte britisk undergrunn p\xc3\xa5 jevnlig grunnlag i en slik grad at fra 1967 ble politiet i seg selv ble et eget emne for agitasjon. Politiets kampanjer hadde motsatt effekt og gjorde undergrunnen sterkere og mer samholdte: Politiets aksjoner mot undergrunnsavisene \xc2\xabtenderte til \xc3\xa5 bekrefte at hva vi gjorde ble betraktet som farlig for det etablerte samfunnet\xc2\xbb, minnes Mick Farren. Fra april 1967 og en tid framfor drev politiet razzia av kontorene til IT for \xc3\xa5 fors\xc3\xb8ke, ble det p\xc3\xa5st\xc3\xa5tt, tvinge avisen til nedleggelse. Undergrunnen gikk sammen i solidaritetskonserter til st\xc3\xb8tte for undergrunnens aktiviteter den 29. april 1967 i konsertlokalet Alexandra Palace._NEWLINE_Etter ytterligere en razzia hos IT samlet undergrunnen seg til et \xc2\xabgjengjeldelsesangrep\xc2\xbb og i all hemmelighet \xc2\xabinvaderte\xc2\xbb politiet. Den radikale undergrunnsavisen Black Dwarf publiserte en detaljert etasje-for-etasje \xc2\xabGuide to Scotland Yard\xc2\xbb, komplett med diagrammer og beskrivelser av hver d\xc3\xb8r, og hevdet \xc3\xa5 ha tittet i arkivene og tatt pr\xc3\xb8ver av politisjefens whisky. Dagsavisen The Daily Telegraph annonserte at sk\xc3\xb8yerstreken f\xc3\xb8rte til at politiet m\xc3\xa5tte endre alle sikkerhetsklareringer til politihuset._NEWLINE_Ved enden av ti\xc3\xa5ret gikk kunstnere og musikkgrupper som Pink Floyd (f\xc3\xb8r de ble \xc2\xabkommersielle\xc2\xbb), The Deviants, Pink Fairies, Hawkwind, Michael Moorcock og Steve Peregrin Took sammen i en symbiotisk samhandling med undergrunnspressen. Undergrunnspressen omtalte gruppene og gjorde det mulig for dem \xc3\xa5 turnere og f\xc3\xa5 platekontrakter. Gruppene turnerte og spredde saken og ettersp\xc3\xb8rselen etter undergrunnens aviser og tidsskifter vokste og blomstret for en tid._NEWLINE_Den frilynte holdningen til seksualitet innenfor undergrunnspressen provoserte rettforf\xc3\xb8lgelse. IT ble dratt for retten for \xc3\xa5 ha trykket sm\xc3\xa5 annonser for homoseksuelle; til tross for legalisering for homofile i 1967 ble homsers og lesbiskes menneskerettigheter undertrykt og rettsforfulgt p\xc3\xa5 ulikt vis. Oz\' utgave med tema \xc2\xabSkolebarn\xc2\xbb f\xc3\xb8rte til siktelser mot tre av redakt\xc3\xb8rene som ble d\xc3\xb8mt og gitt fengselsstraff. Dette var f\xc3\xb8rste gang Loven om uanstendige utgivelser av 1959 (Obscene Publications Act) ble kombinert med en moralsk konspirasjonsanklage. Dommen ble dog opphevet ved anken._NEWLINE_Foruten nevnte IT, Oz, Black Dwarf, Gandalf\'s Garden, Frendz kom ogs\xc3\xa5 Heatwave, Spare Rib, The Fanatic, Ink, Running Man, Brighton Voice, The Caterpillar \xe2\x80\x93 A Visionary Ghetto Tabloid ut og utgivelser med s\xc3\xa6regne emner som Peace News og Gay News.\n_START_SECTION_\nUndergrunnspresse i USA og Canada\n_START_PARAGRAPH_\nI USA har begrepet \xc2\xabundergrunn\xc2\xbb ikke den samme illegale betydningen som i andre land. Den amerikanske First Amendment og ulike rettsavgj\xc3\xb8relser (eksempelvis Near vs. Minnesota fra 1931) har gitt omfattende rettigheter til enhver til \xc3\xa5 utgi en avis eller en annen publikasjon, og det forhindrer myndighetene i begrense eller sensurere en privat utgivelse. Isteden m\xc3\xa5 en utgivelse beg\xc3\xa5 en kriminell handling f\xc3\xb8r den kan rettsforf\xc3\xb8lges (beg\xc3\xa5 innbrudd), bryte loven i \xc3\xa5 trykke en s\xc3\xa6rlig sak eller emne (trykke uanstendig materiale), brudd p\xc3\xa5 opphavsrettslig materiale, \xc3\xa6rekrenkelser, og i vanligvis er det den bestemte artikkelen som blir forbudt, ikke utgivelsen. Av den grunn refererer \xc2\xabundergrunnsavis\xc2\xbb i USA generelt til en uavhengig (og vanligvis mindre) avis som fokuserer p\xc3\xa5 upopul\xc3\xa6re saker eller motkulturelle emner. Typisk sett tenderer disse til politisk \xc3\xa5 v\xc3\xa6re liberale eller p\xc3\xa5 venstresiden._NEWLINE_Den nordamerikanske motkulturelle pressen p\xc3\xa5 1960-tallet trakk inspirasjon fra forgjengere p\xc3\xa5 1950-tallet som Village Voice og Paul Krassners satiriske avis The Realist. Antageligvis var den f\xc3\xb8rste genuine amerikanske undergrunnsavis p\xc3\xa5 1960-tallet Los Angeles Free Press som ble grunnlagt i 1964 og utga under dette navnet i 1965. P\xc3\xa5 midten av 1966 ble samvirket Underground Press Syndicate (UPS) dannet p\xc3\xa5 tilskyndelse fra Walter Bowart, utgiver av en annen avis som kom tidlig, East Village Other. UPS tillot alle medlemmer av samvirket \xc3\xa5 utgi innhold uten begrensinger fra alle andre medlemsaviser. I Norge var Gateavisa medlem av UPS. En av de mest notoriske aviser som ble medlem av UPS og som samlet aktivister, poeter og kunstnere ved \xc3\xa5 gi dem en usensurert stemme var NOLA Express i New Orleans. Det ble startet av Robert Head og Darlene Fife som en del av en politisk protest og utvidelseav \xc2\xabmimeo-revolusjonen\xc2\xbb med protester og taler for ytringsfrihet i l\xc3\xb8pet av 1960-tallet. NOLA Express var ogs\xc3\xa5 medlem av COSMEP (Committee of Small Magazine Editors and Publishers, \xc2\xabKomite for sm\xc3\xa5 magasinredakt\xc3\xb8rer og utgivere\xc2\xbb). Disse tilknytningene gjorde avisen til en av de mest radikale og kontroversielle utgivelsene i motkulturbevegelsen. En del av det som var kontroversielt med avisen var grafiske illustrasjoner og fotografier som kunne bli definert som pornografiske._NEWLINE_Charles Bukowskis syndikaliserte spalte, Notes of a Dirty Old Man, gikk i NOLA Express, og Franciso McBrides illustrasjon for fortellingen \xc2\xabThe Fuck Machine\xc2\xbb ble betraktet som sexistisk, pornografisk, og skapte oppstandelse. Alle disse kontroversene bidro til \xc3\xb8ke spredningen og antallet lesere og gi oppmerksomhet til politiske saker som redakt\xc3\xb8rene Fife og Head st\xc3\xb8ttet._NEWLINE_Andre prominente undergrunnsaviser var San Francisco Oracle, Berkeley Barb og Berkeley Tribe (Berkeley, California); Fifth Estate (Detroit); The Helix (Seattle); Avatar (Boston); Chicago Seed; The Great Speckled Bird (Atlanta); The Rag (Austin, Texas); Space City News (senere Space City!) (Houston); Rat Subterranean News (senere \xc2\xabWomen\'s LibeRATion\xc2\xbb) (New York City); The Spectator (Bloomington i Indiana); The Inquisition (Charlotte i Nord-Carolina), og i Canada, The Georgia Straight (Vancouver, BC).  Ved 1969 hadde bortimot hver eneste by av en viss st\xc3\xb8rrelse eller en studentby i Nord-Amerika minst ett undergrunnsblad._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av 1960- og 1970-tallet var det ogs\xc3\xa5 et antall venstreorienterte utgivelser med samme orientering av undergrunnspressen. En del av disse ble medlem av Underground Press Syndicate for \xc3\xa5 utnytte tjenester som mikrofilming, reklamering og fri utveksling av artikler og aviser. Eksempler var The Black Panther, avisen til Black Panther Party i Oakland i California, og Guardian i New York City. Begge hadde nasjonal distribusjon. Det f\xc3\xb8deralt etterforskningsorganet i USA, Federal Bureau of Investigation, gjorde en unders\xc3\xb8kelse og drev trakassering av aktivitetene til undergrunnspressen, inkludert en kampanje for \xc3\xa5 \xc3\xb8delegge det alternative pressebyr\xc3\xa5et Liberation News Service (i virksomhet fra 1967 til 1981). Som en del av FBIs COINTELPRO, som blant annet ble opprettet for \xc3\xa5 diskreditere og infiltrere radikale venstregrupper, lanserte FBI egne, falske undergrunnsaviser som Armageddon News ved Indiana University Bloomington, The Longhorn Tale ved Universitet i Texas i Austin, og Rational Observer ved American University i Washington, DC. FBI drev ogs\xc3\xa5 Pacific International News Service i San Francisco, Chicago Midwest News, og New York Press Service._NEWLINE_Undergrunnspressen var av kortvarig som fenomen. Ved 1973 hadde mange undergrunnsaviser forsvunnet i en slik grad at Underground Press Syndicate anerkjente det ved \xc3\xa5 g\xc3\xa5 opp i \xc2\xabovergrunnen\xc2\xbb og d\xc3\xb8pte seg til Alternative Press Syndicate. Samvirket kollapset snart og ble erstattet av Association of Alternative Newsweeklies._NEWLINE_Georgia Straight overlevde undergrunnsbevegelsen og utviklet seg til en alternativ ukeavis som fortsatt blir utgitt. Fifth Estate har overlevd som et rent anarkistmagasin. De fleste andre d\xc3\xb8de ut i l\xc3\xb8pet av tiden. Gitt alternativ journalistikk som subkultur har de fleste medlemmene av undergrunnspressen blitt medlemmer av nyere alternative aviser, selv om det sjelden var instituert eierskap eller ledelse. Et eksempel er overgangen i Denver fra undergrunnsavisen Chinook til Straight Creek Journal og videre til Westword, en alternativ ukeavis som fortsatt blir utgitt og n\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 er tilstede p\xc3\xa5 nettet. En del undergrunns- og alternative journalister, tegnere, og kunstnere har g\xc3\xa5tt videre i andre media._NEWLINE_Ray Mungo, i hans redegj\xc3\xb8relse av amerikansk undergrunnspresse, Famous Long Ago, ga en kynisk redegj\xc3\xb8relse av den typiske undergrunnsavisen: \xc2\xabMange radikale vil gi deg en sv\xc3\xa6rt presis linje om hvorfor deres lille avis ble startet og hvilke behov det fyller og det meste av det er t\xc3\xb8v. Poenget er at de ikke hadde noe \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re og utsiktene til \xc3\xa5 ha en streit jobb er s\xc3\xa5 trist at de ble med i "bevegelsen" og skaffet penger fra folk for \xc3\xa5 leve under l\xc3\xb8ftet at de var involvert i kritiske sosiale endringer bla-bla-bla.\xc2\xbb'