b'\n_START_ARTICLE_\nAlexander Mackenzie\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nMackenzie ble f\xc3\xb8dt i Stornoway p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya Lewis i de Ytre Hebridene i Skottland. I 1774 flyttet familien hans til New York og deretter i 1776 til Montr\xc3\xa9al under den amerikanske revolusjon.\n_START_SECTION_\nKarriere\n_START_PARAGRAPH_\nI 1779 fikk han en jobb hos North West Company, og p\xc3\xa5 oppdrag fra selskapet reiste han i 1788 til Athabascasj\xc3\xb8en og grunnla Fort Chipewyan. Han ble sendt for \xc3\xa5 erstatte Peter Pond, en av partnerne i North West Company. Fra Pond fikk han vite at if\xc3\xb8lge indianerne i omr\xc3\xa5det rant de lokale elvene mot nordvest. P\xc3\xa5 grunnlag av disse opplysningene la han i vei med kano og 10. juli 1789 oppdaget han elva Mackenzie, som han fulgte helt til utl\xc3\xb8pet i h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 finne Nordvestpassasjen til Stillehavet. Selv om han n\xc3\xa5dde helt fram til Nordishavet kalte han elva Disappointment River (\xc2\xabSkuffelseselva\xc2\xbb), ettersom den ikke f\xc3\xb8rte til Cook Inlet i Alaska som han hadde forventet. Navnet p\xc3\xa5 elva ble senere endret til Mackenzie River til \xc3\xa6re for ham._NEWLINE_I 1791 reiste han til Storbritannia for \xc3\xa5 studere nye fremskritt innen m\xc3\xa5ling av lengdegrader. Da han vendte tilbake i 1792 satte han igjen i vei for \xc3\xa5 finne en rute til Stillehavet. Med et f\xc3\xb8lge av innf\xc3\xb8dte f\xc3\xb8rere, franske voyageurs og en hund kalt \xc2\xabOur Dog\xc2\xbb forlot Mackenzie Fort Fork langs elva Peace. Han fant det \xc3\xb8vre l\xc3\xb8pet av elva Fraser, men ble av de lokale stammene advart om at de nedre delene av elva ikke var farbar og befolket av stridslystne stammer._NEWLINE_Han ble i stedet anbefalt \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge en etablert handelsrute som gikk opp West Road-elva, krysset over Kystfjellene og deretter ned elva Bella Coola til havet. Han fulgte dette r\xc3\xa5det og n\xc3\xa5dde den 20. juli 1793 fram til Bella Coola ved North Bentinck Arm, en fjordarm ved Stillehavet. Med dette fullf\xc3\xb8rte han den f\xc3\xb8rste kjente transkontinentale kryssingen av Nord-Amerika nord for Mexico. Tidligere var den nordligste kryssingen v\xc3\xa6rt av Cabeza de Vaca p\xc3\xa5 Narv\xc3\xa1ez-ekspedisjonen, som startet ved kysten av Mexicogulfen i Texas endte ved  Californiagulfen i Mexico._NEWLINE_Mackenzie \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 fortsette vestover, ut fra et \xc3\xb8nske om \xc3\xa5 m\xc3\xb8te det \xc3\xa5pne havet, men m\xc3\xa5tte snu p\xc3\xa5 grunn av fiendtligheten til heiltsuk-stammen. George Vancouvers ekspedisjon hadde bes\xc3\xb8kt Bella Coola 48 dager tidligere. P\xc3\xa5 det vestligste punktet han n\xc3\xa5dde, ved Dean Channel den 22. juli 1793), omringet av heiltsukenes krigskanoer, skrev han \xc2\xabAlexander Mackenzie fra Canada, over land, 22. juli 1793\xc2\xbb p\xc3\xa5 en stein, med en r\xc3\xb8dlig maling av sinoberr\xc3\xb8dt og bj\xc3\xb8rnefett, og snudde deretter rundt for \xc3\xa5 vende tilbake til \xc2\xabCanada\xc2\xbb. Steinen, som ligger n\xc3\xa6r vannkanten i Dean Channel, b\xc3\xa6rer fremdeles disse ordene, som senere ble permanent hugget inn av senere kartleggere. Stedet er n\xc3\xa5 Sir Alexander Mackenzie Provincial Park._NEWLINE_Han ble sl\xc3\xa5tt til ridder for sine prestasjoner i 1802 og var medlem av den lovgivende forsamling i Nedre Canada fra 1804 til 1808._NEWLINE_I 1812 giftet han seg og vendte tilbake til Skottland. Mackenzie d\xc3\xb8de i 1820 av nyrebetennelse. Han er gravlagt i byen Avoch ved Moray Firth.'