b'\n_START_ARTICLE_\nEija Koskivaara\n_START_SECTION_\nKarriere\n_START_PARAGRAPH_\nEija Koskivara var i 1985 for f\xc3\xb8rste gang med i verdensmesterskapet i orientering. Hun fikk l\xc3\xb8pe den klassiske distansen i australske Bendigo og ble nummer 27 i sin VM-debut. I det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende verdensmesterskapet, i G\xc3\xa9rardmer i Frankrike i 1987 l\xc3\xb8p hun p\xc3\xa5 det finske stafettlaget som ble nummer fire. To \xc3\xa5r senere tok hun sin f\xc3\xb8rste VM-medalje. Den kom p\xc3\xa5 stafetten under VM i Sk\xc3\xb6vde i form av en bronsemedalje. P\xc3\xa5 den klassiske distansen i 1989 ble Koskivaara nummer fem. Etter et medaljel\xc3\xb8st VM i Tsjekkoslovakia i 1991, tok Koskivaara to medaljer i amerikanske West Point i New York i 1993. Her ble det s\xc3\xb8lv p\xc3\xa5 stafett og bronse p\xc3\xa5 kortdistanse for den finske kvinnen. I tyske Detmold i 1995 tok Koskivaara VM-gull p\xc3\xa5 stafett sammen med Kirsi Tiira, Reeta-Mari Kolkkala og Annika Viilo. P\xc3\xa5 den klassiske distansen delte hun s\xc3\xb8lvmedaljen med britiske Yvette Hague. De ble kun sl\xc3\xa5tt av ungarske Katalin Ol\xc3\xa1h. Koskivaara avsluttet sin internasjonale karriere med 11.-plass p\xc3\xa5 kortdistanse under VM i Inverness i 1999 og endte dermed opp med ett gul, to s\xc3\xb8lv og to bronse fra VM i orientering._NEWLINE_Koskivaara tok to medaljer under nordisk mesterskap i Sibbo i 1993. Hun tok s\xc3\xb8lvmedalje p\xc3\xa5 klassisk distanse og bronse p\xc3\xa5 kortdistansen. Hun vant den prestisjetunge femdagerskonkurransen O-Ringen i 1995._NEWLINE_Sammen med sin dav\xc3\xa6rende klubb, Pargas IF, var Eija Koskivaara i 1998 med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 bli nummer to i verdens st\xc3\xb8rste orienteringsstafett, Venla. Med Turun Suunnistajat oppn\xc3\xa5dde hun samme plassering i 2003.'