b"\n_START_ARTICLE_\nHerz und Mund und Tat und Leben\n_START_PARAGRAPH_\nHerz und Mund und Tat und Leben (\xc2\xabhjerte og munn og gjerning og liv\xc2\xbb) er tittelen p\xc3\xa5 to kirkekantater av Johann Sebastian Bach, den ene skrevet i Weimar i 1716 (BWV 147a), den andre, en utvidet og omarbeidet nyere versjon skrevet i Leipzig i 1723 (BWV 147).\n_START_SECTION_\nWeimar\n_START_PARAGRAPH_\nKantaten er basert p\xc3\xa5 en tekst av Salomo Franck for 4. s\xc3\xb8ndag i advent og sammenlignet med Leipzig-versjonen omfatter teksten bare satsene 1, 3, 7, 5, 9 og en annen avslutningskoral. Bare teksten er bevart, og det er ikke kjent om Bach oppf\xc3\xb8rte eller fullf\xc3\xb8rte denne versjonen.\n_START_SECTION_\nLeipzig\n_START_PARAGRAPH_\nKantaten i dagens kjente form er skrevet for oppf\xc3\xb8ring Maria bes\xc3\xb8kelsesdag, 2. juli 1723, og h\xc3\xb8rer til i den f\xc3\xb8rste kantate\xc3\xa5rgangen fra Bachs tid i Leipzig. Leipzig-versjonen er en omarbeidet og sterkt utvidet versjon av Weimar-kantaten.\n_START_SECTION_\nTematikk\n_START_PARAGRAPH_\nFrancks tekst var skrevet for advent, men da det i Leipzig hersket tempus clausum fra og med 1. til og med 4. s\xc3\xb8ndag i advent, gjenbrukte Bach teksten for \xc2\xabFruedagen\xc2\xbb._NEWLINE_Det sentrale temaet er den offentlige bekjennelsen overfor Gud og Jesus. Mens den opprinnelige tekstversjonen fra 1716 hadde Johannes D\xc3\xb8peren som tema, dreide tekstene som ble tilf\xc3\xb8yd senere oppmerksomheten over p\xc3\xa5 jomfru Maria og framholder hennes lovsang som et forbilde for menigheten. S\xc3\xa6rlig resitativet (4. sats) handler om Marias lovsang._NEWLINE_Formelt best\xc3\xa5r det ti satser lange verket av to deler som ble framf\xc3\xb8rt f\xc3\xb8r og etter prekenen og som begge avsluttes av en identisk korsats, en koralbearbeidelse som h\xc3\xb8rer til blant Bachs mest kjente melodier.\n_START_SECTION_\nAnnet\n_START_PARAGRAPH_\nVerket h\xc3\xb8rer til de mest popul\xc3\xa6re og relativt hyppig oppf\xc3\xb8rte av Bachkantatene. En virtuos trompetsolo i det overd\xc3\xa5dige \xc3\xa5pningskoret understreker stykkets festlige karakter. Sluttkoralene i f\xc3\xb8rste og andre del, Wohl mir, da\xc3\x9f ich Jesum habe og Jesus bleibet meine Freude, omrammes av en triolbasert melodi i strykerne. Melodien h\xc3\xb8rer til de mest kjente av Bach, ikke minst takket mange bearbeidelser og oppf\xc3\xb8ringer p\xc3\xa5 1900-tallet, for eksempel av pianistene Myra Hess og Dinu Lipatti. Melodien er kanskje best kjent under den engelske tittelen \xc2\xabJesu, Joy of Man's Desiring\xc2\xbb, men en direkte norsk oversettelse av originaltittelen \xc2\xabJesus bleibet meine Freude\xc2\xbb vil bli omtrent \xc2\xabJesus forblir min glede\xc2\xbb."