b'\n_START_ARTICLE_\nRhyton\n_START_PARAGRAPH_\nRhyton (gresk: \xe1\xbf\xa5\xcf\x85\xcf\x84\xcf\x8c\xce\xbd, rhy\xcc\x86t\xc3\xb3n; flertall rhyta) betegner et drikkekar som er vanlig i eldre, gresk keramikk. Grunnformen er et dyrehode, men det blir ogs\xc3\xa5 kalt for drikkehorn. Halsen er ofte rikt dekorert, gjerne med motiver knyttet til drikkekultur. Den konisk- eller kjegleformede rhyton har v\xc3\xa6rt kjent i regionen rundt Egeerhavet siden bronsealderen, eller 1000-tallet f.Kr. Imidlertid var det ikke begrenset til denne regionen; tilsvarende former, og kanskje ogs\xc3\xa5 opphavet, har v\xc3\xa6rt utstrakt over Eurasia siden forhistorisk tid.\n_START_SECTION_\nEtymologi\n_START_PARAGRAPH_\nLiddell og Scott har gitt en standard utledning fra greske rhein, \xc2\xab\xc3\xa5 flyte\xc2\xbb, noe som i henhold til Julius Pokorny er fra indoeuropeisk *sreu-, \xc2\xab\xc3\xa5 helle\xc2\xbb. Da rhutos er \xc2\xabstr\xc3\xb8m/elv\xc2\xbb er intetkj\xc3\xb8nnet rhuton en form for objekt assosiert med \xc3\xa5 helle._NEWLINE_Mange beholdere som ble betraktet som rhytoner hadde en bred munn p\xc3\xa5 toppen og et hull gjennom en konisk konstruksjon ved bunnen hvor innholdet kunne renne gjennom. Tanken er at man drikke en sleiv med vin eller vann fra en beholder som ble holdt opp, stengte hullet med tommelen, og la innholdet renne inn i munnen p\xc3\xa5 samme vis som vin er drukket fra vinsekk i dag. Denne bruksm\xc3\xa5ten er bekreftet gjennom avbildninger i antikkens kunst. De eldste rhytai hadde antagelig ikke et hull nederst, men dette ble tatt i bruk i mykensk tid._NEWLINE_Smith har pekt p\xc3\xa5 at denne bruken er dokumentert i antikke malerier og aksepterer Athenaios etymologi at det var \xe1\xbc\x80\xcf\x80\xe1\xbd\xb8 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xe1\xbf\xa5\xcf\x8d\xcf\x83\xce\xb5\xcf\x89\xcf\x82, \xc2\xabfra det flytende/str\xc3\xb8mmende\xc2\xbb. Smith kategoriserte ogs\xc3\xa5 navnet som \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt en nyere form (i antikke tider) av en beholder som tidligere ble kalt keras, \xc2\xabhorn\xc2\xbb, i betydningen av et \xc2\xabdrikkehorn\xc2\xbb. Ordet rhyton er ikke tilstede i mykensk gresk, den eldste formen for skriftlige gresk i Linear B. Imidlertid er oksehode-rhyton, hvor det er bevart mange eksempler, omtalt som ke-ra-a p\xc3\xa5 tavle KN K 872, en lagerbeholdning p\xc3\xa5 Knossos; det er vist ideogrammet av en okse (*227VAS; ogs\xc3\xa5 kjent som rhyton). Ventris og Chadwick har restaurert ordet som adjektivet *kera(h)a, med en mykensk intervokalisk h.\n_START_SECTION_\nUtstrakt bruk\n_START_PARAGRAPH_\nDet kan ikke bli antatt at hvert eneste drikkehorn eller beholder for drikkoffer hadde hull i bunnen, s\xc3\xa6rlig i de forhistoriske fasene av formen. Funksjon med \xc3\xa5 helle eller lense ville ha kommet f\xc3\xb8rst. Straks funksjonen med hullet begynte, kom ogs\xc3\xa5 sammenligningen og utformingen med dyrehoder, det v\xc3\xa6re hornkveg, hest, hjort, og selv hund, og hvor v\xc3\xa6sken ble helt fra dyrets munn._NEWLINE_Rhytoner ble benyttet i tidlige sivilisasjoner som snakket ulike spr\xc3\xa5k og i spr\xc3\xa5kgrupper i og rundt Midt\xc3\xb8sten og i Sentral-Asia som Perserriket fra 1000-tallet f.Kr. og framover. De ble ofte formet som dyrehoder eller horn, og ble ofte detaljert dekorert med edle metaller og edelsteiner. I minoiske Kreta har oksehoder i s\xc3\xb8lv og gull med runde \xc3\xa5pninger for vinen tilsynelatende v\xc3\xa6rt vanlige, flere har blitt avdekket fra de store palassene. Et kjent oksehode, som kan bli sett i Heraklions arkeologiske museum, hadde rituell funksjon som drikkoffer til \xc3\xa5 helles fra, ikke drikke._NEWLINE_Rhytoner var sv\xc3\xa6rt vanlige i oldtidens Persia hvor de ble kalt for takuk (\xd8\xaa\xda\xa9\xd9\x88\xda\xa9). Etter en gresk seier over Perserriket ble mye s\xc3\xb8lv, gull, og andre luksusgjenstander, inkludert tallrike rhytoner, fraktet til Athen. Persiske rhytoner ble straks etterlignet av greske kunstnere. Ikke alle rhytoner var like verdifulle, mange var kun koniske kopper i keramikk, enkelt dekorert.'