b'\n_START_ARTICLE_\nEid (landform)\n_START_SECTION_\nFerdsel med b\xc3\xa5t\n_START_PARAGRAPH_\nI eldre tid ble ordet eid mye brukt om steder der en m\xc3\xa5tte dra b\xc3\xa5ten over land mellom to vannveier. Det kunne dreie seg om en dal mellom to fjorder, eller om en vei forbi en foss. Ved \xc3\xa5 dra b\xc3\xa5ten over land, over et eid, kunne en spare seg for en lang seilas, ofte ogs\xc3\xa5 seilas utaskj\xc3\xa6rs i farlig farvann. Slike b\xc3\xa5tdrag kunne forbedres ved at en la kavler, korte trestokker, side ved side fra den ene stranda til den andre. Kavlene var et jevnt og godt underlag for \xc3\xa5 dra b\xc3\xa5ter p\xc3\xa5. Fra Eidsv\xc3\xa5g i Nesset innerst i Romsdal til Eids\xc3\xb8ra ved Tingvollfjorden p\xc3\xa5 Nordm\xc3\xb8re var det et slikt b\xc3\xa5tdrag. _NEWLINE_Landformbetegnelsen eid er opphavet til mange stedsnavn. Eid kommune og Farriseidet er to eksempler. Askim i \xc3\x98stfold het i middelalderen Eid, for der dro folk b\xc3\xa5tene sine forbi de store fossene i Glomma s\xc3\xb8r for \xc3\x98yeren. Eidskog i Hedmark har navnet sitt fordi det var der de kom over med b\xc3\xa5t fra Glomma til V\xc3\xa4nern.'