b'\n_START_ARTICLE_\nIngolf Elster Christensen\n_START_SECTION_\nKarriere\n_START_PARAGRAPH_\nHan var s\xc3\xb8nn av kaptein og amtsingeni\xc3\xb8r Michael Sundt Tuxen Christensen (1827\xe2\x80\x931895) og Fredrikke Sophie Elster (1838\xe2\x80\x931927), bror av forfatteren Hjalmar Christensen, nev\xc3\xb8 av forfatteren Kristian Elster d.e., samt svigerfar til fylkesmann Nikolai Schei._NEWLINE_Han hadde examen artium fra Bergens katedralskole fra 1889, og ble uteksaminert som offiser fra Krigsskolen i 1893. Han tjenestegjorde som adjutant ved Bergens linjebataljon 1894\xe2\x80\x931896. Christensen reise deretter til Kristiania, hvor han studerte rettsvitenskap i et \xc3\xa5rs tid og ble cand.jur. allerede i 1897._NEWLINE_Han var fullmektig hos sorenskriveren i Sunnfjord 1897\xe2\x80\x931898, og var kaptein og kvartermester i Sogns linjebataljon i 1898. Han gikk sakf\xc3\xb8rerbevilling i 1898, og praktiserte en periode som sakf\xc3\xb8rer i F\xc3\xb8rde. I 1901 overtok han slektg\xc3\xa5rden Skei p\xc3\xa5 samme sted. Christensen var tilknyttet Forsvarsdepartementet som kaptein 1899\xe2\x80\x931906, og i l\xc3\xb8pet av denne tiden var han ogs\xc3\xa5 sekret\xc3\xa6r i utvalget for utarbeidelse av en ny h\xc3\xa6rordning. 17. januar 1907 kom han tilbake til departementet som kontorsjef i Arm\xc3\xa9styrelsen, og ble konstituert som ekspedisjonssjef i oktober samme \xc3\xa5r._NEWLINE_3. november 1910 ble han amtmann (titulert fylkesmann fra 1919) i Nordre Bergenhus (Sogn og Fjordane). Han var p\xc3\xa5driver i viktige saker som samordning og offentlig drift av rutebiler, utbygging av jernbanen og veinettet, samt kraftutbygging for allmenn bruk. Christensen regnes dessuten som den fremste forkjemperen for Fl\xc3\xa5msbanen, og har derfor f\xc3\xa5tt sitt minnesmerke reise p\xc3\xa5 Fl\xc3\xa5m stasjon. Han var fylkesmann i Oslo og Akershus fra 23. august 1929. Han ble erstattet av en NS-mannen Edvard Stenersen i embetet i 1941, og Christensen trakk seg s\xc3\xa5 tilbake til g\xc3\xa5rden i F\xc3\xb8rde. Rent formelt var han allikevel fylkesmann inntil sin d\xc3\xb8d i 1943._NEWLINE_Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden \xc2\xabfor embedsfortjeneste\xc2\xbb den 13. desember 1912. Han var ogs\xc3\xa5 offiser av \xc3\x86reslegionen.\n_START_SECTION_\nPolitisk arbeid\n_START_PARAGRAPH_\nChristensen var innvalgt p\xc3\xa5 Stortinget fra Sogn og Fjordane i periodene 1922\xe2\x80\x931924 og 1925\xe2\x80\x931927. Han hadde en vesentlig del av \xc3\xa6ren da kornmonopolet ble avviklet og korntrygden gjeninnf\xc3\xb8rt i 1926. Da Ivar Lykkes regjering ble utnevnt 5. mars 1926, ble Christensen statsr\xc3\xa5d i Justis- og politidepartementet. Noen m\xc3\xa5neder senere, 25. juli 1926, gikk han av, og tiltr\xc3\xa5dte heller som statsr\xc3\xa5d i Forsvarsdepartementet fra 26. juli. Han gikk av sammen med resten av regjeringen 27. januar 1928. Blant de tingene regjeringen fikk gjennomf\xc3\xb8rt var en ny h\xc3\xa6rordning, hvor Christensens engasjement bidro til blant annet \xc3\xa5 sikre et h\xc3\xb8yere antall fastl\xc3\xb8nnet befal. Videre var han medlem av H\xc3\xb8yres sentralstyre en periode._NEWLINE_Da andre verdenskrig n\xc3\xa5dde Norge 9. april 1940, og kong Haakon VII og Johan Nygaardsvolds regjering med flere m\xc3\xa5tte flykte, var Christensen en av politikerne som ble v\xc3\xa6rende i Oslo. Nasjonal Samlings kuppmaker og selvutnevnte statsminister Vidkun Quisling gjorde seg vanskelig for tyskerne, og H\xc3\xb8yesterett tok da initiativ til opprettelsen av Administrasjonsr\xc3\xa5det. R\xc3\xa5det skulle ivareta sivilbefolkningens interesser overfor den tyske okkupasjonsmakten, og Christensen var r\xc3\xa5dets utnevnte formann i hele dets virkeperiode fra 16. april til 25. september 1940. Med ham som formann fikk ogs\xc3\xa5 r\xc3\xa5det en st\xc3\xb8rre betydning enn f\xc3\xb8rst antatt ved riksforhandlingene sommeren 1940. Han s\xc3\xb8rget flere ganger for \xc3\xa5 holde forhandlingsprosessen i live, og selv om Stortinget overtok som tyskernes motpart fra 16. juni, forble Christensen aktiv hele veien._NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 tysk side var han p\xc3\xa5tenkt som en mulig formann (eller statsminister) i det nye riksr\xc3\xa5det. Han hadde et forholdsvis pessimistisk syn p\xc3\xa5 Norges muligheter til \xc3\xa5 hevde selvstendighet overfor okkupasjonsmakten, og var (sammen med flere andre medlemmer av forhandlingsutvalget) villig til \xc3\xa5 gi avkall p\xc3\xa5 b\xc3\xa5de kongehus og regjering da dette ble fremmet som et ufravikelig krav av tyskerne. Josef Terboven satte en effektiv stopper for forhandlingene 25. september, og Christensen inntok ikke noen synlig plass i motstandsbevegelsen som vokste frem og spilte heller ingen politisk rolle.'