b'\n_START_ARTICLE_\nAyn Rand: The Russian Radical\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nSciabarra var allerede som ung student godt kjent med Ayn Rand og hennes ideologi, men begynte f\xc3\xb8rst \xc3\xa5 studere hennes tenkning for alvor da han jobbet med sin doktorgrad ved New York University. I 1984 begynte han sitt \xc2\xabsystematiske studie av de dialektiske aspektene ved Rands filosofi\xc2\xbb, hvilket endte med at han skrev boken. Etter Sovjetunionens kollaps ble mange arkiver tilgjengeliggjort, og her fant Sciabarra dokumenter fra Rands skolegang. Han fant blant annet ut at hennes egentlige navn var Alissa Zinovievna Rosenbaum. Han kom ogs\xc3\xa5 i kontakt med historikerne Boris og Andrew Lossky (s\xc3\xb8nner av Nikolaj Lossky) som Rand hevdet \xc3\xa5 ha g\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 skole med._NEWLINE_Sciabarra hadde vanskeligheter med \xc3\xa5 skaffe seg en utgiver. Han beskrev senere i en artikkel i The Free Radical hvordan mange akademiske forlag satte pris p\xc3\xa5 hans grundige etterforskning, men var uinteresserte i \xc3\xa5 gi ut en bok om Rand, og hvordan kommersielle forlag p\xc3\xa5 den andre siden var ivrige p\xc3\xa5 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 gitt ut en bok om Rand, men ble overveldet av det vitenskapelige innholdet i boken. Boken ble til slutt gitt ut av Pennsylvania State University Press i august 1995. Den var det andre bindet i en treboksserie han kalte \xc2\xabDialectics and Liberty\xc2\xbb, som han fullf\xc3\xb8rte mens han jobbet med sin avhandling. Grunnet forsinkelser ved forlaget kom forl\xc3\xb8peren, Marx, Hayek, and Utopia, ut den samme uken i august.\n_START_SECTION_\nDel en: The Process of Becoming\n_START_PARAGRAPH_\nI bokens prolog beskriver Sciabarra kort de vanskelighetene som m\xc3\xb8ter en hver Rand-forsker, for s\xc3\xa5 \xc3\xa5 gi et raskt overblikk over dialektikk. Del en, \xc2\xabThe Process of Becoming\xc2\xbb (\xc2\xabTilblivelsesprosessen\xc2\xbb) utforsker Rands intellektuelle utvikling ut fra hennes russiske bakgrunn, noe Sciabarra var den f\xc3\xb8rste som gjorde. Kapittel 1 beskriver de ulike str\xc3\xb8mningene i russisk filosofi under Rands oppvekst, blant dem synspunktene til de slavofile, til Vladimir Solovjov, til de ulike litter\xc3\xa6re figurene i s\xc3\xb8lv-alderen i russisk filosofi og til de russiske marxistene. Kapittel 2 fokuserer p\xc3\xa5 den russiske filosofen Nikolay Lossky og innflytelsen han hadde p\xc3\xa5 Rand. Sciabarra skriver: \xc2\xab[Nikolaj Lossky] viste tegn til en russisk forkj\xc3\xa6rliget for \xc3\xa5 sammenfatte motsetninger og for \xc3\xa5 l\xc3\xb8se de samme motsetningene. Han avviste den dualistiske besettelsen med dikotomier om rasjonalisme eller empirisme, idealisme eller materialisme, kunnskap eller eksistens. Disse alternativene var for ham delvise og ufullstendige. Som mange andre tenkere innenfor russisk filosofi klarte Lossky imidlertid \xc3\xa5 f\xc3\xa5 optimal integrasjon gjennom et mystisk absolutt.\xc2\xbb If\xc3\xb8lge Sciabarra ville Rand i likhet med Lossky ogs\xc3\xa5 avvise alle disse dikotomiene, men ville ikke v\xc3\xa6re enig i Losskys gudstro. I kapittel 3 fortelles det om Rands utdannelse ved Stoiunin-gymnaset, et gymnas i Crimea, og ved Statsuniversitetet i Sankt Petersburg, hvor hun tok hovedfag i historie. Kapittel 4 kartlegger hennes modning som tenker efter at hun dro til USA i 1926, hvor det ble spurt om hun var i en \xc2\xabNietzscheiansk fase\xc2\xbb da hun skrev sin f\xc3\xb8rste roman, We the Living.\n_START_SECTION_\nDel to: The Revolt against Dualism\n_START_PARAGRAPH_\nI del to, \xc2\xabThe Revolt against Dualism\xc2\xbb (\xc2\xaboppstanden mot dualisme\xc2\xbb) presenterer Sciabarra Rands modne filosofiske system, hvor han legger vekt p\xc3\xa5 de dialektiske aspektene. Kapittel 5 behandler objektivistisk metafysikk, blant annet Rands empatiske opposisjon til Immanuel Kants ideer. Sciabarra skriver at Lossky var \xc2\xabsjefen over alle oversettere av Kants verker til russisk. Ogs\xc3\xa5 han hadde kritisert Kants argument om at sanne vesen (ting-i-seg-selv) overskrider bevissthet og forblir alltid ukjent.\xc2\xa0\xc2\xbb Kapittel 6 kartlegger objektivistisk erkjennelsesteori, s\xc3\xa5 vel som Rands synspunkter om oppfatning, konsepter og fri vilje. Sciabarra knytter Rands vektlegging av kontekst i konseptdannelse til viktigheten av interne relasjoner i dialektisk tenkning. I kapittel 7 behandler Sciabarra Rands oppfatning av forholdene mellom fornuft og f\xc3\xb8lelser, hvor han vier oppmerksomhet til de psykologiske teoriene som hun utviklet sammen med Nathaniel Branden. Kapittel 8 samler Rands teorier om naturen og meningen med kunst. I kapittel 9 finnes det en lengre unders\xc3\xb8kelse av Rands etiske teori, hvor det blir fokusert p\xc3\xa5 hennes omarbeiding av egoisme, hennes kritikk av altruisme og forholdet mellom oppfatningen av moral og Aristoteles\xe2\x80\x99 eudaimonisme. I kapittel 10 fullf\xc3\xb8rer Sciabarra unders\xc3\xb8kelsen om Rands politiske filosofi, som han identifiserer som en form for libertarianisme.  Sciabarra diskuterer de gjensidige forholdene mellom fornuft og frihet, og mellom tro og mak. Han diskuterer ogs\xc3\xa5 Rands forsvar for individets rettigheter og hennes karakteristiske \xc2\xabikke-dualistiske oppfatning av staten, en oppfatning som hverken er anarkistisk eller etatistisk i dets orientering.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nDel tre: The Radical Rand\n_START_PARAGRAPH_\nDel tre av Sciabarras bok behandler anvendelsen av Rands ideer til politiske, sosiale og historiske sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. I kapittel 11 skjematiserer Sciabarra Rands analyse av maktrelasjoner, hvori niv\xc3\xa5 3 (\xc3\xb8konomiske og politiske funksjoner), niv\xc3\xa5 2 (lingvistiske og ideologiske funksjoner) og niv\xc3\xa5 1 (individuelle psyko-epistemologiske og etiske funksjoner) henger sammen. Han forbinder Rands innsikt om at \xc2\xabet b\xc3\xa5nd er kun et tau med l\xc3\xb8kker i begge ender\xc2\xbb  (Kildens utspring) og hennes oppfatning av \xc2\xabreaksjonen til offeret\xc2\xbb (De som beveger verden) med Hegels analyse av gjensidig avhengighet mellom trelleier og slave. I kapittel 12, titulert \xc2\xabThe Predatory State\xc2\xbb, forteller Sciabarra om Rands oppfatning av dynamikken i blandings\xc3\xb8konomien, hennes analyser av rasisme og stammekultur samt hennes avvisning av b\xc3\xa5de politisk konservatisme og liberalisme. Kapittel 13 omhandler Rands historiefilosofi, som avviser marxistisk materialisme til fordel for synet om at \xc2\xabet samfunns historie er den logiske utfoldelsen av de filosofiske premissene det har internalsert.\xc2\xbb. Han konkluderer med hennes visjon om fremveksten av de nye intellektuelle, som \xc2\xaberobrer dualismen og gjenforener de bortkomne s\xc3\xb8nnene av kapitalismen: den intellektuelle og forretningsmannen.\n_START_SECTION_\nMottakelse\n_START_PARAGRAPH_\nI en anmeldelse av boken i The Freeman skrev David Brown: \xc2\xabTil min store overraskelse har forfatteren av Ayn Rand: The Russian Radical \xe2\x80\x93 en omfattende studie av Rands tenkning og dens opphav i russisk kultur \xe2\x80\x93 overbevist meg om at noe kalt \xc2\xabdialektikk\xc2\xbb er viktig i Ayn Rands tiln\xc3\xa6rming til filosofien, og avgj\xc3\xb8rende for objektivismens suksess. Russian Radical er et nytt blikk p\xc3\xa5 Ayn Rand, en fullt utviklet \xc2\xabhermeneutikk\xc2\xbb ved konturene, utviklingen og tolkningen av hennes tenkning.\xc2\xbb Lester H. Hunt skrev i en lengre artikkel i Liberty tidsskrift at han var imponert over Sciabarras grundige etterforskning, hans skeptiske tolkning av Rands filosofiske idealer, samt hans avkreftning av myter og anekdotiske forklaringer. Han mente at boken var \xc2\xaben utmerket syntese av objektivistisk litteratur, b\xc3\xa5de av Rands egne b\xc3\xb8ker og hennes etterf\xc3\xb8lgeres. Sciabarras mestring av s\xc3\xa5 store mengder med materiale er ganske utrolig. Han klarer ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 bryte nye veier p\xc3\xa5 flere omr\xc3\xa5der.\xc2\xbb Hunt var imidlertid uenig med Sciabarras bagatellisering av Nietzsches innflytelse p\xc3\xa5 Rand._NEWLINE_I Rand-biografien Goddess of the Market (2009) skriver Jennifer Burns: \xc2\xabDen f\xc3\xb8rste forfatteren som integrerte Rands liv og tenkning var Chris Sciabarra [\xe2\x80\xa6]. Selv om den ble skrevet uten tilgang til Rands personlige papirer, brukte Sciabarra originalforskning og kastet lys p\xc3\xa5 ukjent informasjon om Rands pedagogiske bakgrunn.\xc2\xbb Thomas Gramstad anmeldte boken for Nyliberalen i en artikkel kalt \xc2\xabAyn Rand: en dialektiker?\xc2\xbb. Han mente at boken var et \xc2\xabradikalt og nyskapende verk\xc2\xbb som var b\xc3\xa5de \xc2\xaboppsiktsvekkende og original\xc2\xbb. Han mente imidlertid at en del av de mulighetene og ideene som Sciabarra \xc3\xa5pnet opp for var \xc2\xabspekulative og ville kanskje vise seg \xc3\xa5 f\xc3\xb8re vill\xc2\xbb._NEWLINE_James G. Lennox gav boken en blandet kritikk i IOS Journal, hvor han skrev at \xc2\xab[b]okens forfatter har leksikalsk kjennskap til Ayn Rand og andre objektivisters tekster [\xe2\x80\xa6] Han er den f\xc3\xb8rste av hennes biografer som har utforsket det intellektuelle milj\xc3\xb8et i Rands tidlige, formende \xc3\xa5r, og gir leseren en dypere verdsettelse for hennes tilfeldige spydige kommentarer om russisk kultur slik hun oppfattet den.\xc2\xbb Lennox stilte imidlertid sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l ved om hvorvidt Ayn Rand overhodet gikk p\xc3\xa5 Losskijs filosofikurs. Han uttrykte ogs\xc3\xa5 skepsis til \xc3\xa5 tolke Rands metode om \xc3\xa5 utfordre dikotomier som dialektisk._NEWLINE_The Russian Radical fikk en kj\xc3\xb8lig anmeldelse av John Ridpath, direkt\xc3\xb8r ved Ayn Rand Institute. Ridpath hevdet at The Russian Radical orienterte seg efter postmodernistiske og destruksjonistiske verdier, og at den var et av de \xc2\xabverdil\xc3\xb8se produktene\xc2\xbb av det dav\xc3\xa6rende akademia. Han mente i tillegg at den totalt sett var \xc2\xababsurd i sin tese, destruktiv i sin mening og lammende i sitt innhold.\xc2\xbb'