b'\n_START_ARTICLE_\nLaurids Nielsen\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nDet er hevdet at Laurids Nielsen var bror av den lutherske superintendenten (biskopen) i Oslo, Jens Nilss\xc3\xb8n, men dette er tvilsomt. Han er bare omtalt \xc3\xa5 ha hatt s\xc3\xb8stre. (Den ene av de to s\xc3\xb8stre fikk med tiden to datters\xc3\xb8nner som ble jesuittstudenter i Braunsberg.)_NEWLINE_Da Laurids var omkring ti \xc3\xa5r, ble han elev ved Oslo katedralskole. Om hans ungdomstid vet man ellers ikke annet enn at han omkring 1558 var elev av Vor Frue Skole i K\xc3\xb8benhavn. _NEWLINE_Senere drog han ut for \xc3\xa5 studere ved de katolske universitetene i Douai, K\xc3\xb6ln og Leuven. Om han f\xc3\xb8r sin avreise var p\xc3\xa5virket av katolisismen eller ikke, vet man ikke. De tre f\xc3\xb8rste av sine \xc3\xa5r i Leuven bodde han p\xc3\xa5 stiftelsen Standonck, der to andre norske, Vasterus Vasteri fra Trondhjem og Johannes Tostanus har v\xc3\xa6rt hans forgjengere. V\xc3\xa5ren 1561 ble han magister philosophiae, og reiste s\xc3\xa5 p\xc3\xa5 bes\xc3\xb8k hjem til Norge. Om han da var blitt katolikk, vites ikke med sikkerhet; sikkert er det derimot at det var under sitt opphold i Leuven at han gikk over til katolisismen. Konversjonen var i alle fall f\xc3\xb8r september 1563.\n_START_SECTION_\nJesuitt\n_START_PARAGRAPH_\nEtterp\xc3\xa5 tr\xc3\xa5dte han inn i jesuittordenen 2. februar 1564. Etter at han det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r var blitt viet til prest, fortsatte han sine studier med den fremgang, at han ble magister in artibus, p\xc3\xa5 samme tid som man utnyttet hans evner som l\xc3\xa6rer i forskjellige fag, lot ham preke, forest\xc3\xa5 de ignatianske \xc3\xa5ndelige \xc3\xb8velser, og annet. Han var som l\xc3\xa6rer ved jesuittenes kolleg i Leuven kollega til pater Robert Bellarmin, den senere kardinalen. Han arbeidet allerede fra 1571 m\xc3\xa5lbevisst for \xc3\xa5 bli sendt som misjon\xc3\xa6r til Skandinavia._NEWLINE_Gl\xc3\xb8dende i troen og ivrig i studier kunne pater Laurentius i fullt monn glede seg ved sine overordnedes tillit og tilfredshet. Han ble i 1575 profess \xc2\xabquatuor votorum\xc2\xbb og foruten de tre sedvanlige ordensl\xc3\xb8fter avga det for jesuittene s\xc3\xa6rlige l\xc3\xb8fte \xc3\xa5 p\xc3\xa5ta seg enhvert oppdrag paven ville gi ham.\n_START_SECTION_\nEtter forvisningen fra Sverige\n_START_PARAGRAPH_\nOm Klosterlasses senere skjebne vet man at Possevino s\xc3\xb8rget for at han ikke reiste tilbake til Braunsberg, der flere av de konvertitter han hadde vunnet i Sverige fikk sin presteutdannelse. Han underviste i 1581 ved jesuittkollegiet i Wien, fra 1582 an der jesuittenes h\xc3\xb8yskole i Olm\xc3\xbctz (Olomouc) i M\xc3\xa4hren, som liksom Braunsberg var et av utgangspunktene for den katolske propaganda i Norden, og fra 1585 ved Clementinum i Praha, der han i 1587 ble promovert til dr. theol.. I Praha fikk han i 1600 bes\xc3\xb8k av sin s\xc3\xb8sters\xc3\xb8nn, den senere prost i T\xc3\xb8nsberg Finn Sigurdsen._NEWLINE_Han var deretter ved jesuittkollegiet i Graz (1589\xe2\x80\x931598) og s\xc3\xa5 atter i Wien. Han var ogs\xc3\xa5 en tid i Roma. _NEWLINE_Klosterlasse var i 1600 utsett til den katolske kirkes ekspert p\xc3\xa5 skandinavisk misjon. Klosterlasses gode venn, Robert Bellarmin, som n\xc3\xa5 var blitt kardinal, hadde da lagt inn et godt ord for ham._NEWLINE_I 1602 var Klosterlasse ved jesuittenes Lyceum Hosianum i Braunsberg, hvor han avfattet sitt betydeligste skrift: Confessio christiana, som utkom p\xc3\xa5 latin i 1604. P\xc3\xa5 dansk kom det ut det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5ret, trykt i Braunsberg, tilegnet kong Christian IV, samt Danmarks og Norges adel og r\xc3\xa5d.\n_START_SECTION_\nDanmark\n_START_PARAGRAPH_\nMed dette skriftet, som skulle fjerne miskjennelsen av den katolske l\xc3\xa6re og bane veien for den dansk-norske kirkes omvendelse til den eneste saliggj\xc3\xb8rende tro, gav han seg i \xc3\xa5ret 1606 p\xc3\xa5 vei til Danmark, hvor han f\xc3\xb8rst i hemmelighet oppholdt seg i Helsing\xc3\xb8r og senere reiste til K\xc3\xb8benhavn. I K\xc3\xb8benhavn var han naiv nok til ikke bare \xc3\xa5 oversende kongen et latinsk og dansk eksemplar av sin \xc2\xabBekjennelse\xc2\xbb, men til ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 tilby sin hjelp til \xc3\xa5 utjevne de religi\xc3\xb8se stridigheter og frembringe enhet i religionen. Men i stedet for \xc3\xa5 motta hans tilbud lot man ham transportere ut av landet.'