b'\n_START_ARTICLE_\nHemaris diffinis\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nEn ganske liten (vingespenn 37 \xe2\x80\x93 50 mm), tettbygd svermer med glassklare vinger. Antennene er svarte, k\xc3\xb8lleformede med en antydning til en krok ytterst. Kroppen er ganske variabel i fargen men er alltid kontrastrikt farget i gult og svart. Hodet, brystet og vanligvis det fremste leddet p\xc3\xa5 bakkroppen er brungule. Videre bakover p\xc3\xa5 bakkroppen kommer et svart og et lyst, gulaktig tverrb\xc3\xa5nd \xe2\x80\x93 bredden av disse b\xc3\xa5ndene kan variere mye. Bakkroppsspissen (med en langh\xc3\xa5ret hale) kan v\xc3\xa6re helt m\xc3\xb8rk, r\xc3\xb8dlig eller med et innslag av gule h\xc3\xa5r. Forvingen er glassklar (unntatt hos helt nyklekte eksemplarer) med en bred, r\xc3\xb8dlig ytterkant. Bakvingen er glassklar med en smal, m\xc3\xb8rk ytterkant og en bredere, m\xc3\xb8rk innerkant. Larven er gulgr\xc3\xb8nn med en hvit lengdestripe h\xc3\xb8yt oppe p\xc3\xa5 sidene. Huden er noe vortete. F\xc3\xb8r den forandrer seg til en puppe, forandrer fargen til brunr\xc3\xb8dt.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nDe voksne svermerne flyr om dagen og bes\xc3\xb8ker forskjellige slags blomster for \xc3\xa5 suge nektar. De henger p\xc3\xa5 svirrende vinger foran blomsten og stikker den lange sugesnabelen ned i den, men m\xc3\xa5 holde seg fast med frambeina underveis. Svermernes likhet med humler kan til en viss grad beskytte dem fra angrep fra fugler, p\xc3\xa5 den andre siden er atferden deres ganske ulike humler. De lager en svak, summende lyd. Larvene lever p\xc3\xa5 sn\xc3\xb8b\xc3\xa6r (Symphoricarpos), leddved (Lonicera), Apocynum og Diervilla lonicera.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nArten finnes over det meste av Nord-Amerika, fra Alaska og Northwest Territories s\xc3\xb8rover til Mexico.'