b'\n_START_ARTICLE_\nMing-dynastiet\n_START_SECTION_\nBefolkning\n_START_PARAGRAPH_\nSinologiske historikere debatterer befolkningens st\xc3\xb8rrelse under de enkelte perioder av Mingdynastiet. Den canadiske historikeren Timothy Brook har p\xc3\xa5pekt at regjeringens folkeopptellinger var tvilsomme, ettersom skattlegging av fiskale obligasjoner fikk mange familier til \xc3\xa5 underrapportere antall personer i deres husholdninger. Det fikk ogs\xc3\xa5 mange embedsmenn til \xc3\xa5 underrapportere antall husholdninger i deres jurisdiksjon. Barn var ofte underrapporterte, spesielt jenter, noe vi ser av de skjeive befolkningsstatistikkene under hele Mingdynastiet. Selv antallet voksne kvinner var underrapportert; for eksempel rapporterte prefekturet det nordlige Zh\xc3\xadl\xc3\xac om en befolkning p\xc3\xa5 378\xc2\xa0167 menn og 226\xc2\xa0982 kvinner i 1503._NEWLINE_Regjeringen pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 revidere befolkningstallene ved \xc3\xa5 ta i bruk estimater p\xc3\xa5 det forventede gjennomsnitt av antall mennesker i hver husholdning, men dette l\xc3\xb8ste ikke det utbredte problemet med unndrag fra skatteregistrering. Noe av ubalansen mellom kj\xc3\xb8nnene kan skyldes barnedrap p\xc3\xa5 sm\xc3\xa5jenter. Denne praksis er veldokumentert i Kina, og g\xc3\xa5r tilbake to tusen \xc3\xa5r i tid. Den ble beskrevet som \xc2\xabt\xc3\xb8ylesl\xc3\xb8s\xc2\xbb og \xc2\xabpraktisert av nesten hver familie\xc2\xbb av samtidige forfattere. De dramatiske skeive kj\xc3\xb8nnstallene, som i mange kommuner overgikk 2:1 i 1586, kan likevel ikke bli forklart av barnedrap alene._NEWLINE_Folketellingen i 1381 viste 59\xc2\xa0873\xc2\xa0305 mennesker; p\xc3\xa5liteligheten til dette tallet falt betydelig da regjeringen oppdaget at rundt 3 millioner mennesker manglet under skattetellingen i 1391. Det \xc3\xa5 underrapportere antall mennesker ble definert som en grov kriminalitet i 1381, og Hongwu pr\xc3\xb8vde ogs\xc3\xa5 i p\xc3\xa5tvinge befolkningen en rigid immobilitet. Behovet for \xc3\xa5 overleve tvang likevel mange til avst\xc3\xa5 fra skatteregistring og forlate deres region. Regjeringen pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 dempe p\xc3\xa5 skjevheten i folketellingen ved \xc3\xa5 operere med sitt eget konservative anslag p\xc3\xa5 60\xc2\xa0545\xc2\xa0812 mennesker i 1393. I sine Studies on the Population of China fra 1959, foreslo Ho Ping-ti \xc3\xa5 revidere tallene for 1393 til 65 millioner mennesker, fordi store omr\xc3\xa5der Nord-Kina og i grenseomr\xc3\xa5dene ikke var blitt tatt med I folketellingen.\n_START_SECTION_\nYuan-dynastiets fall\n_START_PARAGRAPH_\nForut for etableringen av Ming-dynastiet, var Kina regjert av det mongolsk-ledede Yuan-dynastiet (1271\xe2\x80\x931368), ogs\xc3\xa5 kalt \xc2\xabdet mongolske dyanstiet\xc2\xbb. Det har blitt hevdet av enkelte historikere, at Yuan-dynastiets fall ble utl\xc3\xb8st av mongolenes institusjonelle etniske diskriminering av hankineserne. Andre historikere har avvist denne forklaringen, eller nyansert bildet ved \xc3\xa5 peke p\xc3\xa5 andre mulige \xc3\xa5rsaker. En annen faktor som kan ha spilt inn, var at overbeskattede omr\xc3\xa5der ble rammet av en kraftig inflasjon. Papirpenger ble satt i oml\xc3\xb8p i alt for store mengder, og i l\xc3\xb8pet av regjeringstiden til Yuan-keiseren Ukhaantu Khan (1333-1370), med den posthume tittelen Sh\xc3\xb9nd\xc3\xac (\xe9\xa0\x86\xe5\xb8\x9d), var inflasjonen blitt tidoblet._NEWLINE_En annen viktig faktor var at mongolene hadde vanskj\xc3\xb8ttet jordbruket: Langs Den gule flod hadde de fors\xc3\xb8mt vedlikeholdet av kanaler og diker, irrigasjonsprosjekter var blitt oppgitt, og resultatet ble store oversv\xc3\xb8mmelser. Mot slutten av Yuan-tiden r\xc3\xa5det det derfor kaotiske tilstander i jordbruket. Da flere hundre tusen b\xc3\xb8nder ble utkommanderte til \xc3\xa5 reparere dikene langs Den gule flod, br\xc3\xb8t det ut oppr\xc3\xb8r mot de mongolske herskerne._NEWLINE_Hvordan det enn er, kom det til et hankinesisk oppr\xc3\xb8r mot Yuan-dynastiet som drev mongolene tilbake til de mongolske stepper.  _NEWLINE_Mange hankinesere gjorde oppr\xc3\xb8r, og etterhvert utkrystalliserte det seg en ledergruppe, De r\xc3\xb8de turbaner, ledet av Zhu Yuanzhang. De ble hjulpet av et gammelt, hemmelig selskap intellektuelle som ble kalt sommerpalassfolket. Oppr\xc3\xb8ret lyktes, og Ming-dynastiet ble etablert i Nanjing i 1368. _NEWLINE_Zhu Yuanzhang tok navnet Hongwu som sitt herskernavn.  Ming-dynastiets keisere tilh\xc3\xb8rte alle slekten Zhu.\n_START_SECTION_\nHongwu-keiserens tid (1368\xe2\x80\x931398)\n_START_PARAGRAPH_\nDet nye dynastiets f\xc3\xb8rste hersker hadde begynt livet som novise i et buddhistisk kloster, ditsendt av sine fattige foreldre. Han regjerte Kina fra 1368 til 1398, og blir husket b\xc3\xa5de for sin storslagne statsbygging, sine reformer \xe2\x80\x93 og for sine despotiske metoder \xe2\x80\x93 under to utrenskninger i administrasjonen lot han drepe omkring 10\xc2\xa0000 l\xc3\xa6rde og deres familier. Han var den som fikk Kina p\xc3\xa5 fote igjen etter Yuan-styrets sammenbrudd. _NEWLINE_Historikere anser Hongwu som en av Kinas st\xc3\xb8rste keisere. I hans regjeringstid var det den \xc3\xb8konomiske gjenoppbygging som stod i fokus. Dette skjedde s\xc3\xa6rlig innen jordbruket, for Hongwu delte den konfucianske motvilje mot handelsvirksomhet. Denne f\xc3\xb8rste Ming-keiseren la ogs\xc3\xa5 grunnlaget for et sv\xc3\xa6rt stabilt statsapparat som forble i det vesentlige bevart med bare marginale justeringer frem til 1911.  _NEWLINE_Fra f\xc3\xb8rste stund av gikk han inn for landreform til gunst for sm\xc3\xa5b\xc3\xb8ndene. Dette skjedde ikke bare ved konfiskasjoner og redistribusjon av land, men i h\xc3\xb8y grad ogs\xc3\xa5 ved landn\xc3\xa5m. En viktig motivasjon var hans omsorg for de fattigste i det kinesiske samfunn; de skulle settes i stand til \xc3\xa5 livn\xc3\xa6re seg selv og sine familier. For eksempel ble det i 1370 gitt en forordning om at det skulle gis jordbruksland i Hunan og Anhui til enhver landl\xc3\xb8s bondes\xc3\xb8nn ved myndighetsalder. Denne forordningen var slik utformet at ikke gr\xc3\xa5dige spekulanter skulle kunne sikre seg landet i annen h\xc3\xa5nd; det var forordnet slik at eiendommene ikke var overf\xc3\xb8rbar til andre. _NEWLINE_I hans regjeringstid ble det ved edikt bestemt at dem som tok i bruk udyrket mark for jordbruk kunne f\xc3\xa5 beholde og ikke ville bli belastet med noen landskatt. Folket tok imot dette tiltaket med stor entusiasme. Det ble utf\xc3\xb8rt tallrike nydyrkings- og irrigasjonsprosjekter som utvidet jordbruksarealet i landet betydelig. Inntektene fra kornskatten ble tredoblet p\xc3\xa5 seks \xc3\xa5r. Man ansl\xc3\xa5r at det i l\xc3\xb8pet av en tyve\xc3\xa5rsperiode ble plantet omkring en milliard tr\xc3\xa6r, som for eksempel frukttr\xc3\xa6r, tr\xc3\xa6r for trevirke for fl\xc3\xa5ten, morb\xc3\xa6rtre for silkeormen. _NEWLINE_Hongwu bygde opp en mektig h\xc3\xa6r organisert etter et milit\xc3\xa6rt system som er kjent som wei-so-systemet, som var beslektet med Tang-dynastiets fu-ping-system. M\xc3\xa5lsetningen var \xc3\xa5 bevare h\xc3\xa6ren slagkraftig, men samtidig motvirke sterke b\xc3\xa5nd mellom offiserer og soldater. _NEWLINE_Hongwu-keiserens politikk p\xc3\xa5 dette omr\xc3\xa5det hadde mye av sin bakgrunn i at han selv kom fra en bondefamilie, og at han dermed var kjent med de trange k\xc3\xa5r og den urettferdighet landbefolkningen fikk utlide. Embedsverket var mange steder korrupt, noe som ogs\xc3\xa5 gav seg utslag i at de rike ved bestikkelser fikk overf\xc3\xb8rt sin egen skattebyrde til de fattigb\xc3\xb8nder de utbyttet. For \xc3\xa5 stanse slike misligheter instituerte Hongwu-keiseren to sv\xc3\xa6rt viktige systemer: De gule fortegnelser og fiskeskjellfortegnelsene. _NEWLINE_I 1372 forordnet Hongwu-keiseren et generelt amnesti for alle uskyldige som var blitt bundet til slaveriet da det mongolske Yuan-dynastiet var p\xc3\xa5 hell. Fjorten \xc3\xa5r etter b\xc3\xb8d han sitt embedsverk om \xc3\xa5 l\xc3\xb8skj\xc3\xb8pe barn i Hunan-provinsen hvis foreldre hadde solgt som slaver under en hungersn\xc3\xb8d. _NEWLINE_Keiseren reformerte ogs\xc3\xa5 byr\xc3\xa5kratiet. Disse reformene br\xc3\xb8t med det relativt liberale Song-dynastiets stil og trakk i heller absolutistisk retning. I 1380 kom den f\xc3\xb8rste store utrenskningen, og resultatet av den var at all makt fra da ble konsentrert i keiserens h\xc3\xa5nd. Det innebar at alle regjeringsministeriene ble direkte understilt keiseren (i motsetning til et keiserlig sekretariat). I \xc3\xa5rene 1385 til 1390 gjentok Hongwu opprenskningsprosessen. _NEWLINE_Avvikende oppfatninger fikk ikke noen sjanse til \xc3\xa5 komme til uttrykk; mot slutten av sin regjeringstid hadde Hongwu organisert et nettverk av hemmelige embedsmenn og et slags hemmelig politi (stiftet i 1382: Garden med brokadekl\xc3\xa6rne). _NEWLINE_Keiseren klarte ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 utvide det kinesiske maktomr\xc3\xa5de med milit\xc3\xa6rmakt. Han invaderte de nord\xc3\xb8stlige deler av Yunnan (som den gang var betraktet som et eget land og som fremdeles var regjert av en mongolsk fyrste) og tok kontroll over de nord\xc3\xb8stlige deler. Ellers var hans utenrikspolitikk preget av utstrakt diplomatisk aktivitet. Mange omliggende kyststater var interessert i handelsrettigheter i Kina. Dersom deres herskere betalte tributt til keiseren, og slik implisitt til en viss grad anerkjente Kinas forrang, ble konsesjonene gitt. Blant de land som slik s\xc3\xb8kte om konsesjoner var Annam, Champa, Kambodsja, Siam, Cochin, San Fo-qi, Java, Japan, Ryukyu, Brunei og Korea.\n_START_SECTION_\nJianwen-keiserens tid (1398\xe2\x80\x931402)\n_START_PARAGRAPH_\nDen keiser som tok navnet Jianwen (og opprinnelig het Zhu Yunwen, f\xc3\xb8dt 5. desember 1377), var s\xc3\xb8nnen til kronprins Zhu Bao, den som egentlig var tenkt som Homgwu-keiserens etterf\xc3\xb8lger. Men da Zhu Bao d\xc3\xb8de i 1392 m\xc3\xa5tte Hongwu tenke nytt. Han forbigikk da Zhu Baos lillebror, Zhu Di. _NEWLINE_Jianwen-keiserd\xc3\xb8mmet ble sv\xc3\xa6rt kortvarig (1398\xe2\x80\x931402). Da han besteg keisertronen var han fremdeles ung og uerfaren, og ble sterkt avhengig av sine r\xc3\xa5dgivere. I 1402 klarte Zhu Di likevel \xc3\xa5 karre seg til makten ved et borgerkrigslignede kupp. Foranledningen var Jianwens og r\xc3\xa5dgivernes fremst\xc3\xb8t for \xc3\xa5 beskj\xc3\xa6re de \xc3\xb8vrige Ming-prinsenes privilegier og inntekter. Jiamwen d\xc3\xb8de i Nanjing under palassbrannen som ble antent under kuppet. Ogs\xc3\xa5 hans st\xc3\xb8ttespillere og r\xc3\xa5dgivere (senere kjent som de de fire martyrer) ble drept av etterf\xc3\xb8lgeren. Han s\xc3\xb8rget ogs\xc3\xa5 for \xc3\xa5 systematisk utslette alle spor etter Jianwen-keiseren, som heller ikke ble gitt noe posthumt tempelnavn f\xc3\xb8r flere generasjoner senere.\n_START_SECTION_\nMing-samfunnet utvikler seg, forfallet begynner\n_START_PARAGRAPH_\nMed Hongwu- og Yongle-keiserne hadde Ming-samfunnet funnet sin stabile form som skulle vedvare resten av dynastiets levetid, og i mange henseender ogs\xc3\xa5 videre fremover. Men ofte var det bare idealmodellen som var stabil; virkeligheten ville i praksis utvikle seg p\xc3\xa5 annet vis enn den foreskrevne.  _NEWLINE_Befolkningen var n\xc3\xa5 inndelt i bonde-, soldat- og h\xc3\xa5ndverkerfamilier, og for hver gruppe fantes det et eget regjeringsministerium (med hver sine ordninger for skattlegging, arvegang, innkalling til milit\xc3\xa6rtjeneste og annet). Gruppene ble anvist egne bostedsomr\xc3\xa5der, og overgang mellom yrkesgruppene ble forbudt. I skattemessig henseende ble det gruppert i enheter p\xc3\xa5 ti familier hver (lijia) som stod kollektivt ansvarlig overfor den offentlige forvaltning. _NEWLINE_Ettersom antallet embedsmenn ikke strakk til for effektiv kontroll av dette systemet, kom det likevel snart til endel yrkes- og bostedsoverganger, og det skjedde ogs\xc3\xa5 at de svakere familier ble utst\xc3\xb8tt av sine egentlige lijia-grupper, s\xc3\xa6rlig p\xc3\xa5 landsbygden. Mot slutten av 1400-tallet m\xc3\xa5tte regjeringen justere systemet for at det ikke skulle rakne helt \xe2\x80\x93 alt for mange unndro seg b\xc3\xa5de skattlegging og milit\xc3\xa6rtjeneste. _NEWLINE_Det \xc3\xb8konomiske fremskritt ble hele tiden hemmet av den tradisjonelle, konfusianske forakt for handel og kj\xc3\xb8pmenn. I Ming-tiden n\xc3\xa5dde denne forakt sitt h\xc3\xb8ydepunkt. Men at Kina skal ha innstilt all sin utenrikshandel i 1433 og begitt seg inn i isolasjonisme, er bare en av popul\xc3\xa6rhistoriens mange myter. Ming-riket kunne fortsatt hevde seg som \xc3\x98st-Asias suverent viktigste sj\xc3\xb8farts- og handelsmakt._NEWLINE_ _NEWLINE_Men tidlig p\xc3\xa5 1500-tallet, under Jiajing-keiseren, f\xc3\xb8rte en konflikt med Japan til handelsrestriksjoner. For \xc3\xa5 forhindre smugling til Japan \xc3\xb8dela man i 1525 alle skip som kunne krysse det \xc3\xa5pne hav. Men dette hadde ingen s\xc3\xa6rlig virkning. Derp\xc3\xa5 fors\xc3\xb8kte man \xc3\xa5 forhindre alle utenrikshandel, i 1551. Resultatet av forbudet ble bare et kraftigere oppsving b\xc3\xa5de av smugling og sj\xc3\xb8r\xc3\xb8veri; s\xc3\xa6rlig den japanske wokouvirksomheten gjorde seg sterkt gjeldende langs hele kysten. _NEWLINE_Det var nettopp i de p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r at portugiserne med keiserhoffets tillatelse kunne overta Macao i 1557. _NEWLINE_Allerede i 1567 reverserte man alle 1551-restriksjonene. Samtidig avskaffet man papirpengene, og gjeninnf\xc3\xb8rte s\xc3\xb8lvpenger som betalingsmiddel.\n_START_SECTION_\n1500-tallet kulturelt og \xc3\xb8konomisk h\xc3\xb8ydepunkt\n_START_PARAGRAPH_\nMen 1500-tallet var ogs\xc3\xa5 et kulturelt og \xc3\xb8konomisk h\xc3\xb8ydepunkt for Ming-dynastiets Kina. En viktig grunn for det var de europeiske oppdagelser og kolonigrunnleggelser p\xc3\xa5 det amerikanske kontinent. S\xc3\xb8lvgruvene i Amerika gav Portugal og Spania en rikdom som kom Kina til gode: S\xc3\xb8lvet finansierte portugisisk og spansk handel fra 1520-\xc3\xa5rene og fremover. _NEWLINE_Kinas handelsliv blomstret. Man gjorde store fremskritt og fornyelser innen veverbransjen og boktrykkerkunsten. Nye planter ble dyrket, blant annet takket v\xc3\xa6re portugiserne. Milit\xc3\xa6rvesenet ble forbedret og styrket._NEWLINE_Storkj\xc3\xb8pmenn, forretningsmenn og bankierer dannet ryggraden for det velhavende, nye, kinesiske borgerskapet. Man bestrebet seg ogs\xc3\xa5 om \xc3\xa5 mildne sm\xc3\xa5b\xc3\xb8ndenes levek\xc3\xa5r, s\xc3\xa6rlig under kansleren Zhang Juzheng (1525\xe2\x80\x9382)._NEWLINE_Selv om handel ble sett p\xc3\xa5 som en lite \xc3\xa6refull profesjon i det kinesiske, konfucianske verdihierarki, bidro handelsinntektene fra eksporten av porselen og andre kinesiske produkter til europeiske land en stor velstands\xc3\xb8kning. S\xc3\xa6rlig spanjolene betalte med s\xc3\xb8lv, og inntektene var s\xc3\xa5 store at s\xc3\xb8lvmynter langt p\xc3\xa5 vei fortrengte andre betalingsmidler.\n_START_SECTION_\nKinesisk kunst under Ming-dynastiet\n_START_PARAGRAPH_\nMing-dynastiet begynte med en kulturell og kunstnerisk oppblomstring. Hoffet hadde imidlertid en sterkt styrende innflytelse; malerne som ble kalt til hoffet skulle hente sin inspirasjon fra de idealene som var fremherskende ved det tidlige s\xc3\xb8rlige Song-dynastiets keiserlige malerakademi. Man foretrakk store landskapsmalerier, motiver som kombinerte blomster og fugler, og programmatiske fremstillinger som skulle hylle det nye dynastiets majestet, dyder og gener\xc3\xb8sitet. _NEWLINE_Mingmalerne videreutviklet b\xc3\xa5de det s\xc3\xb8rlige Songs malerakademi og Yuandynastiets idealer. Skoleretningen Zhe (i provinsen Zhejiang) videref\xc3\xb8rte songmalernes deskriptive stil med stor dyktighet, mens Wu-skolen (i Suzhou) var inspirert av Yuan-tidens ekspressive kalligrafistilarter. _NEWLINE_Selv om Ming-dynastiet dyrket og hegnet om de tidligere, sentrale, kinesiske kunstneriske stilretninger, var det en god del innflytelse b\xc3\xa5de fra de kinesiske regioner og fra utlandet. Forkj\xc3\xa6rligheten for keramikk utsmykket med motiver i hvitt og bl\xc3\xa5tt skyldes antakelig slik ytre p\xc3\xa5virkning. Handelssamkvemmet med Vest-Asia og den muslimske verden gav seg tydelig utslag i kinesisk kunst. _NEWLINE_Ved hoffet var det et byr\xc3\xa5 som voktet over at en ensartet, dekorativ stil ble overholdt i den keiserlige produksjonen av keramikk, tekstiler, metallarbeider og lakkarbeider.\n_START_SECTION_\nEvnukkveldet p\xc3\xa5skynder forfallet\n_START_PARAGRAPH_\nI tillegg til de tidligere nevnte administrasjonsproblemer tiltok p\xc3\xa5 1400-tallet palassevnukkenes og haremsdamenes makt. Til tross for de f\xc3\xb8rste keisernes forordninger om at de ble involvert i politikk, var det nettopp det som skjedde. Fra \xc3\xa5r 1426 ut\xc3\xb8vde deres privatr\xc3\xa5d (Neige) en uovertruffen innflytelse over den alminnelige administrasjon, og ikke lenge etter behersket de ogs\xc3\xa5 det hemmelige politis gj\xc3\xb8ren og laden. Det var en rekke keisere som foretrakk \xc3\xa5 trekke seg nesten helt ut av styre og stell. Det spenningsfeltet som da oppstod mellom evnukkene (som for det meste kom fra trange k\xc3\xa5r i Nord-Kina) og de h\xc3\xb8yere embedsmenn (fra S\xc3\xb8r-Kinas velstands- og dannelseselite) oppstod stadige intriger. Den vilk\xc3\xa5rlighet dette f\xc3\xb8rte til var sv\xc3\xa6rt skadelig og destabiliserende, s\xc3\xa6rlig i \xc3\xa5rene 1615 til 1627 under Wanli- og Tianqi-keiserne. Noen evnukker fikk en sv\xc3\xa6rt stor makt med n\xc3\xa6rmest diktatorisk myndighet \xe2\x80\x93 den mest kjente av dem var den beryktede Wei Zhongxian i 1620-\xc3\xa5rene. Evnukkene lot keiserne kose seg med sine haremskvinner mens de selv beriket seg ved \xc3\xa5 ta for seg av de keiserlige inntekter og gj\xc3\xb8re seg tilgjengelig for bestikkelser. _NEWLINE_Den stadig sterkere innflytelse som hoffevnukkene skulle f\xc3\xa5 over styre og stell var med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 p\xc3\xa5skynde Ming-dynastiets undergang. Evnukker var riktignok ikke noe nytt; allerede under Han-dynastiet hadde de kinesiske keisere engasjert evnukker. Deres tradisjonelle rolle var \xc3\xa5 tjene keiserens alle personlige behov i husholdet og holde styr p\xc3\xa5 haremet, det omr\xc3\xa5de som ellers var avstengt for alle voksne menn bortsett fra keiseren selv._NEWLINE_Tidlig under Ming-tiden var antallet evnukker kommet opp i rundt 10\xc2\xa0000. Og stadig flere familier kastrerte unge s\xc3\xb8nner i h\xc3\xa5p om  at de skulle f\xc3\xa5 dem plassert i hoffet og at deres tilgang til de ustyrtelige rikdommer skulle komme slekten til gode. Mot slutten av Ming-tiden var det antagelig mellom 70\xc2\xa0000 og 100\xc2\xa0000 evnukker, og deres makt gjennomsyret hele det kinesiske samfunn.\n_START_SECTION_\nHemmelige agenter\n_START_PARAGRAPH_\nI Ming-tiden blomstret nettverk av hemmelige agenter i de v\xc3\xa6pnede styrker. P\xc3\xa5 grunn av de sm\xc3\xa5 k\xc3\xa5r Zhu Yuanzhang var vokst opp under f\xc3\xb8r han ble keiser, hadde han utviklet et s\xc3\xa6rlig hat mot korrupte mandariner, og var sv\xc3\xa6rt p\xc3\xa5 vakt mot oppr\xc3\xb8rsfaren. Han opprettet derfor Jinyi Wei som et ekstra vern, og det ble Ming-dynastiets hemmelige politi. Selv om de ogs\xc3\xa5 kan vise for seg noen viktige avsl\xc3\xb8ringer, var de for det meste bare til ugagn. De var mer kjent for sin brutalitet i omgangen med lovbrytere enn for sine evner som hemmelig politi. Faktisk var mange av dem som ble arrestert helt uskyldige. _NEWLINE_Jinyi Wei spredte frykt, men deres makt avtok etterhvert som evnukkenes innflytelse i keiserhoffet tiltok. Evnukkene opprettet tre grupper hemmelige agenter som arbeidet for dem: \xc3\x98stfaktoriet, Vestfaktoriet og det indre faktori. De var like brutale som Jinyi Wei, antagelig var de enda verre.\n_START_SECTION_\nMandsjuene invaderer, Ming-dynastiets undergang\n_START_PARAGRAPH_\nMandsjufolket var en gruppe som nedstammet fra det tungusiske jursjen-folket som i sin tid hadde grunnlagt Jin-dynastiet, etterf\xc3\xb8lgerdynastiet etter Liao- og den nordlige halvdel av Song-dynastiet i Nord-Kina. Mandsjuene bebodde det omr\xc3\xa5de som senere ble gitt navnet Mandsjuria, mer n\xc3\xb8yaktig dagens provinser Heilongjiang, Jilin og Liaoning._NEWLINE_Mandsjuene i nord hadde lenge vokst i styrke, og hadde holdt et interessert \xc3\xb8ye med de oppr\xc3\xb8r som utl\xc3\xb8ste skjelvinger gjennom det store Ming-riket. Da en mingh\xc3\xa6r i 1583 hadde tatt livet av mandsjufyrsten Nurhaci (d\xc3\xb8d 1626), svor han hevn. I 1619 nedkjempet han fire mingh\xc3\xa6rer som pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8re koordinerte felttog mot hans land.  _NEWLINE_Mot slutten av M\xc3\xadng-tiden var regimet svekket av offentlig korrupsjon, evnukkenes maktstilling, intellektuell tilstivnethet, og kostbare forsvarskriger mot japanerne under Toyotomi Hideyoshi om herred\xc3\xb8mmet over Korea. Landet ble drevet til bankerott. I 1620-1660 led det internasjonale handelssystem under en alvorlig svekkelse, noe som forverret inflasjonen i Ming-riket og var med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 berede grunnen for dets undergang. _NEWLINE_Noen \xc3\xa5r etter urolighetene rundt 1620 fikk mandsjuene sjansen de hadde ventet p\xc3\xa5; en alvorlig hungersn\xc3\xb8d i Shaanxi hadde f\xc3\xb8rt til en krise som Ming-keiseren slet med \xc3\xa5 overvinne. Da urolighetene var s\xc3\xa6rlig store sendte de sin invasjonsh\xc3\xa6r. Til \xc3\xa5 begynne med ble de holdt stangen ved Den store mur, men ble snart sluppet gjennom porten i Shanhai-passet av ming-generalen Wu Sangui som var kommet til at et forbund med mansjuene var det eneste h\xc3\xa5p for \xc3\xa5 nedkjempe Li Zichengs bondeoppr\xc3\xb8rerne fra Shaanxi som da truet selve hovedstaden Beijing. Li klarte \xc3\xa5 vinne makten i Beijing, og den siste Ming-keiseren, Chongzhen, begikk selvmord ved \xc3\xa5 henge seg i et tre rett nord for Den forbudte by. Mandsjuene og deres nye allierte general Wu var snart fremme i Beijing, og klarte raskt \xc3\xa5 tilf\xc3\xb8re bondeh\xc3\xa6ren et avgj\xc3\xb8rende nederlag, og i den 6. juni 1644 marsjerte de inn i Ming-hovedstaden og gjorde den til residensby for sin egen hersker. Det nye styret ble Qing-dynastiet. To mandsjuprinser og general Wu Sangui forfulgte oppr\xc3\xb8rslederen Li Zicheng til Hunan, der han ble sl\xc3\xa5tt ihjel av b\xc3\xb8ndene i oktober 1645.\n_START_SECTION_\n\xc2\xabDet s\xc3\xb8rlige Ming\xc2\xbb 1644-1662\n_START_PARAGRAPH_\nQing-styrkene fikk ikke umiddelbart kontroll over det s\xc3\xb8rlige og s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Kina. Ming-lojalister fortsatte dermed \xc3\xa5 regjere i stadig krympende deler av de s\xc3\xb8rlige landsdeler, og deres herred\xc3\xb8mme blir av og til kalt \xc2\xabdet s\xc3\xb8rlige Ming\xc2\xbb. Skiftet av hovedsteder viser hvordan de var p\xc3\xa5 vikende front: Nanjing 1644\xe2\x80\x941645, Fuzhou 1645\xe2\x80\x941646, og til slutt Zhaoqing, 1646 \xe2\x80\x94 25. april 1662. _NEWLINE_Kort etter Nanjings fall og et p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende oppr\xc3\xb8r fant det sted to store massakrer, i Jiangyin og Jiading, og selv om de ble utf\xc3\xb8rt b\xc3\xa5de av mandsjutropper s\xc3\xa5vel som av kinesiske overl\xc3\xb8pere til Qing, skulle disse hendelsene oppildne antimandsjuiske f\xc3\xb8lelser i riket i flere hundre\xc3\xa5r og trekkes frem i agitasjonen mot dem._NEWLINE_Den siste, seri\xc3\xb8se pretendent til Ming-tronen, Yongli-keiseren (f\xc3\xb8dt 1623), ble henrettet 16. mai 1662 i Kunming. Etter dette falt de siste biter av ming-lojalistenes omr\xc3\xa5der i Kina til ro og m\xc3\xa5tte akseptere de nye herskeres administrasjon._NEWLINE_Riktignok hadde ming-lojalister under Koxinga like f\xc3\xb8r trukket seg utenlands til Taiwan (\xc3\xb8ya var den gang enn\xc3\xa5 ikke ansett som del av Kina), og etablert et kongerike der, Tungning. De fors\xc3\xb8kte ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re seg gjeldende i kystn\xc3\xa6re omr\xc3\xa5der p\xc3\xa5 fastlandet, men noen pretensjon om \xc3\xa5 gjenetablere noe Ming-styre hadde de ikke lenger. I 1683 invaderte Qing-Kina like godt Taiwan; den mingkinesiske invasjonen der i 1661 hadde dermed til slutt endt med at Qing-dynastiet kunne utvide Kinas grenser.'