b'\n_START_ARTICLE_\nAdrien Duport\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nAdrien Duport stammer fra en familie av den s\xc3\xa5kalte noblesse de robe og var s\xc3\xb8nn av en parlementsr\xc3\xa5d. Han studerte rettsvitenskapene og ble selv ansatt som jurist ved parlementet i Paris. Der stod han i opposisjon mot ministrene Charles Alexandre de Calonne og \xc3\x89tienne Charles de Lom\xc3\xa9nie de Brienne._NEWLINE_Hans tidlige skrifter viser en mann som leste Jean-Jacques Rousseau og Voltaire, mens hans idealer var tettere opp mot Montesquieus og mot fysiokratenes tanker. Han var influert av Cesare Beccarias  Dei Delitti e delle Pene hva gjeldt rettsreform. Siden 1784 var han en tilhenger av mesmerismen._NEWLINE_Han ble sentral for parlementets makthevdelse overfor absolutismwn, og beveget seg tettere opp mot de synspunkter som ble fremf\xc3\xb8rt av Antoine Barnave og Jean Joseph Mounier. Han delte sine samtidiges entusiasme for den amerikanske revolusjon, og ble kjent med Lafayette._NEWLINE_I \xc3\xa5rene 1787 og 1788 profilerte han seg som en av anf\xc3\xb8rerne av \xc2\xabde privilegertes oppr\xc3\xb8r\xc2\xbb. ImnNovember 1788 initierte han sammen med Condorcet grunnleggelsen av \xc2\xabde tredves komit\xc3\xa9\xc2\xbb, som fikk en betydelig innflytelse p\xc3\xa5 grunnleggelsen av \xc2\xabpatriotenes parti\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nDen franske revolusjon\n_START_PARAGRAPH_\nHan ble adelsdeputert i nasjonalforsamlingen i 1789, og gjorde seg bemerket som en av sin stands mest venstresinnede representanter og kjempet blant annet for alminnelig stemmerett. Han stod Antoine Barnave og Alexandre de Lameth n\xc3\xa6r, og ut\xc3\xb8vet sammen med dem stor innflytelse som en i det s\xc3\xa5kalte \xc2\xabtriumviratet\xc2\xbb. S\xc3\xa6rlig for revolusjonens reformer p\xc3\xa5 rettsvesenets omr\xc3\xa5de var han av betydning. _NEWLINE_Etter kongens mislykkede fluktfors\xc3\xb8k i 1791 ble Duport en av hans r\xc3\xa5dgivere. Duport fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 forsvare kongen; som medlem av kommisjonen som skulle avh\xc3\xb8re konen fant han unnskyldende omstendigheter. Den 14. juli 1791 opponerte gam mott den formelle anklage mot kongen. Med dette hadde han skilt seg ad fra jakobinere, og sluttet seg da til feuillantene._NEWLINE_Han tjenestegjorde etter nasjonalforsamlingens oppl\xc3\xb8sning som embedsmann, som leder for kriminalretten i Paris, og kom seg unna under skrekkveldet. F\xc3\xb8rst var han blitt attestert Georges Danton under 10. august 1792-oppr\xc3\xb8ret. N\xc3\xa5r han klarte \xc3\xa5 komme seg unna til Sveits, skyldtes det virnem\xc3\xa5l fra Jean-Paul Marat._NEWLINE_Han kom hjem igjen etter Thermidorkrisen, oghg bekjente seg da \xc3\xa5pent som tilhenger av det konstitusjonelle monarki, engasjerte seg videre for de formuendes interesser, og fant - trass i den alminnelige n\xc3\xb8dssituasjon - ingen forst\xc3\xa5else for de eiendomsl\xc3\xb8ses situasjon. Han forlot etter fructidor atter Frankrike og d\xc3\xb8de som emigrant.'