b"\n_START_ARTICLE_\nFordrivelsen av tyskere fra Tsjekkoslovakia\n_START_PARAGRAPH_\nFordrivelsen av tyskere fra Tsjekkoslovakia etter den andre verdenskrig foregikk i \xc3\xa5rene 1945 og 1946. Tre millioner etniske tyskere, bosatte i Sudetenland og tyske spr\xc3\xa5k\xc3\xb8yer ellers i landet, ble tvunget ut av hjemlandet Tsjekkoslovakia. Uttrykket fordrivelse brukes i denne sammenheng som et samlebegrep for flukt, fordrivelse med vold og for den organiserte, tvungne utvandring._NEWLINE_Etter verdenskrigens avslutning m\xc3\xa5tte til sammen ca. tolv millioner tyskere forlate sine bosteder i \xc3\x98st-, Sentral- og S\xc3\xb8r\xc3\xb8st-Europa. De ble dirigert hovedsakelig til omr\xc3\xa5der innenfor grensene til dagens Tyskland, som delvis var okkupert av Sovjetunionen. Fordrivelsen av tyskere fra Tsjekkoslovakia var den st\xc3\xb8rste fra \xc3\xa9n enkelt stat._NEWLINE_Den tsjekkoslovakiske eksilregjering mente at det tyske folk hadde et kollektivt ansvar for den andre verdenskrigen, og for de forbrytelser som da ble beg\xc3\xa5tt. Regjeringen tok allerede i 1941 til orde for \xc3\xa5 fordrive hele den tyske befolkning i Tsjekkoslovakia, og fikk etterhvert tilslutning for sitt synspunkt av Sovjetunionen, Storbritannia og USA._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste, s\xc3\xa5kalte \xc2\xabville\xc2\xbb del av fordrivelsen sommeren 1945 skjedde med et betydelig innslag av vold. Bene\xc5\xa1-dekretene la grunnlaget for fordrivelsene ved blant annet \xc3\xa5 inndra statsborgerskap og beslaglegge eiendom. Om lag av en fjerdedel av de etniske tyskerne var fordrevet f\xc3\xb8r Potsdamavtalen fra august 1945 sanksjonerte fordrivelsene. Potsdam foreskrev at fordrivelsene skulle skje p\xc3\xa5 en \xc2\xabordnet og human m\xc3\xa5te\xc2\xbb._NEWLINE_Parallelt med fordrivelsen av etniske tyskere fra tsjekkiske omr\xc3\xa5der ble etniske ungarere (madjarer) tvangsflyttet fra slovakiske omr\xc3\xa5der og fikk sine eiendommer beslaglagt.\n_START_SECTION_\nSudettyskerne\n_START_PARAGRAPH_\nBegrepet sudettyskere ble brukt om tyskere som inntil slutten av andre verdenskrig bodde i B\xc3\xb6hmen og M\xc3\xa4hren, ogs\xc3\xa5 langt utenfor det egentlige Sudetenland. Mange etnisk tyske bosettere kom til omr\xc3\xa5det p\xc3\xa5 invitasjon fra P\xc5\x99emyslidiske dynasti omkring \xc3\xa5r 1200 og mange sudettyskere kunne spore lokal familiehistorie tilbake til middelalderen. De hadde innvandret til omr\xc3\xa5det p\xc3\xa5 1400-tallet, og hadde dannet faste samfunnstrukturer. Ved folketellingen i 1921 talte den tysktalende befolkning 3\xc2\xa0123\xc2\xa0583 individer, hvilket utgjorde 23,4\xc2\xa0% av den totale befolkningen. Omkring 30\xc2\xa0% av innbyggerne i B\xc3\xb6hmen (tsjekkisk: \xc4\x8cechy) og M\xc3\xa4hren (tsjekkisk: Morava) var tysktalende f\xc3\xb8r krigen. I mai 1945 var det 3,3-3,4 millioner tysktalende p\xc3\xa5 Tsjekkoslovakias territorium (noen anslag p\xc3\xa5 4 millioner). Da Potsdamkonferansen begynte hadde 700\xc2\xa0000 til 800\xc2\xa0000 allerede forlatt eller blitt fordrevet fra tsjekkoslovakisk territorium.\n_START_SECTION_\nDannelsen av Tsjekkoslovakia\n_START_PARAGRAPH_\nDa den Tsjekkoslovakiske stat ble proklamert i 1918, skjedde det til motstand fra sudettyskerne. Disse ville ha en autonom, tysk region, lagt inn under \xc3\x98sterrike. Saint Germain-traktaten fra 1919 avsluttet denne  diskusjonen, og den Tsjekkoslovakiske stat ble dannet. Landet var en skj\xc3\xb8r statsdannelse, s\xc3\xa6rlig p\xc3\xa5 grunn av et stort antall etniske tyskere i omr\xc3\xa5dene n\xc3\xa6r grensen til Tyskland. Da Tsjekkoslovakia ble opprettet i 1918 bodde det tre millioner tysktalende og syv millioner tsjekkisktalende i B\xc3\xb6hmen og M\xc3\xa4hren. De to etniske gruppene levde i stor grad i parallelle og til dels separate samfunn. Tysk og tsjekkisk spr\xc3\xa5k har lite til felles og markerte tydelig skillet mellom folkegruppene. Omkring 1900 rammet den \xc3\xb8kende tsjekkiske nasjonalismen de tysktalende. Blant tsjekkere er det en utbredt oppfatning at Habsburgernes herred\xc3\xb8mme fra Slaget p\xc3\xa5 Det hvite berg i november 1620 til 1918 ikke var legitimt._NEWLINE_I 1918 var det flere tysktalende enn slovaker i landet, en del av de tysktalende var dessuten j\xc3\xb8der. Det var over 100\xc2\xa0000 j\xc3\xb8der i landet i mellomkrigstiden. Vel en tredel av j\xc3\xb8dene regnet seg som etniske tyskere, mens nesten halvparten regnet seg som etniske tsjekkere, en liten andel regnet seg som etniske j\xc3\xb8der. For eksempel regnet Hermann Kafka seg som tsjekker etter \xc3\xa5 ha vokst opp i overveiende tsjekkisk landsby, mens han kone og hennes familie i Praha var tysktalende, og de sendte s\xc3\xb8nnen Franz til tysk skole i Praha. I noen tilfeller ble Tsjekkoslovakias grenser trukket strategisk av seierherrene: For eksempel ble byen Gm\xc3\xbcnd p\xc3\xa5 jernbanelinjen midt mellom Praha og Wien delt i en \xc3\xb8sterriksk og en tsjekkoslovakisk del (\xc4\x8cesk\xc3\xa9 Velenice)._NEWLINE_Den tsjekkiske grunnloven fra 1920 garanterte fulle borgerrettigheter for sudettyskerne, og gjennom 1920-tallet gjorde tyskerne seg sterkt gjeldende i politikken. Moderate tyske politiske krefter samarbeidet med de \xc3\xb8vrige etniske gruppene. Det sosialdemokratiske tyske partiet fikk stor oppslutning i befolkningen, og i 1929 var dette partiet ledende i den tyske minoritet. H\xc3\xb8yreradikale tyske partier sto derimot for en konfronterende politikk, og i 1933 ble Deutsche Nationalsozialistische Arbeiterpartei (DNSAP) forbudt av myndighetene, for \xc3\xa5 drive undergravende virksomhet._NEWLINE_P\xc3\xa5 1930-tallet ble Tsjekkoslovakia rammet av d\xc3\xa5rlige konjunkturer, og dette gikk s\xc3\xa6rlig ut over de tyske omr\xc3\xa5dene. Endringen medf\xc3\xb8rte st\xc3\xb8rre oppslutning om det h\xc3\xb8yreradikale partiet, som n\xc3\xa5 het Det sudettyske partiet (SdP).Tsjekkoslovakias president Edvard Bene\xc5\xa1 hadde sammen med det sosialdemokratiske tyske partiet, pr\xc3\xb8vd \xc3\xa5 bremse for h\xc3\xb8yrekreftene, men mislyktes. I 1935 fikk SdP som var ledet av Konrad Henlein, bare to representanter f\xc3\xa6rre enn Det tsjekkoslovakiske agrarpartiet. Heinlein gikk inn for full l\xc3\xb8srivelse fra Tsjekkoslovakia._NEWLINE_Den tysktalende minoriteten \xc3\xb8nsket autonomi, og i mellomkrigstiden sendte de en rekke appeller til Folkeforbundet. De klaget blant annet over at tyskspr\xc3\xa5klige skoler ble stengt. Autonomi for Sudetenland var ikke akseptabelt for Tsjekkoslovakia, b\xc3\xa5de fordi grenseomr\xc3\xa5dene ble oppfattet som tradisjonelle deler av B\xc3\xb6hmen og M\xc3\xa4hren og fordi omr\xc3\xa5dene var \xc3\xb8konomisk og milit\xc3\xa6rt viktige. En del tyskdominerte landsbyer markerte sin misn\xc3\xb8ye med statsdannelsen ved \xc3\xa5 ikke feire republikkens dag 28. oktober. I Tsjekkoslovakia var det f\xc3\xb8r krigen en utbredt oppfatning at sudettyskerne var farlige kolonister og en trussel mot den tsjekkoslovakiske staten: en nasjonal fiende. Tom\xc3\xa1\xc5\xa1 Masaryk ga uttrykk for denne oppfatningen da han i 1918 omtalte sudettyskerne som \xc2\xabinnvandrere og kolonister\xc2\xbb. Det var en utbredt oppfatning blant tsjekkiske politikere at den tsjekkoslovakiske staten sviktet f\xc3\xb8r krigen fordi et stort antall innbyggere ikke var lojale.\n_START_SECTION_\nValgene i Sudetenland\n_START_PARAGRAPH_\nKonrad Henleins h\xc3\xb8yreradikale parti Sudetendeutsche Partei (SdP), fikk ved valget i 1935 to tredjedeler av sudettyskernes stemmer. SdP var i praksis en gren av Hitlers NSDAP som finansierte partiet i hemmelighet.  SdP hadde som m\xc3\xa5l \xc3\xa5 undergrave den tsjekkoslovakiske republikken. Partiet fikk 85\xc2\xa0% av de sudettyske stemmene ved lokalvalget i 1938. Etter 1935 ble frontene mellom etniske tyskere og etnisk tsjekkere tydelige, og mange sudettyskere viste tydelig at de ikke sluttet opp om republikken Tsjekkoslovakia. De s\xc3\xa5 frem til \xc3\xa5 bli \xc2\xabbefridd\xc2\xbb av Tyskland. Sudettyske politikere agiterte p\xc3\xa5 1930-tallet for Heim ins Reich (at Sudetenland skulle slutte seg til Tyskland).\n_START_SECTION_\nM\xc3\xbcnchenavtalen og Bene\xc5\xa1 i eksil\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x98sterrikes Anschluss til Nazi-Tyskland styrket Konrad Heinleins posisjon, og han gikk inn for en sammensl\xc3\xa5ing av Sudetenland med Tyskland. M\xc3\xbcnchenavtalen ble 30. september 1938 inng\xc3\xa5tt mellom Tyskland, Frankrike, Storbritannia og Italia. Avtalen medf\xc3\xb8rte at Sudetenland med over 3,5 millioner innbyggere ble l\xc3\xb8srevet fra Tsjekkoslovakia, under navnet Sudetengau. Tsjekkoslovakia og Sovjetunionen var ikke parter i avtalen. Ved denne avtalen ble oppdelingen av Tsjekkoslovakia godtatt av stormaktene, uten tsjekkoslovakiske myndigheters medvirkning. Avtalen medf\xc3\xb8rte at Sudetenland med omkring 40\xc2\xa0% av B\xc3\xb6hmens og M\xc3\xa4hrens areal ble overtatt av Tyskland. Omr\xc3\xa5det som ble overf\xc3\xb8rt til Tyskland 2,8 millioner tysktalende og 700\xc2\xa0000 tsjekkisktalende. Omkring 440\xc2\xa0000 tysktalende befant seg i omr\xc3\xa5dene som fortsatt ble kontrollert av Tsjekkoslovakias regjering._NEWLINE_Edvard Bene\xc5\xa1 gikk av som president 5. oktober etter tysk press og gikk i eksil i London. Emil H\xc3\xa1cha overtok senere p\xc3\xa5 h\xc3\xb8sten som president. Hilter truet i mars 1939 H\xc3\xa1cha til \xc3\xa5 skille den slovakiske delen av landet fra B\xc3\xb6hmen og M\xc3\xa4hren som Tyskland okkuperte straks okkuperte. Den 16. mars 1939 kunngjorde Adolf Hitler opprettelsen av Riksprotektoratet B\xc3\xb6hmen-M\xc3\xa4hren. Ungarn fikk ved den f\xc3\xb8rste Wien-tildeling 2. november 1938 overf\xc3\xb8rt den s\xc3\xb8rlige delen av Slovakia og okkuperte i mars 1939 resten av Karpato-Ukraina (den \xc3\xb8stligste delen av Tsjekkoslovakia). Mange etniske tsjekkere ble fordrevet fra det annekterte Sudetenland, og samtidig ble mange sudettyskere presset til \xc3\xa5 melde seg inn i SdP slik Milena Jesenska rapporterte._NEWLINE_Samtidig med tysk okkupasjon av B\xc3\xb6hmen-M\xc3\xa4hren ble Republikken Slovakia opprettet og en marionettregjering innsatt. Sudettyskernes ledere \xc3\xb8nsket okkupasjonen velkommen og mange etniske tyskere medvirket til okkupasjonsmaktens brutale styre. Et stort antall tysktalende tsjekkere (sudettyskere) ble rekruttert til Wehrmacht og Schutzstaffel (SS), og mange var involvert i overgrep mot befolkningen. Ogs\xc3\xa5 andre tsjekkoslovakiske borgere gikk okkupasjonsmaktens \xc3\xa6rend. Blant de sudettyske kollaborat\xc3\xb8rene var den anti-tsjekkiske Karl Hermann Frank. Den tsjekkoslovakiske motstandsbevegelsen rapporterte allerede i 1939 at tsjekkerne fikk et stadig mer radikalt syn p\xc3\xa5 sudettyskerne og at \xc2\xabnasjonen bare overlever p\xc3\xa5 h\xc3\xa5pet om hevn\xc2\xbb. Mange sudettyskeres st\xc3\xb8tte til okkupantene styrket tsjekkernes oppfatning om at sudettyskerne ikke hadde rett til \xc3\xa5 bo p\xc3\xa5 tsjekkisk jord._NEWLINE_Det tyske angrepet p\xc3\xa5 Polen i september 1939 gjorde britiske myndigheter mer im\xc3\xb8tekommende for opprettelse av en tsjekkoslovakisk eksilregjering leder av Bene\xc5\xa1 i London. Frankrikes statsminister \xc3\x89douard Daladier ville ikke forholde seg til Bene\xc5\xa1 f\xc3\xb8r etter press fra den britiske regjeringen. Etter Frankrikes nederlag i juni 1940 anerkjente Churchill den midlertidige (provisional) tsjekkoslovakiske regjeringen. Eksilregjeringen besto av Bene\xc5\xa1, et kabinett og r\xc3\xa5dgivende organ p\xc3\xa5 40 personer. Den britiske regjeringen avsto eksplisitt fra \xc3\xa5 anerkjenne eksilregjeringen som rettslig sett en videref\xc3\xb8ring av den tsjekkoslovakiske republikken med krav p\xc3\xa5 \xc3\xa5 gjenopprette grensene fra f\xc3\xb8r M\xc3\xbcnchen-avtalen. Bene\xc5\xa1 og hans folk krevde \xc3\xa5 f\xc3\xa5 gjenopprette staten innenfor grensene f\xc3\xb8r 1938. Etter den tyske invasjonen av Sovjetunionen i juni 1941 anerkjente Bene\xc5\xa1' eksilregjering fullt ut og tillot oppbygging av tsjekkoslovakiske milit\xc3\xa6re styrker p\xc3\xa5 sovjetisk territorium. Sovjetiske myndigheter hadde tidligere stengt den tsjekkoslovakiske ambassaden i Moskva og anerkjent Slovakia i tr\xc3\xa5d med Molotov-Ribbentrop-pakten. USA anerkjente eksilregjeringen 26. oktober 1942 og ville i likhet med Storbritannia ikke forplikte seg til \xc3\xa5 gjenopprette grensene fra f\xc3\xb8r krigen.\n_START_SECTION_\nRiksprotektoratet B\xc3\xb6hmen-M\xc3\xa4hren\n_START_PARAGRAPH_\nI 1939 tok Hitler kontroll over resten av B\xc3\xb6hmen og M\xc3\xa4hren, og opprettet et \xc2\xabriksprotektorat\xc2\xbb for omr\xc3\xa5det. Et stort antall tysktalende tsjekkere (sudettyskere) ble rekruttert til Wehrmacht og Schutzstaffel (SS), og mange var involvert i overgrep mot befolkningen. Ogs\xc3\xa5 andre tsjekkoslovakiske borgere gikk okkupasjonsmaktens \xc3\xa6rend. Blant de sudettyske kollaborat\xc3\xb8rene var den anti-tsjekkiske Karl Hermann Frank. Den tsjekkoslovakiske motstandsbevegelsen rapporterte allerede i 1939 at tsjekkerne fikk et stadig mer radikalt syn p\xc3\xa5 sudettyskerne og at \xc2\xabnasjonen bare overlever p\xc3\xa5 h\xc3\xa5pet om hevn\xc2\xbb. Felles for de mange rapportene fra protektoratet til eksilregjeringen i London var at befolkningen hadde bygget opp et intenst hat mot alt og alle som var tysk, og befolkningen s\xc3\xa5 frem til \xc3\xa5 drive tyskerne med makt ut av landet. Mange sudettyskeres st\xc3\xb8tte til okkupantene styrket tsjekkernes oppfatning om at sudettyskerne ikke hadde rett til \xc3\xa5 bo p\xc3\xa5 tsjekkisk jord._NEWLINE_Konstantin von Neurath var \xc2\xabriksprotektor\xc2\xbb fra 15. mars 1939. Den tsjekkoslovakiske v\xc3\xa5penindustri var viktig for tysk krigf\xc3\xb8ring, og Hitler var misforn\xc3\xb8yd med at von Neurath ikke klarte \xc3\xa5 bryte ned den tsjekkiske motstandsbevegelsen.  I 1941 ble Reinhard Heydrich stedfortreder for Neurath, med alle fullmakter. Heydrich var tidligere sjef for den sentrale sikkerhetstjenesten i Det tredje riket. Heydrich s\xc3\xb8rget dels for at levek\xc3\xa5rene ble forbedret, dels ble voldsut\xc3\xb8velsen intensivert. Det ble innf\xc3\xb8rt unntakstilstand, der 4\xc2\xa0000 til 5\xc2\xa0000 mennesker ble arrestert og 400 henrettet.  Heydrich styrte landet med jernh\xc3\xa5nd, og etter attentatet mot ham i mai 1942, ble landsbyen Lidice utsatt for gjengjeldelse. Landsbyens 192 voksne menn ble henrettet, kvinner og barn ble deportert og landsbyen ble revet. I 1939 bodde 118\xc2\xa0000 j\xc3\xb8der i landet; av disse ble 78\xc2\xa0154 ble drept av okkupasjonsmakten. I tillegg til j\xc3\xb8dene ble ytterligere flere hundre tsjekkoslovaker henrettet under Heydrichs styre. Omkring 90\xc2\xa0% av j\xc3\xb8dene og 50\xc2\xa0% av roma ble deportert av okkupasjonsmakten._NEWLINE_Tsjekkoslovakia opplevde mindre materielle tap enn andre \xc3\xb8steuropeiske land i l\xc3\xb8pet av krigen. Okkupasjonsmakten hadde beslaglagt en del eiendom tilh\xc3\xb8rende tsjekkoslovaker, blant annet to store banker, j\xc3\xb8ders og utlendingers eiendeler i landet. Kollaborat\xc3\xb8rer hadde overtatt eiendom ved tvang eller plyndring. Den tyske okkupasjonen av Polen var langt mer brutal for sivilbefolkningen enn okkupasjonen av Tsjekkoslovakia. Hitlers ide om \xc3\xa5 fordrive tsjekkere fra B\xc3\xb6hmen-M\xc3\xa4hren ble ikke iverksatt._NEWLINE_Reinhard Heydrich ble 27. mai 1942 utsatt for et attentat i Praha, og d\xc3\xb8de 4. juli. Drapet medf\xc3\xb8rte storstilte represalier, under ledelse av Kurt Daluege.  Henrettelser skjedde uten lov og dom, og herjingene kulminerte med utslettelsen av to landsbyer, Lidice og Lezaky. Lidices 192 voksne menn ble henrettet, mens kvinner og barn ble deportert og landsbyen ble revet. I 1939 bodde 118\xc2\xa0000 j\xc3\xb8der i landet; av disse ble 78\xc2\xa0154 ble drept av okkupasjonsmakten. I tillegg til j\xc3\xb8dene ble ytterligere flere hundre tsjekkoslovaker henrettet under Heydrichs styre.\n_START_SECTION_\nStatsborgerskap og etnisitet\n_START_PARAGRAPH_\nVed iverksetting av sin etnisk baserte politikk m\xc3\xb8tte den tyske okkupasjonsmakten utfordringer med definisjon av nasjonalitet eller etnisitet. S\xc3\xa6rlig forvirrende var \xc2\xabamfibiene\xc2\xbb, tyske antropologers betegnelse p\xc3\xa5 personer som lett kunne bytte offisiell etnisk tilh\xc3\xb8righet eller hadde uklar tilh\xc3\xb8righet. F\xc3\xb8r krigen ble disse kalt \xc2\xabgermaniserte tsjekkere\xc2\xbb eller \xc2\xabtsjekkifiserte tyskere\xc2\xbb. Etter krigen ble det ansl\xc3\xa5tt at omkring 300\xc2\xa0000 etniske tsjekkere hadde registrert seg som tyske borgere under okkupasjonen. I Budweis, en av de etniske mest sammensatte byene i protektoratet, hadde 11\xc2\xa0% av de etniske tsjekkerne tatt tysk borgerskap. Vel 90\xc2\xa0000 av innbyggerne i protektoratet var j\xc3\xb8der i henhold til N\xc3\xbcrnberglovene._NEWLINE_I mars 1939 innf\xc3\xb8rte riksprotektoren en lov som skilte mellom borgere av riket (etniske tyskere) og innbyggere av protektoratet (Staatsangeh\xc3\xb6rige, etniske tsjekkere), senere samme \xc3\xa5r ble j\xc3\xb8der en egen kategori da N\xc3\xbcrnberglovene ble innf\xc3\xb8rt. Borgere av det tyske riket hadde fulle rettigheter, mens borgere av protektoratet var p\xc3\xa5lagt restriksjoner. Selv om fullt borgerskap i Tyskland var tiltenkt etniske tyskere var det i praksis valgfrihet: Det var tilstrekkelig \xc3\xa5 registrere seg med enkelt s\xc3\xb8knadsskjema, de som ikke \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 bli tyske borgere kunne la v\xc3\xa6re \xc3\xa5 registrere seg. Retningslinjene \xc3\xa5pnet for at et lite antall av slavisk eller ungarsk bakgrunn kunne f\xc3\xa5 borgerskap, bare j\xc3\xb8der var helt utestengt fra rikstysk borgerskap p\xc3\xa5 grunn av deres \xc2\xabutenlandske blod\xc2\xbb. I Brno lot en sjettedel av etniske tyskere v\xc3\xa6re \xc3\xa5 registrere seg. Riksprotektorens administrasjon noterte at man var skuffet over at det ikke var full oppslutning. Etter krigen ble det ansl\xc3\xa5tt at opp til 25\xc2\xa0% av etniske tyske i protektoratet hadde unnlatt \xc3\xa5 registrere seg for borgerskap i Tyskland. Alle medlemmer av det sudettyske partiet ble automatisk tyske borgere. Borgere av riket hadde tyngende plikter (blant annet arbeids- og milit\xc3\xa6rtjeneste for unge menn) og ble presset til \xc3\xa5 delta i rikstyske organisasjoner. I tillegg ble de plaget og boikottet av etniske tsjekkere og noen ble ogs\xc3\xa5 banket opp._NEWLINE_Wehrmachts raske seier p\xc3\xa5 vestfronten i 1940 overbeviste mange om at protektoratet ville bli varig og flere meldte overgang til \xc2\xabriksborgerskap\xc2\xbb. En del etnisk tsjekkere meldte overgang for \xc3\xa5 oppn\xc3\xa5 fordeler som forfremmelse, mildere dommer i straffesaker eller romsligere rasjoneringskort. Mange av de \xc2\xabnye\xc2\xbb tyskerne snakket bare tsjekkisk. Okkupasjonsmakten strammet h\xc3\xb8sten 1940 inn ved krav om gransking av s\xc3\xb8kernes moralske og politiske kvaliteter, rasekjennetegn og \xc2\xabtyske blod\xc2\xbb. Det var store forskjeller i hvor strengt retningslinjene ble h\xc3\xa5ndhevet i ulike deler av protektoratet. I siste del av 1944, da Tysklands nederlag n\xc3\xa6rmet seg, fors\xc3\xb8kte mange personer av helt eller delvis etnisk tysk herkomst \xc3\xa5 f\xc3\xa5 annullert sitt tyske statsborgerskap._NEWLINE_I oktober 1941 annonserte Heydrich en ambisjon om fullstendig germanisering av protektoratet og han slo fast at mange tsjekkere m\xc3\xa5tte bli tyske. Heydrich anslo at halvparten av tsjekkerne skulle bli tyske, resten skulle steriliseres eller fjernes. Han ville ha slutt p\xc3\xa5 at personene selv kunne velge etnisitet, i stedet skulle s\xc3\xa5kalte raseeksperter ta beslutningen basert p\xc3\xa5 objektive kjennetegn. S\xc3\xa5kalte Kennkarte ble distribuert og befolkningen skulle ved hjelp av disse deles i \xc2\xabgermaniserbare\xc2\xbb og \xc2\xabikke-germaniserbare\xc2\xbb tsjekkere. Heydrichs kriterier for inndeling av befolkningen var uklare og f\xc3\xb8rte til forvirring og tautrekking. Hans Joachim Beyer, antropolog i SS, unders\xc3\xb8kte utseende og kroppsbygning hos tsjekkerne og konkluderte overraskende med at etniske tsjekkere i gjennomsnitt hadde mer \xc2\xabtyske\xc2\xbb trekk enn sudettyskerne. Disse bestred konklusjonen og hevdet at det var et sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l om personen var \xc2\xabverdig\xc2\xbb \xc3\xa5 bli tysk (Eindeutschungsw\xc3\xbcrdigkeit), mens tyskere fra selve Tyskland mente at rasetrekk (Eindeutschungsf\xc3\xa4higkeit) var avgj\xc3\xb8rende. I praksis var raseklassifisering ofte basert p\xc3\xa5 atferd eller holdning (spirit). Hans von Watter, Oberlandrat for Praha, rapporterte for eksempel i januar 1942 til Heydrich at det var 39\xc2\xa0000 tyske i hans distrikt, av disse var omkring 10\xc2\xa0000 \xc2\xabrikstyske\xc2\xbb fra Tyskland eller Sudetenland,  20\xc2\xa0000 var etniske tyskere av utvilsom herkomst (einwandfreier deutscher Volkszugeh\xc3\xb6righeit), mens  6\xc2\xa0000 var innf\xc3\xb8dte med delvis innslag tysk blod - denne siste klassifisering var baserte p\xc3\xa5 at personene \xc2\xabf\xc3\xb8lte seg tiltrukket av tsjekkisk kultur\xc2\xbb. Oberlandrat von Watter konkluderte med at personer som viste patriotisme og virilitet m\xc3\xa5tte ha arvet dette fra forfedrene og derfor hadde \xc2\xabtysk blod\xc2\xbb. I mai 1942 rapporterte Heydrich til Berlin at arbeidet med \xc3\xa5 sortere ut tsjekkere for germanisering var i gang. Under dekke av \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re tuberkuloseunders\xc3\xb8kelser begynte raseeksperter kartlegging. Arbeidet stanset etter attentatet mot Heydrich  27. mai, tysk tilbakeslag ved Stalingrad og oppblomstring av tsjekkisk patriotisme.\n_START_SECTION_\nForberedelse til fordrivelsen\n_START_PARAGRAPH_\nBene\xc5\xa1 begynte tidlig \xc3\xa5 legge planer for etterkrigstiden, herunder fjerning av sudettyskerne fra landet. I oktober 1939 sendte professor Zden\xc4\x9bk Pe\xc5\xa1ka et notat til London med forslag om befolkningsutveksling og Pe\xc5\xa1ka anbefalte at alle etniske tyskere som ikke kunne bevise at de hadde v\xc3\xa6rt lojale mot Tsjekkoslovakia skulle fjernes fra landet. Bene\xc5\xa1 gikk inn for denne planen, men m\xc3\xa5tte balansere hevnlysten hjemme mot britenes og amerikanernes reservasjoner. I november 1940 sendte Bene\xc5\xa1 en melding til ledelsen for den tsjekkoslovakiske motstandsbevegelsen der han skrev at den tsjekkiske nasjonen ogs\xc3\xa5 trengte lebensraum, noe som bare kan oppn\xc3\xa5s ved at sudettyskerne som hadde forr\xc3\xa5dt Tsjekkoslovakia forlot landet. I meldingen poengterte han samtidig at det er urealistisk \xc3\xa5 h\xc3\xa5pe at det er mulig \xc3\xa5 utslette (\xc2\xabvyhladit\xc2\xbb) 3 millioner tyskere. Bene\xc5\xa1 var tidlig i krigen beredt til avst\xc3\xa5 tyskdominerte grenseomr\xc3\xa5der til Tyskland. Personer i motstandsbevegelsen hjemme \xc3\xb8nsket fjerning av alle tyskere og ikke noe tap av territorium._NEWLINE_Den tsjekkoslovakiske regjering i eksil mente at det tyske folk hadde et kollektivt ansvar for den andre verdenskrigen. Allerede i 1941 tok den til orde for \xc3\xa5 tvangsflytte hele den tyske befolkning ut av Tsjekkoslovakia. Stalin tok etterhvert tsjekkernes standpunkt, og det ble siden tiltr\xc3\xa5dt av b\xc3\xa5de Storbritannia og USA. Eksilregjeringen tok allerede i 1941 til orde for \xc3\xa5 fordrive hele den etnisk tyske befolkningen i Tsjekkoslovakia etter krigen, og fikk etter hvert tilslutning for sitt synspunkt av Sovjetunionen, Storbritannia og USA. Fra sent i 1941 la Bene\xc5\xa1' eksilregjering i London til grunn at det var n\xc3\xb8dvendig \xc3\xa5 fjerne etniske tyskere fra Tsjekkoslovakia etter krigen for \xc3\xa5 sikre landets stabilitet. Samtidig skulle etniske ungarere utvises fra Slovakia. Ideen om \xc3\xa5 kaste ut etniske tyskere ble opprinnelig ikke bifalt av de vestlige stormaktene. Resten av krigen lanserte Bene\xc5\xa1 overfor stormaktene ulike planer for utvisning av de etniske tyskerne. Bene\xc5\xa1 begrunnet planene p\xc3\xa5 ulike m\xc3\xa5ter: som straff fordi de sudettyskerne hadde \xc3\xb8delagt landet, av hensyn til sudettyskernes egen sikkerhet og for \xc3\xa5 sikre en stabil tsjekkoslovakisk stat etter krigen. I l\xc3\xb8pet av 1942 ble Bene\xc5\xa1' argumentasjon positivt mottatt hos britiske myndigheter (august 1942 if\xc3\xb8lge SNL.no). Britiske myndigheter holdt i utgangspunktet fast ved grenseendringene i henhold til M\xc3\xbcnchen-avtalen. Chamberlain hadde like f\xc3\xb8r M\xc3\xbcnchen advart Bene\xc5\xa1 om at i tilfelle krig ville ikke Tsjekkoslovakia kunne gjenopprettes innenfor grensene fra 1937 uansett utfallet av krigen. Britiske myndigheter forlot ikke denne posisjonen i f\xc3\xb8r 1942 tross Hitlers brudd p\xc3\xa5 avtalen og Churchill hadde i september 1940 offentlig erkl\xc3\xa6rt at M\xc3\xbcnchen-avtalen var \xc2\xab\xc3\xb8delagt\xc2\xbb av Hitler. I juni 1942 under et bes\xc3\xb8k i London gikk Molotov med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 la Bene\xc5\xa1 bekjentgj\xc3\xb8re at Sovjetunionen foretrakk grensene fra f\xc3\xb8r M\xc3\xbcnchen - et standpunkt sovjetiske myndigheter lenge hadde hevdet overfor britiske myndigheter. Britiske myndigheter erkl\xc3\xa6rte 5. august offentlig atde s\xc3\xa5 bort fra grenseendringer gjort i 1938 eller senere. Utenriksminister Eden informerte 5. august 1942 Underhuset og Tsjekkoslovakias eksilregjering om at M\xc3\xbcnchenavtalen ikke lenger gjaldt if\xc3\xb8lge den britiske regjeringen. Regjeringens endring i synet p\xc3\xa5 M\xc3\xbcnchenavtalen skyldtes s\xc3\xa6rlig okkupasjonsmaktens brutale hevn etter drapet p\xc3\xa5 Heydrich. Charles de Gaulle, som leder av den franske nasjonalkomite, erkl\xc3\xa6rte 29. september 1942 at M\xc3\xbcnchenavtalen ble ansett som ugyldig og annullert. Bene\xc5\xa1 og hans regjering la etter dette opp til stadig hardere h\xc3\xa5ndtering av de etniske tyskerne etter krigen._NEWLINE_I 1943 sluttet Bene\xc5\xa1 seg til den popul\xc3\xa6re ideen om at alle eller de fleste etniske tyskere m\xc3\xa5tte utvises. Bene\xc5\xa1 selv og politiske ledere p\xc3\xa5 alle niv\xc3\xa5er ga uttrykk for \xc3\xb8nsket om \xc3\xa5 \xc2\xablikvidere\xc2\xbb det tyske \xc2\xabproblemet\xc2\xbb i landet. I l\xc3\xb8pet av okkupasjonen festet det seg et nasjonalt konsensus at de etniske minoritetene m\xc3\xa5tte fjernes for \xc3\xa5 sikre den tsjekkoslovakiske republikken langsiktige stabilitet. Bene\xc5\xa1 oppmuntret tsjekkoslovaker til \xc3\xa5 ta igjen mot etniske tyskere p\xc3\xa5 tsjekkisk territorium, dette var if\xc3\xb8lge Benjamin Frommer f\xc3\xb8rste trinn for \xc3\xa5 gjenetablere Tsjekkoslovakia som en uavhengig stat. Fordrivelse av etniske tyskere hadde h\xc3\xb8yeste prioritet hos Bene\xc5\xa1 og hans regjering. Ved planlegging av fordrivelsen henviste eksilregjeringen ofte til erfaringene med befolkningsutvekslingen mellom Hellas og Tyrkia etter Lausanne-traktaten av 1923.\n_START_SECTION_\nDe alliertes holdning\n_START_PARAGRAPH_\nDa Stalin anerkjente Tsjekkoslovakias eksilregjering og uttalte seg positivt til utvisning av etniske tyskere, endret USA og Storbritannia standpunkt og godtok Bene\xc5\xa1' plan for \xc3\xa5 utvise etniske tyskere. Aksept for ideen om et Tsjekkoslovakia uten minoriteter var resultat av Bene\xc5\xa1' diplomatiske anstrengelser i 1942\xe2\x80\x931943, og Bene\xc5\xa1 lyktes sommeren 1943 \xc3\xa5 overtale de tre stormaktene. Sovjetunionens aksept for planen var et ledd i Stalins strategi for \xc3\xa5 dominere \xc3\x98st-Europa etter krigen. De tsjekkoslovakiske kommunistene var opprinnelig i mot \xc3\xa5 fordrive de etniske tyskerne, men snudde helt om da de forsto at dette kunne hjelpe dem til makten. Et memorandum fra eksilregjeringen til stormaktene (november 1944) forslo at h\xc3\xb8yst 800\xc2\xa0000 etniske tyskere kunne bli v\xc3\xa6rende i Tsjekkoslovakia. I en tale i Underhuset 15. desember 1944 forsvarte Churchill ideen om at blanding av etniske grupper var grunnlag for stadig konflikt og uttalte \xc2\xaba clean sweap will be made\xc2\xbb._NEWLINE_Bene\xc5\xa1 uttalte i en tale i Brnos r\xc3\xa5dhus 12. mai 1945: \xc2\xabVi har sagt det og vi har tatt p\xc3\xa5 oss oppgaven med \xc3\xa5 fullstendig avvikle det tyske problemet i v\xc3\xa5r republikk.\xc2\xbb Tilsvarende uttalte han gjentatte ganger p\xc3\xa5 forsommeren 1945. Politikere og aviser brukte i 1945 rutinemessig ordet \xc2\xabavvikle\xc2\xbb (likvidere) om etniske tyskere. Partiavisen Svobodn\xc3\xa9 slovo agiterte i 1945 for sudettyskernes kollektive skyld og hevdet at Churchill hadde uttalt \xc2\xabden beste tyskeren er en d\xc3\xb8d tysker\xc2\xbb. Ved 325-\xc3\xa5rsjubileet for slaget p\xc3\xa5 Det hvite berg (juni 1945) holdt statsminister Zden\xc4\x9bk Fierlinger en tale til tusenvis av fremm\xc3\xb8tte og uttalte at de kunne feire en revolusjon\xc3\xa6r handling: Konfiskering av jord fra arvefiendene tyskerne og ungarerne. Fierlinger poengterte at uretten beg\xc3\xa5tt i 1620 og gjentatt av nazistene, n\xc3\xa5 skulle rettes opp og tsjekkere og slovaker skulle igjen bli herrer i eget land. Bene\xc5\xa1 fremholdt at \xc2\xaballe tyskere\xc2\xbb var ansvarlige for massakren i Lidice, at tyskerne og madjarene \xc2\xaber v\xc3\xa5rt indre problem\xc2\xbb og at hele det tyske folk var ansvarlig for nazismen. Utvisningen av etniske tyskere var for blant andre Bene\xc5\xa1 et tiltak for \xc3\xa5 beskytte Tsjekkoslovakias demokrati og for \xc3\xa5 rette opp uretten beg\xc3\xa5tt mot tsjekkerne siden Slaget p\xc3\xa5 det hvite berg i 1620.\n_START_SECTION_\nSlutten av krigen\n_START_PARAGRAPH_\nTidlig i 1945 ble klart at Tysklands nederlag var innen rekkevidde og eksilregjeringen \xc3\xb8nsket da \xc3\xa5 ta kontroll over alle landomr\xc3\xa5der av Tsjekkoslovakia avst\xc3\xa5tt fra og med M\xc3\xbcnchenavtalen. Utenriksminister Eden svarte at sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let om suverenitet f\xc3\xb8rste ville avklares ved en fredstraktat der grensene i Sentral-Europa fastsettes endelig. Churchills regjering konkluderte i mars 1945 med at Tsjekkoslovakias regjering skulle overta full myndighet (engelsk: political authority) innenfor grensene av 31. desember 1937._NEWLINE_Innen 1945 hadde de tre stormaktene akseptert premisset om at etniske tyskere hadde kollektiv skyld i Hitler-regimets forbrytelser. Potsdamavtalen (av 2. august 1945) sanksjonerte fordrivelsen av etnisk tyske. Dette punktet i Potsdamavtalen var en stor seier for Bene\xc5\xa1 som hadde arbeidet for at annullering av M\xc3\xbcnchenavtalen og fjerning av sudettyskerne var l\xc3\xb8sningen p\xc3\xa5 Tsjekkoslovakias nasjonale sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. Den tsjekkoslovakiske regjeringen h\xc3\xa5pet \xc3\xa5 kaste ut s\xc3\xa5 mange sudettyskere som mulig mens situasjonen i Sentral-Europa fortsatt var uavklart, slik at stormaktene kunne bli presentert for en avgjort sak som ikke kunne reverseres. Samtidig var Bene\xc5\xa1 og enkelte regjeringsmedlemmer redd for \xc3\xa5 st\xc3\xb8te fra seg stormaktene ved brutal behandling av de tysktalende. Til forskjell fra Polen, ble Tsjekkoslovakia i 1945 gjenopprettet innenfor grensene fra f\xc3\xb8r M\xc3\xbcnchenavtalen (med unntak av Karpato-Ruthenia som ble overf\xc3\xb8rt til Sovjetunionen/Ukraina). If\xc3\xb8lge Cordell og Wolff var det en ambisjon om \xc3\xa5 skape et sammenfall mellom nasjon og stat, og dermed m\xc3\xa5tte tysktalende (inkludert tysktalende j\xc3\xb8der) og ungarere fjernes fra landet. De tre stormaktene var de reelle myndighetene i Tyskland og \xc3\x98sterrike mens fordrivelsene p\xc3\xa5gikk. Sovjetunionen kontrollerte i realiteten store deler av Polen, Tsjekkoslovakia og det \xc3\xb8stlige Tyskland, mens USA kontrollerte den vestlige delen av B\xc3\xb6hmen p\xc3\xa5 slutten av krigen. Storbritannia var ikke okkupasjonsmakt i de omr\xc3\xa5dene der etniske tyskere og etniske ungarere ble fordrevet. Potsdamavtalen sanksjonerte ikke utvisning av tsjekkoslovaker av ungarsk etnisitet (madjarer). Bene\xc5\xa1 og kommunistenes ledere erkl\xc3\xa6rte at de skulle reversere arven etter nederlaget i 1620 som de mente hadde f\xc3\xb8rt til \xc2\xabgermanisering\xc2\xbb av tsjekkisk jord. I en tale i T\xc3\xa1bor understreket Bene\xc5\xa1 at republikken m\xc3\xa5 av-germaniseres - navn, regioner, byer, skikker - p\xc3\xa5 alle omr\xc3\xa5der m\xc3\xa5 alt som er tysk bort.\n_START_SECTION_\nBene\xc5\xa1-dekretene\n_START_PARAGRAPH_\nBene\xc5\xa1-dekretene eller president-dekretene (tsjekkisk: Bene\xc5\xa1ovy dekrety eller \xc3\x9astavn\xc3\xad dekrety presidenta republiky; slovakisk: \xc3\x9astavn\xc3\xa9 dekr\xc3\xa9ty prezidenta republiky; tysk: Bene\xc5\xa1-Dekrete eller Dekrete des Pr\xc3\xa4sidenten der Republik) ble vedtatt av dav\xc3\xa6rende president Edvard Bene\xc5\xa1 og den tsjekkoslovakiske eksilregjering fra 21. juli 1940 til 27. oktober 1945 i frav\xc3\xa6r av en lovgivende nasjonalforsamling. Betegnelsen brukes s\xc3\xa6rlig om delene som gjaldt inndragning av statsborgerskap og som la grunnlaget for fordrivelsen av etniske tyskere og etniske ungarere fra Tsjekkoslovakia etter krigen. Dekretene omhandler ikke fordrivelsene konkret, men er blitt kontroversielle ved at de var et ledd i fordrivelsene. De er ogs\xc3\xa5 omstridt p\xc3\xa5 menneskerettslig grunnlag og fordi dekretene legger kollektiv skyld til grunn. Vesentlige deler av landets fabrikker, kraftproduksjon og finansselskap ble nasjonalisert gjennom dekretene._NEWLINE_Dekret nummer 33 gjaldt statsborgerskap for etniske tyskere og etniske ungarere (madjarer). Dette ble forberedt i eksil og vedtatt 2. august 1945 straks Potsdamavtalen (artikkel XII) hadde st\xc3\xb8ttet fordrivelse av etnisk tyskere. If\xc3\xb8lge en tjenestemann i innenriksdepartementet var hensikten med med denne forordningen \xc3\xa5 frata tyskere og madjarer tsjekkoslovakisk borgerskap slik at de kunne uttransporteres fra tsjekkoslovakisk territorium. Nummer 33 klargjorde ikke hvem som skulle regnes som tysk. Tsjekkoslovakisk statsborgerskap ble inndratt b\xc3\xa5de fra personer som fikk tysk statsborgerskap i okkupasjonstiden og for alle borgere av tysk etnisitet unntatt de som hadde ytt aktiv motstand mot okkupasjonsmakten. Etnisk tyske tsjekkoslovaker m\xc3\xa5tte bevise at de ikke hadde samarbeidet med okkupasjonsmakten. De som offisielt hadde erkl\xc3\xa6rt seg som slovaker eller tsjekkere etter mai 1938 var ogs\xc3\xa5 unntatt. Den tsjekkoslovakiske regjeringen godkjente fordrivelsene ved et direktiv utstedt 14. august._NEWLINE_Etter M\xc3\xbcnchen-avtalen fikk sudettyskerne statsborgerskap i det tyske riket samtidig som de formelt hadde sitt tsjekkoslovakiske i behold. Da Tsjekkoslovakias juridiske kontinuitet ble bekreftet ved Potsdamavtalen og republikken gjenopprettet, ble ogs\xc3\xa5 sudettyskerne tsjekkoslovakiske statsborgerskap videref\xc3\xb8rt (eller gjenopprettet). Deres tsjekkoslovakiske statsborgerskap ble dermed inndratt formelt i dekret nummer 33. Tsjekkoslovaker som hadde f\xc3\xa5tt tysk statsborgerskap etter M\xc3\xbcnchen-avtalen var formelt sett ogs\xc3\xa5 tyske borgere. Da dekret nummer 33 ble gjort gjeldende ble Tsjekkoslovakias behandlingen av de tyske borgerne et folkerettslig sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l mellom Tyskland (p\xc3\xa5 den tiden under alliert okkupasjon) og Tsjekkoslovakia.\n_START_SECTION_\nFordrivelsen\n_START_PARAGRAPH_\nOmkring tre millioner mennesker ble fordrevet fra sine hjem i de tsjekkiske kronlandene B\xc3\xb6hmen, M\xc3\xa4hren og Slovakia p\xc3\xa5 slutten av og etter andre verdenskrig. Dekretene la grunnlaget for dette ved inndragelse av statsborgerskap og eiendom. Fordrivelsene av etniske tyskere fra Tsjekkoslovakia og Polen er det st\xc3\xb8rste enkelttilfelle av tvungen migrasjon som er kjent fra historien. Bene\xc5\xa1-dekretene opphevet statsborgerskap for tysktalende tsjekkoslovaker som ikke kunne bevise sin lojalitet til Tsjekkoslovakia; eiendommene deres ble beslaglagt og de var i flere m\xc3\xa5neder uten vanlig rettslig vern. Dekretene nevner ikke selve fordrivelsen. Blant de fordrevne var ogs\xc3\xa5 flere hundre tusen tyske borgere som hadde sl\xc3\xa5tt seg ned i Tsjekkoslovakia under okkupasjonen. De fleste fordrevne endte opp i Bayern i den amerikanske okkupasjonssonen, noen endte opp i andre deler av det okkuperte Tyskland eller i \xc3\x98sterrike._NEWLINE_Fordrivelsen av tyskerne fra Tsjekkoslovakia skjedde i to faser, den \xc2\xabville\xc2\xbb og den \xc2\xabregulerte\xc2\xbb. Den \xc2\xabville\xc2\xbb fordrivelsen startet straks det tsjekkoslovakiske territorium ble frigjort i 1945, og varte til Potsdamkonferansen 17. juli til 8. august. Den karakteriseres ved utstrakt bruk av vold og av blodsutgytelse._NEWLINE_Potsdamavtalen sanksjonerte de allerede igangsatte fordrivelsene, men krevde at de ble gjennomf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 en \xc2\xabordnet og human\xc2\xbb m\xc3\xa5te. Denne \xc2\xabregulerte\xc2\xbb fordrivelsen, startet i februar 1946. Forl\xc3\xb8pet til denne siste fasen av fordrivelsen, inneholder ikke den samme dramatikk og voldsut\xc3\xb8velse som den f\xc3\xb8rste._NEWLINE_En tysk-tsjekkisk historikerkommisjon ansl\xc3\xa5r at 16\xc2\xa0000 ble drept i forbindelse med utdrivingen av sudettyskerne, mens ytterligere 6\xc2\xa0000 d\xc3\xb8dsfall ikke er gjort rede for. Andre kilder oppgir at opp mot 30\xc2\xa0000 ble drept eller d\xc3\xb8de p\xc3\xa5 andre m\xc3\xa5ter. Bund der Vertriebenen (de fordrevnes forbund) hevder at 250\xc2\xa0000 d\xc3\xb8de p\xc3\xa5 grunn av de vanskelige forholdene eller ble drept av hevnlystne tsjekkere. Tallene er usikre b\xc3\xa5de fordi befolkningen var i bevegelse p\xc3\xa5 slutten av krigen og fordi det er uklart hvilke tsjekkoslovakiske borgere som var \xc3\xa5 regne som etnisk tyske. F\xc3\xb8r transporten ut av landet ble mange etniske tyskere plassert i konsentrasjonsleirer drevet av den tyske okkupasjonsmakten. I l\xc3\xb8pet av 1945 ble omkring 700\xc2\xa0000 etniske tyskere fordrevet og ytterligere 300\xc2\xa0000 flyktet. De tre m\xc3\xa5nedene med voldelige fordrivelser blir omtalt som \xc2\xabden ville fordrivelsen\xc2\xbb (tsjekkisk: \xc2\xabdivok\xc3\xbd odsun\xc2\xbb). Volden var verst fra midten av mai til slutten av juli 1945, blant annet i forbindelse med d\xc3\xb8dsmarsjen fra Brno. Omkring 2,34 millioner tysktalende ble offisielt utvist etter den \xc2\xabville fordrivelsen\xc2\xbb._NEWLINE_Etter krigen var det igjen i overkant av 200\xc2\xa0000 etniske tyskere i landet, de fleste i B\xc3\xb8hmen og M\xc3\xa4hren, omkring 10\xc2\xa0% i Slovakia. Omkring 20\xc2\xa0000 av disse fikk bli fordi de beviselig var anti-nazister, om lag 60\xc2\xa0000 var uunnv\xc3\xa6rlige fagarbeidere. Omkring 45\xc2\xa0000 hadde tsjekkisk eller slovakisk ektefelle, disse og deres barn ble unntatt deportasjon. I 1950 var den etnisk tyske befolkningen i landet 165\xc2\xa0000, eller 1,3\xc2\xa0% av hele befolkningen - ned fra 23,6\xc2\xa0% f\xc3\xb8r krigen. Den siste nedgangen til 1950 skyldes utvandring og frivillig bytte av etnisk klassifisering. De gjenv\xc3\xa6rende etniske tyskerne ble omkring 1950 forflyttet fra de tradisjonelle omr\xc3\xa5dene i Sudetenland til andre deler av Tsjekkoslovakia der de ble antatt \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re nytte for seg blant annet i kullgruvene, dessuten ble tysk spr\xc3\xa5k forbudt i skolen. De gjenv\xc3\xa6rende etniske tyskerne fikk permanent opphold i 1948 og kunne s\xc3\xb8ke om statsborgerskap p\xc3\xa5 individuell basis, mens alle gjenv\xc3\xa6rende fikk tilbake statsborgerskap i 1953 ved ny lov. Det kommunistiske regimet anerkjente den tysktalende minoriteten i 1969 og tyskspr\xc3\xa5klig undervisning og presse ble tillatt.\n_START_SECTION_\nDen \xc2\xabville\xc2\xbb fordrivelsen\n_START_PARAGRAPH_\nI l\xc3\xb8pet av 1945 ble omkring 700\xc2\xa0000 etniske tyskere fordrevet og ytterligere 300\xc2\xa0000 flyktet. De tre m\xc3\xa5nedene med voldelige fordrivelser blir omtalt som \xc2\xabden ville fordrivelsen\xc2\xbb (tsjekkisk: \xc2\xabdivok\xc3\xbd odsun\xc2\xbb). Volden var verst fra midten av mai til slutten av juli 1945. Mishandling og henrettelser av etniske tyskere var vanlig i alle deler av landet, etter hvert ble mishandlingen utf\xc3\xb8rt av leirvakter og soldater. Fra midten av juni 1945 tok det tsjekkoslovakiske milit\xc3\xa6ret styringen og begynte \xc3\xa5 tvinge etniske tyskere ut av landet i stort antall. Mellom 650\xc2\xa0000 og 800\xc2\xa0000 flyktet eller ble kastet ut f\xc3\xb8r Potsdam-konferansen, der det ble bestemt at Tsjekkoslovakia skulle stanse den \xc2\xabuautoriserte\xc2\xbb fordrivelsen som da p\xc3\xa5gikk. Etter press fra den britiske regjeringen stanset Bene\xc5\xa1 voldsbruken 16. juli 1945 f\xc3\xb8r Potsdamkonferansen ble innledet 17. juli._NEWLINE_De tsjekkiske myndighetene understreket fra krigens slutt at tyskerne m\xc3\xa5tte gj\xc3\xb8res kollektivt ansvarlige for krigsforbrytelsene. Utenriksminister Vlado Klementis fremholdt at dette sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let m\xc3\xa5tte l\xc3\xb8ses f\xc3\xb8r ethvert annet sosialt, \xc3\xb8konomisk eller institusjonelt sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l kunne behandles. President Benes holdt i en tale 10. juni 1945 i Lidice, hele det tyske folk ansvarlig for nazismen. Den r\xc3\xa5dende antityske stemningen ble trolig styrket av Den r\xc3\xb8de arm\xc3\xa9s tilstedev\xc3\xa6relse i landet._NEWLINE_Den tsjekkoslovakiske regjering vedtok 4. april 1945 i Ko\xc5\xa1ice, regler for \xc3\xa5 ber\xc3\xb8ve de tysktalende innbyggere i landet deres tsjekkiske statsborgerskap. Reglene innebar at tyskerne ville miste sitt statsborgerskap med mindre de kunne bevise en anti-fascistisk holdning under krigen._NEWLINE_Den tysktalende befolkning i Tsjekkoslovakias var i mai 1945 if\xc3\xb8lge de fleste kilder mellom 3\xc2\xa0300\xc2\xa0000 og 3\xc2\xa0400\xc2\xa0000. Innen avslutningen av Potsdamkonferansen fra 17. juli til 2. august 1945, var mellom 700\xc2\xa0000 og 800\xc2\xa0000 tysktalende mennesker fordrevet fra Tsjekkoslovakia. I mai og juni 1945 ble det foretatt etnisk rensning av flere av de tyske landsbyene. Sudettyskernes eiendommer ble konfiskert. Den gjenv\xc3\xa6rende mannlige befolkning mellom 14 og 60 ble p\xc3\xa5lagt arbeidsplikt, og det samme gjaldt kvinner mellom 14 og 55. Det ble rapportert om ulovlige henrettelser av arresterte nazister. Men ogs\xc3\xa5 medlemmer av de tidligere demokratiske tyske organisasjoner ble behandlet som fiender, og deres medlemmer arrestert og internert._NEWLINE_Tyskerne m\xc3\xa5tte forlate sine eiendommer p\xc3\xa5 kort varsel, helt ned til 30 minutter. De fikk ta med seg kun personlige eiendeler, og aldri mer enn 60 kilo og mat for tre til sju dager. Fordrevne sudettyskere ble i denne perioden sendt til den sovjetrussiske okkupasjonssonen, og transportene ble ofte sammenliknet med de tyske transportene til deres egne konsentrasjonsleire._NEWLINE_Voldsut\xc3\xb8velsen toppet seg i noen enkelthendelser. Blant annet ble det i P\xc5\x99erov i juni utf\xc3\xb8rt en massakre der 71 menn, 120 kvinner og 74 barn ble drept._NEWLINE_D\xc3\xb8dsmarsjen fra Brno skjedde under den ville fordrivelsen. I Brno, en tysk spr\xc3\xa5k\xc3\xb8y i M\xc3\xa4hren, m\xc3\xa5tte tysktalende gi fra seg husn\xc3\xb8kkelen og fikk ta med seg bare det n\xc3\xb8dvendigste og bare s\xc3\xa5 mye de klarte \xc3\xa5 b\xc3\xa6re. Fra Brno ble de drevet til fots 50\xc2\xa0km til grensen til \xc3\x98sterrike. Omkring 2000 d\xc3\xb8de eller ble drept p\xc3\xa5 veien. Benjamin Frommer mener Bene\xc5\xa1-regjeringen har hovedansvaret for voldsbruken og den ville fordrivelsen fordi Benes i okkupasjonstiden lovet \xc2\xabfryktelig gjengjeldelse\xc2\xbb mot tyskerne. If\xc3\xb8lge Frommer var fordrivelsen og voldsbruken derfor ikke et resultat av eksplosivt raseri i folket, men m\xc3\xa5lrettet, planlagt og styrt av tsjekkiske ledere. Regjeringen oppfordret til \xc2\xabselvtekt\xc2\xbb og gjorde lite for hindre lynsjejustis, if\xc3\xb8lge Frommer. D\xc3\xb8dsmarsjen fra Brno var ikke et spontant voldsutbrudd, men en aksjon organisert av overgangsmyndighetene i byen. Den begynte 30. mai 1945, og omfattet mer enn 20\xc2\xa0000 personer. Et ukjent antall personer ble i forbindelse med marsjen voldtatt, drept eller d\xc3\xb8de av utmattelse._NEWLINE_I byen Postoloprty (tysk: Postelberg) ble minst 800 etniske tyskere torturert og henrettet 3-6. juni 1945. Myndighetene i Praha gransket hendelsen i 1947. Granskingen konkluderte med at massakren var utf\xc3\xb8rt av h\xc3\xa6ren med bifall fra lokalbefolkningen, og anbefalte at likene ble gravd opp og brent. Flere massegraver i Postoloprty ble deretter \xc3\xa5pnet, 763 d\xc3\xb8de brent for \xc3\xa5 fjerne minnet om massakren og dokumentene om saken ble hemmeligstemplet. En tsjekkisk journalist kom ved en tilfeldighet over saken i 1990-\xc3\xa5rene. I byen Star\xc3\xa9 M\xc4\x9bsto pod Land\xc5\xa1tejnem (tysk: Altstadt) s\xc3\xb8r i B\xc3\xb6hmen bodde det etter krigen stort sett kvinner, barn og eldre fordi yngre menn enten var d\xc3\xb8de eller i fangenskap. Innbyggerne i Altstadt ble fratatt verdigjenstander og deretter drevet over grensen til \xc3\x98sterrike. Seks menn blant annet den lokale lederen av NSDAP ble holdt tilbake, torturert og henrettet. I Doma\xc5\xbelice (tysk: Taus) ble 120 personer henrettet bak jernbanestasjonen og lagt i massegraver. I Horn\xc3\xad Mo\xc5\xa1t\xc4\x9bnice, n\xc3\xa6r P\xc5\x99erov stanset offiseren Karol Paz\xc3\xbar et tog fullt av etnisk tyske. Paz\xc3\xbar og hans menn skj\xc3\xb8t og drept 71 menn, 120 kvinnerog 74 barn fra toget. If\xc3\xb8lge Keith Lowe ford\xc3\xb8mte regjeringen ofte slik voldsbruk. Lowe skriver at Bene\xc5\xa1 og hans regjeringen bidro med sin retorikk i liten grad til \xc3\xa5 legge en demper. Bene\xc5\xa1 sa i sin f\xc3\xb8rste tale i Praha at alle tyskerne fortjente begrenset forakt fra hele menneskeheten. Prokop Drtina, senere justisminister, uttalte at det bare finnes onde og enda ondere tyskere, at tyskerne er et s\xc3\xa5r i landets legeme og at hele det tyske folk m\xc3\xa5 straffes for forbrytelsene beg\xc3\xa5tt under krigen._NEWLINE_I byen Usti nad Labem ble 31. juli 1945 et st\xc3\xb8rre antall mennesker drept, if\xc3\xb8lge kildene mellom 30 og 700 personer. Minst 43, trolig over 100 og kanskje s\xc3\xa5 mange som 200, sudettyskere ble massakrert der under Potsdamkonferansens siste dager. Enkelte kvinner og barn ble kastet i elven Labe, og deretter skutt og drept. Massakren ble utl\xc3\xb8st av en eksplosjon, angivelig for\xc3\xa5rsaket av en Werwolf-avdeling. Eksplosjonen drepte 39 mennesker.  Etniske tyskere m\xc3\xa5tte g\xc3\xa5 med hvite armbind med bokstaven N (for N\xc4\x9bmec, tysk) og var lette \xc3\xa5 f\xc3\xa5 \xc3\xb8ye p\xc3\xa5. Massakren i \xc3\x9ast\xc3\xad ble trolig utf\xc3\xb8rt av soldater, milits og noen sivile. Voldsbruken p\xc3\xa5gikk et par timer f\xc3\xb8r lokale ledere innf\xc3\xb8rte portforbud. Etter krigen gikk det i de tsjekkiske grenseomr\xc3\xa5dene rykter om tyske terrorgrupper kalt Werwolf. \xc2\xabWerwolf\xc2\xbb fikk skylden for den store eksplosjonen i et ammunisjonslager nord i \xc3\x9ast\xc3\xad og dette ble brukt som p\xc3\xa5skudd for \xc3\xa5 angripe de gjenv\xc3\xa6rende etniske tyskere i byen. Avisen Rude Pravo kommenterte 2. august hendelsen. Avisen la skylden for eksplosjonen p\xc3\xa5 tyskere og oppfordret til \xc2\xab\xc3\xa5 rense grenseomr\xc3\xa5dene med jernh\xc3\xa5nd\xc2\xbb. Det har blitt spekulert i om Tsjekkoslovakias innenriksdepartement iscenesatte eksplosjonen og massakren. P\xc3\xa5 Edvard Benes-broen i \xc3\x9asti ble det i 1996 satt opp et minnesmerke over ofrene. Fra v\xc3\xa5ren 1945 til slutten av juli var omkring 22\xc2\xa0000 etniske tyskere fordrevet fra \xc3\x9ast\xc3\xad over grensen til Sachsen._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av sommeren 1945 ble det innf\xc3\xb8rt restriksjoner p\xc3\xa5 sudettyskerne som kunne minne om tyskernes behandling av for eksempel j\xc3\xb8dene. Sudettyskerne fikk ikke sitte p\xc3\xa5 benker i parkene, ikke reise med kollektive transportmidler uten til og fra jobb, og ble fratatt sine radioapparater. Deres korrespondanse ble sensurert.\n_START_SECTION_\nJ\xc3\xb8denes situasjon\n_START_PARAGRAPH_\nSommeren 1945 kom omkring 20\xc2\xa0000 j\xc3\xb8der tilbake fra deportasjon og konsentrasjonsleirer. I Sudetenland ble j\xc3\xb8der assosiert med etniske tyskere blant annet fordi de snakket tysk og sendte barna til tyskspr\xc3\xa5klige skoler. Dette ble i henhold til Bene\xc5\xa1-dekretene brukt som bevis for at j\xc3\xb8dene var \xc2\xabup\xc3\xa5litelige\xc2\xbb personer. De ble ofte behandlet som etniske tyskere og ble blant annet tvunget til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 med armbind som viste at de var tyske. I for eksempel \xc3\x9ast\xc3\xad nad Labem ble det utstedt et direktiv som bestemte at alle som hadde registrert seg som tysktalende (ogs\xc3\xa5 j\xc3\xb8der) i folketellingen i 1930 skulle regnes som tyske. Det j\xc3\xb8diske forbundet kritiserte dette, og de lokale myndighetene i \xc3\x9ast\xc3\xad nad Labem begrunnet beslutningen med at \xc2\xabde fleste j\xc3\xb8der snakker ikke tsjekkisk og g\xc3\xa5r rundt i \xc3\x9asti og snakker tysk, noe som gj\xc3\xb8r tsjekkerne oppbragt\xc2\xbb. Fordi j\xc3\xb8dene snakket tysk var de ikke \xc3\xb8nsket i det avgermaniserte grenseomr\xc3\xa5det (Sudetenland). J\xc3\xb8denes eiendom ble konfiskert av nazistene under krigen og deretter av Tsjekkoslovakias myndigheter etter krigen i henhold til dekretene. Dekretene gjorde unntak for j\xc3\xb8disk eiendom, og tilbakef\xc3\xb8ringslover vedtatt i 1946 skulle sikre at j\xc3\xb8der (overlevende eller deres arvinger) skulle f\xc3\xa5 tilbake eiendommer, men dette ble motarbeidet av lokale ledere._NEWLINE_Et eksempel er familien Brok som flyktet til Canada p\xc3\xa5 slutten av 1930-\xc3\xa5rene. S\xc3\xb8nnen Robert ble v\xc3\xa6rende i Praha for \xc3\xa5 drive familiens forretning og se til eiendommen i byen. Eiendommen ble konfiskert av okkupasjonsmakten. Robert Brok ble som j\xc3\xb8de internert i Theresienstadt, deretter var han tvangsarbeider i n\xc3\xa6rheten av Auschwitz f\xc3\xb8r han ble sendt til Oskar Schindlers fabrikk i Brn\xc4\x9bnec. Brok l\xc3\xa5 p\xc3\xa5 sykehus i seks m\xc3\xa5neder etter at Brn\xc4\x9bnec ble befridd. Brok antok at beslaget ville bli opphevet og at han ville f\xc3\xa5 eiendommen tilbake, mens departementet la til grunn Broks tidligere eiendom tilh\xc3\xb8rte staten. Etter flere runder i rettsapparatet ble Broks krav om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 eiendommen tilbake avvist av Tsjekkias forfatningsdomstol i 1997._NEWLINE_For eksempel ble Richard Fischmanns eiendom i Puklice, M\xc3\xa4hren, beslaglagt av den tyske okkupasjonsmakten i 1939 fordi Fischmann var klassifisert som j\xc3\xb8de. Eiendommen ble overtatt av ikke-j\xc3\xb8der og Fischmann ble deportert og d\xc3\xb8de i Auschwitz i 1942. Hans s\xc3\xb8nn og datter overlevde Auschwitz. Farens eiendom ble i 1945 beslaglagt av Tsjekkoslovakias myndigheter i henhold til Bene\xc5\xa1-dekretene. Dekretene fastslo at eiendommen tilh\xc3\xb8rende etniske tyskere kunne beslaglegges uten erstatning unntatt dersom eieren hadde deltatt aktivt i forsvaret og frigj\xc3\xb8ringen av republikken. Lokale myndigheter hadde etter krigen fastsl\xc3\xa5tt at Fischmann var tysk fordi han hadde hatt en \xc2\xabtysk livsstil\xc2\xbb. Fischmann kom fra distriktet Jihlava (Iglau) som var en helt tyskdominert enklave i M\xc3\xa4hren. Fischmanns datter krav om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 eiendommen tilbake ble avvist av tsjekkoslovakiske domstoler i \xc3\xa5rene etter krigen. I 1990-\xc3\xa5rene fors\xc3\xb8kte Fischmanns datter igjen \xc3\xa5 f\xc3\xa5 eiendommen tilbakef\xc3\xb8rt til Fischmanns etterkommere. Kontoret for jordsaker i Jihlava konkluderte med at fordi Richard Fischmann ikke hadde mistet statsborgerskapet og deretter f\xc3\xa5tt dette tilbake, var han heller ikke berettiget til erstatning/tilbakef\xc3\xb8ring etter lovens bokstav. FNs menneskerettskomite konkluderte med at tsjekkiske myndigheter hadde brutt paragraf 26 (likhet for loven og forbud mot diskriminering) i FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter.\n_START_SECTION_\nEiendom\n_START_PARAGRAPH_\nI Sudetenland ble nesten alle landbrukseiendommer beslaglagt av staten. Omfordeling av jord ble administrert av lokale kommisjoner under landbruksdepartementet. Jorden ble til dels gitt til personer fordrevet fra landets \xc3\xb8stligste omr\xc3\xa5der annektert av Sovjetunionen. Samtidig ble en stor del av landeiendommene gjort til statlig eiendom, noe som fortsatte etter at kommunistregimet kom til makten i 1948. P\xc3\xa5 grunnlag av dekretene ble ogs\xc3\xa5 en rekke bedrifter (bare st\xc3\xb8rre bedrifter med minst 150 ansatte) innenfor gruvedrift, kraftproduksjon og vareproduksjon nasjonalisert. Mellom 500\xc2\xa0000 og 650\xc2\xa0000 tsjekkere flyttet til Sudetenland fra mai til august 1945, slik at det i august 1945 var i alt 1,2 millioner etniske tsjekkere i omr\xc3\xa5det. Fra og med september og ut 1945 kom ytterligere 500\xc2\xa0000 tilflyttere, slik at folketallet i Sudetenland medregnet etniske tyskere passerte 3,5 millioner i desember 1945. Tilflytterne var tiltrukket av utsiktene til \xc3\xa5 overta eiendom som sudettyskerne m\xc3\xa5tte forlate, og regjeringen oppmuntret til dette. I en radiotale 11. mai 1945 ba Klement sm\xc3\xa5brukere og landarbeidere forberede seg p\xc3\xa5 beslag av sudettyskernes landeiendom. Den raske tilstr\xc3\xb8mningen av bosettere fra andre deler av Tsjekkoslovakia f\xc3\xb8rte blant annet til ukontrollert okkupasjon av landeiendom fra etniske tyskere og utbredt plyndring. De lokale myndighetene fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 bremse tilstr\xc3\xb8mmingen, og vakter p\xc3\xa5 jernbanestasjonene begynte \xc3\xa5 kontrollere de reisende og deres bagasje.\n_START_SECTION_\nDemografiske og \xc3\xb8konomiske konsekvenser\n_START_PARAGRAPH_\nFordrivelsen endret i betydelig grad den demografiske sammensetningen i Tsjekkoslovakia. Landskapene som utgjorde Tsjekkoslovakia (de tsjekkiske kronlandene og Slovakia) hadde gjennom nesten et \xc3\xa5rtusen v\xc3\xa6rt flerkulturelle og bebodd av b\xc3\xa5de tyskere, tsjekkere og ungarere, og tyskerne utgjorde f\xc3\xb8r annen verdenskrig omkring en fjerdedel av befolkningen. Fordrivelsen p\xc3\xa5virket ogs\xc3\xa5 landets \xc3\xb8konomi; siden det ikke fantes nok tsjekkiske eller slovakiske nybyggere til \xc3\xa5 befolke de avfolkede sudettyske omr\xc3\xa5dene, sank b\xc3\xa5de folketallet og dermed ogs\xc3\xa5 produktiviteten i tradisjonelle industrigrener. Omtrent 250\xc2\xa0000-300\xc2\xa0000 etniske tyskere, i all hovedsak anti-nazister og uunnv\xc3\xa6rlige fagarbeidere, fikk forbli eller ble tvunget til \xc3\xa5 bli i landet. For eksempel i landsbyen Hnanice (tysk: Gnaldersdorf) s\xc3\xb8r i M\xc3\xa4hren var det i mellomkrigstiden 90\xc2\xa0% etniske tyskere, mens det i 1950 ikke ble registrert en eneste tysktalende. Husene i Hnanice forlatt av etniske tyskere ble plyndret og tyskspr\xc3\xa5klige b\xc3\xb8ker fra biblioteket ble brent og erstattet av tsjekkisk. Over 1,5 millioner tsjekkere og slovaker flyttet til Sudetenland etter fordrivelsene. Fra ukrainsk Volhynia kom det 39\xc2\xa0000 tsjekkisk talende og fra Slovakia ble 42\xc2\xa0000 etniske ungarer tvangsflyttet til Sudetenland i 1946. Da de f\xc3\xb8rste tilflytterne kom til Sudetenland i 1945 bodde det fortsatt etniske tyskere i mange av husene og nasjonaliserte bedrifter i omr\xc3\xa5det var fortsatt ledet av tyskere. Noen tilflyttere slo seg ned og ventet t\xc3\xa5lmodig p\xc3\xa5 at tyskerne skulle forsvinne, andre presset p\xc3\xa5 for at sudettyskerne skulle fjernes. De st\xc3\xb8rste voldsepisodene sommeren 1945 skjedde i byer med knapphet p\xc3\xa5 boliger, blant annet Brno og \xc3\x9ast\xc3\xad nad Labem. Lokale myndigheter tvangsflyttet eller fordrev i mange tilfeller etniske tyskere for \xc3\xa5 lette boligmangelen. Tilflytterne hadde ofte \xc3\xb8konomiske motiver for \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 seg ned i Sudetenland og medvirke til den ville fordrivelsen i 1945. Bene\xc5\xa1' regjering opprettet 17. juli 1945 en egen bosettingsadministrasjon for \xc3\xa5 forvalte tilstr\xc3\xb8mmingen av fra andre deler av landet. Mange tilflyttere var p\xc3\xa5 jakt etter verdier tilh\xc3\xb8rende eller etterlatt av fordrevne tyskere, og reiste fra sted til sted og plyndret eiendeler. I noen byer og landsbyer oppsto det boligmangel og en del tsjekkere endte opp med \xc3\xa5 dele bolig med etniske tyskere._NEWLINE_Etter at fordrivelsen av etniske tyskere ble avsluttet i 1948 var ambisjonen \xc3\xa5 \xc2\xabhomogenisere\xc2\xbb befolkningen, inkludert de gjenv\xc3\xa6rende tysktalende, til en felles kultur. Spor av landets tyske fortid ble systematisk fjernet. Forskning fra byen Ceske Velenice viser at innbyggerne kjenner lite til byens sudettyske fortid. De fleste fordrevne endte opp i Bayern i den amerikanske okkupasjonssonen, noen endte opp i andre deler av det okkuperte Tyskland eller i \xc3\x98sterrike. Omr\xc3\xa5dene t\xc3\xb8mt for etniske tyskere ble befolket av personer fra andre deler av B\xc3\xb6hmen og M\xc3\xa4hren, fra omr\xc3\xa5der avst\xc3\xa5tt til Sovjetunionen (Ukraina), og fra Volhynia. Det kommunistiske partiet tjente politisk p\xc3\xa5 den etniske homogeniseringen. Ved parlamentsvalget i 1946 fikk partiet opp mot 90\xc2\xa0% av stemmene i de tidligere tyskdominerte omr\xc3\xa5dene. Flere hundre tidligere sudettyske landsbyer i grenseomr\xc3\xa5det ble jevnet med jorden etter at kommunistene kom til makten i 1948. Tilflyttere erstattet raskt skilt p\xc3\xa5 tysk med skilt p\xc3\xa5 tsjekkisk, mens kulturelle som gravplasser, bindingsverkshus i tysk stil og spabyene Karlovy Vary og Mari\xc3\xa1nsk\xc3\xa9 L\xc3\xa1zn\xc4\x9b var mer seiglivede minner om den sudettyske historien._NEWLINE_Nord-B\xc3\xb6hmen var i sterkt forfall fra omkring 1960: avfolkede landsbyer med forlatte hus og forfalne kirker var vanlig, d\xc3\xb8delighet og alkoholisme var den h\xc3\xb8yeste i Tsjekkoslovakia. En hypotese har v\xc3\xa6rt at fordrivelsen av sudettyskerne b\xc3\xa5de skapte et moralsk forfall til fordel for kommunistene og en langvarig \xc3\xb8konomisk nedgang i omr\xc3\xa5det. I enkelte omr\xc3\xa5der ble en god del etniske tyskere v\xc3\xa6rende og dannet en vesentlig minoritet, blant annet fordi de var uerstattelige fagarbeidere og derfor unntatt utvisning. For eksempel i landsbyen Mikulov ved Teplice var n\xc3\xa6r halvparten av innbyggerne etnisk tyske i 1950. Etter krigen var den tsjekkoslovakiske administrasjonen i grenseomr\xc3\xa5dene s\xc3\xa6rlig opptatt av opprettholde produksjonen og den \xc3\xb8konomisk virksomheten blant annet ved rask bosetting, \xc3\xa5 sikre individuelt eierskap til sm\xc3\xa5bedrifter og statlig eierskap over storbedrifter.\n_START_SECTION_\nDe alllierte\n_START_PARAGRAPH_\nBritene var i utgangspunktet og s\xc3\xa6rlig p\xc3\xa5 grunn av M\xc3\xbcnchenavtalen sympatisk innstilt til Tsjekkoslovakia og Bene\xc5\xa1' nasjonale l\xc3\xb8sning. I vesten avtok denne sympatien blant annet p\xc3\xa5 grunn av den brutale behandlingen av de etniske tyskerne i landet. Fra 1949 var dessuten Vest-Tyskland alliert med Storbritannia, Frankrike, USA og andre vestlige land, mens kommunistene i 1948 tok kontroll over Tsjekkoslovakia og trakk landet mot Sovjetunionen. I Storbritannia var det etter krigen en \xc3\xb8kende mistillit til Stalin samtidig som Edvard Bene\xc5\xa1 ble oppfattet som naiv. I Vest-Tysklands ledelse var oppfatningen at Tsjekkoslovakia med fordrivelsene hadde forlatt den vestlige verden._NEWLINE_USA utenriksdepartement uttalte i 1996 at beslutningene tatt i Potsdam var trygt forankret i folkeretten, \xc2\xabsoundly based in international law\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nForholdet til Tyskland\n_START_PARAGRAPH_\nFordrivelsene var lenge et vesentlig problem i relasjonen mellom Tyskland og Tsjekkoslovakia. I Forbundsrepublikken var det et stort antall fordrevne med etterkommere og disse hadde stor politiske innflytelse i etterkrigstiden, s\xc3\xa6rlig i Bayern, og de lykkes ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 p\xc3\xa5virke den amerikanske kongressen._NEWLINE_DDR anerkjente i 1950 utvisningene som irreversible, rettferdige og endelige, mens Vest-Tyskland protesterte mot DDRs anerkjennelse og opprettholdt i utgangspunktet kravene fra de fordrevne. I 1954 aksepterte imidlertid Vest-Tyskland \xc3\xa5 oppgi alle krav p\xc3\xa5 bakgrunn av tiltak iverksatt av USA, Storbritannia, Frankrike og deres allierte med hensyn til tysk eiendom beslaglagt som ledd i erstatning eller som f\xc3\xb8lge av krig. Som et ledd i Ostpolitik signerte Vest-Tyskland og Tsjekkoslovakia 11. desember 1973 en traktat (Prahatraktaten.) som opphevet M\xc3\xbcnchenavtalen men opprettholdt samtidig endringer i statsborgerskap som f\xc3\xb8lge av M\xc3\xbcnchenavtalen. Vest-Tyskland aksepterte med det at sudettyskerne hadde mistet statsborgerskap i Tsjekkoslovakia. De fordrevne dannet forbund, Landsmannschaft, som presset p\xc3\xa5 for anerkjennelse og kompensasjon, og ble en viktig politisk faktor s\xc3\xa6rlig i Bayern og CSU. I 1992 signerte Tsjekkoslovakia og det gjenforente Tyskland en vennskaps- og naboskapsavtale. Tsjekkia innf\xc3\xb8rte en lov om tilbakef\xc3\xb8ring av eiendom ekspropriert etter 1948 med unntak for ekspropriering av etniske tyskeres eiendom._NEWLINE_Blant sudettyskere og deres etterkommere er det en utbredt oppfatning av de-nazifisering av Tsjekkoslovakia var et p\xc3\xa5skudd til regelrett etnisk rensing. P\xc3\xa5 sudettyskernes \xc3\xa5rlige m\xc3\xb8te i 1996 kritiserte Theo Waigel, dav\xc3\xa6rende finansminister i Tyskland, og Edmund Stoiber, ministerpresident i Bayern, Tsjekkoslovakia for fordrivelsen. Waigel krevde at Tsjekkoslovakias regjering tok avstand fra Bene\xc5\xa1-dekretene som l\xc3\xa5 til grunn for fordrivelsene og amnestiet som ble gitt for overgrep mot etniske tyskere. V\xc3\xa1clav Klaus ga Waigel et skarpt tilsvar. Klaus hadde tidligere sagt at Tsjekkoslovakia aldri ville gi noen kompensasjon til de fordrevne sudettyskerne._NEWLINE_I november 1989 (like etter Fl\xc3\xb8yelsrevolusjonen og tiltredelsen) sendte Havel brev til Richard von Weizs\xc3\xa4cker der han personlig ford\xc3\xb8mte fordrivelsene som \xc2\xabdypt umoralske\xc2\xbb handlinger p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5te som Stalins og Hitlers overgrep. Havel mente de hadde moralsk skadet tsjekkerne like mye som de fordrevne. Havel insisterte p\xc3\xa5 at tsjekkerne ble konfronterte med denne delen av sin historie. Havel og forbundspresisdent Weizs\xc3\xa4cker utveklset unnskyldninger under statsbes\xc3\xb8k i 1990. Havels beklagelse fikk liten oppmerksomhet i Vest-Tyskland, for eksempel ble det ikke gjengitt av de store avisene. Blant sudettyskerne styrket imidlertid Havels unnskyldning kravet om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 vende tilbake. Havel ble samtidig kritisert av enkelte tsjekkoslovakiske politikere som ikke ville akseptere tilbakevending. Havel sto samtidig fast p\xc3\xa5 Tsjekkoslovakias beslutning om \xc3\xa5 ikke gi noen kompensasjon for folkeforflytningen etter krigen og at de fordrevne bare skulle f\xc3\xa5 en unnskyldning._NEWLINE_I 1997 signerte Tsjekkia og Tyskland en n\xc3\xb8ye gjennomtenkt felleserkl\xc3\xa6ring der det er uklart om Tsjekkia ber om unnskyldning. Felleserkl\xc3\xa6ringens beklagelser medf\xc3\xb8rte ingen politiske eller \xc3\xb8konomiske forpliktelser (\xc2\xab\xe2\x80\xa6they will not burden their relations with political and legal issues which stem from the past\xc2\xbb). Felleserkl\xc3\xa6ringen fikk st\xc3\xb8rre oppmerksomhet og til dels lovprist i begge landene. I 2005 kom en ny beklagelse fra den tsjekkiske regjeringen spesielt rettet mot anti-nazistiske sudettyskere som hadde lidd urett etter krigen. Forbundskansler Gerhard Schr\xc3\xb6der la vekt p\xc3\xa5 \xc3\xa5rsaken til tragedien var nazistenes okkupasjon og at dette n\xc3\xa5 var et tilbakelagt kapittel.\n_START_SECTION_\nStraffrihet for overgrep\n_START_PARAGRAPH_\nDet tsjekkoslovakiske parlamentet vedtok i 1946 en lov som gjorde ellers straffbare handlinger, beg\xc3\xa5tt mellom 30. september 1938 og 28. oktober 1945, frie for straff. Vilk\xc3\xa5ret var at handlingene enten var utf\xc3\xb8rt for \xc3\xa5 forsvare tsjekkiske eller slovakiske interesser, eller at de var uttrykk for en rettferdig gjengjeldelse av okkupasjonsmaktens eller dens alliertes handlinger.\n_START_SECTION_\nForholdet til EU\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8r Tsjekkias inntreden i EU som var i 2004, ble det stilt sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l om loven som da fortsatt gjaldt, var til hinder for medlemskap. De tre juristene Jochen A. Frowein,  Ulf Bernitz og Lord Kingsland, utredet i 2002 saken for EU-parlamentet, og kom til at straffrihet for \xc3\xa5 forsvare tsjekkiske og slovakiske interesser ikke var problematisk. Derimot kunne det ikke aksepteres \xc3\xa5 vedta straffrihet for s\xc3\xa5kalt rettferdige gjengjeldelseshandlinger. Lovens forbilde p\xc3\xa5 dette punkt, var \xc3\xa5penbart en lov utstedt av Adolf Hitler i 1939, om straffrihet for enhver handling foretatt i vernet av sudettyske interesser. Juristene slo fast at det uten tvil var blitt beg\xc3\xa5tt ulovligheter under fordrivelsen av den tysktalende befolkning. Straffrihet for disse handlinger med den begrunnelse at det dreide seg om en rettferdig gjengjeldelse, ville v\xc3\xa6re i strid med menneskerettighetene og alminnelige rettsprinsipper. Tsjekkia antydet under denne prosessen at loven ikke ville bli brukt for \xc3\xa5 frikjenne for handlinger som kun hadde vinnings hensikt, eller dom innebar forbrytelse mot menneskeheten. Ingen var likevel blitt tiltalt. Juristene fant likevel at loven ikke til hinder for EU-medlemskap. Begrunnelsen var at det i 2002 var g\xc3\xa5tt mer enn 50 \xc3\xa5r siden handlingene, og at de mulige mistenkte dermed hadde et legitimt krav p\xc3\xa5 \xc3\xa5 ha lagt saken bak seg."