b'\n_START_ARTICLE_\nGrunnprinsipp\n_START_SECTION_\nGrunnprinsipper i formal logikk\n_START_PARAGRAPH_\nI formal logikk, dvs. et system av p\xc3\xa5stander som er logisk forenlig med hverandre, er det sannsynlig at noen av p\xc3\xa5standene kan utledes fra andre. For eksempel i syllogismen: "Alle mennesker er d\xc3\xb8delige; Sokrates er et menneske; Sokrates er d\xc3\xb8delig" kan det siste utsagnet avledes fra de to forrige, som dermed er grunnprinsipper. (Mens "En sten kan ikke flyve; Mor Lille kan ikke flyve; Alts\xc3\xa5 er Mor Lille en sten", ikke er en syllogisme. Da m\xc3\xa5tte f.eks det f\xc3\xb8rste utsagnet v\xc3\xa6rt "Alt som ikke kan flyve er stener")_NEWLINE_Et grunnprinsipp kan ikke uvledes fra noe annet. Det klassiske eksempelet er Euklids Elementene. Hundrevis av p\xc3\xa5stander baseres p\xc3\xa5 et sett definisjoner, postulater og fellesbetegnelser som etableres som grunnprinsipper. Verket begynner med definisjoner av grunnleggende begreper som et punkt, en linje, en flate, en sirkel og s\xc3\xa5 videre. Euklid framsetter s\xc3\xa5 en rekke p\xc3\xa5stander (aksiomer) som er av en slik art at de ikke kan bevises, men som kan aksepteres som intuitivt sanne. Ett eksempel er aksiomet som sier at to ikke-parallelle linjer vil m\xc3\xb8tes i et punkt. Av aksiomene utleder s\xc3\xa5 Euklid ved deduktiv logikk en serie teoremer. Ett eksempel er beviset for at i en rettvinklet trekant vil arealet av en halvsirkel fra hypotenusen v\xc3\xa6re lik summen av arealene for halvsirklene fra katetene._NEWLINE_Aristoteles er forfatter av den tidligste bevarte tekst om logikk, og formulerte et prinsipp som senere er regnet som kilden til navnet grunnprinsipp i sin Meta ta physica.'