b"\n_START_ARTICLE_\nFran\xc3\xa7ois Bourgeon\n_START_SECTION_\nHistorisk n\xc3\xb8yaktighet\n_START_PARAGRAPH_\nHans tegneserier strekker seg fra sj\xc3\xb8romaner, fiksjon fra middelalderen og til framtidsfabel (science fiction). Innholdet karakteriseres ofte av vold og seksualitet hvor den episke fortellingen dreier seg om sterke kvinnelige karakterskikkelser som henholdsvis Isa, Mariotte og Cyann. Bourgeon er kjent for sin ekstremt grundige bakgrunnsforskning; eksempelvis hans seilskip fra 1600-tallet eller hans detaljerte klesdrakter fra 1300-tallet, og har et rykte for omhyggelig historisk n\xc3\xb8yaktighet.\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8r Fran\xc3\xa7ois Bourgeon ble tegneserietegner arbeidet han som assistent for en glassmaler, og som maler og illustrat\xc3\xb8r har han tatt med seg videre mye av kunnskapen om fargelegging av glass i sitt arbeid p\xc3\xa5 papir. Han har ogs\xc3\xa5 studert arkitektur, noen som ogs\xc3\xa5 kan etterspores i hans tegninger. Hans tegneseriekarriere startet i 1971 da han begynte \xc3\xa5 lage illustrasjoner for magasiner som Lisette og Nade. _NEWLINE_Han tegnet sine f\xc3\xb8rste tegneserie \xc3\xa5ret etter, L'Ennemi Vient de la Mer. Han fikk utgitt en rekke mindre tegneserier i Fripounet, foruten 'Brunelle et Colin' in Djin, skrevet av Robert G\xc3\xa9nin, og med tema fra middelalderen. Han hadde ogs\xc3\xa5 noen mindre serier i Pif Gadget som skapte Le Serpent de Mer, Le Secret de Wilhelm Storitz og La Vouivre. Alt dette var bare som svennepr\xc3\xb8ver \xc3\xa5 regne for hans store oppgave: I 1979 begynte han \xc3\xa5 tegne p\xc3\xa5 den ber\xc3\xb8mte sj\xc3\xb8historiske tegneserien i fem bind, Les Passagers du Vent (p\xc3\xa5 norsk Vindens passasjerer), som f\xc3\xb8rst gikk som f\xc3\xb8ljetong i magasinet Circus.\n_START_SECTION_\nReisende med vinden\n_START_PARAGRAPH_\nVindens passasjerer forteller om sj\xc3\xb8ferden til Isa, en ung kvinne p\xc3\xa5 1700-tallet, fra de stormfulle kystene i Europa til Afrika og slavehandelen, og over Atlanterhavet til den nye verden Amerika. Dette fembindsverket alene vitaliserte en trend for historiske tegneserier i Frankrike. Bourgeon b\xc3\xa5de skrev og tegnet den sammensatte fortellingen med like deler av vold og begj\xc3\xa6r, urettferdighet og rettferdighet, slaveri og oppr\xc3\xb8r, alt pinlig n\xc3\xb8yaktig i alle detaljer og illustrert i delikat farger, men samtidig realistisk._NEWLINE_Den dominerende hovedpersonen er den sterke, handlingskraftige og munnrappe Isa som driver handlingen framover. I barnslig overmot bytter hun identitet med en venninne, og blir tvunget til \xc3\xa5 vokse opp i et kloster. F\xc3\xb8rste bind preges av hennes vilje til \xc3\xa5 gjenerobre sin rett plass og identitet, men mislykkes da b\xc3\xa5de hennes dobbeltgjenger som broren blir drept. Fra da av er hun p\xc3\xa5 flukt, drivende med vinden._NEWLINE_Til tross for den detaljerte historiske n\xc3\xb8yaktigheten i omgivelsene og detaljene er Isa selv en historisk anakronisme. Hennes sterke vilje og frigjorte seksualitet har nok heller sin bakgrunn i kunstnerens egen 1980-talls virkelighet enn i 1700-tallet. Hennes engelske venninne Mary oppf\xc3\xb8rer seg like aggressivt og p\xc3\xa5g\xc3\xa5ende som Isa, mens Isas kj\xc3\xa6reste Hoel er mer passiv og deltagende. De kvinnelige figurenes bramfrie seksualitet er uansett sjelden kost i tegneseriesammenheng, men de fremst\xc3\xa5r begge som helst\xc3\xb8pte personligheter._NEWLINE_Etter 2008 er Bourgeon i gang med en oppf\xc3\xb8lger til Vindens Passasjerer. Denne serien er n\xc3\xa5 ute med to bind, og fortsetter historien om Isa, fortalt retrospektivt fra 1863 av en aldrende Isa til ei ny ungjente under den amerikanske borgerkrigen.\n_START_SECTION_\nSkumringens venner\n_START_PARAGRAPH_\nBourgeon gikk tilbake til h\xc3\xb8ymiddelalderen med Les Compagnons du Cr\xc3\xa9puscule (Skumringens venner). Utgivelsen har vunnet en rekke internasjonale priser deriblant den norske Sproingprisen for beste utenlandske tegneserie i 1991. _NEWLINE_I Skumringens venner er handlingen lagt til 1300-tallets Frankrike med alt det inneb\xc3\xa6rer av krig, svartedauden som n\xc3\xa6rmer seg, overtro, heksefrykt, riddere uten ridderlighet og jomfruer uten dyd. De tre hovedpersonene er den rappkjeftige Mariotte (som av utseende er lik Mary fra Vindens passasjer), den unge opportunistiske feigingen Anicet, og en eldre, kynisk og arrete ridder hvis navn aldri oppgis. Fortellingen kretser rundt deres selsomme reise gjennom forheksede skoger, raserte landsbyer og korrupte borger. Det er et sterkt innslag av fantasi og magi, selv om noe av det \xc2\xabforklares\xc2\xbb vekk som dr\xc3\xb8mmer og mareritt. De fantastiske elementene blandes med en skitten realisme slik at m\xc3\xb8tet med skogsdvergene oppfattes som like \xc2\xabrealistisk\xc2\xbb som soldatenes massakrer._NEWLINE_Albumserien trekker veksler p\xc3\xa5 keltisk og bretonsk mytologi og historie, og vever dette sammen med historiske hendelser. Mellom annet er slekten Lusignan og dens opphav i forholdet mellom en ridder og en havfrue sentralt for \xc3\xa5 forklare bakgrunnshistorien. _NEWLINE_Ridderen uten ansikt er den sentrale antagonisten, en idealist og en dr\xc3\xb8mmer, og samtidig en herdet leiesoldat. Han begynner som en liten vasall, som har det med \xc3\xa5 vinne ridderturneringer tross i en ufullstendig rustning og et bulkete skjold. Dette er en h\xc3\xa5n mot de h\xc3\xb8yadelige, som lar ham forulykke under allmenn latter. Han blir slept av areaen etter stigb\xc3\xb8ylen og ligger syk et \xc3\xa5r. Under pleietida blir han stelt av Blanche, den yngste av tre s\xc3\xb8stre, som trolig elsker ham, men er ulykkelig gift med adelsmannen Jean Cotoi. Under hundre\xc3\xa5rskrigen samler ridderen en leietropp, og g\xc3\xa5r inn for \xc3\xa5 hevne seg p\xc3\xa5 alle som har v\xc3\xa6rt mot ham. Han bekjemper hele h\xc3\xb8yadelen for egen regning. Men skjebnen innhenter ridderen da han pr\xc3\xb8ver \xc3\xa5 finne igjen Blanche, og han blir lurt av sin egen troppf\xc3\xb8rer, som har drept b\xc3\xa5de Blanche og mannen hennes f\xc3\xb8r ridderen n\xc3\xa5r inn til byen. I en visjon viser en gammel ridder seg hos ham og gir ham et st\xc3\xb8rre oppdrag, \xc2\xab\xc3\xa5 kjempe mot den svarte kraften\xc2\xbb. Denne ridderen etterlater et v\xc3\xa5penskjold i hvitt og r\xc3\xb8dt, som ridderen siden reiser videre med alene. Slik er det han finner Anicet og Mariotte._NEWLINE_\xc2\xabDe tre kreftene\xc2\xbb er et gjennomgangsmotiv i fortellingen, symbolisert ved tre s\xc3\xb8stre: Blanche, den \xc2\xabhvite\xc2\xbb, som ogs\xc3\xa5 er den yngste, Carmine, den \xc2\xabr\xc3\xb8de\xc2\xbb, og Neyrelle, den \xc2\xabsvarte\xc2\xbb. Alle tre har et forhold til ridderen uten ansikt. I tillegg er Carmine sl\xc3\xa5ende lik Mariotte. Hver av dem er \xc2\xabborgfrue\xc2\xbb, og det kommer fram at ridderens troppef\xc3\xb8rer var i Neyrelles tjeneste da Blanche ble drept. Den eldste s\xc3\xb8steren er dermed ansvarlig for den yngstes d\xc3\xb8d. Hver av dem er havfrue p\xc3\xa5 sitt vis, og Neyrelle \xc3\xb8nsker kontroll med de tre kreftene gjennom \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 sammen alle arvestykkene i slekta, der all jord kan samles hos en s\xc3\xb8ster om de andre d\xc3\xb8r. P\xc3\xa5 hvert gods er det en kilde der hver av dem bader p\xc3\xa5 et eller annet punkt i historien (og ridderen ligger med dem alle tre etter tur). Ridderen, som selv \xc3\xb8nsker \xc3\xa5 kjempe mot ondskapen, er snaret inn i et nett han ikke ser omfanget av f\xc3\xb8r det er for sent. _NEWLINE_I det siste bindet dukker det opp en merkelig prest, som snart viser seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re Merlin. Han er ute etter \xc3\xa5 rette opp likevekten mellom kreftene, (\xc2\xabMerlins tre kongeriker\xc2\xbb), og dette kan bare skje dersom alle s\xc3\xb8strene omkommer. Mot slutten har Neyrelles manipulasjoner f\xc3\xb8rt Carmine og ridderen opp p\xc3\xa5 kjetterb\xc3\xa5let, men Merlin kaller p\xc3\xa5 en okseflokk som renner ned Neyrelle. Hun blir trampet til d\xc3\xb8de mens s\xc3\xb8steren d\xc3\xb8r p\xc3\xa5 b\xc3\xa5let. Etter dette g\xc3\xa5r en leieh\xc3\xa6r l\xc3\xb8s p\xc3\xa5 byen til Neyrelle, og rottene bringer pesten med seg slik at ogs\xc3\xa5 disse omkommer. Bare Mariotte og hennes nye venner overlever. _NEWLINE_Avslutningen er tydelig inspirert av Ingmar Bergmans film Sjuande Inseglet. Som i filmen er det bare en gj\xc3\xb8glertrupp som overlever, sammen med Mariotte. Ridderskikkelsen har en grotesk likhet med Don Quijote, i det han er ute etter \xc3\xa5 \xc2\xabbekjempe all ondskap\xc2\xbb._NEWLINE_Avslutningen gir likevel et visst h\xc3\xa5p for framtida. Alle tre bind \xc3\xa5pner med ordene \xc2\xabDenne krigen skal ha vart i hundre \xc3\xa5r, lite skiller den fra den forrige eller de som fulgte. Krigen sl\xc3\xa5r ned p\xc3\xa5 landsbygda som hagl eller pest...\xc2\xbb Avslutningen parafraserer dette med ordene \xc2\xabSom tornenes hvite blomst kan kj\xc3\xa6rlighet springe ut, selv i krigens hjerte. S\xc3\xa5 hardnakket er livet, s\xc3\xa5 vakker er jenta...\xc2\xbb, og avslutningen viser Mariotte og Aymon sovende i hverandres armer.\n_START_SECTION_\nCyanns historie\n_START_PARAGRAPH_\nI 1993 begynte Bourgeon p\xc3\xa5 den futuristiske fortellingen La Source de la Sonde (Histoire de Cyann) i magasinet \xc3\x80 Suivre i samarbeid med forfatteren Claude Lacroix. Det andre albumet kom i 1996 mens det tredje albumet f\xc3\xb8rst kom i 2005 grunnet juridiske vanskeligheter med forlaget._NEWLINE_Beretningen er en framtidsfabel, men fortsatt med en sterk kvinnelig hovedfigur, Cyann, som drivende kraft for fortellingen.\n_START_SECTION_\nEstetikk\n_START_PARAGRAPH_\nBourgeons fortellerteknikk er sv\xc3\xa6rt filmisk og benytter bevegelig kamera fra leserens synsvinkel, noe som gir dynamikk og bevegelse i tegninger. Fortellerteknikken bygger Bourgeon muligens p\xc3\xa5 sveitseren Coseys filmatiske teknikk i serien om Jonathan, mens han i sine store scenarier stundom kan minne om Hugo Pratts serie om Corto Maltese. Hans tegnestil er detaljert.\n_START_SECTION_\nForlagsproblemer\n_START_PARAGRAPH_\nDa Bourgeons faste forlag siden 1983, Casterman, ble kj\xc3\xb8pt opp av en st\xc3\xb8rre korporasjon, Flammarion, oppsto det konflikter. Bourgeon merket seg at Flammarion f\xc3\xb8rst bearbeidet salgstallene for minske forfatterhonorarene foruten \xc3\xa5 foreta seg flere andre uregelmessigheter. Forfatterne tok forlaget til retten i 1999 mens forlaget gikk til retten med en annen sak og angrep forfatterne for \xc3\xa5 misligholde produksjonstakten. Kontrakten mellom forfatterne og det opprinnelige forlaget Casterman hadde derimot aldri spesifisert en bestemt produksjonstakt for hvert album. P\xc3\xa5 tross av dette d\xc3\xb8mte retten den 30. oktober 2001 i forlagets fav\xc3\xb8r og beordret forfatterne \xc3\xa5 produsere et album (det tredje i serien) med en straff p\xc3\xa5 1000 euro for hver misligholdt dag._NEWLINE_Den 27. april 2004 omgjorde en appellrett dommen fra den tidligere retten. I mellomtiden hadde disse forhandlingene blitt en \xc2\xabcause c\xc3\xa9l\xc3\xa8bre\xc2\xbb i Frankrike p\xc3\xa5 grunn av de intellektuelle sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5lene og rettighetssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5lene som ble reist i litter\xc3\xa6re sirkler. Til slutt vant forfatterne sin frihet og deres rettigheter og det tredje albumet i Cyann-syklusen kom endelig ut i 2005, \xc3\xa5tte \xc3\xa5r etter det forg\xc3\xa5ende, men da p\xc3\xa5 et annet forlag, Vents d'Ouest.\n_START_SECTION_\nProduksjon\n_START_PARAGRAPH_\nNorsk tittel og utgivelses\xc3\xa5r f\xc3\xb8rst, deretter originaltittel og utgivelses\xc3\xa5r. Mindre produksjon unntatt."