b'\n_START_ARTICLE_\nFreiheitliche Partei \xc3\x96sterreichs\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nPartiet ble grunnlagt i 1955 i Wien. Det har sine r\xc3\xb8tter i den tysknasjonale (pantyske) bevegelsen, og gikk hovedsakelig ut fra Verband der Unabh\xc3\xa4ngigen, som besto av s\xc3\xa5vel tidligere nasjonalsosialister, antiklerikale liberalere som var redd for at \xc3\x98sterrike skulle bli isolert fra omverdenen og tyske nasjonalister. Mange medlemmer kom fra det stortyske folkepartiet, som eksisterte mellom 1920 og 1934._NEWLINE_Partiet oppn\xc3\xa5dde i \xc3\xa5rene 1956-1986 jevnlig resultater mellom 5 og 10\xc2\xa0% ved nasjonale valg, men forble et opposisjonsparti, ikke minst p\xc3\xa5 grunn av partiets uavklarte forhold til \xc3\x98sterrikes nazistiske fortid og de to store partienes (SP\xc3\x96 og \xc3\x96VP) utstrakte samarbeid p\xc3\xa5 det praktisk-politiske plan. _NEWLINE_I 1983 gikk partiet for f\xc3\xb8rste gang inn i regjeringskoalisjon, da med det sosialdemokratiske SP\xc3\x96. FP\xc3\x96 var p\xc3\xa5 denne tiden ledet av den liberale Norbert Steger. Stemningen p\xc3\xa5 grasrota i partiet og i ledelsen i visse delstater var imidlertid f\xc3\xb8rst og fremst tysknasjonal. P\xc3\xa5 landsm\xc3\xb8tet i 1986 iscenesatte den h\xc3\xb8yreradikale tankesmia \xc2\xabLorenzener Kreis\xc2\xbb et regelrett kupp mot den liberale ledelsen. FP\xc3\x96 fikk dermed sin nye populistiske leder J\xc3\xb6rg Haider, som skulle lede partiet inn i en sv\xc3\xa6rt framgangsrik periode. _NEWLINE_Ideologisk betydde skiftet av lederskap en sterk h\xc3\xb8yredreining. Partiledelsen knyttet faste kontakter til ekstreme grupper p\xc3\xa5 ytre h\xc3\xb8yre og samarbeidet n\xc3\xa6rt med kretsen rundt tidsskriftet Die Aula. De kjente h\xc3\xb8yreradikalerne Otto Scrinzi og Andreas M\xc3\xb6lzer inntok sentrale posisjoner. _NEWLINE_Politisk betydde skiftet at Europas mest markante populistleder fikk utfolde seg fritt b\xc3\xa5de innen partiet, der Haider ut\xc3\xb8vet sterk sentral kontroll, og i \xc3\xb8sterrikske media, der Haiders personlige utstr\xc3\xa5ling og evne til \xc3\xa5 refortolke \xc3\xb8sterriksk politikk i populistisk forstand ga partiet stadig flere tilhengere.       _NEWLINE_Ved parlamentsvalget i 1999 fikk partiet 26,9% og ble nest st\xc3\xb8rste parti. Fra 2000 til 2007 satt det i en koalisjonsregjering med det konservative partiet, ledet av Wolfgang Sch\xc3\xbcssel. Frihetspartiets Susanne Riess-Passer var visekansler._NEWLINE_Partiets leder mellom 1986 og 2001 var J\xc3\xb6rg Haider, som senere ble guvern\xc3\xb8r i delstaten K\xc3\xa4rnten fram til sin d\xc3\xb8d 11. oktober 2008. Han ble etterfulgt som partileder av Riess-Passer. I juni 2004 etterfulgte Ursula Haubner, Haiders eldre s\xc3\xb8ster, Herbert Haupt som partiformann._NEWLINE_Regjeringsdeltakelsen slo negativt ut for partiet b\xc3\xa5de p\xc3\xa5 meningsm\xc3\xa5linger, i valg og for partiet som organisasjon. Kjennere snakker om en \xc2\xabimplosjon\xc2\xbb av partiet og forklarer dette med at partiet etter sin populistiske vending i 1986 hadde hentet mye av sin st\xc3\xb8tte fra den \xc2\xabfundamentalopposisjonelle\xc2\xbb stemningen Haider klarte \xc3\xa5 skape. Ved \xc3\xa5 framstille SP\xc3\x96 og \xc3\x96VP som et ugjennomtrengelig maktkonsortium og henvise til faktisk korrupsjon og skandaler hausset Haider opp den allerede eksisterende misn\xc3\xb8yen med det politiske systemet i \xc3\x98sterrike._NEWLINE_I det FP\xc3\x96 selv gikk inn i regjering gikk luften ut av deres tidligere kritikk, som hadde skaffet partiet s\xc3\xa5 mange stemmer og som hadde rettet seg mot selve systemet. V\xc3\xa5ren 2005 hadde forfallet kommet s\xc3\xa5 langt at Haider, sammen med ledelsen i FP\xc3\x96, bestemte seg for \xc3\xa5 danne et nytt parti, det s\xc3\xa5kalte \xc2\xabAlliansen for \xc3\x98sterrikes framtid\xc2\xbb, BZ\xc3\x96 (B\xc3\xbcndnis Zukunft \xc3\x96sterreich).'