b'\n_START_ARTICLE_\nPeter Abelard\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nAbelard ble f\xc3\xb8dt inn i en lavadelig familie. Han studerte de klassiske filosofer tidlig og oppgav etterhvert sitt krav p\xc3\xa5 arv og ridderskap for \xc3\xa5 studere filosofi. Han begynte \xc3\xa5 reise og studerte etterhvert hos Roscelin, den f\xc3\xb8rste skolastiker, og realisten Wilhelm av Champeux. Med Wilhelm f\xc3\xb8rte han en diskusjon om universalieproblemet og tvang ham p\xc3\xa5 den m\xc3\xa5ten \xc3\xa5 modifisere sitt syn. I 1114 ble Abelard l\xc3\xa6rer i Paris og privatl\xc3\xa6rer for Heloise. De fikk s\xc3\xb8nnen Astralabius sammen og giftet seg. Abelard fikk ordnet det slik at Heloise ble nonne i klosteret Notre-Dame d\xe2\x80\x99Argenteuil. Hennes onkel, domprost Fulbert, tok dette som et tegn p\xc3\xa5 at Abelard ville ha Heloise av veien, og lot ham kastrere. Dypt krenket trakk Abelard seg tilbake til klosteret St. Denis. Han hadde fortsatt et godt ry, og snart kunne han undervise igjen._NEWLINE_Abelard likte \xc3\xa5 debattere og fikk snart problemer med klosterbr\xc3\xb8drene og andre. I 1121 var han ved konsilet i Soissons, der han egenhendig m\xc3\xa5tte brenne sitt skrift Theologia Summi Boni. Etter ytterligere problemer grunnla han et kloster i Nogent-sur-Seine, i dagens Grand Est, som han snart viet til Paraklet, \xc2\xabtr\xc3\xb8steren\xc2\xbb, dvs. den hellige \xc3\xa5nd.  Snart str\xc3\xb8mmet studentene igjen til den ber\xc3\xb8mte l\xc3\xa6reren. Men Abelard fikk nye problemer, det var ogs\xc3\xa5 krig i Champagne, og han lot seg velge til abbed i det avsidesliggende klosteret Saint-Gildas-en-Rhuys i Bretagne. I mellomtiden hadde abbed Suger av Saint-Denis fordrevet nonnene fra sitt kloster Argenteuil, der Heloise n\xc3\xa5 var blitt priorinne. Abelard gav dem derfor Paraklet-klosteret og tok p\xc3\xa5 seg overoppsynet med deres \xc3\xa5ndelige liv; han skrev salmer, prekener og ordensregler for dem. Men i sitt eget kloster fikk Abelard problemer, blant annet fordi han fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re nye ordensregler, og ble utsatt for flere attentatfors\xc3\xb8k._NEWLINE_Tilslutt gav han opp klosterlivet og begynte \xc3\xa5 underviste ved kirken Saint-Hilaire. Biskopen av Paris hadde overoppsynet, men han var syk og klarte ikke \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge opp, s\xc3\xa5 Abelard kunne undervise uforstyrret. Snart fikk han en rekke elever fra andre land, mange av dem var blant dagens ber\xc3\xb8mtheter, eksempelvis de senere pavene Celestinus II, Celestin III og Alexander III. Undervisningsmaterialet var Abelards egne verk, f\xc3\xb8rst og fremst Ethica og Theologia Scholarium, men han skrev ogs\xc3\xa5 nye, blant annet en omfangsrik kommentarer til Romerbrevet._NEWLINE_Abelards suksess gikk ikke up\xc3\xa5aktet hen, cistersienserabbeden Bernhard av Clairveux hevdet at enkelte av Abelards skrifter var kjetterske, og etter at flere fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 forsoning mislyktes, innklaget Bernhard ham for kjetteri ved konsilet i Sens 25. mai 1141. Abelard fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 appellere, men til ingen nytte. Pave Innocens II d\xc3\xb8mte ham til kloster og evig taushet og verkene hans ble offentlig brent i Roma._NEWLINE_Abelard var uansett syk og d\xc3\xb8de \xc3\xa5ret etter. Heloise fikk overf\xc3\xb8rt liket hans til Paraklet-klosteret. Hun d\xc3\xb8de i 1164 og hadde arrangert det slik at hun skulle bli gravlagt i sammen med ham. Etter at klosteret ble nedlagt under den franske revolusjonen, ble levningene deres brakt til Paris. I 1817 ble de bisatt p\xc3\xa5 P\xc3\xa8re Lachaise i Paris.\n_START_SECTION_\nTeologi\n_START_PARAGRAPH_\nAbelard er en representant for den alexandrinske skole innen teologien i vest. Han fant kartagoskolens premisser for rigide, derfor begynte han \xc3\xa5 hente elementer fra den alexandrinske tradisjon \xe2\x80\x93 som er mer forankret i akadamiske metaforer (kunnskap og erkjennelse). Han reagerte p\xc3\xa5 syndesoningsl\xc3\xa6ren til Anselm (den som er mest utbredt i dette landet, kan en si), og foreslo den subjektive forsoningsl\xc3\xa6re som du kan lese om her (s\xc3\xb8k etter abelard). Den er typisk alexandrinsk i det at Kristi handling p\xc3\xa5 korset blir et eksempel til inspirasjon og oppbyggelse. \xc2\xabVed \xc3\xa5 se p\xc3\xa5 Kristus endres v\xc3\xa5rt sinn og holdning.\xc2\xbb Jesus som l\xc3\xa6reren. Jesus var \xc2\xaben ny Sokrates\xc2\xbb. Kristi kors blir middel til \xc3\xa5 erkjenne Guds vilje og vesen._NEWLINE_Likesom Sokrates bare ved \xc3\xa5 sp\xc3\xb8rre sine medmennesker kunne utl\xc3\xb8se en innsikt og erkjennelse i den han spurte; likeledes utl\xc3\xb8ser Kristi d\xc3\xb8ds bilde hos oss en erkjennelse og innsikt som gj\xc3\xb8r at vi kommer i det rette forhold til Gud._NEWLINE_Det falske forhold til Gud fra menneskets side best\xc3\xa5r da i at det ikke erkjenner (subjektivt) sannheten, og menneskets forening med Gud best\xc3\xa5r i at det utl\xc3\xb8ses en riktig religi\xc3\xb8s erkjennelse (subjektiv) av Guds godhet og kj\xc3\xa6rlighet. Denne utl\xc3\xb8sning av erkjennelsen er det bare Kristi kors som kan gi._NEWLINE_Det kan derfor finnes elementer fra alle skolene innenfor en teologisk tradisjon, de er ikke utelukkende begrenset til et enkelt kirkesamfunn._NEWLINE_Problemet til Abelards forsoningsl\xc3\xa6re er at den er subjektiv, Kristi frelsesgjerning har ingen objektiv virkning i forhold til frelseshistorien. Allikevel i en del protestantiske milj\xc3\xb8er er en variant av Abelards teori gjeldende. Det er i m\xc3\xb8te med den korsfestede at man r\xc3\xb8res til anger og omvendelse. I virkeligheten setter man ikke frelsens ontologiske betydning h\xc3\xb8yt nok._NEWLINE_Korset har nesten f\xc3\xa5tt en motsatt betydning av det den opprinnelig hadde. Korset bet\xc3\xb8d jo opphavlig at d\xc3\xb8den var overvunnet, at d\xc3\xb8dens makt var blitt til intet, livets triumf. Det var derfor at de tidlige kristne plasserte kors p\xc3\xa5 sine graver. I dag, derimot, er korset for de fleste synonymt med d\xc3\xb8den, sammen med kirkeg\xc3\xa5rdene tegnet p\xc3\xa5 intetheten. P\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5te ble Jesus som opprinnelig var heroisk og triumferende forvandlet til det lidende og henvisnede bilde av en feilet idealist, offeret. S\xc3\xb8nnen korsfestet ved den sadistiske Faders vrede._NEWLINE_Man gj\xc3\xb8r Gud fader til en sten, en sadist og tillegger ham sosiomorfe karakteristikker. Guds rettferdighet blir en menneskelig rettferdighet, og dette med en merkelig dragning mot hevnen, menneskets stadige synd krever en tilsvarende uendelig ofring som bare korsfestelsen av s\xc3\xb8nnen kan tilfredsstille. S\xc3\xb8nnen ble pint og drept for \xc3\xa5 tilfredsstille Faderen, for \xc3\xa5 demme opp for en Guddommelig vrede._NEWLINE_Abelard lyktes kanskje ikke helt men vi m\xc3\xa5 gj\xc3\xb8re et fors\xc3\xb8k. Vi m\xc3\xa5 huske p\xc3\xa5 den virkelige forsoningen. Vi m\xc3\xa5 huske p\xc3\xa5 Kristi seier over d\xc3\xb8dsriket, tilbudt alle mennesker, ikke som en despot, men som fullendelsen av v\xc3\xa6ren og personlig fellesskap i det treenige liv som mennesket er kallet til \xc3\xa5 ta del i gjennom helliggj\xc3\xb8relsen allerede i dette liv.'