b'\n_START_ARTICLE_\nAdolf Bredo Stabell\n_START_SECTION_\nMorgenbladet\n_START_PARAGRAPH_\nStabell ble ansatt i Morgenbladet allerede \xc3\xa5ret etter, i 1831, av avisens eier, Rasmus Hviid. Stabell fungerte som redakt\xc3\xb8r, med flere meningsutvekslinger, de fleste av hvilke anonymt, som representant for avisen. Under Stabell ble avisen i l\xc3\xb8pet av f\xc3\xa5 \xc3\xa5r mer moderne i forhold til balansen mellom nyheter, kommentarer, debatt og annonser. Morgenbladet tok ogs\xc3\xa5 en klar politisk stilling til den liberale opposisjon, noe som f\xc3\xb8rte til at avisen Den Constitutionelle ble skapt som en mer regjeringsvennlig konkurrent. De to avisene var hyppig uenige, s\xc3\xa6rlig i forhold til dikterne Henrik Wergeland og Johan Sebastian Welhaven, om enn synspunktene p\xc3\xa5 de to varierte i avisene. Stabells rolle som avisredakt\xc3\xb8r var med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 skape en uavhengig avis med klare politiske meninger og budskap._NEWLINE_Stabell fikk Ludvig Kristensen Daa inn i avisen som medarbeider i 1841. I samme \xc3\xa5r hadde Morgenbladet, som til da hadde nytt godt av Wergelands bidrag i avisen, en stor disputt med Wergeland, blant annet p\xc3\xa5 grunn av uenighet mellom Wergeland og Daa. Det medf\xc3\xb8rte at avisen f\xc3\xb8rst nektet Wergeland spalteplass, for s\xc3\xa5 \xc3\xa5 anklarge ham for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re upassende som biskop fordi han var \xc2\xabopirret og i slet Lune\xc2\xbb, og at Wergeland, etter \xc3\xa5 ha forfattet Mig Selv, kuttet samarbeid i en tre\xc3\xa5rsperiode. Med Daa i avisen ble ogs\xc3\xa5 Stabell mindre aktiv direkte som journalist.\n_START_SECTION_\nPolitikk\n_START_PARAGRAPH_\nStabell var ordf\xc3\xb8rer i Aker i 1839 til 1843, og fra 1847 til 1859. Stabell kom seg ogs\xc3\xa5 inn p\xc3\xa5 Stortinget i 1845. Stabell pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 legge frem et forslag med krav om nytt system for bytte av statsr\xc3\xa5der, og krav om at ministrene skulle delta i Stortinget, og dermed st\xc3\xa5 til ansvar. Dette ble ansett som sv\xc3\xa6rt radikalt, og ble senere trukket. P\xc3\xa5 tross av at Stabell var relativt radikal, valgte han under Thranebevegelsen en mer regjeringsvennlig linje. Stabell hadde v\xc3\xa6rt odelstingspresident fra 1848-57, og i 1858 ble han visepresident i Stortinget, men da Stabells hus ble liggende i Kristiania etter byutvidelsen, ble Stabells valgkrets overveldende regjeringstro. Dermed forsvant Stabell fra Stortinget.\n_START_SECTION_\nBankvesenet\n_START_PARAGRAPH_\nEttersom han ogs\xc3\xa5 trakk seg fra det redaksjonelle arbeidet i Morgenbladet i 1857 (men fortsatt hadde noe eierskap), ble han etter hvert mer aktiv i bankvesenet. Samme \xc3\xa5r dannet han Den norske Creditbank, som ble den f\xc3\xb8rste private nasjonale forretningsbank i Norge. Han var sjef for banken fra 1858. Dessverre for Stabell holdt Den norske Creditbank p\xc3\xa5 \xc3\xa5 bli \xc3\xb8delagt allerede i begynnelsen som resultat av altfor stor utl\xc3\xa5nspolitikk. Dette t\xc3\xa6ret p\xc3\xa5 helsen hans, og han d\xc3\xb8de i 1865._NEWLINE_Stabell giftet seg 2. september 1829 med Caroline Birgitte Knudtzon (5. oktober 1805 \xe2\x80\x93 5. april 1848). Han giftet seg igjen den 7. mars med Theodora Adolphine Egidius (10. oktober 1827 \xe2\x80\x93 10. januar 1910). Adolf Bredo Stabell ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1858.'