b'\n_START_ARTICLE_\nTupolev Tu-104\n_START_SECTION_\nKonstruksjon og utvikling\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 begynnelsen av 1950-tallet trengte Sovjetunionens flyselskap Aeroflot et moderne passasjerfly med bedre kapasitet og ytelse enn stempel-motor fly. Konstruksjon ble utf\xc3\xb8rt av Tupolev OKB, som baserte sitt nye passasjerfly p\xc3\xa5 sin Tu-16 Badger strategisk bombefly. Vinger, motorer, og hale fra Tu-16 ble beholdt for passasjerflyet, men den nye design med trykksatt skrog ble designet for plass til 50 passasjerer. Prototypen bygget i MMZ Opit fl\xc3\xb8y f\xc3\xb8rste gang 17. juni  1955 med Yu.L. Alasheyev ved kontrollen. Det var utstyrt med en Bremseskjerm til \xc3\xa5 forkorte landingslengden p\xc3\xa5 opp til 400 meter siden det den gang ikke var  mange flyplasser som hadde tilstrekkelig lange rullebaner._NEWLINE_Selv om det er en popul\xc3\xa6r historie som sier at Vesten ble overrasket ved ankomsten av Tu-104 i London under et statsbes\xc3\xb8k i 1956 av Nikolai Bulganin og Nikita Khrusjtsjov, hadde flyet allerede blitt avsl\xc3\xb8rt i juli 1955 under Tushino air show. I begge tilfeller mente vestlige observat\xc3\xb8rer p\xc3\xa5 den tiden at Sovjetunionen manglet den avanserte teknologien som krevdes for \xc3\xa5 bygge et passasjerfly egnet for kommersiell trafikk. Etter den tid opph\xc3\xb8rte produksjonen i 1960, etter at om lag 200 var blitt bygget._NEWLINE_Tu-104 ble drevet av to Mikulin AM-3 turbojetmotorer, plassert ved vingenr\xc3\xb8ttene (eksternt likner det l\xc3\xb8sningen som brukes p\xc3\xa5 de Havilland Comet). Besetningen besto av fem: to piloter, en navigat\xc3\xb8r (plassert i i en glasskuppel i nesen), en flight engineer og en radio operat\xc3\xb8r (radio operat\xc3\xb8ren ble senere fjernet). _NEWLINE_Flyet m\xc3\xb8tte stor nysgjerrighet med sitt overd\xc3\xa5dige "Viktorianske" interi\xc3\xb8r, kalt s\xc3\xa5 av noen vestlige observat\xc3\xb8rer p\xc3\xa5 grunn av materialene som ble brukt: mahogni, kobber og blonder._NEWLINE_Tu-104 piloter ble trent p\xc3\xa5 Il-28 bombefly, etterfulgt av flyvning med luftpost med et ubev\xc3\xa6pnet Tu-16 bombefly malt i Aeroflots farger mellom Moskva og Sverdlovsk. Piloter med tidligere Tu-16-erfaring ble overf\xc3\xb8rt til Tu-104 med relativ letthet. Tu-104 ble ansett som vanskelig \xc3\xa5 fly. Det var tungt p\xc3\xa5 kontrollen, men ganske rask under landing. I lave hastigheter hadde det en tendens til \xc3\xa5 steile, en funksjon som var felles med sv\xc3\xa6rt mange fly med bakoverstr\xc3\xb8kne vinger._NEWLINE_Erfaring med Tu-104 f\xc3\xb8rte til at Tupolev Design-Byr\xc3\xa5 utviklet verdens f\xc3\xb8rste turbofan passasjerfly, Tupolev Tu-124, konstruert for lokale markeder, og deretter den mer kommersielt vellykkede Tu-134\n_START_SECTION_\nOperativ historie\n_START_PARAGRAPH_\nDen 15. september 1956,0 begynte Tu-104 passasjerflyvninger p\xc3\xa5 Aeroflots ruter Moskva-Omsk-Irkutsk etter  stempel-motor Ilyushin Il-14. Flytiden ble redusert fra 13 timer og 50 minutt til 7 timer og 40 minutter, og det nye jetflyet \xc3\xb8kte dramatisk niv\xc3\xa5er av passasjerkomfort. i 1957 hadde Aeroflot plassert Tu-104 I ruter fra Vnukovo internasjonale lufthavn i Moskva til London, Budapest, K\xc3\xb8benhavn, Beijing, Brussel, Ottawa, Delhi, og Praha._NEWLINE_I 1957 ble \xc4\x8cSA Tsjekkoslovakiske Airlines den f\xc3\xb8rste og eneste eksportkunden for Tu-104 som satte det inn p\xc3\xa5 ruter til Moskva, Paris og Brussel. \xc4\x8cSA kj\xc3\xb8pte seks Tu-104A (fire nye og to brukte eksemplarer) som ble konfigurert for 81 passasjerer. Tre av disse flyene ble senere avskrevet (ett av disse p\xc3\xa5 grunn av pilotfeil uten omkomne)._NEWLINE_Tu-104 fortsatte \xc3\xa5 bli brukt av Aeroflot gjennom hele 1960-og 1970-tallet. Noen fly gikk tapt i havarier (noen p\xc3\xa5 grunn av flykapringer). Den sikkerhetsposten var sammenlignbar med andre tidlig jet passasjerfly i den tiden, men var d\xc3\xa5rlig i forhold til mer moderne fly. Aeroflot pensjonerte Tu-104 fra sivil tjeneste i mars 1979 etter en fatal ulykke i Moskva._NEWLINE_Som f\xc3\xb8lge av dette, ble flere fly overf\xc3\xb8rt til det sovjetiske milit\xc3\xa6re som brukte de til transport av ansatte og til \xc3\xa5 trene kosmonauter i null gravitasjon. Men, etter et Tu-104 havari i februar 1981 hvor 52 mennesker omkom (17 av dem var senior offisere i h\xc3\xa6ren og marinen), ble det permanent fjernet fra tjeneste. Den siste flyturen av Tu-104 var en fergeflyvning til Uljanovsk luftfartsmuseum i 1986.\n_START_SECTION_\nUlykker og hendelser\n_START_PARAGRAPH_\nI henhold til den Amerikanske Flight Safety Foundation, mellom 1958 og 1981, ble 16 Tu-104s tapt i havarier av 37 fly som ble avskrevet  (tapsrate: 18%).'