b"\n_START_ARTICLE_\nPygmalion (mytologi)\n_START_PARAGRAPH_\nPygmalion (gresk: \xce\xa0\xcf\x85\xce\xb3\xce\xbc\xce\xb1\xce\xbb\xce\xaf\xcf\x89\xce\xbd) er en legendarisk figur fra Kypros. Selv om Pygmalion er en gresk variant av det f\xc3\xb8nikiske kongsnavnet Pumayyaton, er han mest kjent fra den romerske dikteren Ovids Metamorfoser hvor Pygmalion var skulpt\xc3\xb8r som ble forelsket i en statue av en kvinne han framstilt fra elfenbein. Pumayyaton betyr \xc2\xabPumays gave\xc2\xbb eller \xc2\xabPumay har gitt som en gave/velsignelse\xc2\xbb, en referanse til en f\xc3\xb8nikisk gud hvis navn opptrer p\xc3\xa5 en steininskripsjon i Nora p\xc3\xa5 Kypros. I henhold til greske mytologiske fortellinger var Pygmalion en konge p\xc3\xa5 Kypros som bestilte en statue av elfenbein da ingen virkelig kvinne levde opp til hans forventninger. Isteden ble han h\xc3\xa5pl\xc3\xb8st forelsket i statuen, men denne skjebnen var enda mer utilfredsstillende for ham. Grunnet hans ektef\xc3\xb8lte skuffelse, s\xc3\xb8rget Afrodite at statuen ble levende og elsket ham tilbake. Ovids fortelling om Pygmalion har siden tidlig moderne tid v\xc3\xa6rt et yndet tema i billedkunsten og ble blant annet tittelen p\xc3\xa5 et skuespill av George Bernard Shaw, Pygmalion (1913), siden omgjort til en musikal under tittelen My Fair Lady, om en professor i lingvistikk som blir forelsket i sin egen skapelse, en ung cockneykvinne han l\xc3\xa6rte opp i dannet engelsk slik at hun kunne gjenf\xc3\xb8des til de h\xc3\xb8yere samfunnslag.\n_START_SECTION_\nHos Ovid\n_START_PARAGRAPH_\nI Alimos fortelling var Pygmalion en kypriotisk gullsmed som var interessert i skulptur og skar en kvinne ut av elfenbein. I henhold til Ovid, etter \xc3\xa5 ha sett propoetidene, d\xc3\xb8trene til Propoetus, prostituere seg selv (mer n\xc3\xb8yaktig, de nektet Venus' guddommelighet og hun s\xc3\xa5ledes \xc2\xabreduserte\xc2\xbb dem til prostitusjon), var han \xc2\xabikke interessert i kvinner\xc2\xbb, men da oppdaget at hans egen skapelse, kvinnestatuen, var s\xc3\xa5 vakker og virkelighetstro, ble han forelsket._NEWLINE_P\xc3\xa5 den dagen da Venus' festival var, gjorde Pygmalion sine ofringer p\xc3\xa5 Venus' alter. Der \xc3\xb8nsket han i all stillhet at hans elfenbeinsstatue ville bli forvandlet til en virkelig kvinne. Da han kom hjem kysset hans sin statue og oppdaget da at dens lepper f\xc3\xb8ltes varme. Han kysset den igjen og ber\xc3\xb8rte hennes bryster og oppdaget at de var varme. Venus hadde b\xc3\xb8nnh\xc3\xb8rt hans \xc3\xb8nske._NEWLINE_Pygmalion giftet seg med sin forvandlete statue, og sammen fikk de en s\xc3\xb8nn, P\xc3\xa1fos, og fra s\xc3\xb8nnen er et stedsnavn p\xc3\xa5 Kypros avledet._NEWLINE_I en del versjoner fikk de ogs\xc3\xa5 en datter, Metharme._NEWLINE_At Ovid nevner P\xc3\xa1fos antyder at han hadde kilder fra en mer omstendelig redegj\xc3\xb8relse av myten enn den korte notisen av Pygmalion i Pseudo-Apollodorus' Bibliotheke, en hellenistisk mytografi fra 100-tallet e.Kr. Kanskje var Ovids kilde den n\xc3\xa5 tapte fortellingen til Filostefanos som var parafrasert av Klemens av Alexandria: \xc2\xabSlik at den velkjente Pygmalion av Kypros ble forelsket i en elfenbeinstatue; den var Afrodite og var naken. Mannen fra Kypros ble fengslet av dens velskapte former og omfavnet statuen. Dette er fortalt av Filostefanos.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nNytolkning av Pygmalion\n_START_PARAGRAPH_\nDen grunnleggende fortellingen om Pygmalion har i omfattende grad blitt videreformidlet og nytolket i ulike kunstformer gjennom \xc3\xa5rhundrene. Ved en ukjent dato ga senere forfattere som navn til statuen det som tilh\xc3\xb8rte havnymfen Galatea (gresk \xce\x93\xce\xb1\xce\xbb\xce\xb1\xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xce\xb1, Galateia, \xc2\xabden melkehvite\xc2\xbb). Goethe kalte henne for Elise, basert p\xc3\xa5 variasjoner av fortellingen om Dido/Elissa._NEWLINE_I middelalderen ble Pygmalion holdt fram som et eksempel p\xc3\xa5 idoltilbedingens utsvevelser og farer, antagelig tilskyndet av Klemens av Alexandrias kommentar at Pygmalion hadde gjort en statue av Afrodite selv. P\xc3\xa5 1700-tallet var det imidlertid blitt en meget innflytelsesrik kj\xc3\xa6rlighetshistorie, sett slik i Rousseaus musikalske drama basert p\xc3\xa5 fortellingen. Ved 1800-tallet var fortellingen ofte blitt til at det v\xc3\xa5kne, levendegjorte subjektet avviste Pygmalions kj\xc3\xa6rlighet hvor de tragiske ligger i at selv om hun er blitt levende, er hun forblitt kald, frigid og utiln\xc3\xa6rmelig._NEWLINE_En variant av dette temaet kan ogs\xc3\xa5 bli sett i fortellingen om Pinocchio hvor en dukke formet av tre ble omformet til en virkelig gutt, skj\xc3\xb8nt i dette tilfellet har dukken menneskelige evner som g\xc3\xa5r forut omformingen slik at det er dukken og ikke dens skaper, treskj\xc3\xa6reren Geppetto som opplever mirakelet._NEWLINE_William Shakespeare lar i den siste scenen i Vintereventyret en statue av dronning Hermione bli gjort levende og avsl\xc3\xb8rt som Hermione selv, og s\xc3\xa5ledes f\xc3\xb8rer stykket til sine forsonende konklusjoner._NEWLINE_I George Bernard Shaws skuespill Pygmalion, en moderne variant av myten med et subtilt hentydning til feminisme, er det underklassens blomsterpike Eliza Doolittle som metaforisk blir \xc2\xabbrakt til live\xc2\xbb av Henry Higgins, professor i lingvistikk og fonetikk, som l\xc3\xa6rer henne \xc3\xa5 forfine sin aksent og konversasjon i sosiale situasjoner. Ved at Elisa oppgir sin dialekt ble hun omformet og \xc2\xabgjenf\xc3\xb8dt\xc2\xbb til \xc3\xa5 kunne virke i de h\xc3\xb8yere sosiale lag av samfunnet._NEWLINE_Fortellingen har ogs\xc3\xa5 blitt emne for en rekke kjente malerier, blant annet av Agnolo Bronzino, Jean-L\xc3\xa9on G\xc3\xa9r\xc3\xb4me, Honor\xc3\xa9 Daumier, Edward Burne-Jones (fire betydelige verker fra 1868\xe2\x80\x931870, deretter p\xc3\xa5 nytt i st\xc3\xb8rre versjoner fra 1875\xe2\x80\x931878 med tittelen Pygmalion and the Image), Auguste Rodin, Ernest Normand, Paul Delvaux, Francisco Goya, Franz von Stuck, Fran\xc3\xa7ois Boucher, og Thomas Rowlandson. Det har ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6rt gjort en rekke skulpturer over det samme emne, passende nok da fortellingen henviser til en statue."