b"\n_START_ARTICLE_\nCodex Gigas\n_START_SECTION_\nOpprinnelsen\n_START_PARAGRAPH_\nCodex Gigas ble nedskrevet i middelalderens B\xc3\xb6hmen. B\xc3\xb6hmiske helgener finnes i manuskriptets kalender og dens nekrolog, som inneholder et stort antall tsjekkiske navn, p\xc3\xa5 historisk kjente s\xc3\xa5vel som ukjente personer. At B\xc3\xb6hmens kr\xc3\xb8nike av Kosmas, en b\xc3\xb6hmisk prest fra Praha, ca (1045\xe2\x80\x931125), finnes blant manuskriptets tekster, bekrefter den b\xc3\xb6hmiske opprinnelse. _NEWLINE_Manuskriptet har blitt datert til \xc3\xa5rene 1204\xe2\x80\x9330. Denne dateringen blir begrunnet med at B\xc3\xb6hmens helgen Procopius, som ble kanonisert i 1204, er nevnt den 4. juli i kalenderen. Det betyr i prinsipp at manuskriptet ikke kunne ha blitt nedskrevet f\xc3\xb8r dette. Samtidig m\xc3\xa5 manuskriptet ha blitt til etter 1223, ettersom biskop Andreas av Praha, (1214\xe2\x80\x9323), nevnes p\xc3\xa5 30. juli i kalenderen. Han d\xc3\xb8de i 1223, og er den siste i en rekke av historiske identifiserbare personer fra slutten av 900-tallet til begynnelsen av 1200-tallet, hvis navn finnes i nekrologen. Derimot savnes navnet p\xc3\xa5 kongen Ottokar I av P\xc5\x99emysl\xe2\x80\x93slekten. Siden han d\xc3\xb8de i 1230, skulle det bety at Codex Gigas ble skrevet ferdig en gang mellom 1224 og 1230. _NEWLINE_Gjennom en merknad p\xc3\xa5 Codex Gigas f\xc3\xb8rste ark vet man at et b\xc3\xb6hmisk benediktinsk kloster i Podla\xc5\xbeice n\xc3\xa6r Chrudim var manuskriptets f\xc3\xb8rste kjente eier. Benediktinerne i Podla\xc5\xbeice pantsatte manuskriptet hos cistercienserne i Sedlec p\xc3\xa5 grunn av stor fattigdom i sitt eget kloster. Merknaden forteller videre at skriptet ble kj\xc3\xb8pt tilbake til benedikterordenen i 1295 av Bavor, B\xc5\x99evnoklosterets forstander (1289\xe2\x80\x931332), etter initiativ fra biskopen i Praha, Gregorius (1296\xe2\x80\x931301). Manuskriptet ble den gang ansett som et av verdens underverker. Det er dog usikkert om tilbakekj\xc3\xb8pet av manuskriptet foregikk i 1295, ettersom Gregorius ikke ble valgt til biskop f\xc3\xb8r i 1296. En mulig forklaring er at 1295 er en feilskriving for 1296._NEWLINE_At manuskriptet ble skrevet i Podla\xc5\xbeice, regnes som usannsynlig. Klosteret i Podla\xc5\xbeice var alt for lite, og for fattig, til \xc3\xa5 kunne gjennomf\xc3\xb8re et s\xc3\xa5 stort prosjekt, som krevde omfattende menneskelige og materielle ressurser. Det finnes heller ingen andre kjente middelalderske manuskripter som ble produsert ved dette klosteret._NEWLINE_Codex Gigas' forfatter er ukjent. Det har blitt spekulert i om det er munken Herman, hvis navn med betegnelsen inclusus, innestengt (Hermanus monachus inclusus) st\xc3\xa5r i manuskriptets nekrolog under 10. november. Betegnelsen inclusus ble koblet sammen med legenden om den syndige, innemurte munken, som med djevelens hjelp skulle ha skrevet hele Codex Gigas p\xc3\xa5 en natt. Men begrepet inclusus(-a) eller reclusus(-a) betegner egentlig en person, ofte tilknyttet et kloster, som lever isolert i en celle av religi\xc3\xb8se, asketiske eller mer sjelden, p\xc3\xa5 grunn av botgj\xc3\xb8relse. Etter en pr\xc3\xb8veperiode p\xc3\xa5 ett \xc3\xa5r, kunne en slik person bli l\xc3\xa5st inne i en celle av en biskop, som forseglet d\xc3\xb8ren med sitt segl. Enkelte ganger ble cellen murt igjen, og man sang en d\xc3\xb8dsmesse for recuclus, som skulle symbolisere begravelsen._NEWLINE_Det har ogs\xc3\xa5 blitt foresl\xc3\xa5tt at forfatteren kan ha hett Sobisslaus. Dette navnet finnes i en b\xc3\xb8nn til jomfru Maria som er skrevet i margen av bladet 273r. Men denne b\xc3\xb8nnen er skrevet av en annen h\xc3\xa5nd en selve manuskriptet for \xc3\xb8vrig, og er lagt til senere p\xc3\xa5 1200\xe2\x80\x93tallet.\n_START_SECTION_\nCodex Gigas p\xc3\xa5 1400-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nManuskriptets videre historie er varierende. Da husittkrigen br\xc3\xb8t ut i 1420, ble B\xc5\x99evnovklosteret evakuert til sitt datterkloster i Broumov. Der ble manuskriptet sett av M. Johannes Frauenberg fra G\xc3\xb6rlitz. Han deltok i 1477 i et m\xc3\xb8te i Broumov med de forsamlede schlesiske fyrstene og standene Ober og Niederlausitz. Derifra sendte han et brev hvor han beskrev manuskriptet.\n_START_SECTION_\nCodex Gigas p\xc3\xa5 1500-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1500-tallet fungerte Codex Gigas som en slags stam- og minnebok. Ulike kirkemenn fra Praha og det tilgrensende Schlesien, samt ogs\xc3\xa5 ikke\xe2\x80\x93kirkelige personer, skrev sine navn i manuskriptet n\xc3\xa5r de bes\xc3\xb8kte Broumovklosteret. En av dem, Christopher Schlichtig, en tilhenger av den sveitsiske mystikeren, alkemisten og doktoren Paracelsus (egentlig Theophrastus Bombastus von Hohenheim, 1493\xe2\x80\x931541), oppholdt seg i klosteret den 26. september 1590. Schlichtig var, if\xc3\xb8lge notater, doktor i iatrokjemisk filosofi og medisin, samt r\xc3\xa5dgiver og doktor for Bevariens fyrste, Willhelm V. Iatrokjemi var en blanding av alkemi, medisin og kjemi som ble praktisert av Paracelsus' etterf\xc3\xb8lgere p\xc3\xa5 1500- og 1600-tallet._NEWLINE_Broumovklosterets forstander, Johannes III Chotovsky de Chotov (1553\xe2\x80\x9375), noterte i manuskriptet at den romerske keiseren og kongen av B\xc3\xb6hmen, Ferdinand I (1503\xe2\x80\x9364) overnattet i klosteret i \xc3\xa5r 1527. Ferdinand I var p\xc3\xa5 veg til Praha fra Wroclaw, der han hadde blitt hyllet som en nyvalgt konge. F\xc3\xb8r han kom til Broumov, hadde han bodd i \xc5\x9awidnica (\xc5\x9awidnica), og der, if\xc3\xb8lge nyheter, lot han en oppr\xc3\xb8rsk predikant henges fra et p\xc3\xa6retre utenfor byen. Den oppr\xc3\xb8rske predikanten var presten Johann Reichel, fra Striegau (Strzegom) i Schlesien. Han ble kalt Eilffinger og var tilhengere av den radikale, schlesiske reformatoren Kaspar von Schwenckfelds (1489\xe2\x80\x931561), og ble ansett som en religi\xc3\xb8s motstander av den katolske keiseren. At han ble straffet p\xc3\xa5 en fornedrende m\xc3\xa5te, ved \xc3\xa5 henges med hodet ned, er noe som er fremkommet av andre kilder._NEWLINE_Den romerske keiseren og kongen av B\xc3\xb6hmen, Rudolf II (1576\xe2\x80\x931612) ble begge interessert i Codex Gigas, og ville l\xc3\xa5ne den med seg til Praha. To av hans r\xc3\xa5dsherrer Daniel Printz og Paul Hanniwald, samt Pauls nev\xc3\xb8 Adam Hanniwald skrev sine navn i manuskriptet. De var en del av et f\xc3\xb8lge, som i 1590 var p\xc3\xa5 vei fra Polen. Rudolf var en av tidens st\xc3\xb8rste boksamlere og kjent for sine okkulte interesser. Da manuskriptet fremdeles var \xc3\xa5 regne som B\xc5\x99evnovklosterets eiendom, m\xc3\xa5tte if\xc3\xb8lge notater, klosterets forstander Martin (1575\xe2\x80\x931602), gi sin tillatelse til utl\xc3\xa5n av manuskriptet. Albertus Wnesconius, Broumovklosterets prior, avgjorde selve flyttingen. Han kontaktet politimesteren Mathias fra Dorndorff och Biskupov f\xc3\xb8r transporten. Politimesteren kjente til manuskriptet fra tidligere, da han if\xc3\xb8lge et annet notat, hadde sett det s\xc3\xa5 tidlig som i 1587. Den 4. mars 1594 startet ferden mot Praha. Gjennom en merknar i skrifet vet man at manuskriptet \xc2\xabovernattet\xc2\xbb i Nachod den 6. mars, hos byens tjenestemann Hanu\xc5\xa1 Buchloveck\xc3\xbd] fra K\xc5\x99i\xc5\xbekovic, og kom til Nymburk den 16. mars. Der var det flere personer som skrev sine navn i skrifet._NEWLINE_I Praha var Codex Gigas i hyppig bruk. Rudolfs sekret\xc3\xa6r, Jan Huberus Pontanus noterte i 1597 at han \xc2\xab... gransket med stor iver denne store boken og avskrev mye den samme for hans keiserlige majestet...\xc2\xbb Den ble ogs\xc3\xa5 brukt av en tysk historiker og utgiver av historiske kilder, Marquard Freher (1565\xe2\x80\x931614), for hans andre fullstendige utgave av kr\xc3\xb8niken om Kosmas 1607. Codex Gigas ble aldri returnert til Broumov.\n_START_SECTION_\nCodex Gigas p\xc3\xa5 1600-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nSkrifet ble registrert i flere lister over Rudolfs skatt- og kunstkammer, ofte med en henspilling til legenden som var forbundet med dens opprinnelse. I en inventarliste fra 1635 heter det at djevelen selv skulle ha v\xc3\xa6rt behjelpelig ved anskaffelsen av pergament og n\xc3\xb8dvendige skriveutensiler for en munk i fangenskap i Branau, og i en annen inventarliste som ble skrevet av skattemesteren Dionysio Miseroni 1647, ble Codex Gigas beskrevet som en stor bok, skrevet av en innmuret munk i Prauna. Og i en annen liste av den samm Miseroni, som ble skrevet rett etter svenskenes plyndring av Praha, kalles manuskriptet for en stor bok som djevelen hadde med seg til en innemurt munk.\n_START_SECTION_\nCodex Gigas i Stockholm\n_START_PARAGRAPH_\nI 1649 ankom Codex Gigas Stockholm, sammen med andre b\xc3\xb8ker og skrifter som var blitt tatt under svenskenes plyndring av Praha. I Isaak Vossius katalog over skrifter fra omkring 1560, er Codex Gigas fortegnet som nummer en. Da katalogen var satt opp etter manuskriptenes format, inntok Codex Gigas f\xc3\xb8rsteplassen. Manuskriptet havnet i Dronning Kristinas samlinger, og ble plassert p\xc3\xa5 biblioteket p\xc3\xa5 Stockholms slott. Da hun abdiserte til Roma, tok hun med seg en rekke skrifter og b\xc3\xb8ker, men Codex Gigas forlot hun p\xc3\xa5 slottet._NEWLINE_Ved slottsbrannen 1697, klarte man \xc3\xa5 redde Codex Gigas ved \xc3\xa5 kaste den ned gjennom vinduet. Omslaget p\xc3\xa5 boken, ble alvorlig skadet i fallet. I en katalog opprettet rett etter brannen, av bibliotekaren Johan Jacob Jaches (1650\xe2\x80\x931709), er manuskriptet fortegnet blant trykte b\xc3\xb8ker i regalformat: \xc2\xabdas grosse, sogenante Schwartzbuch, bei nahe sieben quarter lang, ist ein msc\xc2\xbb, den store, s\xc3\xa5kalte svartboken, nesten sju kvarter lang (omkring 90 cm), er en skrift._NEWLINE_Manuskriptets omd\xc3\xb8mme falt ikke, og nye navn ble stadig skrevet inn. Magnus von Celse (1709\xe2\x80\x9384) har p\xc3\xa5pekt i sin historikk over det Kungliga biblioteket, utgitt i  1751 at \xc2\xab...de utlendinger som kastet noen flyktiga blikk p\xc3\xa5 det Kungl. Biblioteket og omtalte det i reisedab\xc3\xb8ker og skildringer de har utgitt, brakte knapt noe minneverdig bortsett fra et eksemplar av bibelen, som har spor etter Luthers egne hender, samt dette volum fra Praha\xc2\xbb. _NEWLINE_Den f\xc3\xb8rsta mer ing\xc3\xa5ende beskrivelsen av manuskriptet ble gjort av Josef Dobrowsk\xc3\xbd (1753\xe2\x80\x931829), medlem av det Kongelige vitenskapsselskapet (K\xc3\xb6nigl. Gesellschaft der Wissenschaften) i Praha og slavistikkens grunnlegger. Han reiste til Sverige sommeren 1792 for \xc3\xa5 unders\xc3\xb8ke materiell som kunne v\xc3\xa6re av interesse for tsjekkisk historie og litteratur. I rapporten han skrev, publisert i 1796, p\xc3\xa5pekte Debrows\xc3\xbd at Codex Gigas hadde betydningsfulle tsjekkiske innslag. Josef Pe\xc4\x8dirka (1818\xe2\x80\x931870), tsjekkisk forfatter og oversetter, foretok en lignende reise femti \xc3\xa5r senere, og gav sin reiseskildring i 1851. Ogs\xc3\xa5 hans skildring inneholdt en grundig beskrivelse av Codex Gigas. I 1811 publiserte det Kungliga bibliotekets amanuensis, Lorenzo Hammarsk\xc3\xb6ld (1785\xe2\x80\x931827), den f\xc3\xb8rste grundige skriftbeskrivelsen p\xc3\xa5 svensk. Senere har avgj\xc3\xb8rende innsatser blitt utf\xc3\xb8rt av benediktinpater Beda Dudik (1819\xe2\x80\x9390), professor i allmenn historie ved universitetet i Brno og utnevnt til M\xc3\xa4hrens Landeshistoriograph. Resultatet av sitt arbeid publiserte han i 1852 i \xc2\xabForschungen in Schweden f\xc3\xbcr M\xc3\xa4hrens Geschichte\xc2\xbb. _NEWLINE_Johannes Belsheim (1829\xe2\x80\x931909), norsk teolog og bibelforsker, jobbet med Codex Gigas vinteren 1877\xe2\x80\x9378. Han hadde tidligere brukt tid p\xc3\xa5 en annen kjent skrift, Codex Aureus. Ny illustreret Tidende publiserte i sitt desembernummer 1877 under overskriften \xc2\xabDet Stockholm som g\xc3\xa5r\xc2\xbb en kort reportasje og et bilde fra den \xc2\xabkongelige allmenne lesesal\xc2\xbb som da fremdeles fantes p\xc3\xa5 slottet. Magasinet fortalte om Belsheims jobb med Codex Gigas. Belsheim lykkes etter mye arbeid \xc3\xa5 n\xc3\xa5 frem til interessante resultater med sin unders\xc3\xb8kelse. Han kunne nemlig konstatere at s\xc3\xa5vel Johannes' \xc3\xa5penbaring som  Apostelgjerningene forekom i versjoner som var eldre enn Vulgatas. Han publiserte begge tekstene 1879._NEWLINE_I senere tid har manuskriptet blitt behandlet av ulike forskere som Josef Pla\xc4\x8dek, Anton\xc3\xadn Friedl, Maria Wojciechowska, Carl Nordenfalk, Sten. G. Lindberg, Jaroslav Kol\xc3\xa1r og Ivan Hlav\xc3\xa1\xc4\x8dek.\n_START_SECTION_\nPergamentet\n_START_PARAGRAPH_\nCodex Gigas er innbundet i et omslag av tre, dekket av l\xc3\xa6r og ornament med metall. Med sine 92\xc2\xa0cm h\xc3\xb8yde, 50\xc2\xa0cm bredde og 22\xc2\xa0cm tykkelse er det den st\xc3\xb8rste kjente middelaldermanuskriptet i verden. Opprinnelig inneholdt boken 320 vellum-ark, men \xc3\xa5tte av disse har senere blitt fjernet. Det er ukjent hvem som fjernet disse og hvorfor det skjedde, men sidene kan ha inneholdt klosterregler for benediktinermunkene. Boken veier nesten 75\xc2\xa0kg, og vellum-arkene er laget skinn fra kalver (eller esler if\xc3\xb8lge enkelte kilder) fra 160 dyr. _NEWLINE_Pergamentet varierer i tykkelse og farge, og de nedre ytre hj\xc3\xb8rnene er vanligvis noe tykkere enn resten av bladet. H\xc3\xa5rsiden av pergamentet er av en blek gulfarge, mens kj\xc3\xb8ttsidene er tiln\xc3\xa6rmet hvit. _NEWLINE_Ytterkantene p\xc3\xa5 de fleste bladene er penslet med en v\xc3\xa6ske som har etterlatt seg en gulaktig farge. Det er trolig gelatinlim, og dette kan dekke hele pergamentet._NEWLINE_Trolig ble dette gjort da manuskriptet ble bundet om tidlig p\xc3\xa5 1800-tallet. Deler av ytterkanten p\xc3\xa5 enkelte blad ble laget av pergament, noe som var uvanlig p\xc3\xa5 denne tiden. Dette er synlig ved at noe av pergamentet er lysere enn det opprinnelige pergamentet. P\xc3\xa5 enkelte steder ble en form for reagens penslet p\xc3\xa5 i l\xc3\xb8pet av 1800-tallet, i h\xc3\xa5p om at deler av teksten skulle bli mer leselig. Dette f\xc3\xb8rte til at v\xc3\xa6sken ble m\xc3\xb8rkebrun, og teksten under den ble uleselig og umulig \xc3\xa5 f\xc3\xa5 frem igjen.\n_START_SECTION_\nLinjeringen\n_START_PARAGRAPH_\nI alle fire marger p\xc3\xa5 hvet blad, ble det laget sm\xc3\xa5 hull for \xc3\xa5 trekke st\xc3\xb8ttelinjer som skribenten skulle f\xc3\xb8lge n\xc3\xa5r han skrev. Linjeringen ble gjort p\xc3\xa5 et blad av gangen med en tynn pryl, en slags syl, som etterlot et spor p\xc3\xa5 den ene siden, og en klump p\xc3\xa5 den andre siden. Linjeringsm\xc3\xb8nsteret er komplisert, og synes \xc3\xa5 v\xc3\xa6re konsekvent gjennom hele manuskriptet. M\xc3\xb8nsteret best\xc3\xa5r av to spalter, normalt med 106 vannrette linjer, og seks loddrette mellom begge spaltene, og seks i ytterkanten av hver spalte. I tillegg til disse, strekker de seks f\xc3\xb8rste og de seks siste vannrette linjene i hver spalte seg ut over hele bladet. Alle de vannrette linjene strekker seg vanligvis over hele bredden av mellomrommet mellom de to spaltene._NEWLINE_Det finnes et unntak til det st\xc3\xa5ende linjeringsm\xc3\xb8nsteret. Avsnittet med kalender og nekrolog har et avvikende linjeringsm\xc3\xb8nster p\xc3\xa5 grunn av behovet for \xc3\xa5 ordne teksten i kolonner. Her ble det gjort hull i den \xc3\xb8vre og den nedre margen, slik at fem kolonner kunne strekes opp. En bred midtkollonne ble omgitt av en smal kolonne p\xc3\xa5 hver side. HVer kolonne ble avgrenset av en loddrett linje p\xc3\xa5 hver side, bortsett fra de ytre kantene av den ytterste kolonnen. Der ble det laget seks loddrette linjer p\xc3\xa5 samme vis som i resten av manuskriptet. Et annet s\xc3\xa6rtrekk i kalenderens linjering er at, etter at bladet ble linjert med pryl, Ett annat s\xc3\xa4rskiljande drag i kalendariets linjering \xc3\xa4r att, efter det att bladen linjerats med en pryl, hver tredje vannrette linje (de linjene som kalenderens notater ble skrevet p\xc3\xa5) ble tegnet med gult blekk. Og p\xc3\xa5 enkelte sider ble det til og med tegnet en loddrett gul linje p\xc3\xa5 hver side av det omr\xc3\xa5det som var linjert for \xc3\xa5 skrive p\xc3\xa5.\n_START_SECTION_\nAnnet\n_START_PARAGRAPH_\nBoken ble skrevet av en person alene, hovedsakelig med en skrifttype som kalles karolingisk minuskel. Bokstavene er ikke helt ulike de vi har i dag, s\xc3\xa5 det er enkelt og lese denne type skrift. Dens generelle natur og detaljer synes forhistoriske til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re fra tidlig 1200\xe2\x80\x93tallet. Bokstavene f og lang s strekker seg nedenfor raden, mens den h\xc3\xb8yre delen av bokstaven a heller diagonalt og nedre del av g\xe2\x80\x93en er \xc3\xa5pen. Alle disse trekkene er veldig forhistoriske. Bokstaven \xc4\x99 (e\xe2\x80\x93caudata) forekommer i stedet for \xc3\xa6, og for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re fra tidlig 1200\xe2\x80\x93tallet, er dette veldig forhistorisk. Denne bokstaven falt ut av bruk mot slutten av 1100\xe2\x80\x93tallet._NEWLINE_Manuskriptets generelle karakter fremkommer ikke som spesielt tysk (noe som kunne forventes av en skrift fra B\xc3\xb6hmen), selv om forfatteren brukte den sydgermanske formen av bokstaven z._NEWLINE_Store bokstaver ser mer ut som om de er tegnet enn skrevet, og er gjennomg\xc3\xa5ende merket med gult. Delingen av ord er lang, og tegnsettingen er gjennomg\xc3\xa5ende gjort med punkter (ved slutten av setninger og midt i). Rettelser ble gjort ved \xc3\xa5 viske ut gammel tekst, og deretter skrive en ny tekst. Et underlig s\xc3\xa6rtrekk, er bruken av ikke\xe2\x80\x93alfabetiske tegn p\xc3\xa5 slutten av tekstenes underkapittel. To av de vanligste ikke\xe2\x80\x93alfabetiske tegnene ligner p\xc3\xa5 tallene 2 og 7. Selv om denne bruken er kjent i skrifter fra sent i antikken, synes det \xc3\xa5 forekomme sjeldent, og bruken av det i Codex Gigas synes merkelig._NEWLINE_Det finnes enkelte unntak i bruken av karolingisk minuskel. Det hebraiske og det greske alfabetet, inkludert det latinske, er ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 finne i boken. Syndebekjennelsen og besvergelser i fargede firkanter, ble utf\xc3\xb8rt i store bokstaver, tegnet med penner. Selv helgennavnene i kalenderen, og p\xc3\xa5skens helgenfester er utf\xc3\xb8rt i store bokstaver, tegnet med penner. Et s\xc3\xa6rtrekk som g\xc3\xa5r igjen i syndebekjennelsen, besvergelsene og listen over p\xc3\xa5skens helgenfester, er at bokstavene M og N bare ble tegnet med vertikale og horisontale linjer.\n_START_SECTION_\nInnholdet\n_START_PARAGRAPH_\nManuskriptet inneholder fem lange tekster, samt en komplett bibel. Manuskriptet begynner med Det gamle testamente, som er fulgt av to historiske verk av Flavius Josefus som levde i det f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rhundre e.Kr. Disse er om j\xc3\xb8diske fornminner og om den j\xc3\xb8diske krigen. Etter Josefus f\xc3\xb8lger middelalderens mest popul\xc3\xa6re encyclopedia fra middelalderen av Isidore, en biskop, forfatter og kirkel\xc3\xa6rer som levde i Spania p\xc3\xa5 500\xe2\x80\x93 og 600-tallet. Denne etterf\xc3\xb8lges av en samling medisinske verk, som igjen er etterfulgt av Det nye testamente. Det siste av de lange ikke\xe2\x80\x93bibelske verkene er en kr\xc3\xb8nike om B\xc3\xb6hmen, av Kosmas. Dette er den f\xc3\xb8rste kjente historien om B\xc3\xb6hmen._NEWLINE_Det finnes ogs\xc3\xa5 korte tekster i manuskriptet. Den f\xc3\xb8rste, f\xc3\xb8r bildet av Guds by, er en tekst om botgj\xc3\xb8relsen. Den andre, som kommer etter portrettet av djevelen, handler om eksorsisme av onde \xc3\xa5nder. Den siste viktige korte teksten er en kalender som inneholder en liste hvilke dager man feiret helgener og minnes d\xc3\xb8dsdagen for lokale bohemske personer. Der er ogs\xc3\xa5 en kort tekst som mangler p\xc3\xa5 de sidene som er sk\xc3\xa5ret ut av manuskriptet, benediktinerordenen av St. Benedict, en veiledning i klosterlivets regler , skrevet i det 6. \xc3\xa5rhundre._NEWLINE_Den viktigste boken i kristendommen er Bibelen. De andre tekstene i Codex Gigas ble n\xc3\xb8ye valgt for \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge den, fordi at sammen, s\xc3\xa5 ga de informasjon om j\xc3\xb8disk historie (Josefus), universell kunnskap (Isidore) og lokal historie (Kosmas)."