b'\n_START_ARTICLE_\nH\xc3\xb8nefoss stasjon\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nSiste halvdel av 1800-tallet medf\xc3\xb8rte en betydelig teknologisk utvikling for H\xc3\xb8nefoss og distriktene rundt byen. Fra \xc3\xa5 v\xc3\xa6re et lite samfunn med n\xc3\xa6ringsvirksomhet knyttet til fossefallet og sagbrukene, ble tilknytningen til Drammen via jernbane i 1868 viktig for byens industri og handel fram mot 1900-tallet. _NEWLINE_Tanken om en slik jernbane ble lansert alt i 1846, da Land herredsstyre gjorde en henvendelse til Indredepartementet og ytret \xc3\xb8nske om bedre kommunikasjon mellom Drammen, Tyrifjorden og Randsfjorden. Det skjedde imidlertid ikke noe den gangen. I 1853 nedsatte imidlertid Drammen formannskap en komit\xc3\xa9 for \xc3\xa5 utrede en forbindelse til Opplandene. Den gang ble ogs\xc3\xa5 kanal utredet, men siden denne bare kunne benyttes halve \xc3\xa5ret, ble den uaktuell. I 1857 fikk s\xc3\xa5 sivilingeni\xc3\xb8r C. A. Pihl i oppdrag fra Indredepartementet \xc3\xa5 utrede hvorvidt det var mulig \xc3\xa5 anlegge en jernbane mellom Drammen og Randsfjorden, og rapporten hans forel\xc3\xa5 allerede den 31. mai 1858. Der konkluderte han med at dette var fullt mulig \xc3\xa5 bygge Randsfjordbanen, og han hadde dessuten kostnadsberegnet prosjektet til \xc3\xa5 koste 1 150 000 speciedaler. Dette var oppl\xc3\xb8ftende nyheter, og Drammens formannskap kalte inn til m\xc3\xb8te om prosjektet i H\xc3\xb8nefoss den 12. september 1859, der det ble enighet om \xc3\xa5 g\xc3\xa5 igang._NEWLINE_Den 11. juni 1863 vedtok Stortinget med 65 mot 44 stemmer \xc3\xa5 bygge banen. Den 31. oktober 1866 ble f\xc3\xb8rste del av strekningen \xc3\xa5pnet. Den knyttet Vikersund og Drammen sammen. Den 1. desember 1867 ble s\xc3\xa5 Skj\xc3\xa6rdalen p\xc3\xa5 Tyristrand knyttet til strekningen. Etter hvert ble ogs\xc3\xa5 arbeidene med \xc3\xa5 bygge en jernbanestasjon p\xc3\xa5 H\xc3\xb8nefoss ferdig, og den 12. oktober 1868 kunne toget rulle helt fra Drammen til Randsfjord stasjon ved Randsfjorden. Randsfjordbanen, som den ble hetende, var den femte jernbanestrekningen i landet. Persontrafikken ble nedlagt fra 26. mai 1968, etter 100 \xc3\xa5rs drift. Den 7. januar 2001 ble s\xc3\xa5 all lokaltrafikk p\xc3\xa5 banen nedlagt, etter 133 \xc3\xa5rs drift._NEWLINE_L\xc3\xb8rdag 27. november 1909 var det igjen duket for en stor samferdselsbegivenhet i H\xc3\xb8nefoss. Den gang var det Bergensbanen som ble \xc3\xa5pnet._NEWLINE_Den 31. juli 1926 ble ogs\xc3\xa5 Sperillbanen \xc3\xa5pnet og knyttet Finsand i \xc3\x85dal til Randsfjord- og Bergensbanen. Den ble vedtatt bygget i 1921, men alt den 1. juli 1933 blir det vedtatt \xc3\xa5 nedlegge persontrafikken ved banen. Konkurransen med busstrafikk hadde alt blitt for stor. Den 1. august 1957 ble ogs\xc3\xa5 godstrafikken nedlagt, og banen ble lagt \xc3\xb8de.\n_START_SECTION_\nStasjonsbygningen\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa5v\xc3\xa6rende stasjonsbygning sto klar til \xc3\xa5pningen av Bergensbanen i 1909. Den er oppf\xc3\xb8rt i jugendstil av teglstein og er utvendig pusset. Bygningen ble tegnet av arkitekt Paul Armin Due. I 1. etasje holdt \xc2\xabJernbanerestauranten\xc2\xbb til. I 2. etasje var det en leilighet for stasjonsmesteren. Jernbanerestauranten ble nedlagt i 1972.\n_START_SECTION_\nStasjonsomr\xc3\xa5det\n_START_PARAGRAPH_\nDe opprinnelige stasjonsbygningene p\xc3\xa5 H\xc3\xb8nefoss stasjon var lave byggverk i tre, som sto framfor vestfasaden av den nye stasjonsbygningen, langs med perrongen til drammenssporene. Disse er i dag borte, etter at de ble revet i 1987. Den \xc2\xabnye\xc2\xbb stasjonsbygningen inneholdt tidligere ogs\xc3\xa5 Jernbanekaf\xc3\xa9en, som var popul\xc3\xa6r blant b\xc3\xa5de reisende og lokalbefolkningen i mange \xc3\xa5r. Kafeen var blant annet kjent for \xc3\xa5 ha b\xc3\xa5de god og billig mat. Den ble imidlertid lagt ned alt i 1972. I 1979 ble ogs\xc3\xa5 de gamle Lloydsskurene (enorme lagerskur av tre) som sto p\xc3\xa5 s\xc3\xb8rvestsiden av sporene revet._NEWLINE_I andre enden av stasjonsomr\xc3\xa5det l\xc3\xa5 de store toghallene, med en lokstall og en enorm svingskive der damplokomotivene kunne snus). I dag har Norsk Museumstog sin driftsbase i lokstallen p\xc3\xa5 H\xc3\xb8nefoss. Der foretar de det meste av vedlikeholdet p\xc3\xa5 sine lokomotiver og vogner, som brukes i trafikken de har p\xc3\xa5 det nasjonale jernbanenettet. Vinteren 2006/2007 sto det fem lokomotiver i stallen. I tillegg til lokomotivene st\xc3\xa5r det normalt ogs\xc3\xa5 flere personvogner p\xc3\xa5 H\xc3\xb8nefoss som det jobbes p\xc3\xa5._NEWLINE_Like p\xc3\xa5 oversiden av perrongplata gikk det i tidligere tider et kort sidespor ned mot det omr\xc3\xa5det der tidligere Ringerikes Meieri holdt til. En del av dette sporet ble ogs\xc3\xa5 benyttet til \xc3\xa5 frakte gods til og fra meieriet. P\xc3\xa5 den tid da man fortsatt brukte damplokomotiv var det her man fylt opp lokene med vann og kull. Det var bygget et vannt\xc3\xa5rn og et stillas (kalt en kullrigg eller k\xc3\xb8larigg) over de to sporene (to lok kunne fylles opp samtidig). Ut til kullriggen gikk det sm\xc3\xa5 vogner p\xc3\xa5 smale skinner med kull som kunne tippes sideveis ned p\xc3\xa5 kullvogna. Fra vannt\xc3\xa5rnet gikk det ut to store r\xc3\xb8rarmer som kunne fylle opp lokene med vann._NEWLINE_Fra slutten av 1950-tallet var NSB opptatt av \xc3\xa5 bli kvitt de gamle damplokene under mottoet \xc2\xabvekk med dampen!\xc2\xbb  For H\xc3\xb8nefoss stasjons vedkommende ble Randsfjordbanen elektrifisert i 1959 og Bergensbanen (fram til \xc3\x85l stasjon i Hallingdal) i 1962. De gamle damplokomotivene forsvant, og etter endel \xc3\xa5r ble derfor vann- og kullfyllingsdepoet nedlagt og sporene stengt. Fra n\xc3\xa5 av var lokene enten dieseldrevet eller elektriske. Vanlige lok p\xc3\xa5 stasjonen etter 2. verdenskrig var type 18c, type 24 b, type 26c, type 28b, type 31a, type 31b, type 33c og type 63a.\n_START_SECTION_\nStorskj\xc3\xa6ringa\n_START_PARAGRAPH_\nDa Bergensbanen skulle knyttes sammen med Randsfjordbanen m\xc3\xa5tte man direkte vest for stasjonsomr\xc3\xa5det i H\xc3\xb8nefoss legge skinnegangen gjennom et h\xc3\xb8yereliggende terreng av leire og grus, mellom Veienmoen og Veienmarka. Denne strekningen har siden v\xc3\xa6rt kjent som Storskj\xc3\xa6ringa. Arbeidet med \xc3\xa5 grave ut skj\xc3\xa6ringa begynte alt i 1904 og skulle st\xc3\xa5 ferdig til \xc3\xa5pningen av Bergensbanen i 1909. Imidlertid gikk det flere ras som forsinket arbeidene. I september 1909 gikk det et ras der to arbeidere mistet livet. Det m\xc3\xa5tte derfor legges et midlertidig spor p\xc3\xa5 oversiden av skj\xc3\xa6ringa, til Tolpinrud p\xc3\xa5 Randsfjordbanen. I 1910 gikk det et nytt ras som ytterligere forsinket arbeidene. Strekningen var derfor ikke klar for normal trafikk f\xc3\xb8r den 1. juli 1912. Mellom Veienmoen og Veienmarka ble det langs den gamle veien til Veien bygd bru over skj\xc3\xa6ringa. Brua ble i ettertid kjent som Skj\xc3\xa6ringsbrua._NEWLINE_Storskj\xc3\xa6ringa er ca. 900 meter lang og ca. 21 meter dyp. Nede ved skinnegangen er den ca. 7 meter vid, mens den er omkring 70 meter vid p\xc3\xa5 toppen. I gjennomsnitt beskjeftiget utgravingen av Storskj\xc3\xa6ringa 70 mann og 6\xe2\x80\x938 hester. I denne perioden ble det gravd ut 250 000 m\xc2\xb3 masse, som ble benyttet til \xc3\xa5 utvide stasjonsomr\xc3\xa5det, der blant annet et helt tjern ble fylt igjen. Massen ble fraktet til stasjonsomr\xc3\xa5det i s\xc3\xa5kalte vagger, sm\xc3\xa5 smalsporede vogner som gikk p\xc3\xa5 skinner og kunne tippes sideveis.\n_START_SECTION_\nBegna bru\n_START_PARAGRAPH_\nBegna bru eller \xc2\xabBegnabrua\xc2\xbb som den gjerne kalles av ringerikingene, er ei 216 meter lang steinbru som l\xc3\xb8per over \xc3\x85dalselva (nedre del av Begna) ved H\xc3\xb8nefoss stasjon, rett p\xc3\xa5 oversiden av H\xc3\xb8nefossen. Brua ble vedtatt bygget i 1898, samtidig med at det ble besluttet at Bergensbanen skulle g\xc3\xa5 om H\xc3\xb8nefoss. Arbeidene med \xc3\xa5 sett opp brua kom i gang utp\xc3\xa5 h\xc3\xb8stparten i 1907 og den sto ferdig til \xc3\xa5pningen av Bergensbanen to \xc3\xa5r senere. Brua har \xc3\xa5tte spenn p\xc3\xa5 21,2 meter, ett spenn p\xc3\xa5 19 meter og ett p\xc3\xa5 10,7 meter der veien gikk (f\xc3\xb8r nyveien ble \xc3\xa5pnet)._NEWLINE_Etterhvert som biltrafikken \xc3\xb8kte og bilene ble st\xc3\xb8rre, ble gamleveien under det minste bruspennet for liten. Spennet har en maksimal h\xc3\xb8yde p\xc3\xa5 3,5 meter ved sentrisk kj\xc3\xb8ring, men for tungtransporten var ikke dette lenger nok. Det ble derfor bygget en ny og st\xc3\xb8rre vei langs bredden av elva, som tok i bruk det f\xc3\xb8rste av de store bruspennene. Gamleveien er imidlertid fortsatt i bruk lokalt._NEWLINE_Begna bru var i sin tid Norges lengste steinbru. Den vakre brua ble etter \xc3\xa5rtusenskiftet k\xc3\xa5ret til \xc2\xab\xc3\xa5rhundrets byggverk\xc2\xbb (1900-tallet) p\xc3\xa5 Ringerike.'