b"\n_START_ARTICLE_\nGordian III\n_START_SECTION_\nTidlige \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nI 235 etter at keiser Alexander Severus ble myrdet i Moguntiacum (dagens tyske by Mainz), hovedstad i den romerske provinsen Germania Inferior, ble general Maximinus Thrax utropt til keiser av sine soldater. I f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r var det en voksende opposisjon mot Maximinus i det romerske senatet og blant flertallet av folket i Roma. I 238 br\xc3\xb8t det ut et oppr\xc3\xb8r i provinsen Africa i nordlige Afrika. Under oppr\xc3\xb8ret ble Gordians bestefar og onkel, henholdsvis Gordian I og Gordian II, utropt til keisere. Dette oppr\xc3\xb8ret ble sl\xc3\xa5tt ned innenfor en m\xc3\xa5ned av Cappellianus, guvern\xc3\xb8r av naboprovinsen og en lojal tilhenger av Maximinus Thrax. Gordians onkel ble drept i slaget mellom styrkene Cappellianus og en sammenrasket h\xc3\xa6r fra provinsen Africa. Da den aldrende Gordian I fikk h\xc3\xb8re om sin s\xc3\xb8nns d\xc3\xb8d, tok han sitt eget liv. Til tross for nederlaget ble minnet om de to avholdt og husket som fredselskende og litter\xc3\xa6re menn, ofre for Maximinus' undertrykkelse._NEWLINE_I mellomtiden var Maximinus, som hadde oppholdt seg i Pannonia for personlig \xc3\xa5 beskytte grensen langs Donau, p\xc3\xa5 vei mot Roma. Det romerske senatet, som hadde gitt sin st\xc3\xb8tte til Gordian I og Gordian II, fryktet Maximinus' hevn, og valgte to av sine egne til medkeisere: Pupienus og Balbinus. Disse to senatorene var ikke popul\xc3\xa6re og befolkningen i Roma var fortsatt oppr\xc3\xb8rt over hva som hadde skjedd med Gordian I i Kartago. For \xc3\xa5 mildne befolkningen besluttet senatet \xc3\xa5 ta med seg ten\xc3\xa5ringen Gordian III, omd\xc3\xb8pte ham Marcus Antonius Gordianus som sin bestefar, og opph\xc3\xb8yde ham til posisjonen som c\xc3\xa6sar og keiserlig arving._NEWLINE_Pupienus og Balbinus beseiret Maximinus, hovedsakelig grunnet at flere av keiserens legioner byttet side, s\xc3\xa6rskilt Legio II Parthica grep direkte inn i Romerrikets skjebne og myrdet Maximinus. Men deres felles styre var d\xc3\xb8mt fra begynnelsen, og f\xc3\xb8rte til folkelige oppt\xc3\xb8yer, misn\xc3\xb8ye i milit\xc3\xa6ret og en storbrann som herjet Roma i juni 238. Den 29. juli tok pretorianergarden avgj\xc3\xb8relsen, drepte Pupienus og Balbinus og utropte Gordian III som enehersker. Pupienus og Balbinus ble underlagt damnatio memori\xc3\xa6.\n_START_SECTION_\nKeiser alene\n_START_PARAGRAPH_\nDet var pretorianergarden som utropte Gordian til keiser, men valget var ogs\xc3\xa5 godt likt av senatet. En gutt p\xc3\xa5 tronen ga dem muligheten til \xc3\xa5 styre p\xc3\xa5 guttekeiserens vegne. Styret ble bestemt av aristokratiske familier som kontrollerte Romas aff\xc3\xa6rer p\xc3\xa5 senatets vegne. Det synes ogs\xc3\xa5 som om hans mor og hennes husholdning med evnukker fikk stor innflytelse over den keiserlige administrasjon._NEWLINE_I 240 gjorde Sabinianus oppr\xc3\xb8r i provinsen Africa. Han utropte seg selv til keiser, men da han ble beseiret av den romerske guvern\xc3\xb8ren i Mauretania, overga hans tilhengere ham til de keiserlige autoriteter. I slutten av 240 eller tidlig i 241 ble Timesitheus utpekt til pretoriansk prefekt. Han var \xc3\xb8stlig opphav, hadde en lang karriere i keiserlig tjeneste som prokurator i provinsene fra Arabia til Gallia, og fra Asia til Germania. Han viste sin dyktighet og ble rask en sentral myndighet i regjeringen. Han sikret videre sin innflytelse ved gifte sin datter Furia Sabinia Tranquillina med den unge keiseren sommeren 241. Som leder av pretorianergarden og svigerfar til keiseren ble Timesitheus rask den faktiske hersekren av Romerriket._NEWLINE_P\xc3\xa5 200-tallet var de romerske grensene svekket mot de germanske stammene som krysset Rhinen og Donau og str\xc3\xb8mmet inn i Imperiet. I \xc3\xb8st krysset persiske Sasanideriket elven Eufrat og angrep romerske Syria. Da perserne under Sjafur invaderte Mesopotamia \xc3\xa5pnet den unge keiseren d\xc3\xb8rene til Janustemplet i Forum Romanum i Roma for siste gang i romersk historie, og med Timesitheus som h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer ble en stor h\xc3\xa6r sendt \xc3\xb8stover. P\xc3\xa5 veien ble invasjon av gotere fordrevet over Donau. Deretter, v\xc3\xa5ren 243 ankom Timesitheus og Gordian II i Syria. M\xc3\xa5let for persernes ekspansjon var \xc3\xb8vre Mesopotamia (hva som i dag er s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Tyrkia og nordlige Syria og nordlige Irak), mye av dette omr\xc3\xa5det vest for Eufrat hadde v\xc3\xa6rt under direkte romersk kontroll for mer enn en generasjon. Den romerske h\xc3\xa6ren gjenerobret Carrhae og Nisibis. Perserne ble drevet tilbake over Eufrat og beseiret i slaget ved Resaena i 243. Krigen var en suksess og Gordian, som hadde ankommet h\xc3\xa6ren, planla en invasjon inn i Sasaniderikets territorium. Samtidig d\xc3\xb8de hans svigerfar av sykdom, kanskje under uklare omstendigheter. Den gjenv\xc3\xa6rende pretorianske prefekt, Julius Priscus, overbeviste den unge keiseren \xc3\xa5 utnevne sin bror, Julius Philippus, som Timesitheus' etterf\xc3\xb8lger. Ukjent p\xc3\xa5 dette tidspunktet, men det ble den neste keiseren, kjent som Filip araberen.\n_START_SECTION_\nD\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nKrigen fortsatte da den romerske h\xc3\xa6ren marsjerte nedover langs Eufrat i l\xc3\xb8pet av h\xc3\xb8sten og tidlig p\xc3\xa5 vinteren p\xc3\xa5 vei mot Ktesifon. I tiden rundt februar 244 m\xc3\xb8ttes den romerske h\xc3\xa6ren sin persiske fiende i n\xc3\xa6rheten av byen Misiche (dagens Fallujah, rundt 64\xc2\xa0km vest for Bagdad. Safurs styrker var seirende, og byen ble omd\xc3\xb8pt til Peroz-Safur (\xc2\xabSeierrik [er] Safur\xc2\xbb). Safur feiret denne overveldende seieren med en skulptur og inskripsjon p\xc3\xa5 tre spr\xc3\xa5k ved Naqsh-i-Rustam i dagens Iran som slo fast at Gordian III ble drept i slaget. Romerske kilder nevner ikke slaget og antyder at Gordian d\xc3\xb8de langt unna Misiche, ved Zaitha (Dura-Europos) i nordlige Mesopotamia. Moderne forskning har ikke enstemmig akseptert dette hendelsesforl\xc3\xb8pet. Et syn hevder at Gordian d\xc3\xb8de ved Zaitha, myrdet av sin frustrerte h\xc3\xa6r, men rollen til Filip araberen er ukjent. Andre forskere har konkludert med at Gordian d\xc3\xb8de i slaget._NEWLINE_Filip fraktet keiserens lik med seg til Roma og s\xc3\xb8rget for at han ble be\xc3\xa6ret med en guddommeliggj\xc3\xb8ring. Gordians ungdom og gode vesen, sammen med d\xc3\xb8den til hans bestefar og onkel, og hans egen d\xc3\xb8d i kamp med fienden, skaffet ham et godt omd\xc3\xb8mme hos romerne."