b'\n_START_ARTICLE_\nBlack Hills-krigen\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nBlack Hills omr\xc3\xa5det var lakotaenes (sioux) land som de hadde vunnet fra cheyenne-stammene i 1776, og ble sett p\xc3\xa5 som et hellig land. Etter Red Clouds krig i 1868 og Fort Laramie-avtalen, ble landet inkludert i det store sioux-reservatet hvor ikke-indianere ble beordret ut. Men da ryktene om gull i dette omr\xc3\xa5det begynte \xc3\xa5 spre seg p\xc3\xa5 1870-tallet kom flere og flere hvite for \xc3\xa5 grave etter gull. George Armstrong Custer ble sendt ut med en milit\xc3\xa6r styrke i 1874 for \xc3\xa5 rekognosere og unders\xc3\xb8ke indianernes klager over bruddene p\xc3\xa5 Fort Laramie-avtalen. I stedet brukte han mer tid p\xc3\xa5 \xc3\xa5 finne ut om det virkelig fantes gull der, og det viste seg der var gode gullforekomster. Dette informerte han myndighetene om, og det ble store overskrifter i avisene._NEWLINE_Hvite amerikanere som var blitt arbeidsl\xc3\xb8se etter den \xc3\xb8konomiske depresjonen som hadde rammet landet i 1873, dro i stort antall til Black Hills for \xc3\xa5 grave etter gull og br\xc3\xb8t den f\xc3\xb8derale loven om at ingen hvite fikk dra dit. Amerikanske soldater gjorde ikke noe for \xc3\xa5 hindre gullgraverne \xc3\xa5 trenge seg innover i Black Hills-omr\xc3\xa5det, og lakota-indianerne begynte selv \xc3\xa5 h\xc3\xa5ndheve avtalen ved \xc3\xa5 angripe alle de hvite inntrengerne. Den amerikanske staten svarte med \xc3\xa5 sende ut tropper for \xc3\xa5 beskytte gullgraverleirene og forf\xc3\xb8lge indianerne for \xc3\xa5 straffe dem. Mange historikere tror idag at den da sittende presidenten Ulysses S. Grant og hans regjering provoserte fram krigen fordi de mente at gullet som var blitt funnet, kunne dempe virkningen av depresjonene som \xc3\xa5rene f\xc3\xb8r hadde hatt p\xc3\xa5 \xc3\xb8konomien.\n_START_SECTION_\nKampanjen\n_START_PARAGRAPH_\nDe amerikanske myndigheter bestemte i desember 1875 at indianerne i Black Hills m\xc3\xa5tte forlate omr\xc3\xa5det, og de fikk to m\xc3\xa5neders frist. Dette nektet indianerne \xc3\xa5 etterkomme, ettersom det ogs\xc3\xa5 var vanskelig \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re oppbrudd midt p\xc3\xa5 vinteren. President Grant gav da befaling om at h\xc3\xa6ren skulle tvinge dem vekk. V\xc3\xa5ren 1876 satte h\xc3\xa6ren igang en kampanje der tre h\xc3\xa6ravdelinger var med. Det f\xc3\xb8rste sammenst\xc3\xb8tet var slaget ved Rosebud, som endte med at lakotaene lyktes \xc3\xa5 stoppe framrykningen til kaptein Crooks tropper. Kaptein Crook snudde, og ventet i 2 m\xc3\xa5neder f\xc3\xb8r han rykket fram igjen. Bare noen dager etter Rosebud-slaget angrep George Armstrong Custer med sine styrker, omtrent halvparten av 7. kavaleri, en stor lakota- og cheyenne-leir p\xc3\xa5 bredden ved Little Bighorn-elva. Resultatet av dette sammenst\xc3\xb8tet var at hele Custers angrepsstyrke ble omringet og slaktet ned til siste mann, i alt 258 soldater og flere offiserer, inkludert Custer selv. Det var det st\xc3\xb8rste tapet for den amerikanske h\xc3\xa6ren gjennom hele perioden i krigen mot indianerne._NEWLINE_Senere slag i kampanjen var blant andre slaget ved Dull Knife og slaget ved Slim Buttes, der USA vant og tvang indianerne til \xc3\xa5 m\xc3\xb8te representanter fra indianerkontoret for \xc3\xa5 inng\xc3\xa5 fred. Krigen sluttet med en avtale der lakotaene mistet et stort omr\xc3\xa5de, en 80 kilometer lang stripe land langs vestgrensen til reservatet deres. Slik ble Black Hills amerikansk land, og all gullgraving ble lovlig. Slik ble ogs\xc3\xa5 de tidligere ulovlige byene som l\xc3\xa5 i reservatet, som Custer City og Deadwood, lovlige og under amerikansk beskyttelse. H\xc3\xb8vding Sitting Bull, lederen for indianernes motstandskamp, flyktet med en stor del av sin stamme til Canada f\xc3\xb8r fredsinng\xc3\xa5elsen, men hjemlengsel f\xc3\xb8rte til at stammen gradvis vendte tilbake til reservatet, og Sitting Bull returnerte i 1881 og overgav seg til myndighetene.'