b'\n_START_ARTICLE_\n\xc2\xabTrieste\xc2\xbb (batyskaf)\n_START_SECTION_\nKonstruksjon\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabTrieste\xc2\xbb best\xc3\xa5r av en kabin av st\xc3\xa5l montert under en bensinfylt flott\xc3\xb8r, ogs\xc3\xa5 den av st\xc3\xa5l. I tillegg er det montert to ballasttanker, en foran og en bak kabinen. Prinsippet \xc2\xabTrieste\xc2\xbb opererer etter er ofte beskrevet som en undersj\xc3\xb8isk variant av en hydrogenballong: Oppdriftsmiddelet er lettere enn mediet den beveger deg i (her bensin/vann), og ballast blir brukt for \xc3\xa5 regulere oppdriften. Parallellen til ballonger er ogs\xc3\xa5 ganske s\xc3\xa5 n\xc3\xa6rliggende, ettersom Piccard, konstrukt\xc3\xb8ren av \xc2\xabTrieste\xc2\xbb, er velkjent ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 grunn av sine h\xc3\xb8ytflygende ballonger. Tilsvarende en hydrogenballong er \xc2\xabTrieste\xc2\xbb stort sett laget for bevegelser vertikalt, men den kan ogs\xc3\xa5 bevege seg horisontalt. To sm\xc3\xa5 elektromotorer med hver sin propell montert opp\xc3\xa5 flott\xc3\xb8ren gj\xc3\xb8r at \xc2\xabTrieste\xc2\xbb kan forflytte seg sm\xc3\xa5 distanser, samt rotere i horisontalplanet n\xc3\xa5r den befinner seg under vann. P\xc3\xa5 overflaten er den derimot avhengig av en slepeb\xc3\xa5t. \xc2\xabTrieste\xc2\xbb er ogs\xc3\xa5 utstyrt med flere kraftige lyskastere, samt flere video- og stillbildekameraer og andre vitenskapelige instrumenter etter behov.\n_START_SECTION_\nKabinen\n_START_PARAGRAPH_\nKabinen, med en diameter p\xc3\xa5 2,16 meter, var originalt laget i to deler, begge hos selskapet Acciaierie Terni i Italia. De to delene var smidd i rustfritt st\xc3\xa5l, en legering av nikkel, krom og molybden, med en veggtykkelse p\xc3\xa5 ni cm. Rundt d\xc3\xb8ra og vinduet var veggen gjort tykkere, her var tykkelsen p\xc3\xa5 14 cm. Delene ble klemt sammen med to solide st\xc3\xa5lringer, som igjen ble holdt sammen med bolter. N\xc3\xb8yaktig formede kanter gjorde at skj\xc3\xb8ten ble helt tett under h\xc3\xb8yt trykk, og ekstra pakning var ikke n\xc3\xb8dvendig. Likevel er det montert en enkel pakning p\xc3\xa5 utsiden, for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 at vann trenger seg inn i skj\xc3\xb8ten mens vanntrykket p\xc3\xa5 utsiden av kabinen ikke er tilstrekkelig til \xc3\xa5 tette._NEWLINE_Vinduet i kabinen er laget i plexiglass, den sterkeste formen for glass som fantes da ub\xc3\xa5ten ble laget. Det har en innvendig diameter p\xc3\xa5 10 cm og en utvendig diameter p\xc3\xa5 40 cm. Med en tykkelse p\xc3\xa5 15 cm f\xc3\xa5r mannskapet et synsfelt p\xc3\xa5 ca 90\xcb\x9a. P\xc3\xa5 grunn av formen blir vinduet holdt p\xc3\xa5 plass av trykket, og ingen pakning er n\xc3\xb8dvendig. Kabinen heller 18\xc2\xb0 forover, slik at vinduet peker svakt nedover og slik at mannskapet lettere kan observere bunnen. _NEWLINE_Rundt dette vinduet er det boret tolv hull, hvorav \xc3\xa5tte er til ledninger til elektriske apparater p\xc3\xa5 utsiden, \xc3\xa9n er til dybdem\xc3\xa5leren, \xc3\xa9n er til en luftslange for \xc3\xa5 bl\xc3\xa5se ut vannet av adkomstr\xc3\xb8ret n\xc3\xa5r de n\xc3\xa5r overflaten, og to er til snorkler som kan levere luft til mannskapet mens batyskafen er i overflatestilling. Snorklene er til tilfeller hvor mannskapet ikke kan komme seg ut av kabinen p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd, og m\xc3\xa5 oppholde seg om bord lenger enn planlagt.  Dette kunne for eksempel skje dersom \xc2\xabTrieste\xc2\xbb p\xc3\xa5 grunn av tekniske problemer m\xc3\xa5tte slepes i land med mannskapet om bord. _NEWLINE_D\xc3\xb8ra til kabinen er av st\xc3\xa5l, det samme som selve kabinen, med samme tykkelse og krumning, og blir p\xc3\xa5 den m\xc3\xa5ten en fortsettelse av kuleformen. Den er plassert rett overfor vinduet og sitter i et konisk hull, slik at om man forlenget kantene p\xc3\xa5 d\xc3\xb8ra ville de m\xc3\xb8tes i senter av kabinen. Dermed fungerer d\xc3\xb8ra som en fortsettelse av veggene i kabinen og svekker den ikke vesentlig. D\xc3\xb8r\xc3\xa5pningen er p\xc3\xa5 det trangeste 43 cm. D\xc3\xb8ra er hengslet p\xc3\xa5 utsiden og har en veldig enkel l\xc3\xa5seskrue p\xc3\xa5 innsiden, men holdes egentlig bare p\xc3\xa5 plass av trykket. Den er fj\xc3\xa6rbelastet og glir lett opp, slik at den lett kan \xc3\xa5pnes av mannskapet fra innsiden, til tross for den store vekten. I midten av d\xc3\xb8ra er et vindu tilsvarende det p\xc3\xa5 andre siden av kabinen.\n_START_SECTION_\nFlott\xc3\xb8ren\n_START_PARAGRAPH_\nDen andre hovedkomponenten i \xc2\xabTrieste\xc2\xbb er en bensinfylt flott\xc3\xb8r, opprinnelig med en lengde p\xc3\xa5 litt over 15 meter og et netto volum p\xc3\xa5 85 m\xc2\xb3. Den er fylt med flybensin, og ettersom bensin er lettere enn vann, vil den gi oppdrift. Bensin lar seg heller ikke komprimere i noen vesentlig grad og vil dermed beholde store deler av sin oppdrift, selv p\xc3\xa5 over ti tusen meters dyp. Flott\xc3\xb8ren er delt opp i 14 tette skott, hvorav to brukes til vannballast, og de resterende tolv er til bensin. Tankene er fordelt slik at de med st\xc3\xb8rst volum er n\xc3\xa6rmest midten av flott\xc3\xb8ren, og st\xc3\xb8rrelsen avtar utover mot endene. P\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten vil ikke \xc2\xabTrieste\xc2\xbb komme vesentlig ut av balanse om en av tankene skulle miste bensin. De er ogs\xc3\xa5 konstruert s\xc3\xa5nn at om en av tankene skulle springe lekk og alt drivstoffet i denne forsvinne, s\xc3\xa5 vil flott\xc3\xb8ren fortsatt ha nok oppdrift til \xc3\xa5 bringe \xc2\xabTrieste\xc2\xbb til overflaten. Mannskapet kan slippe ut bensin fra styretanken, den midterste av tankene, for \xc3\xa5 redusere oppdriften og synke fortere, eller for \xc3\xa5 stabilisere \xc2\xabTrieste\xc2\xbb rett over bunnen. Denne tanken har et volum p\xc3\xa5 4,1 m\xc2\xb3. Utslipp av bensin m\xc3\xa5 gj\xc3\xb8res med forsiktighet, ettersom ub\xc3\xa5ten er helt avhengig av \xc3\xa5 ha nok oppdrift igjen til \xc3\xa5 n\xc3\xa5 overflaten. _NEWLINE_Flott\xc3\xb8ren til \xc2\xabTrieste\xc2\xbb er laget i tynne st\xc3\xa5lplater, ikke for \xc3\xa5 kunne st\xc3\xa5 imot trykket, men for \xc3\xa5 t\xc3\xa5le p\xc3\xa5kjenningene den utsettes for mens den slepes mot dykkestedet, og for \xc3\xa5 ha den stivheten og soliditeten det kreves for \xc3\xa5 holde oppe kabinen. Hoveddelen av flott\xc3\xb8ren er laget i ca 5 mm tykke st\xc3\xa5lplater, mens vanntankene foran og bak er laget i ca 3 mm tykke plater. Den midterste seksjonen er laget ekstra solid for \xc3\xa5 holde oppe kabinen og t\xc3\xa5le p\xc3\xa5kjenningene n\xc3\xa5r \xc2\xabTrieste\xc2\xbb heises opp av vannet, og seksjonen er derfor framstilt i 8 mm tykke plater. Skillene mellom de forskjellige skottene er fremstilt i 3 mm tykke b\xc3\xb8lgede st\xc3\xa5lplater for \xc3\xa5 gi ekstra stabilitet i konstruksjonen. De svarte stripene p\xc3\xa5 utsiden av skroget indikerer hvor skillet mellom de forskjellige skottene g\xc3\xa5r. Det er viktig \xc3\xa5 indikere p\xc3\xa5 utsiden hvor disse skillene er, da de mest solide punktene p\xc3\xa5 skroget er her, og det ogs\xc3\xa5 raskt kan avdekkes hvilket skott det er snakk om hvis det skulle oppst\xc3\xa5 en lekkasje.  For \xc3\xa5 holde trykket inni flott\xc3\xb8ren n\xc3\xb8ytralt er den utstyrt med en dobbeltvirkende ventil, som b\xc3\xa5de slipper sj\xc3\xb8vann inn n\xc3\xa5r trykket \xc3\xb8ker og bensinen trekker seg sammen, og slipper sj\xc3\xb8vann ut n\xc3\xa5r trykket synker og bensinen utvider seg igjen. P\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten oppn\xc3\xa5s et likt trykk p\xc3\xa5 utsiden og innsiden av flott\xc3\xb8ren, og det er ingen fare for at den skal bli knust av trykket. Det er ogs\xc3\xa5 bygget inn et r\xc3\xb8rsystem som gj\xc3\xb8r at det kun kommer vann inn i de midterste skottene, og at alt vannet presses ut f\xc3\xb8r det begynner \xc3\xa5 komme ut bensin.\n_START_SECTION_\nBallasten\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabTrieste\xc2\xbb bruker fast ballast i form av sm\xc3\xa5 st\xc3\xa5lkuler, som blir brukt b\xc3\xa5de til \xc3\xa5 kontrollere nedstigningshastigheten, til \xc3\xa5 oppn\xc3\xa5 n\xc3\xb8ytral oppdrift n\xc3\xa5r de treffer bunnen og til \xc3\xa5 kunne stige opp igjen._NEWLINE_Den bragte originalt med seg ni tonn med ballast i form av st\xc3\xa5lpellets.  Pelletsen hadde en gjennomsnittlig diameter p\xc3\xa5 2,6 mm og var fordelt mellom to ballasttanker, eller siloer, en p\xc3\xa5 hver side av kabinen.  Ballasten holdes p\xc3\xa5 plass av elektromagneter, og dermed slippes ballasten automatisk om str\xc3\xb8mmen skulle g\xc3\xa5. Dette bidrar til \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re ballastsystemet i \xc2\xabTrieste\xc2\xbb til et \xc2\xabfeilsikkert\xc2\xbb system, i det \xc2\xabTrieste\xc2\xbb vil flyte til overflaten av seg selv, om noe skulle g\xc3\xa5 galt og str\xc3\xb8mmen g\xc3\xa5r. Selve ballastsiloene er ogs\xc3\xa5 holdt p\xc3\xa5 plass av elektromagneter, s\xc3\xa5 de kan slippes om ventilene skulle tettes eller p\xc3\xa5 annen m\xc3\xa5te slutte \xc3\xa5 fungere. Hver av disse ballastsiloene har en nettovekt p\xc3\xa5 omtrent ett tonn, like mye som ett av de st\xc3\xb8rste skottene gir i oppdrift. Dermed er \xc2\xabTrieste\xc2\xbb i stand til \xc3\xa5 n\xc3\xa5 overflaten selv om det skulle bli et hull i flott\xc3\xb8ren og ett av skottene skulle t\xc3\xb8mmes helt for bensin og selv om all st\xc3\xa5lpelletsen skulle v\xc3\xa6re brukt opp. Men, det har aldri blitt n\xc3\xb8dvendig \xc3\xa5 l\xc3\xb8se ut ballastsiloene. I tillegg er \xc2\xabTrieste\xc2\xbb utstyrt med to ballasttanker med vann, en i hver ende og hver med et volum p\xc3\xa5 5,7 kubikkmeter. B\xc3\xa5de de to tankene og adkomstr\xc3\xb8ret er fylt med luft f\xc3\xb8r \xc2\xabTrieste\xc2\xbb skal dykke, og holder ub\xc3\xa5ten i overflatestilling selv om de to ballastsiloene er fylt med st\xc3\xa5lballast. Mannskapet har ikke mulighet til \xc3\xa5 kontrollere tankene fra innsiden av \xc2\xabTrieste\xc2\xbb, og de er derfor ikke i bruk etter at dykket er p\xc3\xa5begynt.  Dette er ulikt en ordin\xc3\xa6r ub\xc3\xa5t, hvor hele oppdriftskontrollen skjer ved \xc3\xa5 pumpe luft og/eller vann ut av tanker i ub\xc3\xa5tens skrog. Et ballastsystem basert p\xc3\xa5 luft/vann ville ikke fungere p\xc3\xa5 de dypene \xc2\xabTrieste\xc2\xbb opererte p\xc3\xa5: Det er teknisk meget komplisert, om ikke umulig, \xc3\xa5 lage pumper som h\xc3\xa5ndterer tykket p\xc3\xa5 de dypene. I tillegg vil luft ved s\xc3\xa5 h\xc3\xb8yt trykk v\xc3\xa6re tyngre enn vann og dermed gi negativ oppdrift. \xc2\xabTrieste\xc2\xbb har ogs\xc3\xa5 en lang, tung st\xc3\xa5lwire som en hale hengende ned bak kabinen. Dette er enda en ide Piccard har l\xc3\xa5nt fra ballongfart, hvor en lang line brukes til \xc3\xa5 kontrollere nedstigningen p\xc3\xa5 hydrogenballonger. Id\xc3\xa9en her er at ettersom stadig st\xc3\xb8rre del av denne linen treffer bakken blir det mindre og mindre som henger fritt og trekker ballongen ned. Dermed oppn\xc3\xa5s en likevektstilstand som av seg selv kompenserer for sm\xc3\xa5 bevegelser opp og ned. P\xc3\xa5 \xc2\xabTrieste\xc2\xbb er denne linen byttet ut med en st\xc3\xa5lwire, som skal treffe bunnen f\xc3\xb8r \xc2\xabTrieste\xc2\xbb og redusere nedstigningshastigheten. Id\xc3\xa9elt skal det stoppe hele batyskafen f\xc3\xb8r kabinen treffer bunnen og gj\xc3\xb8re at den kan man\xc3\xb8vreres forholdsvis fritt omkring. Denne st\xc3\xa5lwiren har en vekt p\xc3\xa5 ca 1,5 kg per meter og en lengde p\xc3\xa5 ca 21 meter. Den holdes oppe med en elektromagnet og kan derfor enkelt l\xc3\xb8ses ut om den skulle hekte seg fast i noe, eller om de skulle trenge ekstra oppdrift i en n\xc3\xb8dsituasjon.\n_START_SECTION_\nElektrisk anlegg\n_START_PARAGRAPH_\nSelve nervesystemet i \xc2\xabTrieste\xc2\xbb, det elektriske anlegget, som ble bygget for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re s\xc3\xa5 driftssikkert som mulig. Det betydde at alt m\xc3\xa5tte gj\xc3\xb8res s\xc3\xa5 enkelt og oversiktlig som mulig, og samtidig solid. Det var to store utfordringer med det elektriske i \xc2\xabTrieste\xc2\xbb: innf\xc3\xb8ring av ledninger gjennom veggene i kabinen uten \xc3\xa5 slippe inn vann og \xc3\xa5 f\xc3\xa5 de elektriske- og elektromekaniske komponentene vann- og trykktette. Det f\xc3\xb8rste ble l\xc3\xb8st med tolv hull gjennom veggen i kabinen i en ring rundt vinduet, hvor alle ledninger ble trukket gjennom. Hullene ble boret i to trinn, det innerste med en diameter litt st\xc3\xb8rre enn den til kabelen, og det ytterste trinnet omtrent dobbelt s\xc3\xa5 stor diameter. Det ble festet en \xc2\xabkopp\xc2\xbb utenp\xc3\xa5 hvert av hullene, og ledningene ble trukket gjennom denne og inn i kabinen. Ledningene ble p\xc3\xa5loddet en krave av kobber med st\xc3\xb8rre diameter enn diameteren i det innerste paret av hullene ledningene ble trukket gjennom, som gj\xc3\xb8r at de ikke kan trykkes inn i kabinen. Det ytterste hulrommet ble s\xc3\xa5 fylt med epoxy. Utenp\xc3\xa5 dette ble det lagt et lag med en myk, syntetisk voks, som skulle trenge inn i eventuelle sprekker i epoxyen og tette dem f\xc3\xb8r vann kunne trenge inn. Dette var en l\xc3\xb8sning som viste seg \xc3\xa5 fungere greit, med sv\xc3\xa6rt f\xc3\xa5 lekkasjer.  De lekasjene som forekom f\xc3\xb8rte bare til at veldig sm\xc3\xa5 mengder vann trengte inn. Den andre store utfordringen ble l\xc3\xb8st p\xc3\xa5 omtrent samme vis som prinsippet bak flott\xc3\xb8ren. De delene som m\xc3\xa5tte beskyttes mot vann og ikke kunne pakkes inn i tette plast- eller st\xc3\xa5lbeholdere, for eksempel motorene, eller de delene hvor en tett, trykkbestandig kasse ville ta for mye plass eller blitt for tungt, ble isteden bygget inn i tynne beholdere med sm\xc3\xa5 luftehull p\xc3\xa5 toppen, og fylt med en type olje som er tyngre enn vann og ikke i noen s\xc3\xa6rlig grad lar seg komprimere. Eksempler p\xc3\xa5 komponenter som ble beskyttet p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten er motorene, samt et rel\xc3\xa8skap montert p\xc3\xa5 toppen av flott\xc3\xb8ren og de utvendige batteriene som ble montert i 1961._NEWLINE_Alt det elektriske i \xc2\xabTrieste\xc2\xbb f\xc3\xa5r str\xc3\xb8m fra batterier. Utforming, type og plassering har variert gjennom den operative perioden. I starten ble det brukt blybatterier montert opp\xc3\xa5 flott\xc3\xb8ren, men disse ble raskt byttet ut med s\xc3\xb8lv-sink-batterier plassert inni kabinen. Dette ga god beskyttelse mot utvendige forstyrrelser, lett vedlikehold under tokt, og en god driftssikkerhet. Denne l\xc3\xb8sningen ble beholdt gjennom store deler av den operative perioden, men ble endret tilbake i 1961.\n_START_SECTION_\nOmbygginger - italiensk periode\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om det hele tiden ble gjort sm\xc3\xa5 forbedringer ble ikke \xc2\xabTrieste\xc2\xbb modifisert i s\xc3\xa6rlig stor grad mens den fortsatt var i bruk i Italia. Noen av de endringene som ble gjort var at blybatteriene som f\xc3\xb8r satt opp\xc3\xa5 flott\xc3\xb8ren, ble flyttet inn i kabinen og byttet ut med s\xc3\xb8lv-sink-batterier. Dette ble i f\xc3\xb8rste omgang gjort som en n\xc3\xb8dl\xc3\xb8sning etter at plasten i blybatteriene smeltet i det varme solskinnet i en italiensk havn, men innvendige s\xc3\xb8lv-sink-batterier visste seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en s\xc3\xa5 god l\xc3\xb8sning at de ble beholdt. Det gjode det nemlig mulig \xc3\xa5 vedlikeholdde og reparere batteriene ogs\xc3\xa5 mens \xc2\xabTrieste\xc2\xbb var under havoverflaten, noe som var en driftsmessig veldig stor fordel. I 1955 ble det ogs\xc3\xa5 installert en del nytt utstyr, bl.a. nye flomlykter og et ekkolodd, noe som hadde vist seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en n\xc3\xb8dvendighet for \xc3\xa5 kunne kontrollere nedstigningen til batyskafen n\xc3\xa5r den n\xc3\xa6rmet seg bunnen.\n_START_SECTION_\nOmbygginger- amerikansk periode f\xc3\xb8r og under prosjekt Nekton\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8r prosjekt Nekton, i 1959, ble kabinen byttet ut med en ny konstruert hos Krupp-Maschinenbau i Tyskland. Denne er konstruert i tre deler, to endelokk og ett midtstykke. Grunnen til at de ikke kunne lage den i to deler som den gamle, var at de hos Krupp ikke hadde kapasitet til \xc3\xa5 lage seksjoner h\xc3\xb8yere enn 70 cm, og det derfor ikke lot seg gj\xc3\xb8re \xc3\xa5 fremstille de en meter h\xc3\xb8ye halvkulene de lagde hos Terni. Den er designet for \xc3\xa5 kunne st\xc3\xa5 i mot st\xc3\xb8rre trykk, noen kilder oppgir opp mot 22 000 meter mot 6000-8000 for den gamle. Veggene er her 12,7 cm tykke, over tre cm tykkere enn p\xc3\xa5 den gamle, og rundt d\xc3\xb8rer og vinduer hele 18 cm tykke. Den nye kabinen er produsert i samme materiale som den gamle kabinen, en herdbar legering av rustfritt st\xc3\xa5l. Senere ble den gamle Terni-kabinen brukt i en ny batyskaf,  \xc2\xabTrieste II\xc2\xbb._NEWLINE_I forbindelse med prosjekt Nekton ble ogs\xc3\xa5 to av skottene i flott\xc3\xb8ren utvidet med tilsammen omtrent tre meter i lengderetningen, for \xc3\xa5 h\xc3\xa5ndtere den tyngre kabinen, samt trykket p\xc3\xa5 de store dypene (bensinen mister litt oppdrift etter hvert som de g\xc3\xa5r dypere, og derfor m\xc3\xa5tte de ha litt ekstra \xc3\xa5 g\xc3\xa5 p\xc3\xa5 til dykket i Challengerdypet). Volumet i flott\xc3\xb8ren er n\xc3\xa5 p\xc3\xa5 omtrent 120 m\xc2\xb3, og lengden p\xc3\xa5 18,14 m. I tillegg ble den delen av flott\xc3\xb8ren som er under vannlinja mens \xc2\xabTrieste\xc2\xbb ligger til kai og slepes ut til dykk, malt r\xc3\xb8d. Det viste seg nemlig at den algeveksten en tidligere hadde v\xc3\xa6rt plaget med var mindre p\xc3\xa5 r\xc3\xb8de overflater enn hvite. _NEWLINE_Ballastsiloene p\xc3\xa5 \xc2\xabTrieste\xc2\xbb ble ogs\xc3\xa5 utvidet for \xc3\xa5 kunne frakte med seg mer ballast, til totalt 16 tonn. Dette var for \xc3\xa5 kompensere for det \xc3\xb8kte totale volumet av batyskafen og den utvidede flott\xc3\xb8ren, og ikke minst den \xc3\xb8kte dykkedybden. N\xc3\xa5r \xc2\xabTrieste\xc2\xbb dykket m\xc3\xa5tte nemlig mannskapet slippe ut omtrent et tonn ballast per 1000 meter nedover, for \xc3\xa5 kompensere for den reduserte oppdriften i bensinen. Om ikke mannskapet gjorde dette ville batyskafen akselerere ukontrollert mot bunnen og kunne f\xc3\xa5 et ublidt m\xc3\xb8te med hva som enn m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re der nede, med et mulig fatalt utfall. For \xc3\xa5 kunne gjennomf\xc3\xb8re dykk p\xc3\xa5 11 000 meter var de derfor n\xc3\xb8dt til \xc3\xa5 ha med vesentlig mer enn ni tonn ballast.\n_START_SECTION_\nOmbygginger- perioden etter prosjekt Nekton\n_START_PARAGRAPH_\nProsjekt Nekton \xc3\xa5penbarte flere problemer som m\xc3\xa5tte utbedres, blant dem et behov for \xc3\xa5 legge om til amerikansk standard p\xc3\xa5 slitedeler og andre ting som byttes ofte. Alt fra skruer og muttere til lysp\xc3\xa6rer var laget etter europeisk standard og med millimeterm\xc3\xa5l. S\xc3\xa5, skulle en lysp\xc3\xa6re byttes m\xc3\xa5tte den spesialbestilles fra Europa, og alle skruer og muttere m\xc3\xa5tte lages til spesielt eller kj\xc3\xb8pes av en europeisk produsent, noe som var mangelvare i amerikanske havner og fl\xc3\xa5tebaser. Hele det elektriske anlegget ble derfor byttet, og batteriene byttet ut med standard, trykk-kompenserte blybatterier plassert opp\xc3\xa5 kabinen, ettersom blybatterier er mye billigere enn s\xc3\xb8lv-sink-batterier og det er plass til mange flere batterier opp\xc3\xa5 flott\xc3\xb8ren enn p\xc3\xa5 innsiden av kabinen. Det ble ogs\xc3\xa5 foretatt en opprydding i instrumenteringen inni kabinen, som var preget av gjentatte utbygginger, og det ble montert en arbeidsplattform p\xc3\xa5 toppen av flott\xc3\xb8ren i aluminium og glassfiber for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re det utvendige arbeidet tryggere i d\xc3\xa5rlig v\xc3\xa6r. I tillegg ble det blant annet montert en utvendig manipulatorarm, en av de f\xc3\xb8rste sitt slag, og en ROV som kunne benyttes sammen med \xc2\xabTrieste\xc2\xbb ble utviklet.\n_START_SECTION_\nItaliensk periode (1952-57)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabTrieste\xc2\xbb ble konstruert av Auguste Piccard som en avtaker til \xc2\xabFNRS-2\xc2\xbb. Den ble bygget i fristaten Trieste (derav navnet) fra mars 1952 til juli 1953. Byggingen ble finansiert med st\xc3\xb8tte fra sveitsiske og italienske sponsorer, b\xc3\xa5de fra myndighetene, foreninger, industri og privatpersoner. Batyskafen ble deretter flyttet til Naval meccanica shipyard i Castellammare di Stabia, n\xc3\xa6r Napoli, og gjort klar til sj\xc3\xb8setting.\n_START_SECTION_\n1953-54 - F\xc3\xb8rste periode med dykk\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabTrieste\xc2\xbb ble sj\xc3\xb8satt 1. august, og dykket for f\xc3\xb8rste gang 11. august 1953. Dette var et pr\xc3\xb8vedykk for \xc3\xa5 se at alt fungerte som det skulle, og derfor gikk de ikke for noe dypt dykk. Det ble p\xc3\xa5 ca 8 meter, i Napolibukten, havna ved verftet hvor \xc2\xabTrieste\xc2\xbb ble montert. Batyskafen ble operert av konstrukt\xc3\xb8ren selv, Auguste Piccard. Deretter fulgte to til testdykk, p\xc3\xa5 henholdsvis 16 og 40 meters dybde, f\xc3\xb8r de gjennomf\xc3\xb8rte f\xc3\xb8rste dykk med vitenskapelig hensikt den 26. august 1953.  De dykket da til en dybde p\xc3\xa5 1080 meter, s\xc3\xb8r for Capri. Her var Auguste  Piccard observat\xc3\xb8r._NEWLINE_Etter disse fire f\xc3\xb8rste dykkene ble \xc2\xabTrieste\xc2\xbb satt i t\xc3\xb8rrdokk og g\xc3\xa5tt grundig over for \xc3\xa5 finne og rette opp eventuelle feil og skader som hadde oppst\xc3\xa5tt etter de f\xc3\xb8rste dykkene. \xc2\xabTrieste\xc2\xbb ble sj\xc3\xb8satt p\xc3\xa5 nytt 29. september, og gjennomf\xc3\xb8rte et nytt pr\xc3\xb8vedykk, f\xc3\xb8r to forskningsdykk fulgte.  _NEWLINE_H\xc3\xb8sten 1954 ble \xc2\xabTrieste\xc2\xbb sj\xc3\xb8satt for tredje gang, og gjennomf\xc3\xb8rte \xc3\xa5tte dykk til mellom 45 og 150 meter,- de manglet mulighet til \xc3\xa5 frakte \xc2\xabTrieste\xc2\xbb lengere ut for dypere dykk. I 1955 ble det ikke gjennomf\xc3\xb8rt noen dykk p\xc3\xa5 grunn av mangel p\xc3\xa5 finansiering, men det ble installert en del nytt utstyr, bl.a. nye flomlykter og et ekkolodd, noe som hadde vist seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en n\xc3\xb8dvendighet for \xc3\xa5 kunne kontrollere nedstigningen til batyskafen n\xc3\xa5r de n\xc3\xa6rmet seg bunnen.\n_START_SECTION_\n1956 - Andre periode med dykk\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at n\xc3\xb8dvendig finansiering var skaffet, ble \xc2\xabTrieste\xc2\xbb nok en gang satt p\xc3\xa5 vannet 20. september 1956, og sju dykk ble gjennomf\xc3\xb8rt. De ble de siste i Italiensk regi. Gjennom alle dykkene var den italienske marinen behjelpelige med slepeb\xc3\xa5t for \xc3\xa5 frakte \xc2\xabTrieste\xc2\xbb til dykkestedet, og de hjalp ogs\xc3\xa5 med \xc3\xa5 holde omr\xc3\xa5det fritt for forstyrrelser. I 1957 ble \xc2\xabTrieste\xc2\xbb leid av den amerikanske marine, og testet utenfor kysten av Italia av dem til de kj\xc3\xb8pte den i 1958. \xc2\xabTrieste\xc2\xbb gjennomf\xc3\xb8rte totalt 22 dykk i italiensk regi.\n_START_SECTION_\n1957 - ONR tester \xc2\xabTrieste\xc2\xbb utenfor kysten av Italia\n_START_PARAGRAPH_\nI 1957 ble \xc2\xabTrieste\xc2\xbb leid inn av ONR (Office of Naval Research) og den amerikanske marinen, for \xc3\xa5 pr\xc3\xb8ve denne nye typen farkoster, f\xc3\xb8r de bestemte seg for et eventuelt kj\xc3\xb8p. Det ble gjennomf\xc3\xb8rt 26 dykk til dybder mellom 24 og 3200 meter, med mannskap og forskere fra Amerika, Italia, Sverige og Sveits. Form\xc3\xa5let med dykkene var b\xc3\xa5de \xc3\xa5 teste farkosten, og \xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8re forskjellige forskningsoppgaver innen bl.a. akustikk, biologi og geologi. I 1958 ble \xc2\xabTrieste\xc2\xbb kj\xc3\xb8pt av den amerikanske marinen for 250 000 dollar.\n_START_SECTION_\n1958-59 - NEL opererer \xc2\xabTrieste\xc2\xbb utenfor San Diego\n_START_PARAGRAPH_\nEtter den amerikanske marinens kj\xc3\xb8p av batyskafen \xc2\xabTrieste\xc2\xbb, ble farkosten skipet til San Diego, USA. Her gjennomgikk \xc2\xabTrieste\xc2\xbb en rekke ombygginger og tester hos NEL (Navy Electronics Laboratory), men gjennomf\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 endel dykk med vitenskapelig hensikt. Likevel var hovedpoenget med oppholdet i San Diego \xc3\xa5 forberede batyskafen til Prosjekt Nekton Det ble gjennomf\xc3\xb8rt totalt ti dykk utenfor San Diego\n_START_SECTION_\n1959-60 - Prosjekt Nekton\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabTrieste\xc2\xbb ble fraktet fra San Diego den 5. oktober 1959 til Guam med fraktskipet Santa Maria. Her skulle batyskafen delta i "Project Nekton", en serie veldig dype dykk i Stillehavet i omr\xc3\xa5det omkring Marianergropen. Navnet kommer av samlebetegnelsen p\xc3\xa5 pelagiske dyr som kan bevege seg uavhengig av str\xc3\xb8mretningen, for eksempel voksne fisker, og operasjonen ble gitt et s\xc3\xa5 kryptisk navn for \xc3\xa5 holde den unna pressen, som p\xc3\xa5 den tiden var travelt opptatt av \xc3\xa5 skrive om alle fadesene i Amerikansk romfart. Prosjekt Nekton kulminerte i \xc2\xabTrieste\xc2\xbbs dykk til bunnen av Marianergropen 23. januar 1960. De dykket da ned til hele 10 912 meter, til bunnen av Challengerdypet i Marianergropen utenfor Filippinene. Ekspedisjon ble ledet av Piccards s\xc3\xb8nn Jacques Piccard. Sammen med den amerikanske l\xc3\xb8ytnanten Don Walsh, gjennomf\xc3\xb8rte han dykket den 23. januar 1960. Bragden ble i sin samtid dels ansett som ledd i det teknologiske kappl\xc3\xb8pet mellom supermaktene USA og Sovjetunionen. Inntil James Cameron n\xc3\xa5dde bunnen i farkosten Deepsea Challenger 25. mars 2012 var \xc2\xabTrieste\xc2\xbb eneste bemannede fart\xc3\xb8y som hadde v\xc3\xa6rt p\xc3\xa5 bunnen av Challenger-dypet.\n_START_SECTION_\n1960-1966 - Perioden etter prosjekt Nekton\n_START_PARAGRAPH_\nEtter Challengerdykket i januar 1960 var ytterligere ekspedisjoner i Marianegropa utelukket, unders\xc3\xb8kelser av kabinen avsl\xc3\xb8rte nemlig korrosjon i skj\xc3\xb8tene mellom de tre delene kabinen var satt sammen av. I tillegg ble det avsl\xc3\xb8rt flere andre svekkelser, og \xc2\xabTrieste\xc2\xbb fikk forbud mot \xc3\xa5 dykke til mer enn 2/3 av maks dykkedybde (ca. 7000 meter)._NEWLINE_I april 1963 gjennomgikk \xc2\xabTrieste\xc2\xbb en serie ombygginger og ble fraktet til Atlanterhavet for \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke etter den savnede ub\xc3\xa5ten USS Thresher (SSN-593). Til denne serien med dykk ble den utstyrt med blant annet utvidet dekk opp\xc3\xa5 flott\xc3\xb8ren for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re forberedelsene til dykket enklere, og en robotarm/klo foran kabinen for \xc3\xa5 plukke opp ting fra bunnen. \xc2\xabTrieste\xc2\xbb fant vraket utenfor kysten av New England, 2560 m under overflaten. Trieste ble tatt ut av bruk i 1966, og er i dag utstilt p\xc3\xa5 Marinemuseet i Washington Navy Yard i Washington, DC.\n_START_SECTION_\nBetydning innen senere havforskning\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabTrieste\xc2\xbb markerte p\xc3\xa5 mange m\xc3\xa5ter en start p\xc3\xa5 en ny \xc3\xa6ra innen dyphavsforskning, selv om FNRS II/FNRS III og Batysf\xc3\xa6ren ogs\xc3\xa5 m\xc3\xa5 tilskrives en del. \xc2\xabTrieste\xc2\xbb viste at det var praktisk mulig \xc3\xa5 n\xc3\xa5 de st\xc3\xb8rste kjente havdypene p\xc3\xa5 jorden, og var p\xc3\xa5 mange m\xc3\xa5ter den f\xc3\xb8rste praktiske batyskafen. Etter at \xc2\xabTrieste\xc2\xbb var utrangert ble den reklassifisert til \xc2\xabDSV-0\xc2\xbb, for \xc3\xa5 markere at den var opphavet til DSV-klassen (Deep-submergence vehicle), som senere omfatter fart\xc3\xb8y som batyskafen \xc2\xabTrieste II\xc2\xbb (DSV-1) og \xc2\xabAlvin\xc2\xbb(DSV-2). Erfaring fra dykkingen med \xc2\xabTrieste\xc2\xbb ble brukt i konstruksjonen av \xc2\xabTrieste II\xc2\xbb, som ble en viktig erfaring i konstruksjonen av bl.a. forskningsub\xc3\xa5ten \xc2\xabAlvin\xc2\xbb. _NEWLINE_I tillegg var \xc2\xabTrieste\xc2\xbb avgj\xc3\xb8rende for \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 fast at det finnes liv p\xc3\xa5 de aller st\xc3\xb8rste havdypene i verden p\xc3\xa5 et mer avansert niv\xc3\xa5 enn helt enkle encellede organismer som bakterier. \xc2\xabTrieste\xc2\xbbs dykk til bunnen av Challengerdypet satte ogs\xc3\xa5 en siste stopper for noen planer som en stund verserte om \xc3\xa5 bruke dyphavene til deponi for atomavfall- b\xc3\xa5de fordi det var nytt og til da ukjent liv der nede, men ogs\xc3\xa5 fordi det av den grunn kunne p\xc3\xa5vises at det helt tydelig p\xc3\xa5gikk en utskifting av vann mellom de st\xc3\xb8rste havdyp og overflaten. Det ble ogs\xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8rt unders\xc3\xb8kelser av bioluminescens med \xc2\xabTrieste\xc2\xbb som forskningsplatform, og det ble gjort m\xc3\xa5linger av lydhastighetenunder vann p\xc3\xa5 forskjellige dyp, som er viktig for \xc3\xa5 kunne gj\xc3\xb8re presise m\xc3\xa5linger med sonar\n_START_SECTION_\nRolex og \xc2\xabTrieste\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabRolex Deep-Sea Special Prototype\xc2\xbb var et armb\xc3\xa5ndsur utviklet av Rolex, ment for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re det ypperste av dykkerur. Det skulle kunne t\xc3\xa5le trykket p\xc3\xa5 selv de st\xc3\xb8rste havdyp og var et ledd i en form for kampanje hvor Rolex \xc2\xaberobret\xc2\xbb alle verdenshj\xc3\xb8rner. Utviklinga av dykkeruret tok tid, og til tross for at utviklinga begynte allerede i 1953 var ikke f\xc3\xb8rste modell ferdig utviklet f\xc3\xb8r i 1960. Utpr\xc3\xb8vinga av prototyper var preget av mange kraftige tilbakeslag, og den ene prototypen etter den andre viste seg \xc3\xa5 ikke tilfredsstille kravene de stilte. Likevel, tidspunktet for ferdigstillingen f\xc3\xb8rste ferdige modell kunne ikke v\xc3\xa6rt bedre, rett f\xc3\xb8r \xc2\xabTrieste\xc2\xbb skulle gjennomf\xc3\xb8re historiens f\xc3\xb8rste dykk til bunnen av Challengerdypet. Rolex sendte en foresp\xc3\xb8rsel til Jacques Piccard om han kunne feste en av deres prototyper p\xc3\xa5 utsiden av \xc2\xabTrieste\xc2\xbb f\xc3\xb8r det planlagte rekorddykket i Marianergropen. Som sagt s\xc3\xa5 gjort, og etter \xc3\xa5 ha returnert til kai kunne Piccard sende telegrammet: \xc2\xabHappy to announce that your watch works as well at 11,000 meters as it does on the surface\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nI kunst og litteratur\n_START_PARAGRAPH_\nSangen \xc2\xabThe Trench\xc2\xbb av den danske komponisten Ste van Holm er en hyllest til Challenger-dykket._NEWLINE_\xc2\xabTrieste\xc2\xbb har en fremtredende rolle i romanen \xc2\xabThe Extraordinary Event of Pia H.\xc2\xbb (2008) av den kanadiske forfatteren Nicola Vulpe._NEWLINE_Challengerdykket med \xc2\xabTrieste\xc2\xbb er tema for novellen \xc2\xabNekton\xc2\xbb fra 2010,skrevet av forfatteren Paolo Agaraff, som en del av antologien \xc2\xabOnda d\'Abisso\xc2\xbb._NEWLINE_\xc2\xabVoyage Of The Trieste\xc2\xbb var et instrumentalspor p\xc3\xa5 LPen \xc2\xabThe Inner Mystique\xc2\xbb fra 1968 av bandet The Chocolate Watchband._NEWLINE_\xc2\xabTrieste\xc2\xbb har ogs\xc3\xa5 blitt brukt som motiv p\xc3\xa5 frimerker, blant annet i Monaco, Wallis- og Futuna\xc3\xb8yene, San Marino, Sveits, Palau, Mikronesiaf\xc3\xb8derasjonen, Kambodsja og Antigua og Barbuda'