b'\n_START_ARTICLE_\nJosef Tal\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nKort etter at han ble f\xc3\xb8dt flyttet familien til Berlin der familien drev et privat barnehjem. Faren var dosent ved Hochschule f\xc3\xbcr die Wissenschaft des Judentums og spesialisert i filologi og d\xc3\xb8de spr\xc3\xa5k._NEWLINE_Hans f\xc3\xb8rste m\xc3\xb8te med musikken kom da han var med i den j\xc3\xb8diske synagogen.\n_START_SECTION_\nMusiker\n_START_PARAGRAPH_\nTal studerte musikk blant annet for Paul Hindemith, Max Trapp og Heinz Tiessen vid Staatliche Akademische Hochschule f\xc3\xbcr Musik. I 1934 emigrerte hele familien hans til Palestina, der befolkningen bestod av n\xc3\xa6rmere 80 prosent muslimer p\xc3\xa5 dette tidspunktet. _NEWLINE_Han skrev tre operaer p\xc3\xa5 hebraisk, fire tyske operaer, flere dramatiske scener, seks symfonier, tretten konserter, kammermusikk, instrumentale verker og diverse elektroniske komposisjoner. _NEWLINE_Josef Tal jobbet en stund som fotograf i Haifa og i Hadera for en kortere periode. Deretter flyttet hele familien videre til Kibbutz Beit Alpha og senere til Kibbutz Gesher, hvor Tal var ment \xc3\xa5 vie hele sin tid til \xc3\xa5 lage sin egen musikk. Fordi familien fant det for vanskelig \xc3\xa5 tilpasse seg den nye sosiale virkeligheten i de j\xc3\xb8diske kibbutzene, bosatte familien seg i Jerusalem, hvor Tal etablerte flere faglige og sosiale relasjoner. Han utf\xc3\xb8rte flere jobber som pianist, ga pianotimer og av og til spilte han harpe sammen med det nystiftede Palestina Orchestra som ble oppl\xc3\xb8st i 1937. _NEWLINE_I 1951 ble Tal utnevnt til universitetslektor ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem, hvor han i 1961 etablerte Senter for elektronisk musikk i Israel. Han publiserte flere vitenskapelige artikler og skrev mange musikalske oppf\xc3\xb8ringer som er oppf\xc3\xb8rt i Encyclopaedia Hebraica._NEWLINE_I 1965 ble han utnevnt til professor (Professor Min HaMinyan) og senere til formann for Det musikkvitenskapelige institutt ved Det hebraiske universitetet. Dette var en stilling han beholdt til 1971. Blant hans mange elever var de fremtidige komponistene Ben-Zion Orgad, Robert Starer, Naomi Shemer, Jacob Gilboa, sammen med Yehuda Sharett, musikkviteren Michal Smoira-Cohn, cellist Uzi Wiesel, pianistene Walter Hautzig, Bracha Eden og Jonathan Zak, i tillegg til sopranen Hilde Zadek.'