b'\n_START_ARTICLE_\nKr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene\n_START_PARAGRAPH_\nKr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene (hebraisk: \xd7\x93\xd7\x91\xd7\xa8\xd7\x99 \xd7\x94\xd7\x99\xd7\x9e\xd7\x99\xd7\x9d\xe2\x80\xac \xe2\x80\x93 Di\xe1\xb8\x87r\xc3\xaa hayy\xc4\x81m\xc3\xaem, \xc2\xabDagenes anliggender (hendelser)\xc2\xbb) er samlebetegnelsen for to b\xc3\xb8ker i Det gamle testamente: F\xc3\xb8rste og Andre Kr\xc3\xb8nikebok. Den var opprinnelig \xc3\xa9n bok i Den hebraiske Bibelen. I Bibelen f\xc3\xb8lger Kr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene etter Kongeb\xc3\xb8kene (oppdelt i F\xc3\xb8rste og Andre kongebok) og etter kommer Esras bok og Nehemjas bok, og s\xc3\xa5ledes konkluderer de historieorienterte b\xc3\xb8ker i Det gamle testamente. Sammen med Esra og Nehemja utgj\xc3\xb8r Kr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene det som blir kalt for det kronistiske historieverket. _NEWLINE_I j\xc3\xb8diske Tan\xc3\xa1kh (Den hebraiske Bibelen) er Kr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene den siste boken i Ketuvim (\xc2\xabSkriftene\xc2\xbb) som i seg selv er den siste tredjedelen av Tan\xc3\xa1kh. P\xc3\xa5 midten av 200-tallet f.Kr. oversatte de j\xc3\xb8diske skriftl\xc3\xa6rde i Alexandria Tan\xc3\xa1kh til gresk, Septuaginta, ble Kr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene delt i to deler, kalt for I og II Paralipom\xc3\xa9n\xc5\x8dn, gresk: \xce\xa0\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb1\xce\xbb\xce\xb5\xce\xb9\xcf\x80\xce\xbf\xce\xbc\xce\xad\xce\xbd\xcf\x89\xce\xbd, \xc2\xabting etterlatt p\xc3\xa5 den ene siden\xc2\xbb . Det norske navnet, Kr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene, kommer fra Hieronymus p\xc3\xa5 400-tallet e.Kr. i hans latinske oversettelse som kalt dem chronikon ettersom en kr\xc3\xb8nike er en historisk framstilling som skildrer begivenheter i den rekkef\xc3\xb8lge de har funnet sted. Den greske tittelen i Septuaginta henviser til det som ble forbig\xc3\xa5tt og utlatt fra Samuelsb\xc3\xb8kene og Kongeb\xc3\xb8kene, men Kr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene er p\xc3\xa5 ingen m\xc3\xa5te bare et supplement til disse b\xc3\xb8kene._NEWLINE_Kr\xc3\xb8nikene begynner en genealogi (slektsregistrer) fra det aller f\xc3\xb8rste menneske, Adam, og fortsetter til en bibelsk fortelling av oldtidens Israels og Judeas historie (det s\xc3\xb8rlige og nordlige rike), og fram til kunngj\xc3\xb8ringen Kyros den store (ca. 540 f.Kr.).\n_START_SECTION_\nSammendrag\n_START_PARAGRAPH_\nKr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kenes fortelling begynner med Adam og fortellingen er deretter f\xc3\xb8rt videre, bortimot fullstendig som en slektsliste, ned til opprettelsen av det f\xc3\xb8rste konged\xc3\xb8mmet Israel (F\xc3\xb8rste kr\xc3\xb8nikebok 1\xe2\x80\x939). Det meste av resten av F\xc3\xb8rste kr\xc3\xb8nikebok, etter en kort redegj\xc3\xb8relse av Saul, er opptatt av styret til David (F\xc3\xb8rste kr\xc3\xb8nikebok 11\xe2\x80\x9329). Den neste lange seksjonen er opptatt av Davids s\xc3\xb8nn Salomo (Andre kr\xc3\xb8nikebok 1\xe2\x80\x939), og den siste delen handler om konged\xc3\xb8mmet Judea med enkelte referanser til det andre konged\xc3\xb8mmet Israel (Andre kr\xc3\xb8nikebok 10\xe2\x80\x9336). I det siste kapitelet er Judea \xc3\xb8delagt og folket er fraktet med tvang til Babylon for landsforvisning. I de siste versene erobrer den persiske kong Kyros den store det nybabylonske rike og tillater at landforviste folkene kan reise tilbake til sine hjemland, og beordrer at tempelet i Jerusalem skal restaureres.'