b'\n_START_ARTICLE_\nUtvalget for lisenssaker og utenlandsmedisinere\n_START_PARAGRAPH_\nUtvalget for lisenssaker og utenlandsmedisinere var et utvalg underlagt Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo, som hadde nasjonalt ansvar i Norge for \xc3\xa5 fastsette kravene til godkjennelse av medisinsk utdannelse fra utlandet. Dette omfattet utarbeidelsen av kravene til \xc3\xa5 best\xc3\xa5 medisinsk fagpr\xc3\xb8ve. Best\xc3\xa5tt medisinsk fagpr\xc3\xb8ve var frem til 1990-tallet et krav for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 utdannelsen godkjent som jevngod med cand. med. for alle som var utdannet i medisin i utlandet. Med E\xc3\x98S-avtalen ble leger utdannet innenfor EU-omr\xc3\xa5det unntatt fra kravet, men norske statsborgere som studerte medisin i utlandet, m\xc3\xa5tte fortsatt best\xc3\xa5 en slik fagpr\xc3\xb8ve. F\xc3\xb8rst med godkjent utdannelse kan utenlandske leger f\xc3\xa5 tildelt lisens og senere autorisasjon som lege._NEWLINE_Utvalget ble opprettet p\xc3\xa5 1960-tallet og bestod frem til 2009. Utvalget hadde tidligere et eget sekretariat, Sekretariatet for utenlandsmedisinere ved Universitetet i Oslo, som forestod l\xc3\xb8pende saksbehandling. Etter 2009 er oppgavene ivaretatt av Det medisinske fakultet, Universitetet i Oslo._NEWLINE_S\xc3\xa6rlig f\xc3\xb8r E\xc3\x98S-avtalen ble inng\xc3\xa5tt var det vanskelig for utenlandske medisinere \xc3\xa5 f\xc3\xa5 autorisasjon i Norge, spesielt medisinere utdannet i land som norske helsemyndigheter hadde liten erfaring med. Frem til 1940-tallet undertegnet utenlandske medisinere en egenerkl\xc3\xa6ring der de bekreftet sin medisinske kompetanse til \xc3\xa5 ut\xc3\xb8ve legeyrket i Norge. Fra slutten av 1940-tallet ble praksisen vesentlig strengere, s\xc3\xa6rlig etter at lov om godkjenning av utenlandsk eksamen var vedtatt i 1949, og p\xc3\xa5 1950-tallet kunne selv medisinere utdannet i Danmark ha problemer med \xc3\xa5 f\xc3\xa5 autorisasjon. Det ble deretter gradvis lettere for medisinere fra de landene i Vest-Europa som hadde mange norske studenter, slik som Danmark, Sverige og Tyskland. Den restriktive praksisen var \xc3\xb8nsket av Den norske l\xc3\xa6geforening og de medisinske fakultetene i Norge, som ogs\xc3\xa5 lenge var negative til at nordmenn studerte medisin i utlandet. Utvalgets ansvarsomr\xc3\xa5de omfattet alle land utenfor Norge, og etter hvert s\xc3\xa6rlig \xc3\x98st-Europa, spesielt Polen og\xc2\xa0Russland. _NEWLINE_Utvalget for utenlandsmedisinere endret i 2008, etter betydelig kritikk av flervalgseksamen benyttet ved den medisinske fagpr\xc3\xb8ven, til s\xc3\xa5kalt "objektiv strukturert klinisk eksaminasjon" (OSCE, objective structured clinical examination; se artikkel om OSCE i engelsk Wikipedia). I noen \xc3\xa5r var det en betydelig nedgang av antall oppmeldte kandidater til fagpr\xc3\xb8ven, som derfor i 2014 ble avlyst. S\xc3\xb8kertallet har senere tatt seg opp, og det avholdes n\xc3\xa5 to \xc3\xa5rlige fagpr\xc3\xb8ver for utenlandsmedisinere. OSCE-eksamen ble fra 2009 ogs\xc3\xa5 innf\xc3\xb8rt som ny eksamensform ved medisinstudiet ved Universitetet i Oslo, etter modell av OSCE-eksamen innf\xc3\xb8rt for utenlandsmedisinere.'