b"\n_START_ARTICLE_\nRoberto Rossellini\n_START_SECTION_\nLiv og arbeide\n_START_PARAGRAPH_\nRoberto Rossellini ble f\xc3\xb8dt inn i en velst\xc3\xa5ende familie i Roma, Italia. Robertos far sto bak den f\xc3\xb8rste kinoen i Roma, hvilket gjorde at den unge Roberto hadde gratis inngang til alle visninger, noe han utnyttet og dermed snart ble filminteressert.  Da hans far d\xc3\xb8de arbeidet han som filmlydmaker, og en stund var han innom de fleste yrker som er involvert under produksjonen av en film._NEWLINE_Den 26. september 1936 giftet Rossellini seg med Marcella De Marchis, en klesdesigner. Dette var etter en kort kj\xc3\xa6rlighetsaff\xc3\xa6re med Assia Noris, en russisk skuespillerinne som spilte i italienske filmer. Marcella og Roberto fikk to s\xc3\xb8nner; Marco Romano (f. 3. juli 1937, d. 1946) og Renzo (f. 24. august 1941)._NEWLINE_I 1937 produserte han sin f\xc3\xb8rste dokumentar, Pr\xc3\xa9lude \xc3\xa0 l'apr\xc3\xa8s-midi d'un faune. Etter dette f\xc3\xb8rste fors\xc3\xb8ket fikk han et tilbud om \xc3\xa5 assistere regiss\xc3\xb8ren Goffredo Alessandrini i dennes Luciano Serra pilota, en av de mest framgangsrike italienske filmene fra f\xc3\xb8rste halvdel av 1900-tallet. I 1940 assisterte han Francesco De Robertis med hans Uomini sul Fondo._NEWLINE_Roberto var n\xc3\xa6r venn av Vittorio Mussolini, s\xc3\xb8nn av Benito Mussolini og hovedansvarlig for den italienske filmen, noe som til dels ga ham et springbrett til filmbransjen, men ogs\xc3\xa5 senere kritikk for at han skulle ha hatt sympati med fascistene, noe de fleste historikere avfeier i dag.\n_START_SECTION_\nTidlig karriere\n_START_PARAGRAPH_\nHans f\xc3\xb8rste spillefilm, La nave bianca fra 1942, er det f\xc3\xb8rste verket i hans s\xc3\xa5kalte fascisttrilogi, sammen med filmene Un pilota ritorna fra 1942 og Uomo dalla Croce fra 1943. P\xc3\xa5 denne tiden ble Rossellini kjent med Federico Fellini og Aldo Fabrizi, som han innledet samarbeid med._NEWLINE_Da fascistregimet ble styrtet i 1943, bare to m\xc3\xa5neder etter at Roma ble erobret av de allierte, arbeidet Roberto allerede med \xc3\xa5 forberede Rom - \xc3\xa5pen by (Roma citt\xc3\xa0 aperta), som ble spilt inn i 1945 med Fellini som manusassistent og Fabrizi i rollen som prest. Filmen produserte Rossellini selv, mest ved hjelp av l\xc3\xa5n og kreditter. I begynnelsen fikk filmen en kj\xc3\xb8lig mottakelse i Italia, men da den ble hyllet av kritikere og publikum i utlandet, blant annet p\xc3\xa5 filmfestivalen i Cannes, fikk ogs\xc3\xa5 italienerne \xc3\xb8ynene opp for filmen. Rossellini hadde n\xc3\xa5 p\xc3\xa5begynt sin neorealismetrilogi, hvor den andre filmen, Befrielsens tid (Pais\xc3\xa0) fra 1946, ble spilt inn med amat\xc3\xb8rskuespillere og den tredje, Tyskland, anno null (Germania anno zero) fra 1948, ble sponset av en fransk produsent og spilt inn i den franske okkupasjonssonen i Berlin. Ogs\xc3\xa5 i Berlin \xc3\xb8nsket Rossellini amat\xc3\xb8rskuespillere, men han fant ingen han mente var interessant nok.\n_START_SECTION_\nSenere karriere\n_START_PARAGRAPH_\nEtter sin neorealismetrilogi produserte Rossellini to filmer som har blitt beskrevet som \xc2\xabovergangsfilmer\xc2\xbb: L'Amore fra 1948, med Anna Magnani, og La macchina ammazzacattivi fra 1952._NEWLINE_I 1948 fikk Roberto et brev fra en kjent, utenlandsk skuespillerinne, som foreslo  samarbeid. Det var Ingrid Bergman, som hadde sett flere av filmene hans, og stilte seg til disposisjon om det var \xc3\xb8nskelig. Dermed var en av de mest kjente kj\xc3\xa6rlighetshistorier i filmhistorien p\xc3\xa5begynt, og allerede \xc3\xa5ret etter begynte de \xc3\xa5 samarbeide med filmen Stromboli terra di Dio, fulgt av St\xc3\xb8rst er kj\xc3\xa6rligheten (Europa '51) i 1952 og den siste filmen i \xc2\xabIngrid-trilogien\xc2\xbb i 1954, Reisen til Italia (Viaggio in Italia)._NEWLINE_Deres kj\xc3\xa6rlighetsaff\xc3\xa6re for\xc3\xa5rsaket stor skandale i noen land, da begge var gift p\xc3\xa5 hver sin kant, og skandalen vokste i omfang da de fikk barn, tvillingene Isabella og Ingrid Isotta, samt s\xc3\xb8nnen Roberto Ingmar._NEWLINE_I 1957 ble Rossellini bedt til India av statsminister Jawaharlal Nehru for \xc3\xa5 lage en dokumentarfilm om landet, og gi litt nytt blod til den nedadg\xc3\xa5ende indiske filmindustrien. Til tross for sitt ekteskap med Ingrid Bergman innledet Rossellini et forhold til Sonali Das Gupta, en manusforfatter. Dette f\xc3\xb8rte til skandale b\xc3\xa5de i Hollywood og i India, og Nehru ble tvunget til \xc3\xa5 sende Rossellini hjem. Han giftet seg senere med Sonali og adopterte hennes s\xc3\xb8nn Gil Rossellini, og i 1958 fikk paret en datter, Raffaella Rosselini._NEWLINE_Roberto Rossellini omkom av et hjerteattakk i Roma i 1977, 71 \xc3\xa5r gammel."