b'\n_START_ARTICLE_\nRosenflamingo\n_START_SECTION_\nTaksonomi og etymologi\n_START_PARAGRAPH_\nRosenflamingo (P. roseus) og r\xc3\xb8dflamingo (P. ruber) ble tidligere regnet som underarter av samme art (P. ruber). Da gikk arten under fellesbetegnelsen storflamingo eller stor flamingo. De var imidlertid s\xc3\xa5 n\xc3\xa6rt beslektet, at det ble bestemt at de m\xc3\xa5tte betraktes som distinkte arter. Artsdefinisjonen er blant annet begrunnet med distinkte forskjeller i utfarging av b\xc3\xa5de lemmer, nebb og fj\xc3\xa6rdrakt. Nominatformen (P. r. ruber) fikk det norske navnet r\xc3\xb8dflamingo og beholdt det vitenskapelige navnet P. ruber, mens P. r. roseus fikk det norske navnet flamingo og det vitenskapelige navnet P. roseus. I desember 2017 bestemte imidlertid Norsk navnekomit\xc3\xa9 for fugl at det norske navnet p\xc3\xa5 P. roseus skal v\xc3\xa6re rosenflamingo. Trolig fordi flamingo i overf\xc3\xb8rt betydning kan referere til alle seks artene med flamingoer.\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nRosenflamingo blir cirka 120\xe2\x80\x93145 cm og veier typisk 2,1\xe2\x80\x934,1 kg, og er, sammen med r\xc3\xb8dflamingoen, den st\xc3\xb8rste av flamingoartene. Vingespennet er cirka 140\xe2\x80\x93165 cm. Hunnen er opptil 20% mindre enn hannen, og har kortere bein. Overnebbet har grunn kj\xc3\xb8l._NEWLINE_Fj\xc3\xa6rdrakten er hovedsakelig rosa, men vingedekket har karminr\xc3\xb8de markeringer og vingene har sorte flygefj\xc3\xa6r. Den har betydelig blekere farger enn r\xc3\xb8dflamingoen, som hovedsakelig er karminr\xc3\xb8d. Nebbet er rosa med en avgrenset svart tupp, benene er helt rosa. Det er ogs\xc3\xa5 rapportert om en helt sort fugl p\xc3\xa5 Kypros, med unntak for ei hvit tuft med fj\xc3\xa6r i bakende p\xc3\xa5 fuglen. Melanisme hos flamingoer er sv\xc3\xa6rt sjelden.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nRosenflamingoen har st\xc3\xb8rst utbredelse av alle flamingoer. Den og dvergflamingo (Phoeniconaias minor) er dessuten de to eneste flamingoene med tilhold p\xc3\xa5 den \xc3\xb8stlige halvkule.\n_START_SECTION_\nEuropa\n_START_PARAGRAPH_\nI Europa er arten mest utbredt i Portugal og langs kysten av Spania, og spesielt ved Laguna de Fuente de Piedra i M\xc3\xa1laga, inkludert Balearene, og \xc3\xb8stover langs middelhavskysten av Frankrike, spesielt ved Camargue, og Italia, inkludert p\xc3\xa5 egnede steder langs kysten av de st\xc3\xb8rre \xc3\xb8yene Korsika og Sardinia, og videre \xc3\xb8stover til Hellas og p\xc3\xa5 \xc3\xb8yene mellom den europeiske delen av Tyrkia, samt p\xc3\xa5 Kypros._NEWLINE_Laguna de Fuente de Piedra i Spania og Camargue i Frankrike er de to mest betydningsfulle hekkeplassene i Europa. Dette er grunne v\xc3\xa5tmarksomr\xc3\xa5der med salin vannkvalitet og stor diversitet. Begge omr\xc3\xa5dene er beskyttet i henhold til Ramsar-konvensjonen.\n_START_SECTION_\nAsia\n_START_PARAGRAPH_\nI Asia er arten utbredt i et smalt belte langs s\xc3\xb8rvestkysten av Den arabiske halv\xc3\xb8y, i Midt\xc3\xb8sten og i Lilleasia, og langs kysten av Iran og i deler av Persiabukten og videre \xc3\xb8stover til Aserbajdsjan, Kasakhstan, Afghanistan, Pakistan, India og Sri Lanka. I Kasakhstan hekker arten ved minst to lokasjoner, og dessuten finnes det en st\xc3\xb8rre vinterbestand der i det nord\xc3\xb8stre Kaspihavet._NEWLINE_Bestandene i Asia lever mer spredt. De mest betydningsfulle omr\xc3\xa5dene ligger i Nordvest-India, spesielt p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya Andra Bet (ofte kalt Flamingo City) ved i Rann of Kutch. Bestandene i Kasakhstan har en synkende tendens og kan v\xc3\xa6re truet.\n_START_SECTION_\nAfrika\n_START_PARAGRAPH_\nI Afrika er arten utbredt langs kysten av Nord-Afrika, og spesielt i Tunisia og det nord\xc3\xb8stre Egypt, kysten av Vest-Afrika s\xc3\xb8rover til Liberia, i \xc3\x98st-Afrika fra Eritrea og Etiopia og videre s\xc3\xb8rover gjennom Riftdalen til S\xc3\xb8r-Afrika, og videre rundt Cape-halv\xc3\xb8ya og nordover langs kysten av Sentral-Afrika til Gabon._NEWLINE_I \xc3\x98st-Afrika er de alkaliske sodasj\xc3\xb8ene i Riftdalen de mest betydningsfulle hekkeplassene, spesielt Bogoriasj\xc3\xb8en og Nakurusj\xc3\xb8en i Kenya. I s\xc3\xb8r er saltsletten ved Etosha nasjonalpark i Namibia mest betydningsfull.\n_START_SECTION_\nTilfeldige bes\xc3\xb8k\n_START_PARAGRAPH_\nI 1988 skal et individ av arten ha blitt observert i Karibia, men hendelsen savner seri\xc3\xb8se kilder og kan v\xc3\xa6re en sammenblanding med r\xc3\xb8dflamingo. Det er imidlertid registrert flamingoer p\xc3\xa5 bes\xc3\xb8k i Xinjiang-provinsen i Kina ved to anledninger, f\xc3\xb8rste gang i 1997. Arten er dessuten observert ved Bajkalsj\xc3\xb8en i Russland og p\xc3\xa5 Maldivene i Indiahavet.\n_START_SECTION_\nGlobal populasjon\n_START_PARAGRAPH_\nDen globale populasjonen teller omkring 545 000\xe2\x80\x93682 000 individer. Av dette utgj\xc3\xb8r den palearktiske populasjonen, sammen med bestandene langs kysten av Vest-Afrika, Iran, Aserbajdsjan og Afghanistan cirka 205 000\xe2\x80\x93320 000 individer, og den s\xc3\xb8rvestre og s\xc3\xb8rlige asiatiske populasjonen cirka 240 000 individer. Den sub-sahariske populasjonen p\xc3\xa5 det afrikanske kontinentet teller omkring 100 000\xe2\x80\x93120 000 individer._NEWLINE_Rosenflamingoen regnes av IUCN og BirdLife International som en livskraftig art. Som alle flamingoer st\xc3\xa5r arten oppf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 CITES liste II, som omfatter arter med internasjonale begrensninger i handelen for \xc3\xa5 sikre artenes overlevelse.\n_START_SECTION_\nHabitat\n_START_PARAGRAPH_\nRosenflamingoen foretrekker grunne saline laguner og alkaliske salt-/sodasj\xc3\xb8er ved kysten og i innlandet, samt mudderflater og sandbanker. Den har i likhet med r\xc3\xb8dflamingoen et relativt variert kosthold, som gjerne best\xc3\xa5r av et bredt utvalg \xc3\xb8rsm\xc3\xa5 og mikroskopiske akvatiske arter. Arten hekker i h\xc3\xb8yder fra havniv\xc3\xa5et og opp mot 3 150 moh, som ved Dasht-e Nawar i Afghanistan.\n_START_SECTION_\nAtferd\n_START_PARAGRAPH_\nRosenflamingoen er ingen typisk trekkfugl, men enkelte bestander kan (helt eller delvis) trekke til varmere omr\xc3\xa5der i vintersesongen. Spesielt i omr\xc3\xa5der der kulden blir s\xc3\xa5 intens at vannene fryser helt eller vis til. Allikevel blir ofte noen fugler tilbake, \xc3\xa5ret rundt. Andre steder kan b\xc3\xa5de flom og t\xc3\xb8rke f\xc3\xb8re til at fuglene trekker.\n_START_SECTION_\nHekking\n_START_PARAGRAPH_\nRosenflamingoen  er en utpreget kolonihekker. Den hekker i enorme kolonier som kan best\xc3\xa5 av flere titalls tusen par. Hekketiden henger n\xc3\xb8ye sammen med regntiden. Redet bygges av leire og minner om en liten vulkan med ei grunn sk\xc3\xa5l \xc3\xb8verst. P\xc3\xa5 sm\xc3\xa5 \xc3\xb8yer av berg og uten mudder, lages redet av planterester, grus og sm\xc3\xa5stein. Som alle flamingoer legger arten normalt kun ett (sjeldent to), kritthvitt egg. Egget legges i tidsrommet mars\xe2\x80\x93mai i S\xc3\xb8r-Europa, februar\xe2\x80\x93mars i Tunisia, og i mai i Kasakhstan. Rugetiden er 27\xe2\x80\x9331 dager. Kyllingen har lysegr\xc3\xa5 dun, men duna byttes ut med ei m\xc3\xb8rkere gr\xc3\xa5 fj\xc3\xa6rdrakt etter cirka 65\xe2\x80\x9390 dager. Kyllingen mater i den f\xc3\xb8rste tiden med kromelk, og begge foreldrene bidrar. Avkommet blir kj\xc3\xb8nnsmodenti 5\xe2\x80\x936-\xc3\xa5rsalderen. Arten kan leve til den blir mer enn 40 \xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nErn\xc3\xa6ring\n_START_PARAGRAPH_\nAlle flamingoer er filteretere. Flamingoene har et filtreringssystem som gj\xc3\xb8r dem i stand til \xc3\xa5 utnytte et bredt antall akvatiske arter som f\xc3\xb8de. N\xc3\xa5r fuglene s\xc3\xb8ker etter mat er det gjerne med hele hodet neddykket vannet, av og til ogs\xc3\xa5 hele halsen og deler av kroppen (som gjess) v\xc3\xa6re neddykket. Rosenflamingoen bruker f\xc3\xb8ttene til \xc3\xa5 virvle opp mikroorganismer som lever p\xc3\xa5 bunnen og i mudderet. Den filtrer ut og eter \xc3\xb8rsm\xc3\xa5 akvatiske virvell\xc3\xb8se dyr, som leddormer (Annelida), hoppekreps (Copepoda), bl\xc3\xb8tdyr (Cerithidea), buksv\xc3\xb8mmere (Corixidae), insekter og larver av tovinger med mer. I tillegg eter arten alger og plantematerie, typisk fr\xc3\xb8 og skudd av ulike sorter gress. Av og til kan ogs\xc3\xa5 fuglene eter voksne insekter og maur, sm\xc3\xa5krabber og av og til ogs\xc3\xa5 \xc3\xb8rsm\xc3\xa5 fisker.'