b'\n_START_ARTICLE_\nDet keiserlige kj\xc3\xb8kken\n_START_PARAGRAPH_\nDet keiserlige kj\xc3\xb8kken, eller palassrettene (kinesisk: \xe5\xae\xae\xe5\xbb\xb7\xe8\x8f\x9c, pinyin: Gongtingcai), er et av Kinas  mer ber\xc3\xb8mte kj\xc3\xb8kken. Rettene, som i utgangspunktet stammet fra alle deler av landet, ble utelukkende laget for det keiserlige hoff under Qing-dynastiet. Det var ogs\xc3\xa5 keiserlige kj\xc3\xb8kken under tidligere regimer, men den strikte reserveringen til selve keiserhoffet var ikke bestandig s\xc3\xa5 sterk. _NEWLINE_I Den forbudte by og ellers der de keiserlige oppholdt seg var det et atskilt kj\xc3\xb8kkenstell for keiseren og et annet for hans hustru, keiserinnen. Disse to kj\xc3\xb8kkener hadde begge til felles at kokekunsten var s\xc3\xa6rlig omhyggelig, raffinert og gjerne omstendelig, utvalget av r\xc3\xa5varer sv\xc3\xa6rt kresent, og r\xc3\xa5varene var til tider sv\xc3\xa6rt sjeldne og kostbare. Den visuelle presentasjon var ogs\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt viktig, slik at rettens farge og utforming var en egen kunst. _NEWLINE_Etter dynastiets fall i 1911 ble det spredt rundt om i Beijing av de mange da nylig oppsagte keiserlige kokkene. Senere er det mer og mer blitt \xc3\xa5 betrakte som en edlere variant av Beijingkj\xc3\xb8kkenet.'