b'\n_START_ARTICLE_\nPaul Delvaux\n_START_SECTION_\nBiografisk\n_START_PARAGRAPH_\nDelvaux ble f\xc3\xb8dt i den delen av Belgia som kalles Flandern som s\xc3\xb8nn av en sakf\xc3\xb8rer. Han fikk en klassisk dannelse med musikktimer, gresk og latin. Han leste mye, fra Homer til Jules Verne. Dette satte spor allerede i hans tidligste tegninger, som hadde mytologiske motiver._NEWLINE_Hans foreldre mislikte at han ville bli kunstner, s\xc3\xa5 han gikk p\xc3\xa5 kunstakademi i Brussel, men p\xc3\xa5 linje for arkitekter. Like fullt holdt han seg med \xc3\xa5 male og holdt utstilling i 1925 med klassiske landskapsmalerier._NEWLINE_I 1926 s\xc3\xa5 han for f\xc3\xb8rste gang bilder av Giorgio de Chirico. Disse gjorde nok inntrykk, men satte forel\xc3\xb8pig ikke spor i det han selv gjorde. Tidlig i 1930-\xc3\xa5rene fant han mere interesse i en samling kuriositeter i Spitzner Museum. Der var blant annet noen skjeletter og Venus mot r\xc3\xb8d fl\xc3\xb8yelsbakgrunn og andre motiver som etterhvert dukket opp i bildene. Etterhvert i 1930-\xc3\xa5rene begynte han ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 ta opp elementer fra Ren\xc3\xa9 Magritte, b\xc3\xa5de med valg av motiver og med \xc3\xa5 plassere hverdagslige figurer i uventede situasjoner eller uventede figurer i hverdagssituasjoner. _NEWLINE_Hans mest kjente bilder: \xc2\xabHendene\xc2\xbb (1941) og \xc2\xabDen sovende Venus\xc2\xbb viser begge avkledde kvinner i absurde milj\xc3\xb8er, og kan sies \xc3\xa5 v\xc3\xa6re metafysiske malerier i de Chirico-stil. Han betraktet likevel ikke seg selv som surrealist i den skolastiske betydning av ordet. Rombaut skriver ogs\xc3\xa5 at \xc2\xabDelvaux alltid opprettholdt en s\xc3\xa6rskilt kontakt med sin egen barndom, som er den underliggende motivasjonen for arbeidene og alltid dukker opp i dem. Denne \xc2\xabindre barndom\xc2\xbb var det som f\xc3\xb8rte ham til den poetiske dimensjonen i kunsten.\xc2\xbb_NEWLINE_Andre av hans senere verker inneholder avkledde kvinner p\xc3\xa5 vandring eller henslengt og i ferd med \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re underlige gester fulgt av skjeletter eller forstyrrede vitenskapsmenn. Ut over disse motivene, som han gjerne gjentok, finnes perspektivforvrengte landskaper og en serie med skjeletter som korsfester eller henretter hverandre p\xc3\xa5 andre m\xc3\xa5ter (1950-\xc3\xa5rene)._NEWLINE_Sent p\xc3\xa5 1950-tallet laget han en serie bilder der en liten pike st\xc3\xa5r i natten og ser p\xc3\xa5 jernbanetog. Tog var noe som fascinerte ham fra barndommen av._NEWLINE_I 1959 laget han et sort veggmaleri i Palais du Congr\xc3\xa8s i Brussel, et av flere store utsmykningsarbeider han gjennomf\xc3\xb8rte i sine senere \xc3\xa5r. Han ble direkt\xc3\xb8r for det kongelige kunstakademiet i 1965, og fikk et museum (Paul Delvaux museet) \xc3\xa5pnet f\xc3\xb8r han d\xc3\xb8de i 1994.'