b"\n_START_ARTICLE_\nGustav Hertz\n_START_SECTION_\nLiv og virke\n_START_PARAGRAPH_\nHertz ble f\xc3\xb8dt i Hamburg og studerte ved Universitetet i G\xc3\xb6ttingen, M\xc3\xbcnchen og Berlin frem til han ble uteksaminert i 1911. I 1913  begynte han som forskningsassistent ved Universitetet i Berlin, men ble tvunget til \xc3\xa5 forlate tjenesten alt \xc3\xa5ret etter p\xc3\xa5 grunn av f\xc3\xb8rste verdenskrig. Under krigen ble Hertz alvorlig skadet, men kunne fremdeles vende tilbake til Berlin i 1917, der han fikk tjeneste som privatdosent. Mellom 1920 og 1925 jobbet han i fysikklaboratoriet ved Philips' lampefabrikk i Eindhoven._NEWLINE_I 1925 ble Hertz valgt til professor og sjef for Instituttet for fysikk ved universitetet i Halle, hvor han ble frem til 1928 da han flyttet tilbake til Berlin for \xc3\xa5 bli sjef for Instituttet for fysikk ved Technische Hochschule Berlin. Av politiske grunner forlot han den akademiske verden i 1935 for \xc3\xa5 heller virke i industrien  gjennom sin tjeneste som sjef for Siemens' forskningslaboratorium._NEWLINE_Ved andre verdenskrigs slutt i 1945, havnet Hertz i Sovjetunionen. Der jobbet han frem til 1954 da han fikk jobb ved Instituttet for fysikk ved Karl-Marx-Universit\xc3\xa4t i Leipzig. Her ble han frem til han gikk av med pensjon._NEWLINE_Hertz mottok Nobelprisen i fysikk i 1925 sammen med professor James Franck for deres oppdagelse om de lover som styrer ved en kollisjon mellom et elektron og et atom (Franck-Hertz-eksperiment)._NEWLINE_Han var nev\xc3\xb8 av fysikeren Heinrich Rudolf Hertz og far til Carl Hellmuth Hertz."