b'\n_START_ARTICLE_\nMargot Frank\n_START_SECTION_\nFlukten til Nederland\n_START_PARAGRAPH_\nFrem til 1933, da Adolf Hitler og nasjonalsosialistene overtok makten, bodde familien i Tyskland. Fordi de var s\xc3\xa5kalte \xc2\xabhelj\xc3\xb8der\xc2\xbb, valgte de \xc3\xa5 flykte til Nederland, der de slo seg ned i Amsterdam. Den f\xc3\xb8rste som reiste, var faren Otto p\xc3\xa5 sommeren 1933, og i september samme \xc3\xa5r fulgte konen Edith etter.  Anne og Margot flyttet da midlertidig til bestemoren i Aachen. Da de hadde kommet i orden og funnet et sted \xc3\xa5 bo, fulgte Margot og to av Ediths br\xc3\xb8dre tre m\xc3\xa5neder senere. Den siste som flyktet til Nederland var Anne; hun ankom i februar 1934._NEWLINE_Etter at Nederland hadde blitt invadert, forb\xc3\xb8d tyskerne j\xc3\xb8der \xc3\xa5 g\xc3\xa5 p\xc3\xa5 ikke-j\xc3\xb8diske skoler, og Margot fortsatte skolegangen sammen med Anne p\xc3\xa5 det J\xc3\xb8diske Lyceum.\n_START_SECTION_\nFamilien g\xc3\xa5r under jorden\n_START_PARAGRAPH_\n5. juli 1942 mottok Margot en innkalling til fra tyskerne. Hun skulle settes i arbeid i en arbeidsleir. Foreldrene Otto og Edith hadde allerede forutsett dette, og hadde satt i gang arbeide med et skjulested. Den opprinnelige planen var at de skulle g\xc3\xa5 under jorden 16. juli, men p\xc3\xa5 grunn av Margots innkallelse ble de tvunget til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 under jorden allerede neste dag. P\xc3\xa5 kvelden hjalp Jan og Miep Gies familien med \xc3\xa5 flytte de siste tingene til stedet som var kjent som \xc2\xabAchterhuis\xc2\xbb, og f\xc3\xb8r solen stod opp den neste morgenen syklet Miep og Margot til skjulestedet bak Ottos kontor p\xc3\xa5 Prinsengracht 263.  Anne, Otto og Edith forlot hjemmet sitt en halv time etter Margot og gikk til fots til Prinsengracht. Senere flyttet tre andre j\xc3\xb8der inn i skjulestedet hos dem, familievennene Peter, Auguste og Hermann van Pels. I november 1942 kom husholdningens siste medlem, Fritz Pfeffer._NEWLINE_Inngangen til skjulestedet ble gjemt bak et bokskap som kunne dreies bort, bygget av Johannes Kleiman.\n_START_SECTION_\n4. august 1944\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at familien hadde v\xc3\xa6rt under jorden i mer enn to \xc3\xa5r, ble familien og menneskene de delte skjulestedet med forr\xc3\xa5dt. 4. august stormet politiet bygningen etter \xc3\xa5 ha f\xc3\xa5tt et anonymt tips og arresterte alle beboerne i \xc2\xabAchterhuis\xc2\xbb sammen med to av hjelperne, Victor Kugler og Johannes Kleiman. Etter \xc3\xa5 ha tilbrakt fire dager i fengsel, sattes de \xc3\xa5tte j\xc3\xb8dene p\xc3\xa5 togtransport til Westerbork \xc3\xb8st i Nederland 8. august 1944. I Westerbork  ble de plassert i straffeblokken fordi de ikke hadde meldt seg frivillig, og satt i arbeid med \xc3\xa5 demontere batterier. Arbeidet var usunt, men de kunne i det minste snakke sammen mens de gjorde det.\n_START_SECTION_\nAuschwitz-Birkenau og Bergen-Belsen\n_START_PARAGRAPH_\nFra Westerbork ble familien sendt videre inn i Tyskland. Etter en tre dager lang og forferdelig togreise ankom de Auschwitz-Birkenau midt p\xc3\xa5 natten. Der skiltes kvinner og menn, og dette var siste gang familien var samlet.  Etter 5. september h\xc3\xb8rte og s\xc3\xa5 Margot ikke mer fra eller om faren, og etter en stund gikk hun, Anne og Edith ut fra at han hadde blitt sendt til gasskamrene og ikke levde lengre._NEWLINE_Margot og Anne ble etter en utvelgelse i oktober 1944 satt p\xc3\xa5 transport til Bergen-Belsen, der hun d\xc3\xb8de av tyfus, bare f\xc3\xa5 dager f\xc3\xb8r s\xc3\xb8steren Anne, i mars 1945, og f\xc3\xa5 uker f\xc3\xb8r leiren ble befridd._NEWLINE_Som Anne skrev ogs\xc3\xa5 Margot dagbok, men denne ble aldri funnet igjen.'