b'\n_START_ARTICLE_\nFlying Tiger Line\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nSelskapet ble startet av Robert William Prescott. Det hadde sitt hovedkvarter p\xc3\xa5 Los Angeles internasjonale lufthavn i Westchester, Los Angeles, California._NEWLINE_Selskapet tok sitt navn etter Flying Tigers, en jagerenhet under andre verdenskrig. Det ble dannet av ti tidligere jagerflygere som etter retur til USA i 1945 startet med en liten fl\xc3\xa5te, best\xc3\xa5ende av BuddC-93 Conestoga fraktfly, kj\xc3\xb8pt (rimelig) fra Marinens overskuddslagre. B\xc3\xa5de flygere, mekanikere og annet bakkemannskap, halvparten kom fra Flying Tigers, resten skaffet den californske olje-tycoon, Samuel B. Mosher tilveie. I de neste fire \xc3\xa5r fl\xc3\xb8y Flying Tiger Line frakt p\xc3\xa5 kontrakt over hele USA og selskapet ekspanderte, fraktet forsyninger til general Douglas MacArthurs amerikanske tropper under okkupasjonen av Japan. I 1949 fikk selskapet driftstillatelse fra amerikanske luftfartsmyndigheter, "Civil Aeronautics Board" for den f\xc3\xb8rste kommersielle fraktrute i USA, en transkontinental rute fra Los Angeles og San Francisco til Boston. Kort tid senere begynte selskapet ogs\xc3\xa5 charteflyvninger med passasjer i det etterhvert popul\xc3\xa6re markedet for selskapsreiser Fl\xc3\xa5ten bestod da av Canadair North Star, Lockheed Super Constellation, Douglas DC-4 og DC-6, den st\xc3\xb8rste fl\xc3\xa5te noen trans-atlantisk charter-operat\xc3\xb8r hadde gjennom hele 1950-tallet._NEWLINE_Under Korea-krigen ble Flying Tigers fly chartret for \xc3\xa5 transportere tropper og forsyninger fra USA til Asia. Flying Tigers fikk senere driftstillatelse for en fraktrute til Japan, Kina og Syd\xc3\xb8st-Asia. Selskapet spilte ogs\xc3\xa5 en viktig rolle under byggingen av Distant Early Warning Line, transporterte materiell til fjerne og \xc3\xb8de utposter i det nordlige Canada og Alaska\n_START_SECTION_\nNye fraktflyvninger\n_START_PARAGRAPH_\nFlying Tiger Line anskaffet Canadair CL-44 "swing-tail" cargo-fly i 1961 og ble dermed et av de f\xc3\xb8rste i verden som kunne tilby frakt, lastet p\xc3\xa5 paller. I 1965 begynte Flying Tiger med jet-fly da dets f\xc3\xb8rste jet-fly, en Boeing 707 ble levert i september (selskapet hadde bestilt fire). Typen forble i selskapet noen f\xc3\xa5 \xc3\xa5r og senere solgt, etterfulgt av Douglas DC-8 med st\xc3\xb8rre lastekapasitet, det st\xc3\xb8rste sivile fly f\xc3\xb8r Boeing 747 kom p\xc3\xa5 banen. Den f\xc3\xb8rste Douglas DC-8-63 ble levert i juni og atten fulgte senere, fra 1968, frem til 1972._NEWLINE_I 1974 fikk selskapet sin f\xc3\xb8rste Boeing 747. Flying Tiger Line bestilte s\xc3\xa5 nye Boeing 747-200F fraktfly, betegnet Boeing 747-249F, som p\xc3\xa5 den tid var blant de st\xc3\xb8rste og tyngste kommersielle fly, veide 823 000 pund. Disse hadde kraftige "Q" (Pratt & Whitney JT9D-7Q) motorer og kraftig understell. De kunne samtidig frakte b\xc3\xa5de 250 000 pund drivstoff og 250 000 pund last. Frakten ble lastet b\xc3\xa5de gjennem en d\xc3\xb8r i nesen og gjennem sided\xc3\xb8rer samtidig. Da stuere nektet \xc3\xa5 laste i ti meters h\xc3\xb8yde for \xc3\xa5 laste p\xc3\xa5 \xc3\xb8verste dekk, ble dette dekket "pukkelen" innredet med 19 f\xc3\xb8rsteklasse-stoler for passajererog besetning, fraktagenter, dyrepassere, stewardesser og besetningsmedlemmer p\xc3\xa5 fritid.\n_START_SECTION_\nTransport av levende dyr - Eksotisk frakt\n_START_PARAGRAPH_\nTiger\'s Ad Hoc Charter med levende og eksotiske dyr skaffet selskapet publisitet. Som eksempel: transport av fullblods rasehester fra Stansted, England til l\xc3\xb8p i Melbourne Cup, og transport av sirkusdyr, s\xc3\xa5vel som avlsdyr for \xc3\xa5 sikre god melk til barn i Japan og Thailand. De ble kjent for spektakul\xc3\xa6re transporter, spekkhoggeren Shamu i Sea World og Frihetsgudinnens fakkel._NEWLINE_P\xc3\xa5 midten av 1980-talket opererte Flying Tigers regelmissig flyfrakt til seks kontinenter og 58 land. De var st\xc3\xb8rre enn Pan American World Airways og i 1980 verdens st\xc3\xb8rste i flyfrakt etter at de overtok sin rival, Seaboard World Airlines den 1. oktober 1980. De opererte p\xc3\xa5 milit\xc3\xa6r kontrakt, spesielt en DC-8 rute mellem Travis Air Force Base, California og Japan p\xc3\xa5 1970-tallet, etterfulgt av en ukentlig 747 passasjerrute mellem Clark Air Base p\xc3\xa5 Philippinene og St. Louis, Missouri via Japan, Alaska og Los Angeles p\xc3\xa5 1980-tallet. Uvanlige flyvninger var ikke noe ukjent for Flying Tigers. Det var flyverne vant med fra sin tid i Civil Air Transport (CAT), s\xc3\xa5vel som i s\xc3\xb8sterorganisasjonen Air America, somnopprinnelig var ledet av general Claire Lee Chennault som leder Flying Tigers jagerskvadron i S\xc3\xb8r\xc3\xb8st-Asia._NEWLINE_P\xc3\xa5 toppen av sin tilv\xc3\xa6relse hadde selskapet 251 stuerter/flyvertinner og satte rekord ved \xc3\xa5 transportere 594 passessjerer og besetning i en enkelt flyvning for MAC Om lag 998 piloter var ansatt fra hele landet. Store crew-baser var lagt til Los Angeles, New York City og Lockbourne, Ohio (Rickenbacker International Airport). Ved hovedkvarteret i Los Angeles hadde de sitt eget motorverksted for vedlikehol av jet-motorer. Flying Tigers hadde egne fly for transport av levende dyr, noen dyr kunne transporteres i en standard AMJ container, same som FedEx brukte. De hadde til og med sitt eget plateselskap, Happy Tiger Records, fra 1969 til 1971._NEWLINE_Etter de-regulering av flytrafikken opplevde selskapet fortsatt enda hardere konkurranse, sviktende fortjeneste og noen lite innbringende fors\xc3\xb8k fra mor-selskapet, "Tiger International" begynte tapene \xc3\xa5 str\xc3\xb8mme p\xc3\xa5 i 1981. og administrerende direkt\xc3\xb8r, Stephen Wolf solge Flying Tigers til Federal Express i desember 1988. I august 1989 ble Federal Express sl\xc3\xa5tt sammen med Flying Tigers og Flying Tigers-navnet gikk over i historien.'