b'\n_START_ARTICLE_\nNicolas Gombert\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nNicolas Gombert stammet antakelig fra landsbyen La Gorgue som ligger vest for Lille i den n\xc3\xa5 franske delen av Flandern. Kanskje har han v\xc3\xa6rt elev av Josquin Desprez som fra 1504 var prost i n\xc3\xa6rliggende Cond\xc3\xa9-sur-Escaut. Det finnes lite sikker informasjon om Gombert f\xc3\xb8r han g\xc3\xa5r i tjeneste hos keiser Karl V, men siden han ble tatt opp i et av de beste musikalske kapell i Europa kan vi g\xc3\xa5 ut fra at han fikk en fremragende utdannelse._NEWLINE_Han tilh\xc3\xb8rte geistligheten, og 2. oktober 1526 tildelte Karl V ham prebender i Kortrijk og B\xc3\xa9thune. Gombert tjente Keiseren som sanger, og til 1529 oppholdt han seg hovedsakelig i Spania hvor kapellet ledsaget kongen p\xc3\xa5 hans reise gjennom landet._NEWLINE_I 1529 utnevnte Karl V Gombert til Maistre des enfants de la chapelle. Han var dermed ansvarlig for korguttenes musikalske utdannelse, og deres generelle oppdragelse og velferd. P\xc3\xa5 denne tiden besto koret av 14 voksne sangere, en organist, en person til \xc3\xa5 dra orgelets bl\xc3\xa5sebelg og omtrent 12 korgutter._NEWLINE_Fra 1530 reiste Gombert rundt i Italia, \xc3\x98sterrike og S\xc3\xb8r-Tyskland f\xc3\xb8r han i 1531 via K\xc3\xb6ln reiste til Nederland (den gang under spansk styre). Senere fulgte han Karl Vs kor til Regensburg, og fra 1532 oppholdt Gombert seg igjen i Spania for en lengre tid. I 1533 foretok Karl V et felttog til Tunis, og i mellomtiden var Gombert i Nederland for \xc3\xa5 rekruttere personell til hoffkapellet. Han returnerte til Valladolid i 1537 med ca. 20 voksne sangere og korgutter, en latinl\xc3\xa6rer for guttene, en hjelpeprest og en organist._NEWLINE_Etter 13. november 1537 finnes ikke Gomberts navn lengre i hoffets regnskaper. \xc3\x85rsaken til at han forsvant s\xc3\xa5 br\xc3\xa5tt er if\xc3\xb8lge Girolamo Cardano at han ble tatt for seksuell omgang med en korgutt, og d\xc3\xb8mt til straffarbeid p\xc3\xa5 galeiene. Han skrev likevel noen komposisjoner som straffange, og Cardano forteller at disse r\xc3\xb8rte keiseren slik at han ben\xc3\xa5det Gombert. Han fikk ikke komme tilbake til hoffet, men siden han fortsatt hadde en prebende, sannsynligvis i Tournai, kunne han leve resten av sitt liv uten \xc3\xb8konomiske bekymringer. Gomberts navn fantes ikke i listen over geistlige som leste messer i Tournai, s\xc3\xa5 forbrytelsen hans f\xc3\xb8rte sannsynligvis til at han ikke lengre hadde kirkelige verv._NEWLINE_Sannsynligvis dro Gombert seg tilbake fra musikklivet for noen \xc3\xa5r og brukte denne tiden til \xc3\xa5 komponere. I 1547 skrev han et brev hvor han beskriver seg som kannik i Tournai. Dette er det siste bevarte dokument fra hans senere \xc3\xa5r. Han d\xc3\xb8de sannsynligvis mellom 1556 og 1561: i 1556 skriver Hermann Finck at han fremdeles lever, og i 1561 skriver Cardano at han er d\xc3\xb8d.\n_START_SECTION_\nMusikk\n_START_PARAGRAPH_\nGombert brakte den polyfone stilen til sitt h\xc3\xb8yeste niv\xc3\xa5. Lengre homofone passasjer er sjelden i hans kirkemusikk og han hadde en spesiell forkj\xc3\xa6rlighet for imitasjoner etter sv\xc3\xa6rt korte tidsintervall, en teknisk vanskelig bedrift. Han foretrakk lavere stemmeleier, og i stedet for de fire stemmene som var vanlig p\xc3\xa5 den tiden brukte han gjerne st\xc3\xb8rre grupper, som fem eller seks stemmer._NEWLINE_Motetten var Gomberts favorittform og den musikken som fikk st\xc3\xb8rst innflytelse. Sammen med motettene til Adrian Willaert og Clemens non Papa st\xc3\xa5r Gomberts motetter i en s\xc3\xa6rstilling blant de som ble skrevet av flamske motettekomponister. Stiltrekk som var vanlige hos den foreg\xc3\xa5ende generasjon motettekomponiser, som ostinato, kanon, cantus firmus, og doble tekster er uvanlige i Gomberts stil._NEWLINE_Noen av Gomberts verk er for sjeldent store ensembler, 8 til 12 stemmer. Disse er ikke flerkors i den vanlige venetianske forstand ved at stemmene er atskilt i rommet, men heller at undergrupper av stemmer endres underveis i stykkene._NEWLINE_Hans verdslige komposisjoner \xe2\x80\x93 stort sett chansons \xe2\x80\x93 har mindre kompleks kontrapunktikk enn motettene og messene, men de er likevel mer komplekse enn st\xc3\xb8rsteparten av samtidige verdslige stykker. Mange av disse chansons ble arrangert for lutt og vihuela, den vide geografiske spredningen viser at de m\xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt sv\xc3\xa6rt popul\xc3\xa6re._NEWLINE_Gomberts bevarte verk er 10 messer, omtrent 140 motetter, ca. 70 chansons, en canci\xc3\xb3n (sannsynligvis skrevet mens han oppholdt seg i Spania), en madrigal og en h\xc3\xa5ndfull instrumentale stykker.\n_START_SECTION_\nInnflytelse\n_START_PARAGRAPH_\nEtter Josquins d\xc3\xb8d var Gombert Europas mest kjente komponist. Musikken hans hadde en stor geografisk utbredelse og mange andre komponister brukte hans musikk som kilde til nye komposisjoner. De som fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 fortsette hans musikalske arv fikk problemer fordi neste generasjon fransk-flamske komponister skrev i en enklere stil. Delvis var dette en reaksjon p\xc3\xa5 at det kontrapunktiske idiomet hadde n\xc3\xa5dd s\xc3\xa5 langt det kunne, og dels skyldes det at Konsilet i Trient krevde at teksten i kirkemusikken skulle v\xc3\xa6re forst\xc3\xa5elig, og det var s\xc3\xa5 \xc3\xa5 si umulig med s\xc3\xa5 tette imitative teksturer._NEWLINE_Selv om neste generasjons komponister ikke fortsatte \xc3\xa5 skrive vokalmusikk i Gomberts gjennomgripende imitasjonsstil fortsatte de \xc3\xa5 bruke kontrapunktikk i instrumentale verk. Musikkformer som canzona og ricercar nedstammer direkte fra Gomberts vokale stil, og barokke former som fuger er senere arvtakere. Gomberts musikk representerer en av ytterpunktene av kontrapunktisk kompleksitet i den rene vokalmusikken.'