b'\n_START_ARTICLE_\nSkogringvinge\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nEn middelsstor (vingespenn 33\xe2\x80\x9343 mm), brun sommerfugl med ganske slanke vinger. Vingenes ytterkant er tydelig b\xc3\xb8lgete. Kan kjennes fra alle andre nordeuropeiske arter p\xc3\xa5 at vingenes overside er str\xc3\xb8dd med lyse flekker. Hos den underarten som forekommer i Norge er disse kremhvite, hos mer s\xc3\xb8rlige underarter mer gule. Den har en \xc3\xb8yeflekk ved forvingens spiss og tre \xe2\x80\x93 fire langs bakvingens kant. Forvingens underside er brungul med m\xc3\xb8rkere kant, bakvingens underside gulbrunt spraglete. \xc3\x98yeflekker p\xc3\xa5 undersiden som p\xc3\xa5 oversiden, de p\xc3\xa5 bakvingen mindre tydelige.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nSkogringvinge flyr i skog, s\xc3\xa6rlig furuskog, i mai \xe2\x80\x93 juni, med en ny generasjon i juli \xe2\x80\x93 august. I Norge kan den andre generasjonen v\xc3\xa6re ganske liten. Hannene konkurrerer om solbelyste flekker og utkjemper rene "luftslag" om disse, men det er vist at den hannen som holdt flekken fra f\xc3\xb8r, nesten alltid vinner. Hunnene kommer til disse flekkene for \xc3\xa5 pare seg. Larven lever p\xc3\xa5 lundhengeaks (Melica uniflora) og hundegras (Dactylis glomerata).'