b'\n_START_ARTICLE_\nDen skandinaviske myntunion\n_START_PARAGRAPH_\nDen skandinaviske myntunion (SMU) (fra 1873 for Sverige og Danmark, 1875 for Norge, til 1914 reelt og 1972 formelt) var en monet\xc3\xa6r union mellom de tre skandinaviske landene, basert p\xc3\xa5 gullstandard. Myntunionen innebar faste vekslingskurser mellom medlemslandenes valutaer, samt at hver av de tre valutaene var gyldig betalingsmiddel i alle tre landene. B\xc3\xa5de mynter og sedler var konvertible til gull i henhold til en gullmyntfot p\xc3\xa5 0,403\xc2\xa0gram gull per krone.\n_START_SECTION_\nOverblikk\n_START_PARAGRAPH_\nKonvensjonen om den skandinaviske myntunion ble uten s\xc3\xa6rlig motstand vedtatt av den svenske og av den danske nasjonalforsamlingen, og tr\xc3\xa5dte i kraft den 27. mai 1873. _NEWLINE_Den norske regjeringen \xc3\xb8nsket at ogs\xc3\xa5 Norge skulle tiltre unionen, men et knapt flertall i Stortinget avviste konvensjonen den 8. mai 1873. Norge var p\xc3\xa5 den tiden i personalunion med Sverige, men hadde utstrakt indre selvstyre og derunder fulgte kontroll over egen valuta. Derfor kunne Stortinget avgj\xc3\xb8re norsk medlemskap i unionen, til forskjell fra andre utenrikspolitiske anliggende. F\xc3\xb8rst to \xc3\xa5r senere, den 16. oktober 1875, vedtok Stortinget at Norge skulle tiltre konvensjonen ved en tilleggskonvensjon.\xc2\xa0_NEWLINE_Konvensjonen innebar en overgang fra s\xc3\xb8lvstandard og til gullstandard, og for Norges del et skifte i regnesystem: fra tolvtallsystemet til titallsystemet. _NEWLINE_F\xc3\xb8r myntunionen hadde Sverige hatt riksdaler og skilling, som ble byttet ut med svenske kroner og \xc3\xb8re. Danske kroner og \xc3\xb8re erstattet rigsbankdaler og skilling. Da Norge ble med var norske kroner og \xc3\xb8re allerede innf\xc3\xb8rt, men var kombinert i noen f\xc3\xa5 \xc3\xa5r med speciedaler og skilling. Enkelte norske mynter var f.eks. p\xc3\xa5lydende 10\xc2\xa0kr / 2\xc2\xbd\xc2\xa0SP, eller 1\xc2\xa0kr / 30\xc2\xa0Sk.  _NEWLINE_I 1905 ble unionen mellom Norge og Sverige oppl\xc3\xb8st, men dette hadde ingen innvirkning p\xc3\xa5 samarbeidet i myntunionen. Det som veltet myntunionen var i stedet innf\xc3\xb8ringen av papirmyntfot og trykking av danske og norske pengesedler under pari fra 1915, og utbruddet av den 1. verdenskrig med preging av danske og norske mynter i jern fra 1917. Jernmyntene ble riktignok laget med hjemmel i en tilleggsbestemmelse til myntunionen, men ble fra 1924 ikke godtatt som betalingsmiddel i Sverige, som hadde en sterkere \xc3\xb8konomi og gjenopprettet gullstandarden i 1924. Formelt sett ble myntunionen f\xc3\xb8rst opphevet i 1972._NEWLINE_Islandske kroner er en avledning av danske kroner, og ble innf\xc3\xb8rt etter at landet fikk suverenitet i 1918.\n_START_SECTION_\nDen internasjonale bakgrunnen for unionen\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 midten av 1800-tallet var europeiske nasjonal\xc3\xb8konomer og politikere opptatt \xc3\xa5 fremme frihandel, og derfor lette de etter virkemidler innenfor pengepolitikken som kunne bidra til \xc3\xa5 lette verdenshandelen. Tre viktige eksempler p\xc3\xa5 slike virkemidler var \xc3\xa5 opprette myntunioner og endre grunnlaget for regnesystem og metallstandard.\n_START_SECTION_\nRegnesystem: fra tolvtall- til titallsystem\n_START_PARAGRAPH_\nUtover 1800-tallet valgte stadig flere land \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re titallsystemet som regnesystem, slik Frankrike hadde gjort allerede i 1799, i revolusjonsperioden. Dette skjedde parallelt med en \xc3\xb8kende standardisering av m\xc3\xa5leenheter for vekt og lengde. _NEWLINE_De europeiske valutaene brukte p\xc3\xa5 dette tidspunktet en rekke forskjellige regnesystem. For eksempel var den norske spesiedaleren delt i fem ort, som igjen var delt i 24 skilling, mens den danske rigsdaleren var delt p\xc3\xa5 f\xc3\xb8lgende m\xc3\xa5te: 1 rigsdaler = 6 mark, 1 mark = 16 skilling, 1 skilling = 12 penning. _NEWLINE_Titallssystem ble av dets tilhengere ansett for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re enklere \xc3\xa5 h\xc3\xa5ndtere enn f.eks. tolvtallssystemet. Og ved en standardisering av regnesystem \xc3\xb8nsket man \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re omregninger mellom ulike lands valutaer enklere.\n_START_SECTION_\nMetallstandard: overgang til gull\n_START_PARAGRAPH_\nUtover 1800-tallet endret stadig flere lands valutaer sin metallstandard fra s\xc3\xb8lv til gull.  _NEWLINE_Metallstandard innebar at man knyttet verdien av en valuta direkte til markedsverdien av ett eller flere typer metall, ved \xc3\xa5 la mynter inneholde en viss mengde metall som de seddelutgivende bankene forpliktet seg til \xc3\xa5 veksle sedler inn i. Dette ble vurdert som fordelaktig da prisene p\xc3\xa5 edelmetall ble ansett for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re mer stabile enn prisene p\xc3\xa5 andre typer varer. Denne antatte stabiliteten skulle bidra til \xc3\xa5 styrke folks tillit til penger. _NEWLINE_Fram til starten av 1870-tallet var bare Storbritannia knyttet til gullstandarden, mens andre lands valutaer l\xc3\xa5  enten p\xc3\xa5 s\xc3\xb8lvstandard eller bimetallisme (her: b\xc3\xa5de gull og s\xc3\xb8lv). Utover p\xc3\xa5 1860-tallet ble det \xc3\xb8kende enighet blant nasjonal\xc3\xb8konomer om at en ren gullstandard hadde fordeler framfor alternativene. De mente at gullprisen holdt seg mer stabil enn s\xc3\xb8lvprisen, og at gullets h\xc3\xb8ye verdi per mengde vekt bidro til lavere omkostninger ved pengeoverf\xc3\xb8ringer. _NEWLINE_Da den tyske regjeringen etter samlingen i 1871 bestemte seg for \xc3\xa5 g\xc3\xa5 fra s\xc3\xb8lv- og over til gullstandard, opplevde myndighetene i de skandinaviske landene et press for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re det samme. \xc3\x98konomer i Skandinavia fryktet at s\xc3\xb8lvprisen ville synke idet tyskerne gikk over til gull, og de var redde for at man kunne tape store penger dersom de skandinaviske landene ikke gjennomf\xc3\xb8rte overgangen s\xc3\xa5 raskt som mulig.\n_START_SECTION_\nMyntunioner\n_START_PARAGRAPH_\nEt tredje virkemiddel for \xc3\xa5 bedre verdenshandelen var opprettelsen av myntunioner. P\xc3\xa5 1800-tallet kunne myntunioner etableres ved at deltakerlandene knyttet sine valutaer til samme regne- og metallsystem. Det var ikke n\xc3\xb8dvendig med et felles bank- og pengevesen. _NEWLINE_Myntunioner ble ansett av \xc3\xb8konomer for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re av stor nytte for internasjonal handel, da de i likhet med innf\xc3\xb8ringen av gullstandard kunne redusere transaksjonskostnader. Tanker om myntunioner hadde v\xc3\xa6rt luftet helt siden 1500-tallet, men fikk aktualitet f\xc3\xb8rst etter at Frankrike, sammen med Belgia, Italia og Sveits, dannet Den latinske myntunion (LMU) basert p\xc3\xa5 francen i 1865. _NEWLINE_I forlengelse av LMU dr\xc3\xb8ftet \xc3\xb8konomer i flere land mulighetene for \xc3\xa5 opprette en universell myntunion. Mange mente at francen var et godt utgangspunkt for et slikt samarbeid. Den norske \xc3\xb8konomen og politikeren Ole Jacob Broch var en av disse. Men dr\xc3\xb8mmen om en verdensmynt fikk en alvorlig knekk med Frankrikes nederlag mot Preussen i 1871. Med fransk gull finansierte det nyopprettede tyske rike en overgang til gullstandard og samlet sine \xc3\xa5tte ulike valutaer, men uten \xc3\xa5 sette forholdet mellom marken og gull slik at en lett kunne regne det om til franc. Dermed stod man i en situasjon hvor ingen av de store verdensvalutaene (dollaren, francen, marken og pundet) stod i et gunstig omregningsforhold til hverandre.\n_START_SECTION_\nSkandinavismens betydning for opprettelsen av den skandinaviske myntunion\n_START_PARAGRAPH_\nDen skandinaviske myntunionen blir ofte trukket fram som et eksempel p\xc3\xa5 et av f\xc3\xa5 konkrete resultater av det politiske samarbeidet i Skandinavia p\xc3\xa5 1800-tallet. Den svenske historikeren Krim Talia hevder skandinavismens  betydning for opprettelsen av SMU er blitt overvurdert i litteraturen, og mener at opprettelsen av unionen f\xc3\xb8rst og fremst var knyttet til \xc3\xb8konomiske argumenter. Talia skriver at selv om SMU ikke sprang ut fra skandinavismen som s\xc3\xa5dan, ble skandinavismen likevel brukt som et retorisk virkemiddel for opprettelsen av unionen av nasjonal\xc3\xb8konomer, som f\xc3\xb8rst og fremst ans\xc3\xa5 unionen som et \xc3\xb8konomisk gode.'