b"\n_START_ARTICLE_\nHannah Arendt\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nHannah Arendt ble f\xc3\xb8dt i en velst\xc3\xa5ende sekul\xc3\xa6r familie av j\xc3\xb8disk opprinnelse i Linden, Hannover, og vokste opp i \xc3\x98stpreussens hovedstad K\xc3\xb6nigsberg og i Berlin. Hun studerte filosofi med Martin Heidegger ved Philipps-Universit\xc3\xa4t Marburg. Fra hun var 19 \xc3\xa5r hadde hun et kj\xc3\xa6rlighetsforhold til Heidegger, som da var midt i 30-\xc3\xa5rene. Etter \xc3\xa5 ha avbrutt forholdet, dro hun til Heidelberg for \xc3\xa5 skrive en doktorgradsavhandling over kj\xc3\xa6rlighet i Augustins tenkning, under eksistensialist-filosofen Karl Jaspers' veiledning._NEWLINE_Avhandlingen ble publisert i 1929 under tittelen Der Liebesbegriff bei Augustin. Versuch einer philosophischen Interpretation, men Arendt fikk ikke habilitere seg (f\xc3\xa5 professorkompetanse) i 1933 fordi hun var j\xc3\xb8de, og forlot derfor hjemlandet og slo seg ned i Paris. Her arbeidet hun for \xc3\xa5 hjelpe tysk-j\xc3\xb8diske flyktninger. Arendt mistet sitt tyske statsborgerskap i 1937, og var deretter statsl\xc3\xb8s. I 1940 giftet hun seg med den tyske kommunistiske men antistalinistiske forfatteren og filosofen Heinrich Bl\xc3\xbccher, og de emigrerte samme \xc3\xa5r til USA sammen med Arendts mor. Hun ble deretter aktiv i det tyske j\xc3\xb8diske samfunnet i New York og skrev for tidsskriftet Aufbau. Ved siden av morsm\xc3\xa5let tysk var det fransk som var Arendts prim\xc3\xa6re fremmedspr\xc3\xa5k, og med haltende engelskkunnskaper m\xc3\xa5tte hun bygge opp sin tilv\xc3\xa6relse p\xc3\xa5 nytt._NEWLINE_Etter krigen tok hun opp igjen kontakten med Heidegger og Karl Jaspers, som hun utviklet et dypt intellektuelt vennskap med. Hun ble amerikansk statsborger i 1951. Hun underviste ved en rekke universiteter, og i 1959 ble hun den f\xc3\xb8rste kvinne som ble utnevnt til full professor ved Princeton-universitetet._NEWLINE_Arendts arbeider omhandler emner som makt, politikk, autoritet og totalitarisme.\n_START_SECTION_\nArendt om j\xc3\xb8dedom, Israel og sionisme\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1940-tallet, samtidig med opprettelsen av Israel, skrev Arendt en rekke tekster om j\xc3\xb8diske sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l, sionismen og opprettelsen av Israel. Hun advarte i kraftige ordelag mot den nye j\xc3\xb8diske nasjonalismen, og ironiserte over Theodor Herzls bok Der Judenstaat og ideen om at en j\xc3\xb8disk stat i Palestina skulle v\xc3\xa6re et svar p\xc3\xa5 antisemittisme. Hun fryktet ogs\xc3\xa5 at en j\xc3\xb8disk stat ville bli avhengig av andre stater, og skrev at morgendagens antisemittisme ville hevde at j\xc3\xb8dene profitterte p\xc3\xa5 og iscenesatte fremmede makters tilstedev\xc3\xa6relse i Midt\xc3\xb8sten. Disse synspunktene utviklet hun videre i senere arbeider som gjorde henne omstridt s\xc3\xa6rlig i Israel.\n_START_SECTION_\nArendt om ondskap\n_START_PARAGRAPH_\nHannah Arendt er kjent som en kompromissl\xc3\xb8s filosof, skribent og debatt\xc3\xb8r. Hennes oppgj\xc3\xb8r med alt som er totalit\xc3\xa6rt og hennes utforskning p\xc3\xa5 menneskers ondskap er fortsatt aktuelt. Noe av det farligste, mente hun, var n\xc3\xa5r mennesker i sin iver etter \xc3\xa5 v\xc3\xa6re til nytte, handler med automatikk. Hennes tenkning er en hyllest til refleksjonen og den sunne fornuft som setter mennesket i stand til \xc3\xa5 tre et skritt tilbake fra verdens vrimmel og selv velge hva det vil._NEWLINE_Under rettsprosessen mot den nasjonalsosialistiske byr\xc3\xa5kraten Adolf Eichmann i Jerusalem i 1960, som var blitt bortf\xc3\xb8rt fra Argentina, skrev hun etterp\xc3\xa5 boken Eichmann i Jerusalem. En rapport om ondskapens banalitet, hvor hun reiste sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let om ondskap er radikal eller rett og slett bare banal. Arendt var meget kritisk til prosessen og til fokuset p\xc3\xa5 Eichmanns person, som hun mente ble gitt en uforholdsmessig stor rolle, og hevdet at Eichmann ikke var spesielt ond, men at feilen han hadde gjort var \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en ekstremt lovlydig person i et ondt system og \xc3\xa5 ha latt v\xc3\xa6re \xc3\xa5 tenke og sette sitt arbeid inn i en st\xc3\xb8rre sammenheng. Arendts bok var sterkt kontroversiell blant mange j\xc3\xb8der og ble voldsomt debattert. Noen gikk s\xc3\xa5 langt som \xc3\xa5 kalle henne en \xc2\xabselvhatende j\xc3\xb8de\xc2\xbb. I boken sammenlignet hun ogs\xc3\xa5 Eichmann med medlemmene av de s\xc3\xa5kalte j\xc3\xb8der\xc3\xa5dene, som hun beskrev som feige mennesker som bare tenkte p\xc3\xa5 egne interesser, og gav j\xc3\xb8diske ledere en del av skylden for omfanget av forf\xc3\xb8lgelsene.\n_START_SECTION_\nTotalit\xc3\xa6rstatens opprinnelse\n_START_PARAGRAPH_\nHannah Arendt er ogs\xc3\xa5 kjent for sin bok The Origins of Totalitarianism (tysk utgave Elemente und Urspr\xc3\xbcnge totalit\xc3\xa4rer Herrschaft), hvor hun pr\xc3\xb8ver \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke r\xc3\xb8ttene til kommunisme og fascisme, og deres forbindelse til antisemittisme. Det var hennes mann som hadde introdusert henne for marxistisk tenkning og politisk teori, men hennes beskjeftigelse med marxismen ble et n\xc3\xa5del\xc3\xb8st oppgj\xc3\xb8r med en ideologi hun ans\xc3\xa5 som totalit\xc3\xa6r og som hun i sin bok sidestilte med fascismen.\n_START_SECTION_\nOm revolusjon\n_START_PARAGRAPH_\nI boken On Revolution sammenligner hun den franske revolusjon og den amerikanske revolusjon. Arendt hevdet den amerikanske revolusjon var en vellykket revolusjon, mens den franske revolusjon var en mislykket revolusjon. If\xc3\xb8lge Arendt utviklet Frankrike seg bort fra lovmessig stabilitet og konstitusjonelt styre."