b'\n_START_ARTICLE_\nFord Model T\n_START_PARAGRAPH_\nFord Model T, som regel omtalt som T-Ford (i USA ogs\xc3\xa5 kjent som Tin Lizzie), var en bilmodell som ble produsert av Ford Motor Company fra 1908 til 1927. Den er en av de f\xc3\xb8rste bilmodellene som var \xc3\xb8konomisk overkommelig for folk flest og var bilen som \xc2\xabsatte Amerika p\xc3\xa5 hjul\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nT-Forden var ikke Henry Fords f\xc3\xb8rste bilprosjekt, Ford hadde tidligere produsert nesten 18 000 biler av andre modeller._NEWLINE_I begynnelsen ble T-Forden bygget enkeltvis, men i 1914  ble samleb\xc3\xa5ndsproduksjonen introdusert p\xc3\xa5 Fords fabrikk i Highland Park. I stedet for at hvert enkelt kj\xc3\xb8ret\xc3\xb8y ble bygget for h\xc3\xa5nd p\xc3\xa5 samme arbeidsplass, noe som p\xc3\xa5 den tiden var vanlig, innf\xc3\xb8rte Henry Ford bevegelig samleb\xc3\xa5nd \xe2\x80\x93 en id\xc3\xa9 som kom fra slakteriene i Chicago der slakteriarbeiderne hadde sin faste plass og sine faste arbeidsoppgaver. Dette frigjorde mye tid og effektiviserte driften vesentlig og produksjonen ble gjennomf\xc3\xb8rt og standardisert. _NEWLINE_Den store og effektive produksjonen gjorde sitt til \xc3\xa5 senke kostnadene: I 1908 kostet den manuelt bygde bilen 950 dollar, mens prisen i 1927 var kommet ned i 290 dollar \xe2\x88\x92 dette tilsvarer ca. 2.508 dollar i dagens verdi (2016-verdi)._NEWLINE_I begynnelsen kunne man f\xc3\xa5 forskjellige farger som gr\xc3\xa5, gr\xc3\xb8nn, r\xc3\xb8d eller bl\xc3\xa5, men etter 1913 ble alle bilene levert kun i svart. \xc3\x85rsaken til dette var at det bare var en spesiell type lakk, "Japan black", som t\xc3\xb8rket fort nok etter at samleb\xc3\xa5ndsprinsippet ble innf\xc3\xb8rt. Henry Ford sa sp\xc3\xb8kefullt "any color as long as it\'s black"._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av de 19 \xc3\xa5rene T-Forden ble bygget utgjorde den om lag halvparten av verdens bilproduksjon. Da produksjonen opph\xc3\xb8rte i 1927 var det blitt bygget 15 millioner T-Ford, et produksjonstall som f\xc3\xb8rst ble sl\xc3\xa5tt av tyske Volkswagen tretti \xc3\xa5r senere.\n_START_SECTION_\nKonstruksjon\n_START_PARAGRAPH_\nT-Fordens konstruksjon var enkel, med et platekledd karosseri som bestod av et rammeverk med trespanter. Det ble kledd med et stoff kalt pegamoid, en billig forgjenger til dagens kunstl\xc3\xa6r. Rammen og akslene kunne gj\xc3\xb8res smekre og lette ved bruk av kromvanadiumst\xc3\xa5l fra Fords egne st\xc3\xa5lverk. Dette gjorde at tomvekten var  cirka 700 kg. Andre tilsvarende biler, f.eks en Chevrolet fra samme \xc3\xa5r, 1925, var 300 kg tyngre.\n_START_SECTION_\nMotor\n_START_PARAGRAPH_\nT-Forden hadde en frontmontert 2,9 liter 4-sylindret motor i en sylinderblokk som utviklet 20 Hk for en toppfart p\xc3\xa5 ca 70 km/t. Farten var i st\xc3\xb8rste laget i forhold til bremsemulighetene: Fotbremsen gikk nemlig p\xc3\xa5 mellomakselen, og forhjulene var uten bremser._NEWLINE_Drivstoffblanding og tenning  kunne reguleres fra f\xc3\xb8rerplassen og optimalt justert holdt den seg p\xc3\xa5 mellom 1,1 til 1,8 liter pr. mil n\xc3\xa5r den gikk p\xc3\xa5 bensin. Den kunne ogs\xc3\xa5 g\xc3\xa5 p\xc3\xa5 parafin eller etanol.\n_START_SECTION_\nDrivlinje\n_START_PARAGRAPH_\nT-modellen hadde bakhjulsdrift gjennom en s\xc3\xa5kalt "torque tube", som vil si et r\xc3\xb8r hengslet fra girkassen som mellomakselen g\xc3\xa5r i. Dette r\xc3\xb8ret er ett med bakakselhuset og medf\xc3\xb8rer at kreftene fra bakhjulene trykker bak p\xc3\xa5 girkassa i stedet for \xc3\xa5 overf\xc3\xb8re kreftene gjennom fj\xc3\xa6rene som p\xc3\xa5 \xc3\xa5pne mellomakselarrangementer. Det hjelper ogs\xc3\xa5 til med \xc3\xa5 holde bakakselen p\xc3\xa5 plass. Dette er n\xc3\xb8dvendig pga den enkle tverrstilte bladfj\xc3\xa6ren._NEWLINE_.\n_START_SECTION_\nGirskifte\n_START_PARAGRAPH_\nBilen hadde ikke clutchpedal. Girskifte foregikk uten girstang ved hjelp av \xc2\xabgasspedalen\xc2\xbb, som var en hendel p\xc3\xa5 rattstammen og bilens tre pedaler. Denne pedalman\xc3\xb8vrerte girboksen, med to hastigheter fremover samt revers, var unik i datidens bilmarked. Girboksens konstruksjon ligner mye p\xc3\xa5 et moderne automatgir med planetutvekslinger som avbremses med b\xc3\xa5nd som g\xc3\xa5r rundt disse. Den hadde 2 gir og revers._NEWLINE_Pedalene i blien var: P\xc3\xa5 venstre side hel- og halvfartpedal som ga halv fart n\xc3\xa5r den ble trykt i bunn og hel fart n\xc3\xa5r den ble sluppet ut, med fri n\xc3\xa5r den ble trykket halvt inn. I midten reverspedal og til h\xc3\xb8yre bremsepedal som virket p\xc3\xa5 mellomakselen. Til venstre var det en hendel for frikobling, samt en h\xc3\xa5ndbrems som virket p\xc3\xa5 bakhjulene.(nyere modeller har begge funksjoner p\xc3\xa5 en spak) P\xc3\xa5 rattstammen fantes hendler for h\xc3\xb8y- og lavtenning, samt gassregulering.\n_START_SECTION_\nKj\xc3\xb8lesystemet\n_START_PARAGRAPH_\nT-Forden hadde ikke kj\xc3\xb8levannspumpe, men et selvsirkulerende kj\xc3\xb8levannssystem av typen termosifong. Det kalde vannet ble ledet gjennom en vannkappe i sylinderblokken, hvor det ble varmet opp av varmen fra sylindrene, og deretter ledet over til radiatoren for avkj\xc3\xb8ling. Vannet sirkulerte av seg selv ettersom kaldt vann er tyngre enn varmt, og synker nedover n\xc3\xa5r det blir avkj\xc3\xb8lt av radiatoren. N\xc3\xa5r det varmes opp av motoren stiger det opp og g\xc3\xa5r inn i radiatoren igjen.\n_START_SECTION_\nTenningssystemet\n_START_PARAGRAPH_\nTenningssystemet var enkelt med en tennspole (induksjonsspole) for hver sylinder. Mer moderne biler generer en enkelt gnist, mens T-Fordens tenningssystem produserte et kontinuerlig regn av gnister n\xc3\xa5r stemplene sto i tenningsposisjon og pluggene tr\xc3\xa5dte i funksjon. For \xc3\xa5 lette startingen var bilen utstyrt med et t\xc3\xb8rrbatteri som kunne kobles inn under selve startingen, og s\xc3\xa5 kobles ut etter at motoren var startet og bilen gikk p\xc3\xa5 magnet-tenningen.\n_START_SECTION_\nAksler og hjuloppheng\n_START_PARAGRAPH_\nT-Fordens aksler hadde ikke en fj\xc3\xa6r p\xc3\xa5 hver side som p\xc3\xa5 de fleste andre biler, men en tverrstilt bladfj\xc3\xa6r og s\xc3\xa5kalte triangelstag eller V-stag som gikk fra sidene p\xc3\xa5 akslingen og m\xc3\xb8ttes i fester midt under bilen. Dette ga god artikulasjon og geometri og Ford brukte systemet helt til 1948. Tidlige biler hadde som oftest ikke st\xc3\xb8tdempere ettersom s\xc3\xa5 godt som alle hadde bladfj\xc3\xa6rer. Disse har en naturlig tendens til \xc3\xa5 dempe svingninger, men diverse patenter av st\xc3\xb8tdempere for ettermontering ble etterhvert tilgjengelige p\xc3\xa5 ettermarkedet.\n_START_SECTION_\nModel TT\n_START_PARAGRAPH_\nFord Model TT var en st\xc3\xb8rre variant av Ford Model T, med en total lastevekt p\xc3\xa5 1000 kg. Den ble ofte solgt som chassis slik at kj\xc3\xb8peren selv kunne bygge karosseri etter behov. Chassiet ble brukt til \xc3\xa5 bygge til b\xc3\xa5de lastebiler og busser. Den ble masseprodusert mellom 1925 og 1927, men produksjonen startet allerede i 1920.'