b"\n_START_ARTICLE_\nPeder Anker\n_START_SECTION_\nFamilie\n_START_PARAGRAPH_\nHan var s\xc3\xb8nn av kj\xc3\xb8pmann Christian Ancher (1711\xe2\x80\x931765) og hustru Karen Elieson (1723\xe2\x80\x931806) og vokste opp i Pal\xc3\xa9et i Christiania sammen med sine br\xc3\xb8dre Bernt, Jess og Iver._NEWLINE_Peder Anker ble 26. oktober 1772 gift med Anna Elisabeth Cold (1749\xe2\x80\x931803), datter av justisr\xc3\xa5d Isaac Andreas Cold (1716\xe2\x80\x931761) og Elisabeth Cathrine Nissen (1717\xe2\x80\x931751). Hun var pleiedatter til de barnl\xc3\xb8se Mathia og Morten Leuch p\xc3\xa5 Bogstad.  _NEWLINE_De tre f\xc3\xb8rste barn d\xc3\xb8de som spedbarn eller ved f\xc3\xb8dselen, og bare det fjerde, datteren Karen (1789\xe2\x80\x931849), vokste opp og overlevde foreldrene. Hun ble i 1807 gift med grev Herman Wedel-Jarlsberg, og de arvet Bogstad etter hennes far.\n_START_SECTION_\nKj\xc3\xb8pmann med ambisjoner\n_START_PARAGRAPH_\nEtter to \xc3\xa5rs opphold ved K\xc3\xb8benhavns Universitet ble han sendt ut p\xc3\xa5 en fem \xc3\xa5r lang  utenlandsreise sammen med sine br\xc3\xb8dre og deres fettere Carsten og Peter Anker. Pleiemoren til hans kone Anna Elisabeth, Mathia Leuch, giftet seg \xc3\xa5ret etter med hans bror Bernt Anker, og Peder kj\xc3\xb8pte Bogstad g\xc3\xa5rd med tilh\xc3\xb8rende skogeiendommer og sagbruk av dem i 1773. Disse ble ytterligere for\xc3\xb8ket ved innkj\xc3\xb8p av skoger nord og vest for Randsfjorden. _NEWLINE_I 1778 lyktes det Peder Anker og hans br\xc3\xb8dre og fetre \xc3\xa5 bli tatt opp i adelsstanden ved \xc3\xa5 p\xc3\xa5st\xc3\xa5 at familien stammet fra en utd\xc3\xb8dd svensk adelsslekt ved navn Anckar (som hadde blitt adlet i 1625 og som d\xc3\xb8de ut i 1645). Dette skjedde ikke gjennom adling av den norske slekten, men gjennom\xc2\xa0naturalisering p\xc3\xa5 grunnlag av p\xc3\xa5standene om at familien tilh\xc3\xb8rte den svenske adelsslekten Anckar. Familiens avstamning fra Anckar-slekten var imidlertid ansett som h\xc3\xb8yst tvilsom ogs\xc3\xa5 i samtiden og ble avsl\xc3\xb8rt som en forfalskning av Alf Collett i Personalhistorisk Tidsskrift i 1889, da han fant rettsreferater fra 1666 som viste at Peder Ankers oldefar \xc2\xabErich Anchersen, en fattig fremmed Karl af L\xc3\xbcbeck\xc2\xbb ble funnet skyldig i tollsvik. Erich Anckersen var s\xc3\xb8nn av en ankersmed og beskrives i samtidige kilder som L\xc3\xbcbeck-kj\xc3\xb8pmannen Peter Bahrums tjener. Da den norske familien oppn\xc3\xa5dde naturaliseringen forandret alle familiemedlemmer skrivem\xc3\xa5ten til Anker og tok et slektsv\xc3\xa5pen som lignet p\xc3\xa5 v\xc3\xa5penet til den utd\xc3\xb8de svenske adelsslekten Anckar.\n_START_SECTION_\nImperiebygger og veibygger\n_START_PARAGRAPH_\nI 1791 la han til B\xc3\xa6rums Verk med tilh\xc3\xb8rende skoger, og i sine siste leve\xc3\xa5r Moss og Hakadal jernverker. Han var alts\xc3\xa5 en av Norges betydeligste godseiere. Bogstad var hans hovedg\xc3\xa5rd som han p\xc3\xa5 mange m\xc3\xa5ter utvidet og forbedret. Han omla og utvidet den gamle barokkhagen til en hage i engelsk stil. Hovedbygningen fra 1760, reist av den forrige eieren Morten Leuch, fikk tilbygg til begge sider s\xc3\xa5 den ble ca. 56 meter lang. Utvendig ble den pusset eller forblendet, slik at den fremsto som en murbygning._NEWLINE_I 1788 ble han titul\xc3\xa6r generalkrigskommiss\xc3\xa6r og var medlem av feltkommissariatet under felttoget i Sverige. 30. januar 1789 ble han utnevnt til generalveiintendant i Akershus stift. I denne stillingen ledet han mesteparten av veibyggingen i Norge. Hans hovedoppgave som generalveiintendant var \xc3\xa5 planlegge de nye veianleggene, og dermed s\xc3\xa6rlig konferere med almuen om dens mening. Sammen med generalveimesterne N. F. Krohg og G. A. Krogh har Anker \xc3\xa6ren for \xc3\xa5 ha skapt det norske veinettet. Innen utgangen av 1700-tallet var den trondhjemske hovedvei over Gudbrandsdalen satt i ferdig stand etter skadene den hadde lidd ved flommen i 1789. Hovedveien fra Christiania til Vestlandet, den sm\xc3\xa5lenske hovedvei til Svinesund og den bergenske hovedvei over Valdres var de store \xc3\xa5rene i veinettet som var kommet i full stand omkring 1800._NEWLINE_Anker fratr\xc3\xa5dte som generalveiintendant 1800, men kunne ikke l\xc3\xb8srive seg fra veiarbeidet. Han fortsatte derfor med kongelig tillatelse \xc3\xa5 f\xc3\xb8re tilsyn med byggingen av nye hovedveier. Veiene som ble fullf\xc3\xb8rt under Ankers planer og ledelse ble for en stor del bygget av vervede soldater. De betegnet et stort fremskritt i utviklingen av norsk samferdsel. Anker interesserte seg ogs\xc3\xa5 varmt for kanaliseringen av norske vassdrag. _NEWLINE_P\xc3\xa5 sine egne eiendommer lot han utf\xc3\xb8re store tekniske arbeider. Han anla V\xc3\xa6ker\xc3\xb8veien fra Bogstad til utskipningshavnen V\xc3\xa6ker\xc3\xb8 ved Bestumkilen og begynte \xc3\xa5 anlegge kj\xc3\xb8reveien videre nordover gjennom S\xc3\xb8rkedalen. Fra Bogstad til Maridalen anla han ogs\xc3\xa5 Ankerveien. I 1807 begynte han anlegget av Kjerraten i \xc3\x85sa (tysk: Kehrrad, 'vendehjul'), et mekanisk system med kjettinger og vannhjul for \xc3\xa5 frakte t\xc3\xb8mmer fra Steinsfjorden p\xc3\xa5 Ringerike opp \xc3\xa5ssiden til Damtjern og Storfl\xc3\xa5tan p\xc3\xa5 Krokskogen for videre fl\xc3\xb8ting ned S\xc3\xb8rkedalsvassdraget.\n_START_SECTION_\nStatsmann\n_START_PARAGRAPH_\nFor sine fortjenester ble Anker i 1809 ridder, senere kommand\xc3\xb8r og i 1812 kommand\xc3\xb8r med storkors av Dannebrog. I krigs\xc3\xa5rene fra 1807 sto han prins Christian August n\xc3\xa6r og fikk kontakt med svenske politikere gjennom sin svigers\xc3\xb8nn, grev Herman Wedel Jarlsberg. I 1814 lot han seg bevege av prins Christian Frederik til \xc3\xa5 delta i stormannsm\xc3\xb8tet p\xc3\xa5 Eidsvoll (ofte kalt Notabelm\xc3\xb8tet) den 16. februar. Ved valgene til Riksforsamlingen ble han representant for Akershus amt og var senere forsamlingens f\xc3\xb8rste president. Han tilh\xc3\xb8rte her unionspartiet, men spilte for \xc3\xb8vrig ingen fremtredende rolle. Resten av \xc3\xa5ret holdt han seg ogs\xc3\xa5 utenfor de politiske begivenhetene._NEWLINE_Etter at unionen var bragt i stand, tr\xc3\xa5dte han derimot inn i den nye regjeringen. Den 18. november ble han utnevnt av Carl Johan til statsminister og sjef for den norske statsr\xc3\xa5dsavdelingen i Stockholm. Han inntok aldri noen ledende stilling i regjeringen, men var alltid virksom som megler mellom kongen og finansministeren, grev Wedel, n\xc3\xa5r disse var uenige. Da Wedel gikk ut av regjeringen, s\xc3\xb8kte ogs\xc3\xa5 Anker avskjed, og dette ble innvilget fra 1. juli 1822. Han flyttet da tilbake til Bogstad hvor han tilbragte sine siste levedager._NEWLINE_Anker var en av de 41 ledende norske borgere som bidro til \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re opprettelsen av Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) mulig gjennom donasjoner. I 1822 ble Peder Anker utnevnt til ridder av Karl XIIIs orden._NEWLINE_Anker ble utnevnt til ridder av den svenske Serafimerordenen den 28. januar 1815 p\xc3\xa5 Stockholm slott. Hans ridderplate med slektsv\xc3\xa5penet henger i Riddarholmskyrkan i Stockholm."