b'\n_START_ARTICLE_\nWilliam Powell\n_START_SECTION_\nBarndom\n_START_PARAGRAPH_\nPowell ble f\xc3\xb8dt 29. juli 1892 i Pittsburgh i Pennsylvania, som s\xc3\xb8nn av Nettie Brady og regnskapsf\xc3\xb8reren Horatio Warren Powell. I 1907 flyttet familien til Kansas City i Missouri, der Powell studerte ved Central High School. Hans far \xc3\xb8nsket at han skulle bli advokat. Powell studerte juss noen f\xc3\xa5 uker p\xc3\xa5 University of Kansas i 1911, men sluttet og flyttet deretter til New York for \xc3\xa5 studere ved American Academy of Dramatic Arts i stedet.\n_START_SECTION_\nKarriere\n_START_PARAGRAPH_\nPowell startet skuespillerkarrieren innen vaudeville og teater. Han gjorde seg bemerket i teaterstykket Spanish Love p\xc3\xa5 Broadway, noe som f\xc3\xb8rte til en liten rolle som professor Moriartys h\xc3\xa5ndlanger i mysterydramaet Sherlock Holmes (1922). Powell signerte en filmkontrakt med Paramount Pictures i slutten av 1925. Han spilte mot Evelyn Brent i dramafilmen Interference (1928), Paramounts f\xc3\xb8rste lydfilm. Powell gjorde seg bemerket i rollen som amat\xc3\xb8rdetektiven Philo Vance i kiminalfilmen The Canary Murder Case (1929), basert p\xc3\xa5 krimromanene til S.S. Van Dine. Den hevdes \xc3\xa5 v\xc3\xa6re den f\xc3\xb8rste detektivfilmen som ble utgitt som lydfilm. Paramount produserte to oppf\xc3\xb8lgere med Powell, The Greene Murder Case (1929) og The Benson Murder Case (1930). I 1931 signerte han en filmkontrakt med Warner Bros., der han fikk en l\xc3\xb8nn p\xc3\xa5 6000 dollar i uken, samt retten til \xc3\xa5 godkjenne manus. Powell spilte i filmer som Jewel Robbery (1932), Stillehavsnetter (1932), Private Detective 62 (1933) og Double Harness (1933). Warners kj\xc3\xb8pte rettighetene til en av Van Dines romaner og Powell gjentok rollen som Philo Vance The Kennel Murder Case (1933)._NEWLINE_Powell signerte en filmkontrakt med Metro-Goldwyn-Mayer i 1934. Han spilte mot Myrna Loy og Clark Gable i krimdramaet Manhattan Melodrama (1934). Powell og Loy ble ett av Hollywoods mest profilerte filmpar og spilte i totalt fjorten filmer sammen. De spilte rollene som Nick og Nora Charles i den popul\xc3\xa6re Den tynde man-serien. Krimkomediene, som i alt best\xc3\xa5r av seks filmer, begynte med Den tynde man i 1934. Powell ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for f\xc3\xb8rste gang for denne filmen. Han og Loy spilte ekteparet Florenz Ziegfeld jr. og Billie Burke i musikaldramaet Den store Ziegfeld (1936), som vant Oscar for beste film. Deres gode kjemi p\xc3\xa5 filmlerretet f\xc3\xb8rte til at mange trodde de var gift i det virkelige liv ogs\xc3\xa5. Loy fikk regelmessig brev fra fans som spurte om ekteskapsr\xc3\xa5d._NEWLINE_Powell spilte mot sin ekskone Carole Lombard i screwballkomedien Godfrey kan alt (1936) og ble nominert til Oscar for rolletolkningen sin. Han spilte mot kj\xc3\xa6resten Jean Harlow i dramafilmen Dagens skandale (1935) og screwballkomedien I fyr og flamme (1936). Powells siste film under kontrakt med MGM var den romantiske komedien Dobbeltbryllup (1937), der han spilte mot Myrna Loy. Han gjentok rollen som Ziegfeld i musikalkomedien Ziegfeld Follies (1946). Powell spilte mot Irene Dunne i komedien Far og vi andre (1947). Han vant New York Film Critics Circle-prisen for beste mannlige hovedrolle og ble nominert til Oscar for tredje gang for innsatsen sin. Powell spilte en mindre intelligent senator som bestemmer seg for \xc3\xa5 stille til valg som president i komedien Senatoren var indiskret (1947). Loy hadde en cameorolle som hans kone, i deres fjortende og siste film sammen. Powell vant New York Film Critics Circle-prisen for rolletolkningen sin. Mot slutten av karrieren spilte han i den romantiske dramafilmen Hun som fikk alt (1953), med Elizabeth Taylor og Fernando Lamas, og i den romantiske komedien Gift med en million\xc3\xa6r (1953), med Lauren Bacall, Betty Grable og Marilyn Monroe. Powells siste film var dramakomedien Mister Roberts (1955), med Henry Fonda, James Cagney og Jack Lemmon.\n_START_SECTION_\nPrivatliv\n_START_PARAGRAPH_\nI 1915 giftet Powell seg med skuespillerinnen Eileen Wilson og s\xc3\xb8nnen deres, William David Powell, ble f\xc3\xb8dt i 1925. Powells s\xc3\xb8nn ble en manusforfatter innen fjernsyn, men begikk selvmord i 1968, etter en periode med sykdom. Powell og Wilson ble skilt i 1930 og i juni \xc3\xa5ret etter giftet han seg med skuespillerinnen Carole Lombard. Ekteskapet varte i litt over to \xc3\xa5r. I 1934 ble Powell kj\xc3\xa6reste med skuespillerinnen Jean Harlow. Da hun d\xc3\xb8de av nyresvikt i 1937, betalte Powell 30 000 dollar for kisten og en privat krypt p\xc3\xa5 Forest Lawn Memorial Park i Glendale i California. I slutten av 1930- og begynnelsen av 1940-\xc3\xa5rene aksepterte Powell f\xc3\xa6rre filmroller, ettersom han var i behandling for mages\xc3\xa5r og tarmkreft. Den 5. januar 1940 giftet han seg med skuespillerinnen Diana Lewis. Ekteskapet varte frem til hans d\xc3\xb8d. Powell d\xc3\xb8de 5. mars 1984 p\xc3\xa5 Desert Hospital i Palm Springs i California. Han er gravlagt ved siden av sin s\xc3\xb8nn p\xc3\xa5 Desert Memorial Park i Cathedral City i California.'