b'\n_START_ARTICLE_\nAlbert Einstein\n_START_SECTION_\nBakgrunn og ungdomstid\n_START_PARAGRAPH_\nAlbert Einstein ble f\xc3\xb8dt 14. mars 1879 i en j\xc3\xb8disk familie i Ulm, i Kongeriket W\xc3\xbcrttemberg, som da inngikk i Det tyske keiserriket. Faren Hermann Einstein var kj\xc3\xb8pmann og ingeni\xc3\xb8r. I 1880 flyttet familien til M\xc3\xbcnchen, hvor faren og onkelen grunnla produksjon av elektriske apparater basert p\xc3\xa5 likestr\xc3\xb8m \xe2\x80\x93 Elektrotechnische Fabrik J. Einstein & Cie. Albert gikk p\xc3\xa5 katolsk grunnskole, selv om faren var j\xc3\xb8de. Gjennom faren ble han interessert i b\xc3\xa5de elektromagnetisme og mekanikk._NEWLINE_En venn av familien, medisinstudenten Max Talmud, introduserte den unge Albert for Kant og Euklids geometri allerede i 10\xe2\x80\x9311-\xc3\xa5rsalderen. Han ble senere innskrevet ved Luitpold Gymnasium, men han gjorde oppr\xc3\xb8r mot pugge-mentaliteten i undervisningen der. Samtidig gikk farens forretning konkurs i 1894, da vekselstr\xc3\xb8mmen seiret og gjorde farens likestr\xc3\xb8msmaskiner avleggs. Familien pr\xc3\xb8vde de neste \xc3\xa5rene lykken i Milano og Pavia. Albert s\xc3\xb8kte seg 16 \xc3\xa5r gammel inn ved ETH Z\xc3\xbcrich, men str\xc3\xb8k p\xc3\xa5 en av opptakspr\xc3\xb8vene.  Likevel gjorde han fotoelektriske eksperimenter og skrev sin f\xc3\xb8rste vitenskapelige artikkel, \xc2\xab\xc3\x9cber die Untersuchung des \xc3\x84therzustandes im magnetischen Felde\xc2\xbb. som han sendte til sin onkel for vurdering. Den ble ikke senere publisert._NEWLINE_17 \xc3\xa5r gammel frasa han seg sitt tyske statsborgerskap for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 milit\xc3\xa6rtjeneste, og ble endelig tatt opp ved ETH i Z\xc3\xbcrich, samtidig med sin fremtidige kone, matematikkstudenten Mileva Mari\xc4\x87. I 1900 tok Albert avgangseksamen som fysiker, oppdaget Ernst Machs arbeider, og fant ut at han ville pr\xc3\xb8ve \xc3\xa5 f\xc3\xa5 antatt en vitenskapelig artikkel p\xc3\xa5 trykk i det ledende, tyske tidsskriftet Annalen der Physik. Artikkelen, som fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 gi en forklaring p\xc3\xa5 kapillarkreftenes egenskaper basert p\xc3\xa5 en antatt vekselvirkning mellom molekylene, ble godtatt. I det samme nummeret som Einsteins artikkel ble trykt, publiserte Max Planck sin formel for intensiteten til sort str\xc3\xa5ling, et resultat som representerer begynnelsen p\xc3\xa5 kvantefysikken.\n_START_SECTION_\nFamilieliv\n_START_PARAGRAPH_\nEinstein fikk tidlig i 1902 en datter, Lieserl Einstein, med Mileva Mari\xc4\x87, og ble samme \xc3\xa5r sveitsisk statsborger. Datterens fulle navn er ikke kjent, og hennes skjebne etter 1903 er uviss. I 1903 giftet Albert og Mileva seg. De fikk senere s\xc3\xb8nnene Hans Albert Einstein og Eduard Einstein. I april 1919 skilte han seg fra Mileva og giftet seg med s\xc3\xb8skenbarnet sitt, Elsa L\xc3\xb6wenthal (som var f\xc3\xb8dt Einstein, men brukte etternavnet til sin f\xc3\xb8rste mann, Max L\xc3\xb6wenthal). Ekteskapet forble barnl\xc3\xb8st. _NEWLINE_Hans Albert (1904\xe2\x80\x9373) ble professor i hydraulikk ved et universitet i California. Han hadde lite \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re med sin far, men delte flere av hans interesser. _NEWLINE_Eduard (1910\xe2\x80\x9365) interesserte seg for psykiatri. Han hadde diagnosen schizofreni og oppholdt seg mye p\xc3\xa5 sykehus. Faren sendte penger til sin forhenv\xc3\xa6rende kone for behandling av s\xc3\xb8nnen.\n_START_SECTION_\nYrkeskarriere\n_START_PARAGRAPH_\nEtter endt matematikk- og fysikkutdanning ved ETH Z\xc3\xbcrich s\xc3\xb8kte Albert en rekke jobber, blant annet som ungdomsskolel\xc3\xa6rer, men fikk avslag. I 1903 fikk han fast stilling som patentbehandler innen elektromekanikk ved det sveitsiske patentbyr\xc3\xa5et i Bern. Han likte arbeidet og ble i stillingen i syv \xc3\xa5r. P\xc3\xa5 fritiden arbeidet han med teoretisk fysikk. Han dannet en l\xc3\xa6rd diskusjonsforening og studerte s\xc3\xa6rlig Ernst Mach og David Hume som han ble tydelig filosofisk inspirert av._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av denne tiden skrev Einstein flere vitenskapelige artikler, til tross for at han ikke hadde tilgang til noe laboratorium og ikke var tilknyttet noe universitet. De  handlet om termodynamikk og statistisk fysikk og ga resultater som tilsvarte hva  J. Willard Gibbs ved Yale University omtrent p\xc3\xa5 samme tid var kommet frem til.\n_START_SECTION_\nVidere karriere\n_START_PARAGRAPH_\nI 1908 habiliterte han seg ved Universitetet i Bern og ble \xc3\xa5ret etterp\xc3\xa5 ansatt som professor ved Universitetet i Z\xc3\xbcrich. P\xc3\xa5 denne tiden arbeidet han hovedsakelig med varmestr\xc3\xa5ling og dens egenskaper basert p\xc3\xa5 sin teori om at den kunne beskrives som best\xc3\xa5ende av energikvant  (senere kalt fotoner). Men allerede da hadde han ogs\xc3\xa5 begynt \xc3\xa5 tenke p\xc3\xa5 en utvidelse av sin spesielle relativitetsteori for \xc3\xa5 inkludere tyngdekraften. I tillegg skrev han et viktig og mer fenomenologisk arbeid om  diffus str\xc3\xa5ling \xe2\x80\x93 et fenomen som bidrar til det visuelle inntrykket av at himmelen er bl\xc3\xa5. _NEWLINE_I 1911 fikk Einstein et fullt professorat ved det tyskspr\xc3\xa5klige Karlsuniversitetet i Praha. Herfra publiserte han de f\xc3\xb8rste arbeidene om gravitasjonens effekt p\xc3\xa5 lyset og den resulterende r\xc3\xb8dforskyvning og avb\xc3\xb8yning. P\xc3\xa5 denne tiden begynte han \xc3\xa5 bli klar over den fundamentale forbindelsen mellom gravitasjon og rommets geometriske egenskaper som kunne beskrives i samme matematiske spr\xc3\xa5k som benyttes i differensialgeometrien._NEWLINE_Etter vel ett \xc3\xa5r i Praha vendte  Einstein tilbake til Sveits da han ble tilbudt et professorat ved ETH i Z\xc3\xbcrich. Der inngikk han et samarbeid med matematikeren Marcel Grossmann for \xc3\xa5 forst\xc3\xa5 hvordan Riemanns differensialgeometri kunne benyttes til \xc3\xa5 beskrive gravitasjonskrefter. Einstein s\xc3\xa5 for seg hvordan en masse, for eksempel en planet eller Solen, ville krumme rommet omkring seg slik at lys og partikler ville f\xc3\xa5 en annen bevegelse enn i Newtonsk fysikk. _NEWLINE_Sommeren 1913 kom Walther Nernst og Max Planck til Z\xc3\xbcrich for \xc3\xa5 tilby Einstein en stilling i Berlin. Han aksepterte tilbudet som innbefattet et professorat ved Universitetet i Berlin uten forelesningsplikt, medlemskap i det pr\xc3\xb8yssiske vitenskapsakademiet samt lederstillingen for det nye Kaiser Wilhelm-Instituttet for fysikk som skulle bygges. Om v\xc3\xa5ren 1914 flyttet Einstein til Berlin. Sent p\xc3\xa5 sommeren  samme \xc3\xa5r startet f\xc3\xb8rste verdenskrig.\n_START_SECTION_\nEinstein i Berlin\n_START_PARAGRAPH_\n4. oktober 1914 underskrev 4\xc2\xa0900 tyskere (deriblant Max Planck og Wilhelm R\xc3\xb6ntgen) oppropet An die Kulturwelt (\xc2\xabTil den dannede verden\xc2\xbb), som hevdet at \xc2\xabDet er ikke sant at Tyskland er skyld i denne krigen... Det er ikke sant at vi p\xc3\xa5 formastelig vis har krenket Belgias n\xc3\xb8ytralitet... Det er ikke sant at v\xc3\xa5r krigf\xc3\xb8ring bryter folkerettens bestemmelser... Det er ikke sant at kampen mot v\xc3\xa5r s\xc3\xa5kalte militarisme ikke er en kamp mot v\xc3\xa5r kultur, slik v\xc3\xa5r hykleriske fiende p\xc3\xa5st\xc3\xa5r. Uten tysk militarisme ville tysk kultur for lengst v\xc3\xa6rt utradert fra jordens overflate...\xc2\xbb Einstein deltok i utarbeidelsen av et mot-manifest, Opprop til europeerne, basert p\xc3\xa5 at Europas vitenskapsfolk m\xc3\xa5tte samarbeide over landegrensene for \xc3\xa5 stoppe det p\xc3\xa5g\xc3\xa5ende massedrapet ved fronten. Dette oppropet fikk ikke mer enn fire underskrifter, og ble i tillegg brukt mot Einstein som et bevis for hans manglende nasjonale sinnelag._NEWLINE_I denne tiden fortsatte Einstein med \xc3\xa5 utvide sin relativitetsteori til \xc3\xa5 omfatte gravitasjon ved bruk av differensialgeometri. Etter flere feilsteg kunne han sent p\xc3\xa5 h\xc3\xb8sten 1915 presentere sine nye feltligninger. Disse ble snart omtalt som den generelle relativitetsteorien, og er sannsynligvis hans viktigste verk. En umiddelbar konsekvens var at den forklarte et lite misforhold i bevegelsen til planeten Merkur som hadde plaget astronomene i mange ti\xc3\xa5r. Vel ett \xc3\xa5r senere brukte han sin nye teori til \xc3\xa5 formulere en kosmologisk modell for Universet. Da han mente at det m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re uforanderlig og derfor statisk, m\xc3\xa5tte han her innf\xc3\xb8re sin kosmologiske konstant, som medf\xc3\xb8rte at det var endelig og med geometrisk krumning._NEWLINE_I 1918 var f\xc3\xb8rste verdenskrig over, og Einstein og hans verker ble kjent over hele verden.  Amerikanske astronomer mente \xc3\xa5 ha tilbakevist teorien om r\xc3\xb8dforskyvning, men den britiske astronomen Arthur Stanley Eddington bekreftet at solens gravitasjon virket inn p\xc3\xa5 lysstr\xc3\xa5lene fra stjerner i universet, observert gjennom graden av avb\xc3\xb8yning fra deres kjente posisjoner under en solform\xc3\xb8rkelse i 1919. Det ble dermed offentlig proklamert at klassisk Newtonsk topologi n\xc3\xa5 var kullkastet, og Einstein ble anerkjent som opphavsmannen til det nye, framvoksende paradigmet med den generelle relativitetsteorien som naturlig midtpunkt.\n_START_SECTION_\nNobelprisen og 1920-\xc3\xa5rene\n_START_PARAGRAPH_\nSommeren 1920 gjestet Einstein Norge og Danmark etter at han tidligere p\xc3\xa5 \xc3\xa5ret for f\xc3\xb8rste gang hadde truffet Niels Bohr i Berlin. I Oslo var han invitert av studentene og holdt offentlige forelesninger om relativitetsteorien._NEWLINE_I 1922 ble Einstein bel\xc3\xb8nnet med Nobelprisen i fysikk for 1921, for sin oppdagelse av fotoelektrisk effekt og andre postulater han hadde formulert s\xc3\xa6rlig i artiklene fra 1905. Den svenske nobelkomiteen presiserte at han vant prisen \xc2\xabfor hans bidrag til teoretisk fysikk, og s\xc3\xa6rlig for hans oppdagelse av loven om fotoelektrisk effekt\xc2\xbb og videre framholdt Nobelkomiteen at \xc2\xabhans relativitetsteori [som hadde] v\xc3\xa6rt gjenstand for livlig debatt i filosofiske kretser [og] ogs\xc3\xa5 har astrofysiske implikasjoner som blir grundig studert i v\xc3\xa5r tid.\xc2\xbb_NEWLINE_I disse \xc3\xa5rene foreleste Einstein ogs\xc3\xa5 ved Universitetet i Leiden i Nederland. I 1924 innledet han et samarbeid med den indisk fysiker Satyendra Nath Bose. Han hadde samme \xc3\xa5ret vist at varmestr\xc3\xa5lingen kunne beskrives ved bruk av statistisk fysikk slik at Plancks str\xc3\xa5lingslov fikk et nytt innhold. Einstein s\xc3\xa5 at denne utledningen kunne ogs\xc3\xa5 benyttes p\xc3\xa5 gasser av frie partikler. Sammen fant de p\xc3\xa5 den m\xc3\xa5ten frem til den nye Bose-Einstein-statistikk som beskriver hvordan slike partikler \xe2\x80\x93 bosoner \xe2\x80\x93 oppf\xc3\xb8rer seg innen rammene av kvantemekanikken, som man enn\xc3\xa5 ikke kjente skikkelig til. F\xc3\xb8rst i 1995 bekreftet eksperimenter ved University of Colorado at disse partiklene oppf\xc3\xb8rer seg forventet innenfor Bose-Einstein-statistikkens rammer. Eksperimentene ble bel\xc3\xb8nnet med Nobelprisen i fysikk i 2001.\n_START_SECTION_\nEinstein, Bohr og kvantemekanikken\n_START_PARAGRAPH_\nMed utviklingen av kvantemekanikken p\xc3\xa5 1920-tallet kom Einstein i diskusjon med tidens ledende fagmilj\xc3\xb8 i K\xc3\xb8benhavn, hvor Niels Bohr og Werner Heisenberg framholdt at kvantemekanikkens og -fysikkens fenomener er grunnleggende probabilistiske og ikke lar seg forklare ved hjelp av begrepene og teoriene i klassisk fysikk. Einstein syntes de stokastiske (tilfeldige) elementene i Bohrs fortolkning av kvantemekanikken var upresise og dermed utilfredsstillende. Diskusjonen skjerpet begge parter og f\xc3\xb8rte til nye og viktige oppdagelser, ikke minst for den senere kjernefysikken._NEWLINE_Einstein avviste omkring 1927 enhver henvisning til at kvantemekanikken ikke skulle v\xc3\xa6re determinert, alts\xc3\xa5 best\xc3\xa5 av tilsynelatende uforenlige teoretiske komponenter (for eksempel posisjon og hastighet) som ikke syntes \xc3\xa5 passe sammen kvantitativt. Gjennom tankeeksperimenter og utledninger om b\xc3\xb8lgemekanikk fors\xc3\xb8kte Einstein \xc3\xa5 vise at kvantemekanikkens elementer m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re determinerte._NEWLINE_Bohr bevegde seg i st\xc3\xb8rre grad p\xc3\xa5 mikroplanet i fysikken, og utfordret gang p\xc3\xa5 gang den determinering Einstein mente \xc3\xa5 ha funnet i kvantefysikken, blant annet ved \xc3\xa5 vise til m\xc3\xa5leproblemer. Etter hvert inns\xc3\xa5 Einstein at determinering ikke lot seg fastsl\xc3\xa5 i praksis, men han fastholdt at det skulle eksistere kvantemekaniske krefter eller prosesser som ikke har presise verdier._NEWLINE_I 1930 videreutviklet Einstein sin kritikk, og drev blant annet Bohr til \xc3\xa5 utvikle stadig bedre m\xc3\xa5leapparater for eksperimenter med b\xc3\xb8lgemekanikk og andre kvantemekaniske omr\xc3\xa5der. Ofte stod forholdet mellom energi og tid i fokus \xe2\x80\x93 nettopp de to fysiske kreftene som er gjenstand for Einsteins spesielle relativitetsteori. Mens Bohr vektla m\xc3\xa5leproblemene og ufullstendigheten i konkret m\xc3\xa5ling p\xc3\xa5 mikroniv\xc3\xa5et, pekte Einstein p\xc3\xa5 ufullstendigheten i de fysiske makrolovene.\n_START_SECTION_\nEinstein i USA\n_START_PARAGRAPH_\nI desember 1932 dro Albert Einstein p\xc3\xa5 en studiereise til USA. Han var j\xc3\xb8de, og reiste derfor ikke tilbake da Adolf Hitler kom til makten. I 1933 slo han seg ned i Princeton i New Jersey. Han kom aldri mer til \xc3\xa5 dra til Tyskland._NEWLINE_I USA utviklet Einstein samarbeid med Boris Podolsky og Nathan Rosen, hvor de stilte sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l ved hvorvidt tidens kvantemekanikk maktet \xc3\xa5 gi en tilfredsstillende forklaring av kvantemefysikkens krefter og prosesser. Bohr svarte igjen, uten at partene kom n\xc3\xa6rmere hverandre denne gangen. F\xc3\xb8rst langt senere erkjente forskningsverdenen at Einsteins nye arbeider la grunnlaget for den senere forst\xc3\xa5elsen av ikke-lokasjon (nonlocality) \xe2\x80\x93 hvor fysisk p\xc3\xa5virkning mellom to legemer p\xc3\xa5 avstand, uavhengig av den klassiske fysikkens lokasjon av legemene, stred mot relativitetsteorien. Einstein, Podolsky og Rosen fant at to legemer kan v\xc3\xa6re i samme kvantetilstand og p\xc3\xa5virke hverandre tilsynelatende utenfor forklaringsrammene i tidens fysikk. Ellers uavhengige legemer kan slik sett opptre parvis hva ang\xc3\xa5r fysisk prosess eller tilstand, hevdet det postulerte EPR-paradokset._NEWLINE_Etter dette brukte Einstein mye av resten av sin forskerkarriere p\xc3\xa5 \xc3\xa5 fors\xc3\xb8ke \xc3\xa5 forene ulike fysiske teorier og lover, ikke minst relativitetsteorien og lovene om elektromagnetisme. Enhetlig feltteori var et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 n\xc3\xa5 en slik h\xc3\xb8yere, generalisert teori for energi, masse og elektromagnetisme. Dette f\xc3\xb8rte derimot ikke fram, og bidro til \xc3\xa5 isolere Einstein fra hovedretningen innen den videre fysiske utforskning og studier som n\xc3\xa5 fant sted ved flere l\xc3\xa6resteder._NEWLINE_Einstein d\xc3\xb8de i Princeton i 1955. Han donerte hjernen sin til forskning. Patologen Thomas Harvey obduserte ham, og oppbevarte i f\xc3\xb8rti \xc3\xa5r Einsteins hjerne hjemme hos seg selv i en plastbeholder med sprit. Iblant sendte han pr\xc3\xb8ver av hjernen til andre forskere, og Marian Diamond ved universitetet i California i Berkeley p\xc3\xa5viste en uvanlig h\xc3\xb8y forekomst av gliaceller i hjernebarken hos Einstein. Jo mer kompleks en art er, jo flere glia-celler rommer hjernen i forhold til nerveceller. Diamonds funn tyder p\xc3\xa5 at Einsteins hjerne utviste forsterket synapse-dannelse, men det er ikke kjent om dette var grunnen til hans genialitet.\n_START_SECTION_\nEinstein og atombomben\n_START_PARAGRAPH_\nEinsteins st\xc3\xb8rste bidrag i utviklingen av atomv\xc3\xa5pen var hans grunnforskning og at han bidro til og signerte to brev til president Roosevelt om behovet for \xc3\xa5 lage atomv\xc3\xa5pen._NEWLINE_Tyske forskere hadde i desember 1938 splittet uran-atomer og visste hvilke krefter som kunne ligge i kjernefysiske v\xc3\xa5pen. Einsteins ber\xc3\xb8mte ligning E=mc\xc2\xb2, som sier at store mengder energi kan komme fra sm\xc3\xa5 mengder stoff, hadde forutsett dette mange \xc3\xa5r tidligere. Dette, sammen med nazistenes aggresjon, fikk noen fysikere til \xc3\xa5 frykte at Tyskland jobbet med atomv\xc3\xa5pen. Blant disse bekymrede var Leo Szilard og Eugene Wigner. Disse to hadde ingen politisk innflytelse, men mente Einstein hadde b\xc3\xa5de en ber\xc3\xb8mmelse og ekspertise som kunne fremme saken._NEWLINE_I juli 1939 framla de saken for Albert Einstein og if\xc3\xb8lge Szilard sa da Einstein at han aldri hadde tenkt p\xc3\xa5 en slik kjedereaksjon (som atomv\xc3\xa5pen benytter), men at han raskt forstod konseptet. Etter konsultasjon med Einstein skrev Szilard i august 1939 det f\xc3\xb8rste brevet til Roosevelt som anbefalte \xc3\xa5 starte arbeidet med atomv\xc3\xa5pen. Blant annet med Einsteins signatur. I september 1939 ble Polen invadert og okkupert av Tyskland og Sovjet slik at Storbritannia og Frankrike erkl\xc3\xa6rte krig mot Tyskland. Tiden var inne for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re noe. I oktober ble brevet levert til Roosevelt av hans venn Alexander Sachs og en komit\xc3\xa9 ble opprettet for \xc3\xa5 \xc3\xb8ke forskningen p\xc3\xa5 uran-atomet. Dette gikk sakte s\xc3\xa5 i mars og april 1940 skrev Einstein, Szilard og Sachs et nytt brev til Roosevelt og komiteen. Atombomber syntes dengang \xc3\xa5 v\xc3\xa6re mer science fiction som ville ta mange \xc3\xa5r. Ikke f\xc3\xb8r en britisk rapport i oktober 1941 og Japans angrep p\xc3\xa5 Pearl Harbor og Tysklands krigserkl\xc3\xa6ring mot USA i desember 1941 tok arbeidet virkelig fart. Rapporten konkluderte optimistisk med at atombomben kunne lages innen to \xc3\xa5r gitt tilstrekkelige ressurser._NEWLINE_Einstein selv deltok ikke i det sterkt hemmelige atomv\xc3\xa5penprogrammet (Manhattanprosjektet), bortsett fra et r\xc3\xa5dgivende teknisk oppdrag som tok ham to dager. Ledere i programmet ekskluderte Einstein fordi de ikke stolte p\xc3\xa5 at han ville klare \xc3\xa5 la v\xc3\xa6re \xc3\xa5 r\xc3\xb8pe at USA jobbet med atomv\xc3\xa5pen._NEWLINE_En Einstein-biograf mente at brevene gjorde at atombombene ble klare tidsnok til bruk mot Japan, innen krigen ville ha tatt slutt uansett, men at de nok ville blitt bygget senere likevel uten disse brevene. Etter krigen ble det klart at Tyskland ikke hadde kommet s\xc3\xa5 langt som man hadde fryktet, delvis fordi noen av de ledende tyske og italienske fysikerne var j\xc3\xb8der og s\xc3\xa5ledes enten hadde flyktet eller blitt drept av nazistene._NEWLINE_Einstein skrev senere at "jeg har alltid ford\xc3\xb8mt bruken av atombombene mot Japan" og at han "var sikker p\xc3\xa5 at Roosevelt ikke ville tillatt bruken om han hadde levd". I november 1954, fem m\xc3\xa5neder f\xc3\xb8r sin d\xc3\xb8d, skrev han at "jeg har gjort \xc3\xa9n stor feil i mitt liv... da jeg signerte brevene til president Roosevelt som foreslo at atombomber burde lages, men det var noe rettferdiggj\xc3\xb8relse \xe2\x80\x93 faren for at tyskerne skulle lage dem".\n_START_SECTION_\nReligion\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabI do not believe in a personal God and I have never denied this but have expressed it clearly. If something is in me which can be called religious then it is the unbounded admiration for the structure of the world so far as our science can reveal it.\xc2\xbb Han gav uttrykk for sin mangel p\xc3\xa5 religion, han valgte \xc3\xa5 kalle seg agnostisk fordi \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en ateist i det samfunnet han var i ble sett ned p\xc3\xa5. Senere i livet sitt kom han frem med sin uttalelse \xc2\xabI have never talked to a Jesuit priest in my life. I am astonished by the audacity to tell such lies about me. From the viewpoint of a Jesuit priest I am, of course, and have always been an atheist.\xc2\xbb \xc2\xabI have repeatedly said that in my opinion the idea of a personal God is a childlike one. You may call me an agnostic, but I do not share the crusading spirit of the professional atheist whose fervor is mostly due to a painful act of liberation from religious indoctrination received in youth.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nEinsteins etterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nI 1999 ble Einstein k\xc3\xa5ret til den viktigste personen p\xc3\xa5 1900-tallet av tidsskriftet Time Magazine.'