b"\n_START_ARTICLE_\nSamaritaner\n_START_PARAGRAPH_\nSamaritaner (hebraisk: \xd7\xa9\xd6\xb7\xd7\x9e\xd6\xb6\xd7\xa8\xd6\xb4\xd7\x99\xd7\x9d\xe2\x80\xac, Shamerim; gresk: samar\xc3\xadt\xc3\xa6s) er en etniskreligi\xc3\xb8s gruppe. De holder i hovedsak til i byen Nablus i Samaria p\xc3\xa5 Vestbredden og Holon ved Tel Aviv i Israel._NEWLINE_I dag er det litt over 800 samaritaner igjen i Israel, og samaritanene praktiserer samaritansk religion, som er n\xc3\xa6r beslektet med j\xc3\xb8dedommen, men skiller seg p\xc3\xa5 en rekke punkter. De bruker blant annet kun Moseb\xc3\xb8kene, og helligholder fjellet Gerisim.\n_START_SECTION_\nSamaritansk religion\n_START_PARAGRAPH_\nSamaritansk religion er basert p\xc3\xa5 en del av de samme b\xc3\xb8kene som danner grunnlaget for ordin\xc3\xa6r j\xc3\xb8dedom, men skiller seg en del fra j\xc3\xb8dedommen._NEWLINE_Samaritanske skifter omfatter Memar Markah (en samaritansk utgave av Tora), samaritansk liturgi, og samaritanske lover og bibelske kommentarer. Samaritanee synes \xc3\xa5 ha tekster fra Tora som like gamle eller eldre enn Den masoretiske bibelteksten, den j\xc3\xb8diske standardversjonen av Det gamle testamentes hebraiske originaltekst, og Septuaginta, den greske oversettelsen av de nevnte hebraiske skriftene, gjort en gang mellom 200-tallet og 100-tallet f.Kr. Forskere har ulike teorier om det reelle forholdet mellom disse tre tekstene.\n_START_SECTION_\nForholdet til dagens j\xc3\xb8dedom\n_START_PARAGRAPH_\nSamaritanene viser til seg selv som Bene Yisrael (\xc2\xabIsraels barn\xc2\xbb) som er et begrep som benyttes av j\xc3\xb8diske benevnelser som et navn for det j\xc3\xb8diske folket som en helhet. De refererer imidlertid ikke til seg selv som Yehudim, den standardiserte hebraiske navnet for j\xc3\xb8der._NEWLINE_Den talmudiske holdningen er uttrykt i avhandlingen Kutim hvor det sies at samaritanene skal bli behandlet som j\xc3\xb8der i saker hvor deres religi\xc3\xb8se praksis sammenfaller med hovedstr\xc3\xb8mmen i j\xc3\xb8dedommen, men skal bli behandlet som ikke-j\xc3\xb8der hvor deres religi\xc3\xb8se praksis ikke er sammenfallende. Siden 1800-tallet har j\xc3\xb8der generelt betraktet samaritanene som en j\xc3\xb8disk sekt, og begrepet \xc2\xabsamaritanske j\xc3\xb8der\xc2\xbb har blitt benyttet for henvise til dem.\n_START_SECTION_\nJernalderen\n_START_PARAGRAPH_\nFortellingene i F\xc3\xb8rste Mosebok om rivaliseringene blant de tolv s\xc3\xb8nnene til Jakob er blitt forst\xc3\xa5tt som beskrivelse p\xc3\xa5 spenningene mellom nord og s\xc3\xb8r. De ble midlertidig forent under det forente konged\xc3\xb8mme Israel, men etter Salomos d\xc3\xb8d ble kongeriket delt i to deler, konged\xc3\xb8mmet Israel med dens hovedstad i Samaria og konged\xc3\xb8mmet Judea med sin hovedstad i Jerusalem._NEWLINE_Den deuteronomistiske historie, skrevet i Judea, framstilte Israel som et syndig kongerike, guddommelig straffet for sin avgudsdyrking og misgjerninger ved \xc3\xa5 bli \xc3\xb8delagt av assyrerne i 720 f.Kr. Spenningene fortsatte i perioden etter eksilet. Kongeb\xc3\xb8kene er mer inklusiv enn b\xc3\xb8kene Esra og Nehemja ettersom idealet er ett samlet Israel med de tolv stammene, mens derimot Kr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene konsentrerte seg om konged\xc3\xb8mmet Judea og overs\xc3\xa5 konged\xc3\xb8mmet Israel med hovedstad i Samaria._NEWLINE_Samaritanere hevder selv at de er israelittiske etterkommere av de nordlige israelittiske stammene til Efraim og Manasse som overlevde \xc3\xb8deleggelsen av konged\xc3\xb8mmet Israel av assyrerne i 722 f.Kr. En unders\xc3\xb8kelse av samaritaneres genetiske slekt, publisert i 2004, konkluderte med at j\xc3\xb8der i Israel og samaritanere synes \xc3\xa5 ha en felles stamfar projektert til tiden av den assyriske erobringen. Forskning har beregnet at \xc2\xabforvisningen av mennesker til og fra Israel under assyrerne\xc2\xbb skjedde rundt 734\xe2\x80\x93712 f.Kr. Det er spekulert at da assyerne erobret det nordlige konged\xc3\xb8mmet Israel f\xc3\xb8rte det til at mange israelitter ble forvist og en undergruppe av israelitter som ble v\xc3\xa6rende i Israel giftet seg inn assyriske og kvinnelige landsforviste som var blitt flyttet dit fra andre land erobret av Assyria, hvilket var en typisk assyrisk politikk for \xc3\xa5 utslette nasjonal identitet._NEWLINE_Samaritanerne hevdet de var det sanne Israel som etterkommere av de ti forsvunne stammene som ble f\xc3\xb8rt i eksil i det babylonske fangenskap. De hadde deres eget hellige omr\xc3\xa5de p\xc3\xa5 Gerisimfjellet og hevdet at det var den opprinnelige helligdommen. De hevdet ogs\xc3\xa5 at deres versjon av Tora (de fem Moseb\xc3\xb8kene) var originalen og at j\xc3\xb8dene hadde forfalsket tekst frambrakt av Esra under det babylonske fangenskapet._NEWLINE_B\xc3\xa5de j\xc3\xb8diske og samaritanske religi\xc3\xb8se leder fortalte at det var galt \xc3\xa5 ha noen kontakt med den motsatte gruppen, og ingen skulle g\xc3\xa5 inn p\xc3\xa5 hverandre omr\xc3\xa5de eller selv snakke med hverandre. I l\xc3\xb8pet av perioden under tidlig kristendom ble spenningene og motsetningene mellom j\xc3\xb8der og samaritanerne utnyttet av de romerske myndighetene slik de hadde gjort med rivaliserende stammefrakrasjoner andre steder, og historikeren Josefus har fortalt om tallrike voldelige sammenst\xc3\xb8t mellom j\xc3\xb8der og samaritanerne gjennom hele den f\xc3\xb8rste halvdelen av 100-tallet e.Kr.\n_START_SECTION_\nDen persiske perioden\n_START_PARAGRAPH_\nI henhold til historikeren Lawrence Schiffman utkjempet j\xc3\xb8der og samaritanere gjennom hele den persiske perioden periodevis mot hverandre. Samaritanerne var en blanding av flere folk, best\xc3\xa5ende av israelitter som ikke ble sendt i landflyktighet i Babylon da det nordlige kongeriket ble \xc3\xb8delagt i 722 f.Kr., og av ulike nasjonaliteter som assyrerne hadde tvangsbosatt i omr\xc3\xa5det. Assyrerne gjorde dette for \xc3\xa5 forhindre at Israels nasjonale dr\xc3\xb8m ikke skulle bli oppfylt._NEWLINE_I henhold til den j\xc3\xb8diske versjonen av hendelsene, da den j\xc3\xb8diske landsforvisningen endte i 539 f.Kr. og de landsforviste vendte hjem fra Babylon, oppdaget samaritanerne at deres tidligere hjemland i nord var blitt befolket av andre folk som krevet landet som deres eget og Jerusalem, deres tidligere hovedstad, var n\xc3\xa5 i ruiner. Innbyggerne dyrket hedenske guder, men da de omr\xc3\xa5dene som tidligere var sparsommelig befolket ble preget av farlige villdyr, appellerte de til kongen av Assyria for israelittiske prester for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 oppl\xc3\xa6ring \xc3\xa5 dyrke \xc2\xabGud for dette landet\xc2\xbb. Resultatet var synkretistisk religion hvor nasjonale grupper dyrket den israelittiske Gud, men ogs\xc3\xa5 deres egne guder i henhold til skikkene fra hvor de kom fra._NEWLINE_I henhold til Kr\xc3\xb8nikeb\xc3\xb8kene tillot den persiske keiser Kyros den store (styrte 559\xe2\x80\x93530 f.Kr.) at de bortf\xc3\xb8rte kunne reise tilbake til sine hjemland og beordret gjenoppbyggingen av tempelet (Sion). Profeten Jesaja identifiserte Kyros som \xc2\xabHerrens salvede\xc2\xbb, det vil si messias. Ordet messias referer til en som er salvet, som en konge eller prest._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av det f\xc3\xb8rste tempelet i Jerusalem var det mulig for utlendinger \xc3\xa5 arbeide i Israels land og hjelpe det j\xc3\xb8diske folk fram til spenningene vokste mellom j\xc3\xb8dene og samaritanerne. Det betydde at utlendinger kunne fysisk flytte inn i landet og respektere landets lover og religion._NEWLINE_Esras bok 4 forteller at de lokale innbyggerne av landet tilb\xc3\xb8d sin hjelp og st\xc3\xb8tte i byggingen av det nye tempelet under tiden til Serubabel, men tilbudet ble avsl\xc3\xa5tt. I henhold til Esra f\xc3\xb8rte avslaget til ytterligere forstyrrelse ikke bare oppbyggingen av tempelet, men ogs\xc3\xa5 med rekonstruksjonen av Jerusalem. Saken med at samaritanernes tilbud \xc3\xa5 om hjelpe til med oppbyggingen av tempelet ble komplisert over at j\xc3\xb8dene benyttet tid for \xc3\xa5 tenke over det. Det hadde alltid v\xc3\xa6rt en spenning mellom nord og s\xc3\xb8r, og denne konflikten viste det. Som f\xc3\xb8lge av Salomos d\xc3\xb8d oppsto det en fraksjonering og f\xc3\xb8rte uunng\xc3\xa5elig til en deling av kongeriket. Denne splittelsen var medvirkende til at samaritanernes tilbud ble avsl\xc3\xa5tt, men ogs\xc3\xa5 for at de utenfor Judea nektet \xc3\xa5 sentralisere gudsdyrkelsen i Jerusalem. Istedenfor \xc3\xa5 underkaste seg tempelet i Jerusalem bygget samaritanerne sitt eget tempel p\xc3\xa5 toppen av Gerisimfjellet, n\xc3\xa6r Sikem. Arkeologiske utgravninger p\xc3\xa5 Gerisim indikerer at et samaritansk tempel ble bygget der ved siden av en st\xc3\xb8rre bosetning p\xc3\xa5 f\xc3\xb8rste halvdel av 400-tallet f.Kr. N\xc3\xa5r skillet mellom samaritanerne og j\xc3\xb8der skjedde er ukjent, men tidlig p\xc3\xa5 300-tallet f.Kr. synes det som om samfunnene var helt adskilt i egne omr\xc3\xa5der og med egne praksiser._NEWLINE_Gjenoppbyggingen av tempelet i Jerusalem tok flere ti\xc3\xa5r. Prosjektet ble f\xc3\xb8rst ledet av Serubabel (ca. 538 f.Kr.), senere ved Serubabel og Josva, og enda senere ved Haggai og Sakarja ((520\xe2\x80\x93515 f.Kr.) og ble fullf\xc3\xb8rt i 515 f.Kr._NEWLINE_I Misjn\xc3\xa1, en tekstsamling fra muntlig j\xc3\xb8disk tradisjon, er betegnelsen kuthim benyttet for \xc3\xa5 betegne samaritanere og har en \xc3\xa5penbar nedsettende konnotasjon ved \xc3\xa5 antyde at de var inntrengere som var brakt inn fra Kutha i Mesopotamia (dagens Tell Ibrahim i Irak), og s\xc3\xa5ledes avviste at samaritanerne nedstammet fra oldtidens israelittiske stammer.\n_START_SECTION_\nHellenistisk tid\n_START_PARAGRAPH_\nAntiokos IV Epifanes var konge av av det hellenistiske Selevkideriket i tiden 187\xe2\x80\x93164 f.Kr.. Som de fleste greske herskere var hans politikk \xc3\xa5 hellenisere hele kongeriket og standardisere religi\xc3\xb8s praksis. I henhold til F\xc3\xb8rste Makkabeerbok utropte han seg selv som inkarnasjonen av den greske guden Zevs og utlyste d\xc3\xb8dsstraff til alle som nektet \xc3\xa5 \xc3\xa6re ham som en gud. P\xc3\xa5 200-tallet f.Kr. utl\xc3\xb8ste dette en rekke hendelser som f\xc3\xb8rte til oppr\xc3\xb8r av j\xc3\xb8der mot Antiokos IV._NEWLINE_Samaritanerne fryktet p\xc3\xa5 sin side de store \xc3\xb8deleggelsene og faren fra Selevkiderikets krigsmaskin, og desperat etter trygghet fornektet de all forbindelse og slektskap med j\xc3\xb8dene. Selevkidene aksepterte det, men forseglet det endelige brudd mellom de to gruppene. Den kristne Bibelen hevdet at det skjedde ved et langt senere tidspunkt. I henhold til Evangeliet etter Johannes: \xc2\xabFor j\xc3\xb8dene omg\xc3\xa5s ikke samaritanene.\xc2\xbb_NEWLINE_Under styret til Antiokos IV ble samaritanernes tempel omd\xc3\xb8pt til enten Zeus Hellenios (frivillig i henhold til Josefus), eller mer sannsynlig, Zevs Xenios (ufrivillig i henhold til Andre Makkabeerbok) I \xc3\xa5r 167 f.Kr. ble Jerusalem inntatt og det j\xc3\xb8diske tempelet ble vanhelliget; det ble bygd et alter over det store brennofferalteret og har ble det ofret svinekj\xc3\xb8tt for guden Zevs._NEWLINE_Under den hellenistiske perioden ble Samaria i stor grad delt mellom en hellenisert fraksjon og en religi\xc3\xb8st basert fraksjon, ledet av ypperstepresten og basert i rundt Sikem og de rurale omr\xc3\xa5dene rundt. Samaria var et stort selvstyrt omr\xc3\xa5de, formelt underlagt Selevkideriket, men det endret seg en gang rundt 113 f.Kr. da den j\xc3\xb8diske hasmonske ypperstepresten Johannes Hyrkanos og makkabeernes leder gikk til angrep p\xc3\xa5 samaritanernes tempel og \xc3\xb8dela det. Det hadde da eksistert i rundt 200 \xc3\xa5r. Kun noen f\xc3\xa5 steiner gjenst\xc3\xa5r i dag.\n_START_SECTION_\nRomersk tid\n_START_PARAGRAPH_\nUnder Romerriket ble Samaria en del av Herodes den stores j\xc3\xb8diske kongerike, men en romersk klientstat, og ved Herodes d\xc3\xb8d i 4 f.Kr. ble riket delt mellom hans s\xc3\xb8nner. Da Herodes Arkhelaos ble avsatt av romerne i 6 e.Kr. ble Samaria en del av den romerske provinsen Judea._NEWLINE_Samaritanerne omtales kortvarig i de kristne evangeliene, mest kjent er fortellingen om den samaritanske kvinnen ved br\xc3\xb8nnen i Evangeliet etter Johannes, og lignelsen om den barmhjertige samaritan i Evangeliet etter Lukas. I sistnevnte er det kun samaritansk mann som gir hjelp til en mann som er banket opp, fratatt kl\xc3\xa6rne og etterlatt halvd\xc3\xb8d ved veien. Den barmhjertige samaritan skulle symbolisere ens neste, og viste anvendelse av setningen \xc2\xabelsk din neste som deg selv\xc2\xbb, og viser at selv om j\xc3\xb8dene hadde motsetningsforhold til samaritanerne, var de ogs\xc3\xa5 mennesker som en selv._NEWLINE_Etter Bar Kokhba-oppr\xc3\xb8ret mot romerne ble samaritanernes tempel p\xc3\xa5 Gerisimfjellet gjenoppbygd en gang rundt 136 e.Kr. En bygning p\xc3\xa5 den hellige greske \xc3\xb8ya Delos i Egeerhavet er datert til 100-tallet f.Kr. Den kalles Delossynagogen og er blitt identifisert som en samaritansk synagoge, noe som vil gj\xc3\xb8re den til den eldste kjente j\xc3\xb8diske eller samaritanske synagoge. P\xc3\xa5 den annen side, selv om det er bevis for samaritanernes tilstedev\xc3\xa6relse p\xc3\xa5 Delos, er det ingen direkte bevis for bygningen var en synagoge._NEWLINE_Store deler av samaritansk liturgi ble fastsatt av ypperstepresten Baba Rabba (\xc2\xabStore far\xc2\xbb) p\xc3\xa5 300-tallet. Baba Rabbas styre er minnet som en gullalder av samaritanerne, og fortellinger om hans fromhet og mirakler er en del av samaritansk folkeminne.\n_START_SECTION_\nBysantinsk tid\n_START_PARAGRAPH_\nI tiden under \xc3\x98stromerriket, bysantinsk tid, er betraktet som en oppblomstringstid for det samaritansk samfunnet, og det er antatt at befolkningen utgjorde opp mot en million._NEWLINE_I henhold til samaritansk kilder forfulgte den \xc3\xb8stromerske keiser Zenon (styrte i tiden 474\xe2\x80\x93491)  samaritanerne. Keiseren dro til Neapolis (Sikem), samlet de eldre og krevde at de konverterte til kristendommen, men de nektet. Zanon drepte mange av dem og fikk synagogen ombygd til en kristen kirke. Han dro ogs\xc3\xa5 opp p\xc3\xa5 Gerisimfjellet som var samaritanernes hellige sted. Han bygde flere byggverk, blant dem ogs\xc3\xa5 en grev for sin nylig d\xc3\xb8de s\xc3\xb8nn, og p\xc3\xa5 stedet reiste han et kors slik at n\xc3\xa5r samaritanerne dyrket sin gud var det korset de ville se n\xc3\xa5r de b\xc3\xb8yde seg i andakt._NEWLINE_Senere i 484 gjorde samaritanerne oppr\xc3\xb8r. Oppr\xc3\xb8rerne angrep Sikem, brente fem kirker bygd p\xc3\xa5   samaritanernes hellige steder og kappet en finger av biskop Terebinthus som ledet pinsesereminien. De valgte en mann ved navn Justa (eller Justasa/Justasus) som sin konge, og som kristne kilder kaller for en \xc2\xabbanditth\xc3\xb8vding\xc2\xbb. Samaritanerne fortsatte mot C\xc3\xa6sarea ved kysten hvor det var et samaritansk samfunn. Her ble mange kristne drept og kirken til sankt Procopius. I henhold til Johannes Malalas, ble Justa beseiret av Asclepiades, dux Palaestinae, og hans hode ble sendt til keiseren. I henhold til den bysantinske historikeren Prokopios dro Terebinthus til Zenon for \xc3\xa5 be om hevn. Keiseren dro personlig til Samaria for \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 ned oppr\xc3\xb8ret._NEWLINE_De uklare kildene for hendelsene har hatt betydning for forst\xc3\xa5elsen. Det er klart at det var et oppr\xc3\xb8r i 484, og betydelige styrker ble benyttet for \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 det ned, og etterp\xc3\xa5 ble samaritanernes synagoge p\xc3\xa5 Gerisimfjellet erstattet med en kirke dedikert Maria Guds mor (Theotokos). Prokopios\xe2\x80\x99 beskrivelse skiller seg fra Malalas, noe som tyder p\xc3\xa5 at oppr\xc3\xb8ret i 529 er blitt blandet sammen, og en del forskere har betvilt om det faktisk var et oppr\xc3\xb8r under Zenon, men flertallet mener at det antagelig var to oppr\xc3\xb8r, et i Neapolis (Sikem) og et i C\xc3\xa6sarea. Moderne forskere mener at den rekkef\xc3\xb8lgen av fakta som er bevart i samaritanernes kilder b\xc3\xb8r v\xc3\xb8re omvendt: forf\xc3\xb8lgelsen til Zenon var en konsekvens av oppr\xc3\xb8ret framfor dens \xc3\xa5rsak. Zenon restaurerte kirken i  Neapolis og bannlyste samaritanerne fra Gerisimfjellet hvor det ble bygget et signalt\xc3\xa5rn p\xc3\xa5 toppen for \xc3\xa5 varsle om sivil uro._NEWLINE_Det andre oppr\xc3\xb8ret skjedde i 529. Under karismatisk, messiansk figur ved navn Julianus ben Sabar (eller ben Sahir) gikk samaritanerne til krig for \xc3\xa5 opprette deres egen uavhengige stat. Med hjelp fra ghassanidene knuste keiser Justinian I den store oppr\xc3\xb8ret; ti tusener av samaritanerne ble drept eller fraktet vekk som slaver. Den samaritansk tro, som tidligere hadde hatt status som religio licita (tillatt religion), ble bort imot forbudt av det kristne \xc3\x98stromerriket. Fra en befolkning p\xc3\xa5 minst hundrevis av tusener, sank det samaritansk til rundt ti tusener.\n_START_SECTION_\nMiddelalderen\n_START_PARAGRAPH_\nI begynnelsen ble samaritanerne garantert religi\xc3\xb8s frihet etter den muslimske erobringen av Palestina, men befolkningsantallet i det samaritansk samfunnet sank drastisk som resultat av massakrer og tvangskonverteringer av muslimene._NEWLINE_P\xc3\xa5 tiden av de f\xc3\xb8rste muslimske erobringene, bortsett fra Palestina, var det ogs\xc3\xa5 sm\xc3\xa5, spredte samfunn med samaritanerne som ogs\xc3\xa5 bodde i arabiske Egypt, Syria og Iran. Som andre ikke-muslimer, som j\xc3\xb8dene, ble samaritanerne tidvis betraktet positivt eller ikke negativt som Bokens folk. Deres status som minoritet ble i utgangspunktet beskyttet av de muslimske herskerne, og hadde rett til \xc3\xa5 praktisere sin religion, men som dhimmi m\xc3\xa5tte voksne menn betale jizya (s\xc3\xa6rskilt beskyttelseskatt som ble p\xc3\xa5lagt ikke-muslimer). Det endret seg under sen abbasideperioden hvor det ble en \xc3\xb8kende forf\xc3\xb8lgelse av det samaritansk samfunnet og betraktet dem som vantro som m\xc3\xa5tte konverteres til islam. Tradisjonen hvor menn m\xc3\xa5tte b\xc3\xa6re en r\xc3\xb8d tarboosh eller fess kan ha hatt sitt opphav til forordning fra den abbasidiske kalif Al-Mutawakkil (847-861) som krevde at ikke-muslimske m\xc3\xa5tte skille seg visuelt fra muslimer._NEWLINE_Under korsfarerne var samaritanerne, som ikke-latinske kristne, andreklasses innbyggere av det kristne kongeriket Jerusalem, men ble tolerert og hadde kanskje en del respekt ettersom de var l\xc3\xa6revillige og hadde blitt omtalt positivt i den kristne Bibelen.\n_START_SECTION_\nOsmansk styre\n_START_PARAGRAPH_\nMens flertallet av den samaritansk befolkningen i Damaskus ble massakrert, drept eller under tvang konvertert til muslimer under styret til osmanske pasha Mardam Beq tidlig p\xc3\xa5 1600-tallet, flyttet den gjenv\xc3\xa6rende samaritansk tilbake til Nablus i Palestina i l\xc3\xb8pet av 1600-tallet, inkludert den innflytelsesrike Danafi-familien._NEWLINE_Samfunnet i Nablus ble varig grunnet at de fleste overlevende i diaspora kom tilbake, og de har opprettholdt en liten prosentandel der til denne dag. I 1624 d\xc3\xb8de den siste samaritansk ypperstepresten av slekten til Eleasar, s\xc3\xb8nn av Aron, uten etterkommere, men i henhold til samaritansk tradisjon har etterkommere av Arons andre s\xc3\xb8nn, Itamar, blitt v\xc3\xa6rende og fortsatte posisjonen._NEWLINE_Ved slutten av den osmanske perioden hadde det samaritansk sunket til dets laveste antall. P\xc3\xa5 1800-tallet under presset for \xc3\xa5 konvertere og fra forf\xc3\xb8lgelse fra de lokale muslimske herskerne, og tidvis fra naturkatastrofer, utgjorde samfunnet kun litt over 100 personer.\n_START_SECTION_\nDet britiske Palestinamandatet\n_START_PARAGRAPH_\nSituasjonen for det samaritanske samfunnet bedret seg betydelig under det britiske Palestinamandatet. P\xc3\xa5 samme tid begynte de, som andre grupper, \xc3\xa5 arbeide innen offentlig sektor. Folketellingen for 1922 og 1931 nedtegnet henholdsvis 163 og 182 samaritanere i Palestina. Flertallet av disse bodde i Nablus.\n_START_SECTION_\nIsraelsk, jordansk og palestinsk styre\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at Palestinamandatet ble avsluttet og den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende etableringen av staten Israel var det en del samaritanere som bodde i Jaffa som flyttet til Samaria og bosatte seg i Nablus. Ved slutten av 1950-tallet hadde rundt 100 samaritanere forlatt Vestbredden for Israel under en avtale med jordanske myndigheter p\xc3\xa5 Vestbredden. I 1954 lot den israelske president Yitzhak Ben-Zvi en samaritanske enklave i Holon i Israel._NEWLINE_Fram til 1990-tallet bodde de fleste samaritanere i byen Nablus p\xc3\xa5 Vestbredden nedenfor Gerisimfjellet. De flyttet til selve fjellet i n\xc3\xa6rheten av den israelske landsbyen Har Brakha grunnet volden under den f\xc3\xb8rste intifada (1987\xe2\x80\x931991). Som en konsekvens er at alt som er igjen av det gamle samaritanske samfunnet Nablus er en forlatt synagoge. Den israelske h\xc3\xa6ren har opprettholdt en tilstedev\xc3\xa6relse i omr\xc3\xa5det._NEWLINE_Per 1. januar 2017 var det 796 samaritanere, halvparten bodde i moderne hjem i Kiryat Luza ved Gerisimfjellet, og resten i byen Holon, rett utenfor Tel Aviv. Det er ogs\xc3\xa5 fire samaritanske familier som bor i Binyamina-Giv'at Ada, Matan, og Ashdod._NEWLINE_Som et lite samfunn fysisk delt mellom naboer i en fiendtlig region har samaritanere v\xc3\xa6rt forsiktige og n\xc3\xb8lende med \xc3\xa5 uttrykke side i den israelsk-arabiske konflikt i frykt fo at det kan f\xc3\xb8re til negative og farlige reaksjoner. Mens de samaritanske samfunnene i b\xc3\xa5de Nablus p\xc3\xa5 Vestbredden og Holon i Israel har assimilert til de respektive kulturer i omgivelsene, har hebraisk blitt det prim\xc3\xa6re dagligspr\xc3\xa5ket for samaritanere. De som israelsk statsborgere avtjener israelsk milit\xc3\xa6rtjeneste._NEWLINE_Et av de st\xc3\xb8rste problemene som det samaritanske st\xc3\xa5r overfor i dag er kontinuitet. Med en liten og begrenset befolkning, fordelt mellom hovedsakelig fire familier, og en generell vegring mot \xc3\xa5 akseptere konvertitter, har det v\xc3\xa6rt en historie av genetisk avvik innenfor gruppen grunnet for lite genbasseng. For \xc3\xa5 motvirke dette har samfunnet g\xc3\xa5tt med p\xc3\xa5 at menn i samfunnet kan gifte seg med kvinner utenfor samfunnet, hovedsakelig kvinnelige israelske j\xc3\xb8der, forutsatt at kvinnene g\xc3\xa5r med \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge samaritansk religi\xc3\xb8s praksis. Et lite antall kvinner fra Ukraina har p\xc3\xa5 2010-tallet f\xc3\xa5tt tillatelse til \xc3\xa5 gifte seg inn i samfunnet for \xc3\xa5 ekspandere genbassenget. Det samaritanske samfunnet i Israel m\xc3\xb8ter ogs\xc3\xa5 demografiske utfordringer ved at unge mennesker forlater samfunnet og konverterer til j\xc3\xb8dedommen. Det mest kjente eksempelet er musikeren og TV-personligheten Sofi Tsedaka."