b"\n_START_ARTICLE_\nViking\n_START_PARAGRAPH_\nVikingene [viking], av norr\xc3\xb8nt v\xc3\xadkingr, var sj\xc3\xb8farere fra omr\xc3\xa5det som i dag kalles Skandinavia. I den sene jernalderen deltok vikingene i landn\xc3\xa5m, plyndring, milit\xc3\xa6re ekspedisjoner og handelsvirksomhet langs kyster og elver vestover, s\xc3\xb8rover og \xc3\xb8stover i Europa fra omkring \xc3\xa5r 800 og frem til slutten av 1000-tallet._NEWLINE_I samtiden var ordet viking reservert for personer som dro p\xc3\xa5 oversj\xc3\xb8isk h\xc3\xa6rferd. I nasjonalromantikken ble betydningen av ordet utvidet til \xc3\xa5 omhandle n\xc3\xa6rmest alle skandinaver som levde i perioden som ble d\xc3\xb8pt \xc2\xabvikingtiden\xc2\xbb p\xc3\xa5 1800-tallet. P\xc3\xa5 grunn av behovet i de skandinaviske landene for et nasjonalt symbol \xc3\xa5 f\xc3\xb8le identifikasjon og stolthet over, ble vikingene gjort til gjenstand for hemningsl\xc3\xb8s beundring, s\xc3\xa6rlig fra 1840-tallet til 1940-tallet. Selv om datidens nasjonalistisk pregede fremstilling av vikingene er kraftig nedtonet i etterkrigstiden, er vikingene fortsatt et av de mest kjente etniske symboler i de nordiske land. Dessuten er de det mest kjente symbol for Norden i verden utenfor Skandinavia. Vikingtiden fant sted i yngre jernalder.\n_START_SECTION_\nEtymologi\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 norr\xc3\xb8nt var ordet for personen v\xc3\xadkingr (hankj\xc3\xb8nn), gammelfrisisk w\xc4\xabking/w\xc4\xabtsing og gammelengelsk w\xc4\xab\xc4\x8bing, mens det abstrakte v\xc3\xadking var et hunkj\xc3\xb8nnsord som betegnet en handling (h\xc3\xa6rferd til sj\xc3\xb8s). Betydningen av ordet \xc2\xabviking\xc2\xbb er uviss og har v\xc3\xa6rt diskutert siden 1700-tallet. Det er s\xc3\xa6rlig tolkningen av den historiske konteksten som gj\xc3\xb8r at ordets etymologi ikke er entydig fastlagt. Flere teorier er lansert for \xc3\xa5 forklare ordets opphav. En teori g\xc3\xa5r ut p\xc3\xa5 at uttrykket \xc3\xa5 reise ut i viking, kommer av at de seilte ut fra en v\xc3\xadk (bukt) mens andre vil knytte det til landskapsnavnet Viken som var det gamle navnet p\xc3\xa5 kysten ved Oslofjorden._NEWLINE_If\xc3\xb8lge den danske historikeren Else Roesdahl er det et vestnordisk ord som betyr noe i retning av \xc2\xaben som kjemper til sj\xc3\xb8s\xc2\xbb, \xc2\xabsj\xc3\xb8r\xc3\xb8ver\xc2\xbb, \xc2\xabh\xc3\xa6rferd til sj\xc3\xb8s\xc2\xbb eller \xc2\xabherjing\xc2\xbb. Denne forklaringen bygger p\xc3\xa5 de norr\xc3\xb8ne ordet v\xc3\xadg som betydde kamp, strid eller drap. Blant andre H\xc3\xb8dneb\xc3\xb8 har argumentert mot denne tolkningen med at en slik overgang fra g til k ikke er kjent i de nordiske spr\xc3\xa5kene. I diktet Widsith, som er den eldste kjente forekomsten av ordet, omtales \xc3\xa5 v\xc3\xa6re av viking\xc3\xa6tt, if\xc3\xb8lge Bjorvand brukes ordet da om et folkeslag og ikke i den yngre gammelengelske og norr\xc3\xb8ne betydningen \xc2\xaben som fare til sj\xc3\xb8s, sl\xc3\xa5ss p\xc3\xa5 sj\xc3\xb8en\xc2\xbb. If\xc3\xb8lge H\xc3\xb8dneb\xc3\xb8 er det ikke unaturlig med at ordet har endret betydning fra \xc3\xa5 betegne et folkeslag eller person fra et omr\xc3\xa5de til \xc3\xa5 betegne den virksomheten disse ble assosiert med. H\xc3\xb8dneb\xc3\xb8 viser til betydningsendringen for ord som vandal, barbar og slave._NEWLINE_En forklaring legger til grunn at ordet viking er et l\xc3\xa5nord og skriver seg fra gammelengelsk w\xc4\xab\xc4\x8bing som i sin tur kan v\xc3\xa6re dannet fra verbet w\xc4\xabcian som betyr \xc2\xab\xc3\xa5 sl\xc3\xa5 leir, \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 seg til midlertidig\xc2\xbb eller w\xc4\xabc i betydningen \xc2\xableirplass\xc2\xbb. Tre hypoteser basert p\xc3\xa5 norr\xc3\xb8nt har f\xc3\xa5tt lite st\xc3\xb8tte i forskningen: at hankj\xc3\xb8nnsordet v\xc3\xadkingr skriver seg fra verbet vika i betydningen \xc2\xabtrekke seg unna, reise\xc2\xbb; at hokj\xc3\xb8nnsordet v\xc3\xadking kan skrive seg fra vik og verbet vik(j)a i betydningen \xc2\xabomvei\xc2\xbb; at ordet skriver seg fra verbet v\xc3\xadkja i betydningen \xc2\xab\xc3\xa5 reise, \xc3\xa5 dra\xc2\xbb slik at hankj\xc3\xb8nnsordet v\xc3\xadkingr betegner \xc2\xaben mann som reiser (utenlands)\xc2\xbb. Eldar Heide legger frem en annen forklaring som baserer seg p\xc3\xa5 vika i betydningen \xc2\xab\xc3\xa5 avl\xc3\xb8se hverandre (ved \xc3\xa5rene)\xc2\xbb. I norr\xc3\xb8nt var vika sj\xc3\xb3var trolig et nautisk avstandsm\xc3\xa5l og tilsvarte avstand som ble tilbakelagt f\xc3\xb8r roerne fikk avl\xc3\xb8sning. Til st\xc3\xb8tte for denne forklaringen legger Heide til grunn at ordet viking oppsto f\xc3\xb8r seilet ble innf\xc3\xb8rt i Nord-Europa. Heide argumenterer ogs\xc3\xa5 for at rus, betegnelsen p\xc3\xa5 de skandinaviske herskerne i den f\xc3\xb8rste russiske statsdannelsen, har oppst\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 lignende m\xc3\xa5te fra gammelsvensk r\xc5\x8d\xc3\xbes med betydningen \xc2\xab\xc3\xa5 ro\xc2\xbb eller \xc2\xabroing\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nSammenheng med vik/bukt/fjordarm\n_START_PARAGRAPH_\nEn teori g\xc3\xa5r ut p\xc3\xa5 vikingene holdt til i eller seilte ut fra viker, eller at de skjulte seg i viker og angrep handelsskip derifra. Det var vanlig p\xc3\xa5 den tiden at sammensatte ord med -vik (i betydning v\xc3\xa5g, bukt) fikk nominaldannelsen -vikingr. P.A. Munch mente at det abstrakte v\xc3\xadking (vera i v\xc3\xadkingu) er vanskelig \xc3\xa5 forene med denne tolkningen. Fritz Askeberg mente denne tolkningen ikke er rimelig fordi vikingen like mye opererte fra \xc3\xb8yer og elver. Eldar Heide p\xc3\xa5peker at det ikke var noe s\xc3\xa6regent for vikingene \xc3\xa5 operere fra viker og bukter. Denne tolkningen inneb\xc3\xa6rer at ordet viking m\xc3\xa5 ha oppst\xc3\xa5tt i det nordgermanske spr\xc3\xa5komr\xc3\xa5det fordi vik er et nordgermansk ord.\n_START_SECTION_\nPerson fra Viken\n_START_PARAGRAPH_\nBlant andre Finn H\xc3\xb8dneb\xc3\xb8 tolket ordet som en betegnelse for folk/sj\xc3\xb8menn fra kystdistriktene i V\xc3\xadk-omr\xc3\xa5det. V\xc3\xadk antas \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en sv\xc3\xa6rt gammel betegnelse p\xc3\xa5 Skagerrak og Oslofjorden med landet innenfor (fra Rygjarbit til G\xc3\xb6ta elv). Viking er i s\xc3\xa5 fall ikke n\xc3\xb8dvendigvis navn p\xc3\xa5 et folkeslag eller en stamme, men kan v\xc3\xa6re en samlebetegnelse p\xc3\xa5 folk eller sj\xc3\xb8menn fra kysten av Oslofjorden og Skagerak. Her  er v\xc3\xadkingr dannet p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5te som for eksempel norr\xc3\xb8nt strendingr \xc2\xabstrandboer\xc2\xbb. Denne tolkningen har det m\xc3\xb8tt innvendinger. Folk fra omr\xc3\xa5det Viken blir i norr\xc3\xb8ne kilder alltid omtalt som v\xc3\xadkverir eller v\xc3\xadkverjar \xe2\x80\x93 aldri som v\xc3\xadkingar. P.A. Munch mente at det abstrakte v\xc3\xadking (vera i v\xc3\xadkingu) er vanskelig \xc3\xa5 forene med denne tolkningen. Eldar Heide p\xc3\xa5peker at vikingene ikke var spesielt forbundet med Skagerrak-kysten. Heide skriver ogs\xc3\xa5 at -ing i norr\xc3\xb8nt bare ble avledet av sammensatte stedsnavn, mens enkle stedsnavn som Vik fikk endelsen -ungr og viking m\xc3\xa5tte i s\xc3\xa5 fall ha v\xc3\xa6rt l\xc3\xa5nt fra gammel dansk. Samtidige franske kilder omtaler personer fra Viken som westfaldingi etter Vestfold.\n_START_SECTION_\nKilder\n_START_PARAGRAPH_\nEldste bevarte kilde til ordet \xc2\xabviking\xc2\xbb er fra det angelsaksiske diktet Widsith (som trolig stammer fra omkring \xc3\xa5r 700 og nedskrevet omkring 1000, diktet omhandler hendelser p\xc3\xa5 600-tallet eller tidligere): \xc2\xabsi\xc3\xbe\xc3\xbean hy forwr\xc3\xa6con wicinga cynn\xc2\xbb (\xc2\xabsiden de jagde viking-\xc3\xa6tt\xc2\xbb).  I Widsith omtales ogs\xc3\xa5 skandinaviske folkegrupper som Sw\xc4\x93on, G\xc4\x93atas (g\xc3\xb8ter), Dene, S\xc5\xab\xc3\xbedene og Venlas (folk fra Vendsyssel)._NEWLINE_Ordet er brukt i norske og islandske skrifter fra hele middelalderen inkludert skaldedikt. Danske runesteiner fra omkring \xc3\xa5r 1000, blant annet steinen ved Tirsted kirke, bruker ordet, men er ikke kjent fra dansk og svensk skrift ellers. P\xc3\xa5 svenske runesteiner antyder bruken av ordet forhold utenfor Sverige. Adam av Bremen brukte ordet i omtale av danske forhold. Frisiske lovtekster fra 1000-tallet omtaler \xc2\xabnordmenn\xc2\xbb i forbindelse med \xc2\xabviking\xc2\xbb i betydningen nordisk sj\xc3\xb8r\xc3\xb8ver. Innbyrdes angelsaksiske overfall kaltes den gang av angelsakserne for \xc2\xabvikingeoverfall\xc2\xbb.  Angrep fra de skandinaviske omr\xc3\xa5dene omtales i de samme kildene som regel som angrep fra hedninger, daner eller nordmenn. Personene som angrep Lindisfarne i 793 ble omtalt som hedninger.\n_START_SECTION_\nVikingenes ferder\n_START_PARAGRAPH_\nUtbredelsen av reisevirksomheten er det som klarest skiller vikingenes samfunn fra de foreg\xc3\xa5ende og etterf\xc3\xb8lgende. Vikingenes reiser strakk seg fra Gr\xc3\xb8nland i vest til Kaspihavet i \xc3\xb8st. Ofte foregikk erobringene etappevis, slik at vikingene slo seg ned p\xc3\xa5 et sted, ble der noen \xc3\xa5r eller en generasjon f\xc3\xb8r de fortsatte erobring videre._NEWLINE_De fleste heller i dag til den teori at de vikingferdene skyldtes mangel p\xc3\xa5 dyrkbar jord. Fra Norge var det s\xc3\xa6rlig fra Vestlandet de drog ut p\xc3\xa5 sine ferder. Geografien tilsier at her m\xc3\xa5tte mangel p\xc3\xa5 jord v\xc3\xa6re st\xc3\xb8rst. Det begynte med handelsferder til fremmede land. Senere gikk denne virksomheten over til piratferder. Det var gjerne storb\xc3\xb8nder og h\xc3\xb8vdinger \xe2\x80\x93 mest fra Vestlandet \xe2\x80\x93 som ledet disse toktene. Hjemme i Norge ville disse gjerne leve p\xc3\xa5 storkarsvis \xe2\x80\x93 med overd\xc3\xa5dige gjestebud og blotgilder, hvor tallrike gjester kunne ta for seg av mat og drikke. Men ressursene ble for knappe i de overbefolkede sj\xc3\xb8bygdene. Eget forr\xc3\xa5d strakk ikke til. Man spedde derfor p\xc3\xa5 husholdningen ved \xc3\xa5 plyndre i fremmede land. De kunne ligge i viking om sommeren og leve av g\xc3\xa5rdene sine om h\xc3\xb8sten, vinteren og v\xc3\xa5ren. En h\xc3\xb8vdings\xc3\xb8nn som ikke var odelsb\xc3\xa5ren, s\xc3\xa5 vikingyrket som et brukbart alternativ til g\xc3\xa5rdsdrift. Herjinger i fremmede land skaffet ham gratis l\xc3\xb8s\xc3\xb8re. Mange vikinger ble sv\xc3\xa6rt rike, og dessuten kunne de gjennom kamper mot andre vikinger eller andre land vinne stor heder hjemme i Norge. Det siste telte ofte like mye som gods og gull. For andre som la ut p\xc3\xa5 det \xc3\xa5pne havet, var landn\xc3\xa5m den egentlige og viktigste hensikt for utferden._NEWLINE_I siste halvpart av 800-\xc3\xa5rene organiserte vikinger fra de nordiske land det historien kaller \xc2\xabden store h\xc3\xa6ren\xc2\xbb. Den herjet i Frankrike, Irland og England. N\xc3\xa5r enorme mengder av norske, danske og svenske vikinger gjorde strandhogg, lot de det ikke bli med det. De erobret nytt land og grunnla byer. Nordiske kj\xc3\xb8pmenn og jordhungrige b\xc3\xb8nder fulgte i deres kj\xc3\xb8lvann._NEWLINE_Norske vikinger seilte nordover langs kysten av Norge og over Vesterhavet til F\xc3\xa6r\xc3\xb8yene, Skottland og Irland. De oppdaget og befolket Island p\xc3\xa5 slutten av 800-tallet og anla to kolonier p\xc3\xa5 Gr\xc3\xb8nland. Etterhvert la norske konger under seg \xc3\xb8yene i Vesterhavet, samt deler av Skottland og Irland. Islendingen Leiv Eriksson anla en bosetning nord p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya Newfoundland p\xc3\xa5 den amerikanske siden av Atlanterhavet rundt \xc3\xa5r 1000._NEWLINE_I \xc3\xb8stlig retning dro vikinger (is\xc3\xa6r fra Svearike) opp langs elvene i Russland, noen s\xc3\xa5 langt som til Det kaspiske hav. Her ble staten Novgorod anlagt, som er en av Russlands f\xc3\xb8rste st\xc3\xb8rre statsdannelse._NEWLINE_Danske vikinger seilte over Nordsj\xc3\xb8en til England, og dannet et konged\xc3\xb8mme i Jorvik (York). Fra 830-tallet ble Frankerriket utsatt for hyppige vikingangrep. Her dro vikingene opp langs elvene inn i Frankrike, men de dro sjelden langt fra skipene. I det som skulle bli kjent som Normandie i Nord-Frankrike ble omr\xc3\xa5det kolonisert, og ble anerkjent som eget rike i 911  Landskapet fikk navn etter vikingene, befolkningen ble assimilert slik at normannerne var fransktalende da de erobret England i 1066._NEWLINE_Med koloniene i Irland, England og Frankrike som base, ble ogs\xc3\xa5 Den iberiske halv\xc3\xb8y og S\xc3\xb8r-Italia utsatt for plyndringstokter._NEWLINE_P\xc3\xa5 Den iberiske halv\xc3\xb8y kjenner man angrep mot konged\xc3\xb8mmet Asturias' kyster p\xc3\xa5 800-tallet, og dette konged\xc3\xb8mmets provins Galicia synes \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt s\xc3\xa6rlig hardt utsatt. I 968 ble biskop Sisnando av Compostela drept og klosteret Curtis plyndret. Bispesetet Tuy ble rammet av en fl\xc3\xa5te under (den senere) Olav den helliges ledelse, ble liggende vakant i et halvt \xc3\xa5rhundre. Nordmennene tok ogs\xc3\xa5 gisler som de l\xc3\xb8slatte mot l\xc3\xb8sepenger._NEWLINE_P\xc3\xa5 halv\xc3\xb8yas s\xc3\xb8rlige og islamske del seilte vikingene opp Guadalquivir-elven p\xc3\xa5 sin plyndringsferd i 844, og dette ble foranledningen til at Cordobakalifatet organiserte sin f\xc3\xb8rste fl\xc3\xa5testyrke.\n_START_SECTION_\nSosiale, \xc3\xb8konomiske og teknologiske forutsetninger for vikingenes reiser\n_START_PARAGRAPH_\nI de siste to \xc3\xa5rhundrene har det blitt lansert en rekke teorier for \xc3\xa5 forklare vikingenes 250 \xc3\xa5r lange milit\xc3\xa6re ekspansjonisme. _NEWLINE_Vikingtidens samfunn var et \xc3\xa6ttesamfunn, noe som vil si at en persons stilling, status, rettigheter og plikter fullt og helt ble bestemt av dennes slektskap eller underordningsforhold til stormenn. Alts\xc3\xa5 ikke ut fra tilh\xc3\xb8righet til en stat som i v\xc3\xa5r tid. Mangelen p\xc3\xa5 statsmakt, kirke og politi f\xc3\xb8rte til at den eneste trygghet og sikkerhet en person kunne sikre seg var den en fikk gjennom sin \xc3\xa6ttetilh\xc3\xb8righet. Frav\xc3\xa6r av en sentral statsmakt, \xc3\xa6ttesamfunn, samt en sv\xc3\xa6rt h\xc3\xa5rs\xc3\xa5r forst\xc3\xa5else av \xc3\xa6re, f\xc3\xb8rte til sammen til endel\xc3\xb8se \xc3\xa6ttefeider der krig var en familiesak, ikke et bare et statsanliggende. Opprettelsene av institusjoner som tingene, kirka og sentralstatene kan tolkes som fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 legge en demper p\xc3\xa5 dette ekstreme voldsniv\xc3\xa5et. Sett i lys av \xc3\xa6ttefeider, voldskultur var det ikke noe som helst unikt i vikingenes ekspansjonisme. Den eneste forskjellen var at skipsteknologien (se under) n\xc3\xa5 hadde n\xc3\xa5dd et slikt niv\xc3\xa5 at h\xc3\xa6rferdene lettere kunne legges oversj\xc3\xb8isk i stedet for internt mellom de skandinaviske h\xc3\xb8vdingd\xc3\xb8mmene. Erobringstrangen skilte dem heller ikke fra datidens europeiske ridderskap._NEWLINE_Vikingtidens Skandinavia var ogs\xc3\xa5 et slavesamfunn. Ettersom dette var i f\xc3\xb8rstatistisk tid, kan imidlertid slaveholdets omfang kun ansl\xc3\xa5s ut fra litter\xc3\xa6re kilder og stedsnavn (f.eks Trelleborg, Tr\xc3\xa6ldal etc). Enkelte har ansl\xc3\xa5tt st\xc3\xb8rrelsen p\xc3\xa5 slavehold til 1/3 av befolkningen. Hvis dette anslaget stemmer, kan en tenke seg at kontroll over slavebefolkningen krevde store milit\xc3\xa6re ressurser fra den frie befolkningen. Vikingferdene f\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 til en kontinuerlig forsyning av nye treller til de nordiske landene. Nyere genetisk forskning har vist at en stor del av skandinavers arvematerialet kan f\xc3\xb8res tilbake til keltiske slaver.   I Vest-Europa var de fleste innbyggerne ufrie b\xc3\xb8nder uten tyngre v\xc3\xa6pning, (serfer), mens milit\xc3\xa6rmakt var monopolisert til en liten prosent jord-eiende riddere. Dette stod i kontrast til samfunnsforholdene i Skandinavia, der slave\xc3\xb8konomi og relativt stor grad av v\xc3\xa6pning i den frie delen av bondebefolkningen f\xc3\xb8rte til at selv om befolkningen var liten (<1,5 mill. i hele Skandinavia) kunne de i flere \xc3\xa5rhundrer m\xc3\xb8nstre h\xc3\xa6rer som overgikk Vest-Europas sm\xc3\xa5stater i b\xc3\xa5de st\xc3\xb8rrelse og slagkraft. Det kan spekuleres p\xc3\xa5 om kanskje 10 ganger s\xc3\xa5 stor andel av den mannlige befolkningen kunne tjenestegj\xc3\xb8re for stormenn som vikinger i Skandinavia, enn tilsvarende riddere kunne m\xc3\xb8nstre av like godt trente soldater i de europeiske sm\xc3\xa5statene.\n_START_SECTION_\nJernutvinning\n_START_PARAGRAPH_\nArkeologer har p\xc3\xa5vist en sterk \xc3\xb8kning i jernutvinning ved starten av vikingtiden. Dette var en forutsetning for den milit\xc3\xa6re ekspansjonen som fulgte.\n_START_SECTION_\nVikingenes utrustning\n_START_PARAGRAPH_\nVikingenes utrustning kunne best\xc3\xa5 av \xc3\xb8ks, skjold og spyd. Videre kunne de ha p\xc3\xa5 seg kl\xc3\xa6r av vadmel, ull og pels. Basert p\xc3\xa5 arkeologisk kunnskap kan vi med sikkerhet si at kun velst\xc3\xa5ende vikinger hadde hjelm og brynje._NEWLINE_Vikingtidens sverdklinger kunne v\xc3\xa6re damasksmidde, det vil si, at klingen var smidd delvis av karbonfritt, delvis av oppkullet st\xc3\xa5l, som gir et vakkert m\xc3\xb8nster av lyst og m\xc3\xb8rkt st\xc3\xa5l. Klinger fra Rhinlandet i Frankerriket var spesielt ettertraktet p\xc3\xa5 grunn av den h\xc3\xb8ye kvaliteten. Som regel sto smedens navn som varemerke p\xc3\xa5 klingen. Vikingene ga if\xc3\xb8lge sagaene sverdene navn, og mente at de hadde en egen personlighet._NEWLINE_Konger og h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rere kan ha hatt spesielt flotte hjelmer, s\xc3\xa5 det var enkelt for hirdmennene \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge dem og beskytte dem i kampen. Det er en utbredt myte at vikingene bar hjelmer med horn. Dette er imidlertid en romantisk ide fra det tyske operaliv p\xc3\xa5 1900-tallet, der vikinger i blant annet Wagners opera Der Ring des Nibelungen bar hjelmer med horn for \xc3\xa5 virke mer fryktinngytende. Det finnes avbildninger av mennesker med hjelmer med horn, blant annet p\xc3\xa5 den danske Gundestrupkjelen fra \xc3\xa5r 100 f.Kr. Det finnes ogs\xc3\xa5 hjelmer med horn i fra s\xc3\xb8rligere deler av Europa. Disse er imidlertid ikke fra vikingtiden men fra f\xc3\xb8rromersk jernalder, flere hundre\xc3\xa5r tidligere. Den eneste vikinghjelmen som er funnet er i fra en grav p\xc3\xa5 Gjermundbo i Haugsbygd p\xc3\xa5 Ringerike. Hjelmen er sannsynligvis laget p\xc3\xa5 Gotland.\n_START_SECTION_\nKilder til vikingenes historie\n_START_PARAGRAPH_\nI ettertid er synet p\xc3\xa5 vikingtiden sterkt preget av kildesituasjonen. Det meste av skriftlige kilder som har blitt brukt som beretning om vikingtiden har enten v\xc3\xa6rt gjenfortalt muntlig og blitt nedtegnet flere hundre\xc3\xa5r i ettertid, eller de er sterkt farget av \xc3\xa5 v\xc3\xa6re nedtegnet av vikingenes motstandere som regnet dem som ugudelige hedninger. Kilder fra sagatradisjonen er nedtegnet i en kristen h\xc3\xb8ymiddelalderstat som skilte seg sterkt fra det f\xc3\xb8rkristne vikingtidssamfunnet som ble beskrevet. Imidlertid inkluderer sagaene mange kvad som i motsetning til sagaene er fra vikingtidshendelsenes samtid. Historikere har derfor festet langt st\xc3\xb8rre lit til kvadenes enn til sagaenes sannhetsgehalt.\n_START_SECTION_\nKvad\n_START_PARAGRAPH_\nVikingene levde f\xc3\xb8r skriftkulturens tid. Evnen til \xc3\xa5 deklamere dikt ble h\xc3\xb8yt verdsatt. Fordi diktene f\xc3\xb8lger helt fastsatt versefot og har bokstavrim (s\xc3\xa5kalt allitterasjon), kan vi feste lit til at kvad fra vikingtiden er overlevert i n\xc3\xa6rmest uendret form til de ble nedskrevet i h\xc3\xb8ymiddelalderen. 3-4 kvad er bevart fra 800-tallet, et par dusin fra 900-tallet. Disse har vi bevart fordi de ble inkorporert i islandsk sagalitteratur p\xc3\xa5 1200-tallet. Som redskap til \xc3\xa5 forst\xc3\xa5 vikingenes tid regner historikere kvadene for \xc3\xa5 ha h\xc3\xb8yere kildeverdi enn sagalitteratur som er nedtegnet flere hundre\xc3\xa5r etter vikingtiden. De fleste bevarte kvad er skrevet for \xc3\xa5 bevare minnet om gjerninger som vikingene oppfattet som heroiske og for \xc3\xa5 styrke \xc3\xa6ttas anseelse for ettertiden. \xc3\x85 bli skildret skald (dikter) var et av datidens viktigste PR-tiltak.\n_START_SECTION_\nRunesteiner\n_START_PARAGRAPH_\nRunesteinene er en viktig samtidskilde for vikingekspedisjonene, og navn p\xc3\xa5 de ulike akt\xc3\xb8rene. Slike steiner finnes flere plasser i Norden. Et eksempel er Ingvarsteinene i M\xc3\xa4lardalen i Sverige, som ble reist for \xc3\xa5 minnes den skjebnesvangre vikingferden inn i dagens Russland, tidlig p\xc3\xa5 1000-tallet. I tillegg til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en kilde for vikingene, er disse steinene ogs\xc3\xa5 kilder for hvordan samfunnet for\xc3\xb8vrig var i de nordiske omr\xc3\xa5dene p\xc3\xa5 denne tiden.\n_START_SECTION_\nViktige vikingbyer, -\xc2\xabriker\xc2\xbb og -slag\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb8rste mindre handelsstedene i Skandinavia ble grunnlagt f\xc3\xb8r 800-tallet, men med oppsvingen i handel i vikingtiden kom st\xc3\xb8rre handelssteder. Mange ble grunnlagt med kongelig myndighet, slik som for eksempel Hedeby og Bergen, ettersom de kongelige hadde interesse av \xc3\xa5 innbringe skatt fra handelen._NEWLINE_Handelen var intensiv gjennom hele vikingtiden og ved slutten av 900-tallet hadde den spredt seg fra Island til Det kaspiske hav. Handelsmennene i Skandinavia var ute etter s\xc3\xb8lv fra \xc3\x98sten. Dette ble byttet i varer som for eksempel pelsverk, honning, voks, v\xc3\xa5pen og slaver. Andre varer som ble importert til Skandinavia fra \xc3\x98sten var glassvarer, silke og metallarbeider. De fleste av disse varene ble sannsynligvis importert fra Bysants. Varer fra den vestlige verden er mer hverdagslige slik som tekstiler og basalt til kvernsteiner. Det ble imidlertid ogs\xc3\xa5 importert luksusartikler som for eksempel keramikk, vin og drikkeglass._NEWLINE_Kaupang (norr\xc3\xb8nt for \xc2\xabkj\xc3\xb8pstad\xc2\xbb, \xc2\xabby\xc2\xbb) er et stedsnavn som ble brukt om forskjellige handelsplasser, som Kaupangen i Skiringssal, Kaupanger i Sogn, Koppang i \xc3\x98sterdalen, Kaupangen i Tr\xc3\xb8ndheimen og Hamarkaupangen. Den eldste norske kaupangen vi kjenner til, er den i Skiringsal, som ble nevnt av Ottar._NEWLINE_Kaupang som navn ble brukt alene (en kaupang innenfor et st\xc3\xb8rre omr\xc3\xa5de, som Kaupangen i Tr\xc3\xb8nderheimen) eller sammen med stedsnavn. I omr\xc3\xa5dene Sk\xc3\xa5ne og Halland i Sverige er det et antall av mindre handelssteder som alle har navn som ender med \xc2\xab-k\xc3\xb6ping\xc2\xbb. Samtlige steder ligger i n\xc3\xa6rheten av kysten og en elv.\n_START_SECTION_\nNormandie\n_START_PARAGRAPH_\nHertugd\xc3\xb8mmet Normandie ble etablert i 911 gjennom kong Karl den enfoldiges avst\xc3\xa5elser til Rollo, av mange holdt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re identisk med m\xc3\xb8ringen  Gange-Rolv. Ettersom barneoppdragelse var overlatt til vikingenes (oftest) fransktalende kvinner, gikk spr\xc3\xa5ket raskt over til fransk. 150 \xc3\xa5r senere erobret den normanniske hertugen Guillaume (Vilhelm Erobreren) England i 1066.\n_START_SECTION_\nVikingtiden fremheves\n_START_PARAGRAPH_\nI h\xc3\xb8ymiddelalderen fikk perioden status som en spesielt heroisk og minneverdig tid. Dette medf\xc3\xb8rte at det islandske aristokrati p\xc3\xa5 1200-tallet la ned et stort arbeid i \xc3\xa5 nedtegne \xc3\xa6ttesagaer og litteratur. For islendingene var s\xc3\xa6rlig perioden 870-930, da den til da ubebodde \xc3\xb8ya Island ble befolket s\xc3\xa6rlig viktig. Kalveskinnspergament var sv\xc3\xa6rt kostbart, s\xc3\xa5 kun de aller mest ressurssterke stormennene hadde r\xc3\xa5d til \xc3\xa5 nedskrive hendelsene i \xc3\xa5rhundrene forut. Imidlertid opererte en ikke med noe begrep om en \xc2\xabvikingtid\xc2\xbb, men derimot med et skille mellom hedensk tid (<1000/1030) og kristen tid (etter kristningen).\n_START_SECTION_\nOppfattelsen av vikingene i tidlig nytid\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1600-tallet ble Snorres kongsagaer oversatt til dansk og ble dermed tilgjengeliggjort. Dette ble hovedkilden til de f\xc3\xb8rste Norgeshistoriene som kom ut i opplysningstiden. Personer som islendingen \xc3\x81rni Magn\xc3\xbasson (1663\xe2\x80\x931730) la ned et stort arbeid i \xc3\xa5 ta vare p\xc3\xa5 og kopiere middelalderh\xc3\xa5ndskrifter som kunne kaste lys over vikingtidens historie.\n_START_SECTION_\nVikingsvermeri i nasjonalromantikken\n_START_PARAGRAPH_\nI de f\xc3\xb8rste generasjonene etter 1814, ble Norges \xc2\xabegentlige historie\xc2\xbb regnet som Vikingtiden og h\xc3\xb8ymiddelalderen. Siden historie var definert som statshistorie og ble skrevet fra et slags \xc2\xabkonge(\xc3\xb8rn)perspektiv\xc2\xbb innebar kongefellesskapet i Oldenborgstaten i datidens snevre historieoppfatning at Norge ikke hadde noen historie etter middelalderen. For en nylig selvstendig nasjon som Norge var det da sett p\xc3\xa5 som viktig \xc3\xa5 knytte sin historie bakover til en antatt glori\xc3\xb8s fortid. Vikingtiden passet da perfekt inn i tidens nasjonalisme for \xc3\xa5 skape et bilde av en fortid som kunne tjene som nasjonal identitet og legitimering av kulturens egenart. _NEWLINE_Norr\xc3\xb8nfilologien ble ogs\xc3\xa5 utviklet i denne perioden, og tekstkritikken ble benyttet til \xc3\xa5 skape autentiske utgaver av kildene.\n_START_SECTION_\nVikingskipsutgravingene, den nye Snorre-utgaven og 1905\n_START_PARAGRAPH_\nTo begivenheter kom til \xc3\xa5 skape en voldsom og vedvarende begeistring for vikingtiden ved \xc3\xa5rhundreskiftet i 1900. Oseberg- og Gokstadskipene ble utgravet og Snorres kongesagaer utkom i ny, statssubsidiert billigbokutgave med Norges fremste kunstnere som illustrat\xc3\xb8rer. Boken ble solgt i rekordopplag og ble folkelesning. Boken var med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 forme den nasjonale identiteten som ingen andre litter\xc3\xa6re verk. F\xc3\xb8r historikerne hadde utviklet sagakritikken, ble Snorres livaktige fortellinger fra vikingtiden trodd bokstavelig. Etter at skolereformen p\xc3\xa5 1860-tallet hadde innf\xc3\xb8rt ikke-religi\xc3\xb8se fag som historie og geografi, ble undervisning om vikingtidens konger viet stor plass._NEWLINE_Historikeren og venstreideologen Ernst Sars formidlet historien om at vikingtiden og h\xc3\xb8ymiddelalderen kultur levde videre, og at det var b\xc3\xb8ndene som var b\xc3\xa6rere av denne kontinuiteten. Norge bestod i st\xc3\xb8rst grad av selveiende b\xc3\xb8nder, med en kultur som strekker seg helt tilbake til vikingtiden. Eksempler p\xc3\xa5 dette er videref\xc3\xb8ring av treskj\xc3\xa6ring p\xc3\xa5 stavkirker og treb\xc3\xa5tbygging som er n\xc3\xa6rmest identisk med vikingenes b\xc3\xa5ter. De latinskoleutdannede embetsmennene fikk  sin kulturelle kapital devaluert. Deres idealisering av Romerriket ble utfordret av en venstre- og nynorskbevegelse som dyrket vikingene og satte Snorre h\xc3\xb8yere enn Cicero.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rste halvdel av 1900-tallet: Kamp om eiendomsretten til vikingtiden\n_START_PARAGRAPH_\nI mellomkrigstiden var norsk identitet i sv\xc3\xa6rt stor grad tuftet p\xc3\xa5 vikingmyter. Mange samtidsfenomen ble forklart med at dette var kulturkarakteristika og nedarvede tradisjoner fra vikingtiden. De norske utvandrerne til USA bar med seg denne kulturelle bagasjen, noe som den dag i dag gir seg utslag i vikingdyrkning som av mange oppfattes som ekstrem kitch. Ishavsimperialismen og den norske okkupasjonen av Gr\xc3\xb8nland i 1931\xe2\x80\x9333 ble legitimert med at det var i samsvar med at \xc2\xabvikingene kom f\xc3\xb8rst\xc2\xbb. Historikeren Halvdan Koht skrev flere verk om tidlig Norgeshistorie. Heroisering av vikingtiden ble derfor i mellomkrigstiden et felles tankegods for de fleste politiske grupper._NEWLINE_Mest hengivent i dyrkingen av vikingtradisjonene var imidlertid partiet Nasjonal Samling som ble stiftet i 1933. Nazistene tok i bruk en rekke vikinginspirerte ikoner, som for eksempel runene i SS-symbolet._NEWLINE_Nazistene tok i bruk en rekke vikinginspirerte ikoner, som for eksempel runene i SS-symbolet og solkorset i \xc2\xabnasjonale farver\xc2\xbb som symbol p\xc3\xa5 en p\xc3\xa5st\xc3\xa5tt historisk identitet.\n_START_SECTION_\nVikingene som etnisitetsmark\xc3\xb8r i etterkrigstidens Skandinavia\n_START_PARAGRAPH_\nVolds- og herjingsekspedisjonene et tusen\xc3\xa5r tidligere i de landene som hadde v\xc3\xa6rt Norges allierte under andre verdenskrig passet plutselig d\xc3\xa5rlig i Norges nye image utad. Dessuten hadde nazistenes bruk av vikingtidssymboler og retorikk diskreditert bruken av denne tiden. Heroiseringen av vikingtiden i skolel\xc3\xa6reb\xc3\xb8ker ble derfor gradvis nedtrappet i l\xc3\xb8pet av etterkrigstiden. Men over hundre \xc3\xa5rs nasjonalistisk vikingretorikk har satt s\xc3\xa5 dype spor at vikingtidsmyter fortsatt preger den kollektive identitet i de skandinaviske land.\n_START_SECTION_\nNyere historiografi om vikingtidens samfunn\n_START_PARAGRAPH_\nSiste ti\xc3\xa5r har forskningen p\xc3\xa5 vikingsamfunnet dreid i etnografisk/sosialantropologisk retning. Arkeologen J\xc3\xb8ren Haavardsholm har analysert bruken av vikingsymbolikk og hevdet at dagens forst\xc3\xa5else av vikingtiden er en 1800-tallskonstruksjon. Middelalderhistorikeren Sverre Bagge er en av mange som har tolket sagalitteraturen fra vikingtigen som en antropologisk kilde til datidens samfunnsforhold, og i stedet for kun \xc3\xa5 benytte sagaene som beretning om hvilke politiske begivenheter som faktisk fant sted.\n_START_SECTION_\n\xc3\x86ttesamfunnet\n_START_PARAGRAPH_\nDet var tidligere antatt at \xc3\xa6ttesamfunnet og blodsb\xc3\xa5nd var blant de avgj\xc3\xb8rende faktorene som holdt samfunnet sammen, men i dag synes det som om det var h\xc3\xb8vdingsamfunn og offentlige \xc2\xabkontraktsvennskap\xc2\xbb som var det viktigste. Slike vennskapsforhold og allianser ble etablert ved hjelp av gaver og gener\xc3\xb8sitet, og rikdom, makt, innflytelse og antall allierte var derfor uunng\xc3\xa5elig knyttet sammen. En av konsekvensene av denne praksisen med \xc3\xa5 skaffe seg forbundsfeller gjennom gaver var at h\xc3\xb8vdingene hele tiden m\xc3\xa5tte gripe enhver anledning til \xc3\xa5 tilegne seg inntekt og rikdom der dette var mulig.\n_START_SECTION_\nHornete hjelmer\n_START_PARAGRAPH_\nBortsett fra to-tre tilfeller av rituelle hjelmer som hadde utst\xc3\xa5ende horn, eller slanger, har ingen illustrasjoner eller utgravinger av vikinghjelmer antydet at de hadde horn. I virkeligheten ville slike hjelmer ha f\xc3\xb8rt til at deres kampmetode, som var n\xc3\xa6rkamp, hadde blitt mer problematisk \xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8re. Den generelle misoppfatningen om at vikinger hadde hornete hjelmer stammer antageligvis fra det g\xc3\xb8tiske forbundet i Sverige, som ble grunnlagt i 1811 i den hensikt \xc3\xa5 promotere norr\xc3\xb8n mytologi som en religion av h\xc3\xb8y kunstnerisk anseelse. Myten har trolig blitt forsterket gjennom nasjonalismen, og gjennom at vikingtiden har blitt blandet sammen med den nordiske bronsealderen, som var 2000 \xc3\xa5r tidligere. Fra bronsealderen har det blitt funnet hornete hjelmer, b\xc3\xa5de gjennom arkeologiske funn og helleristninger, hjelmer som antageligvis har blitt brukt i seremonier."