b'\n_START_ARTICLE_\nNorr\xc3\xb8n religion\n_START_PARAGRAPH_\nNorr\xc3\xb8n religion er et begrep som beskriver de f\xc3\xb8rkristne, hedenske religi\xc3\xb8se tradisjoner (se norr\xc3\xb8n mytologi) som var felles for de germanske folkene som levde i de nordiske landene f\xc3\xb8r og under innf\xc3\xb8ringen av kristendommen til Nord-Europa. Norr\xc3\xb8n religion er derfor en undergruppe av germansk hedendom, som var praktisert i land som var befolket av germanske stammer over det meste av nordlige og sentrale Europa i tidlig middelalder eller vikingtiden. Kunnskap om norr\xc3\xb8n religion og mytologi er hovedsakelig samlet fra resultater av arkeologi, etymologi, stedsnavn, og skriftlige materiale, blant annet sagalitteratur, Den eldre Edda og skriftene til s\xc3\xa6rlig islendingen Snorre Sturlason. Det har ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6rt gjort sammenligninger mellom de hevdvunne gamle frimurerritualene og opplysninger om kult og ideologi som norr\xc3\xb8ne skifter og nordisk arkeologisk materiale kan gi._NEWLINE_Betegnelsen hedendom var opprinnelig ikke n\xc3\xb8dvendigvis av nedsettende karakter, men hadde ogs\xc3\xa5 betydningen av \xc3\xa5 skille den hjemlige tro fra den utenlandske tro._NEWLINE_En del forskere, som den franske filologen Georges Dum\xc3\xa9zil har foresl\xc3\xa5tt at en del strukturelle og tematiske elementer innenfor den attesterte norr\xc3\xb8ne religi\xc3\xb8se tankeverden plasserer norr\xc3\xb8n religion innenfor rammeverket av de felles indoeuropeiske uttrykk av \xc3\xa5ndelige ideer som en helhet. Den norske filologen og religionsforskeren Gro Steinsland har tolket den norr\xc3\xb8ne guden Heimdall som en norr\xc3\xb8n religi\xc3\xb8s nytenkning i m\xc3\xb8tet med den nye troen kristendommen, da som den norr\xc3\xb8ne mytologiens siste endepunkt og stadium i utviklingen.\n_START_SECTION_\nTerminologi\n_START_PARAGRAPH_\nNorr\xc3\xb8n religion var et kulturelt fenomen, og som de fleste f\xc3\xb8rlitter\xc3\xa6re trosforestillinger, hadde de som praktiserte troen antagelig ikke det samme navnet for deres religion f\xc3\xb8r de kom i kontakt med folk utenfor deres omr\xc3\xa5de eller med en konkurrerende tro. De eneste titler som ble anvendt p\xc3\xa5 norr\xc3\xb8n religion er de som ble benyttet for \xc3\xa5 beskrive religionen i konkurrerende vis, vanligvis p\xc3\xa5 et antagonistisk og nedsettende vis. En del av disse var hedendom (Norden), Heidentum (Tyskland), Heathenry (England) eller Paganus (latinsk). Den nye religionen, kristendommen, ble omtalt som kristinn d\xc3\xb3mr, det kristne herred\xc3\xb8mmet, mens den gamle religionen som eksisterte f\xc3\xb8r kristendommen, ble omtalt som forn si\xc3\xb0r, som sed og skikk. Tilsvarende ble ogs\xc3\xa5 ny tro omtalt som n\xc3\xbdr si\xc3\xb0r. Overgangen ble karakterisert som si\xc3\xb0askipti, og den f\xc3\xb8rkristne tiden fikk i tiden etter en ny betegnelse, hei\xc3\xb0inn d\xc3\xb3mr, hedenskapets herred\xc3\xb8mme. Hedenskap, fra ordet hei\xc3\xb0inn, h\xc3\xb8rer til ordet hede, utkant, \xc3\xb8de omr\xc3\xa5de, og det latinske, Paganus, hang sammen med pagus, landsbygd. Hedenskap var knyttet til de i utkanten, hedningene, i motsetningen til de siviliserte i sentrum (som Roma) og i byene. Fra kristendommen fikk feste i Norge og Norden, innf\xc3\xb8rt med makt og vold av konger, ble religion omtalt med begreper for makt, herred\xc3\xb8mme og herskerfunskjon._NEWLINE_Det er ulik tradisjon hva man skal kalle de f\xc3\xb8rkristne religi\xc3\xb8se forestillingene i Norden i vikingtiden. I norsk fagmilj\xc3\xb8 omtales det gjerne som \xc2\xabnorr\xc3\xb8n religion\xc2\xbb eller \xc2\xabnorr\xc3\xb8n mytologi\xc2\xbb, mens det i svensk fagmilj\xc3\xb8 omtales som \xc2\xabfornnordisk religion\xc2\xbb, skj\xc3\xb8nt i senere tid har svenskene foretrukket \xc2\xabfornskandinavisk religion\xc2\xbb. Dansk fagtradisjon synes \xc3\xa5 foretrekke \xc2\xaboldnordisk religion\xc2\xbb. Det er vanskelig \xc3\xa5 enes om felles begrep. Norr\xc3\xb8n peker tilbake p\xc3\xa5 de spr\xc3\xa5klige kildene, litteratur og tekster som i overveldende grad var skrevet p\xc3\xa5 vestnordisk (som praktisert i Norge og Island). Nordisk religion er i streng forstand misvisende da det inkluderer samiske og finsk-ugriske religioner, som tilh\xc3\xb8rer andre kultursammenhenger og m\xc3\xa5 studeres p\xc3\xa5 andre premisser. Norr\xc3\xb8n religion eller hedendom er de begrepene som mest treffende dekker emnet.\n_START_SECTION_\nKildene\n_START_PARAGRAPH_\nHva som er kjent om norr\xc3\xb8n hedendom har blitt samlet fra arkeologiske spor og fra litteratur som er skrevet ned etter at kristendommen ble innf\xc3\xb8rt.\n_START_SECTION_\nLitter\xc3\xa6re kilder\n_START_PARAGRAPH_\nDe litter\xc3\xa6re kildene som refererer norr\xc3\xb8n hedendom ble skrevet ned etter at religionen hadde g\xc3\xa5tt tilbake og kristendommen hadde f\xc3\xa5tt et solid grep om de nordiske landene og norr\xc3\xb8ne \xc3\xb8yene i vest i havet. Det store flertallet av dette kom fra Island p\xc3\xa5 1200-tallet hvor kristendommen tok lengst tid med \xc3\xa5 f\xc3\xa5 fotfeste og samtidig med mindre strid p\xc3\xa5 grunn av Islands mer fjerntliggende lokalisering._NEWLINE_N\xc3\xb8kkeltekster for studiet av norr\xc3\xb8n hedendom og mytologi er Den yngre Edda av Snorre Sturlason, latinske Gesta Danorum av Saxo Grammaticus, og Den eldre Edda, av ukjent forfatter eller flere forfattere. Sistnevnte er en samling med dikt som handler om norr\xc3\xb8ne guder og helter. Boka \xc3\xa5pner med det store verdensdiktet Volusp\xc3\xa5. Deretter f\xc3\xb8lger tre dikt med Odin som hovedperson, hvorav det f\xc3\xb8rste er H\xc3\xa5vam\xc3\xa5l. S\xc3\xa5 f\xc3\xb8lger ett dikt om Fr\xc3\xb8y (Skirnesm\xc3\xa5l), fire om Tor og til slutt to som er vanskelig \xc3\xa5 plassere. Diktene handler om situasjoner av avgj\xc3\xb8rende betydning i gudeverdenen. Deler av disse diktene antas \xc3\xa5 h\xc3\xb8re til en st\xc3\xb8rre indoeuropeisk kulturarv.\n_START_SECTION_\nGermansk fellesskap\n_START_PARAGRAPH_\ni den tiden som vi kaller vikingtiden er det vanskelig \xc3\xa5 sette en klar avgrensning av Norden. Grenser var flytende, og n\xc3\xa5r man bevegde seg vekk fra hjemmet ble de kulturelle forskjeller gradvis st\xc3\xb8rre inntil man n\xc3\xa5dde fram til en nytt kulturomr\xc3\xa5de. Det var kommunikasjon og faste reiser mellom de landomr\xc3\xa5dene som i dag er Norge, Sverige og Danmark. Overordnet sett utgjorde de religi\xc3\xb8se forstillingene i Norden et relativt homogent semantisk univers hvor det synes \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt h\xc3\xb8y grad av kulturell kontinuitet i de brede befolkningen. Samtidig var det regionale ulikheter, noe som kommer fram i dialektforskjeller, men ogs\xc3\xa5 i religi\xc3\xb8s praktisering av troen, blant annet var enkelte guder mer framtredende i visse omr\xc3\xa5der, andre guder i andre omr\xc3\xa5der._NEWLINE_Samtidig var den nordiske kultur en del av et st\xc3\xb8rre germansk fellesskap som lengre ute i tid var en del av en indoeuropeisk. Nordisk religion var s\xc3\xa5ledes en samling av lokale religioner som til tross for lokale forskjeller ble holdt sammen av et felles nordisk spr\xc3\xa5k. Religionen hadde over tid vokst sammen og besto av mange elementer som til dels hadde forskjellig opphav. Det kunne b\xc3\xa5de v\xc3\xa6re gammel overlevering og samtidig l\xc3\xa5n fra andre, ytre kulturer. Gro Steinsland beskriver p\xc3\xa5 denne bakgrunn norr\xc3\xb8n religion som en etnisk religion eller en folkereligion. Den hadde vokst fram som en del av tradisjonen innenfor en bestemt befolkningsgruppe, og var en integrert del av en bestemt kultur. Hun p\xc3\xa5peker videre at tyngdepunktet ikke l\xc3\xa5 i trosforestillingene, men i den rituelle praksis. Mytologien hadde derfor ikke en fast og endelig form, men varierte i tid og sted, i motsetningen til kristendommen, Den var ogs\xc3\xa5 knyttet til et bestemt folks territorium og man ble automatisk f\xc3\xb8dt inn i fellesskapet. Det var ogs\xc3\xa5 naturlig for et samfunn og religi\xc3\xb8se forestillinger som bygget p\xc3\xa5 \xc3\xa6tten og minnet av forfedrene._NEWLINE_Det er ikke noen opplagt tidspunkt bakover i tid for n\xc3\xa5r norr\xc3\xb8n hedendom oppsto, og det er ikke mulig \xc3\xa5 peke p\xc3\xa5 et avgj\xc3\xb8rende skille hvor det skjedde religi\xc3\xb8se endringer i en samfunnsmessigst overgang fra en tid til en annen, eksempelvis som under utbruddet av pest p\xc3\xa5 begynnelsen av 500-tallet. Grunnen er at kildematerialet er spinkelt, men ettersom forskerne mener at de nordiske samfunnene ble s\xc3\xa5pass rystet at spr\xc3\xa5ket endret seg, fra urnordiske spr\xc3\xa5k til vestnorr\xc3\xb8nt i Norge, kan man ikke utelukke at ikke de religi\xc3\xb8se forestillingene endret seg samtidig._NEWLINE_Norden har v\xc3\xa6rt bebodd av mennesker siden slutten av siste istid, men graden av kulturell kontinuitet mellom det opprinnelige samfunnet av jegere og samlere og det som oppsto i vikingtiden er bare i begrenset grad dokumentert. Rundt \xc3\xa5r 300 e.Kr. dukker de f\xc3\xb8rste spor opp fra det germanske omr\xc3\xa5det som indikerer dyrkelsen av guder som bar de navn som gjenfinnes i de litter\xc3\xa6re kildene.\n_START_SECTION_\nDen indoeuropeiske forbindelse\n_START_PARAGRAPH_\nBegrepet indoeuropeisk dekker et spr\xc3\xa5klig slektskap mellom en rekke folkeslag som hovedsakelig stammer fra Eurasia. Teorien om et indoeuropeisk utgangspunkt for den nordiske kultur bygger derfor p\xc3\xa5 lingvistiske forbindelser. Det er antatt at det indoeuropeiske spr\xc3\xa5k spredte seg til Europa og vestlige Asia en gang mellom 3000-tallet og 2000-tallet f.Kr. Fremst i denne teoribyggingen sto den litauiske og amerikanske arkeologen Marija Gimbutas. I nyere tid har denne teorien blitt nyansert fra b\xc3\xa5de lingvistisk og genetisk utgangspunkt. Den engelske arkeolog Colin Renfrew har kommet fram til at utbredelsen g\xc3\xa5r helt tilbake til rundt 5000 f.Kr. og da samtidig med utbredelsen av jordbruket i denne delen av verden. Denne ekspansjonen var heller ikke et resultat av en plutselig utvandring, men skjedde langsomt og gjennom naturlig ekspansjon av dyrkbare omr\xc3\xa5der. Likevel har Renfrews teori mistet noe av tyngdepunktet, og Gimbutas\xe2\x80\x99 Kurgan-hypotese om omfattende folkevandringer har igjen f\xc3\xa5tt st\xc3\xb8rre tyngde i forskningsmilj\xc3\xb8ene. Det gjenst\xc3\xa5r dog ytterligere forskning p\xc3\xa5 dette omr\xc3\xa5det, og det er naturlig at tilliten til teorier g\xc3\xa5r i b\xc3\xb8lger.\n_START_SECTION_\nBlandingskultur\n_START_PARAGRAPH_\nDe nordiske spr\xc3\xa5k tilh\xc3\xb8rer den germanske spr\xc3\xa5kgruppe og det er naturlig \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke etter paralleller til nordisk hedenskap blant de folkeslag som tilh\xc3\xb8rer denne. Germansk kultur var spr\xc3\xa5klig og i geografisk utstrekning et l\xc3\xb8st fellesskap uten noe sentralt sentrum. Likheter i bevarte navn p\xc3\xa5 gudene er et tegn p\xc3\xa5 kulturell forbindelse mellom s\xc3\xb8r- og nordgermanske omr\xc3\xa5der. Tilsvarende navn p\xc3\xa5 ukedagene er ogs\xc3\xa5 et sl\xc3\xa5ende eksempel. Ytterligere et tegn er bruken av runer over hele det germanske omr\xc3\xa5det. I Norge oppsto kulturen hverken isolert eller kun importert s\xc3\xb8rfra, men i m\xc3\xb8te mellom germanske, keltiske og samiske kulturer. Gro Steinsland legger vekt p\xc3\xa5 at den nordiske kultur l\xc3\xa5 i utkanten av det germanske omr\xc3\xa5det._NEWLINE_I eldre forskning har det v\xc3\xa6rt en tendens til at samene kun l\xc3\xa5nte fra germansk kultur, men Steinsland p\xc3\xa5peker at samene sannsynligvis ble betraktet som en likeverdig kultur av nordboerne og forskningen har derfor hatt oppmerksomhet p\xc3\xa5 fellestrekk mellom de to kulturer, for eksempelvis seidtradisjonen som har store likheter med cirkumpolare sjamanistiske tradisjon. Nyere forskning er derfor mer \xc3\xa5pne for muligheten av samisk p\xc3\xa5virkning av norr\xc3\xb8n hedendom. Steinsland advarer dog mot overdrevet fokus p\xc3\xa5 likhetene mellom seid og samisk noaidetradisjon som kan skygge for de faktiske forskjeller mellom dem. Det var store ulikheter mellom den samiske og norr\xc3\xb8ne samfunnsstruktur ved at den ene var nomadisk og den andre fastboende. Hun foretrekker \xc3\xa5 beskrive de to kulturer som selvstendige enheter som i \xc3\xa5rtusener sameksisterte i Skandinavia og hvor likhetene ikke n\xc3\xb8dvendigvis er resultat av direkte l\xc3\xa5n, men uttrykk for m\xc3\xb8tepunkter mellom to forskjellige kulturer.\n_START_SECTION_\nSteinalder og bronsealder\n_START_PARAGRAPH_\nNord-Europa var fram til midten av 1000-tallet f.Kr. uten et skriftsystem, men arkeologiske spor i form av bilder og gjenstander, hvor av mange kan tolkes i religi\xc3\xb8s sammenheng, gj\xc3\xb8r at det er mulig \xc3\xa5 f\xc3\xa5 et glimt av de eldste tiders tro og tanker. I bronsealderen er jordbruket innf\xc3\xb8rt og med den andre religi\xc3\xb8se behov og forestillinger enn samfunnet av jegere og samlere. Helleristninger, bilder risset inn i berg og fjellsider, er i sitt vesen uklare og g\xc3\xa5tefulle, men er antagelig skapt i forbindelse med fruktbarhetskulter og med solen som et sentralt element. Andre bronsealderfunn tegner et lignende bilde, for eksempel Solvognen fra Danmark._NEWLINE_Navn p\xc3\xa5 guder eller de myter de henspiller p\xc3\xa5 kan derimot ikke utledes fra disse funn. Den danske religionssosiologen Morten Warmind mener at funnene fra bronsealderen med stor sannsynlighet forestiller datidens ritualer hvor helleristningenes figurer svar til funn man har av utstyr til mennesker og dyr. Helleristninger avbilder skip og hester som antagelig framstiller prosesjoner av en eller annen form, og disse kan avspeile mytens forl\xc3\xb8p. Gjennom deltagernes medvirkning ble det oppfattet at gudene selv deltok i ritualene.\n_START_SECTION_\nJernalderen\n_START_PARAGRAPH_\nFra jernalderen stammer de eldste skriftlige kilder hvor den nordiske religion omtales. De stammer alle fra middelhavsomr\xc3\xa5det og er skrevet p\xc3\xa5 gresk og latin. I de fleste tilfeller dreier det seg om gudenavn som tolkes fra skribentens egen bakgrunn, og oversettes til hva som oppfattes som tilsvarende greske eller romerske guder. Innimellom finnes det korte beskrivelser av nordboernes religi\xc3\xb8se skikker. Den mest omfattende beskrivelsen er ved romeren Tacitus. Hans verk Germania forteller om dyrkelsen av en kvinnelig gud Nerthus som etymologisk er blitt knyttet til den mannlige gud Njord. Tacitus nevner ogs\xc3\xa5 andre guder med sterke paralleller til guder fra yngre tider, men ogs\xc3\xa5 her gitt romerske navn. Av dette kan det sluttes at det har v\xc3\xa6rt religi\xc3\xb8s kontinuitet i Norden fra jernalderen og til middelalderen. Ett av problemene med Germania er at det st\xc3\xa5r alene som kilde, noe som har p\xc3\xa5pekte at Tacitus skrev for romerne en helt ukjent og fremmedartet verden som ikke kunne forklares uten sammenligninger, og s\xc3\xa5ledes ikke inneholder objektive observasjoner._NEWLINE_I jernalderen og i vikingtiden bodde de fleste nordboere enten i sm\xc3\xa5 landsbyer eller i isolerte g\xc3\xa5rder. De f\xc3\xb8rste begynnelser til byer kan spores til vikingtidens begynnelse, men de egentlige byer i moderne forstand kom f\xc3\xb8rst i slutten av perioden. En egentlig bykultur kom langt senere. P\xc3\xa5 alle samfunnsniv\xc3\xa5 var det h\xc3\xb8vdinger som sto i spissen for fellesskapets ritualer. Hans makt ble sikret gjennom utveksling av gaver og lojalitet slik ogs\xc3\xa5 kongen var avhengig av sikre seg b\xc3\xb8ndenes st\xc3\xb8tte for bevare sin posisjon._NEWLINE_Det religi\xc3\xb8se liv var knyttet til lokalsamfunnet og sentret rundt lokalsamfunnets fellesskap. Jordbruket og siden fiske var det viktigste erverv, og den religi\xc3\xb8se kulten fokuserte p\xc3\xa5 fruktbarhet og beskyttelse mot naturkrefter og ulykker. En direkte kommunikasjon mellom gudene og menneskene var avgj\xc3\xb8rende for samfunnets trivsel. Man forestilte seg at gudene manifesterte seg direkte i alle livets forhold og s\xc3\xa5ledes fikk alle handlinger mulig religi\xc3\xb8s betydning. H\xc3\xb8ytider og gilder var et felles anliggende. I en beskrivelse av en stor kultfest i Uppsala framg\xc3\xa5r det at det var straffbart \xc3\xa5 utebli.\n_START_SECTION_\nKarakterstikk av norr\xc3\xb8n hedendom\n_START_PARAGRAPH_\nDen danske religionsforsker Jens Peter Schj\xc3\xb8dt har beskrevet norr\xc3\xb8n hedendom som praksisorientert. Nordboerne la ikke vekt p\xc3\xa5 moral, men fokusert p\xc3\xa5 overholdelsen av en rekke religi\xc3\xb8se plikter. Form\xc3\xa5let med religionsut\xc3\xb8velsen var \xc3\xa5 opprettholde et godt forhold til de krefter som styrte verden. Kontrollen over verden var delt mellom mange ulike guddommelige makter, og et framtredende element i de bevarte kildene er forestillingen om en evig kamp mellom gudene og fiendtlige krefter, jotnene. Gudene var de som s\xc3\xb8rget for orden og rikdom, ogs\xc3\xa5 for menneskene, mens jotnene s\xc3\xb8kte \xc3\xa5 kaste verden ut i kaos, det vil si \xc3\xa5 omgj\xc3\xb8re verdens skapelse._NEWLINE_I motsetningen til den samtidige kristendommen, var norr\xc3\xb8n hedendom ikke sentralt organisert og hadde ikke en formell prestestand, men enkelte runefragmenter tyder p\xc3\xa5 at det eksisterte s\xc3\xa6rlige kultspesialister. Disse utgjorde dog ikke en profesjonelle samfunnsklasse og var kjent som goder, og de kvinnelige var goda. Disse fungerte som den religi\xc3\xb8se og politiske leder eller h\xc3\xb8vding for sitt distrikt som ble kalt for godord (go\xc3\xb0or\xc3\xb0). Begrepet gode (norr\xc3\xb8nt go\xc3\xb0i, flertall go\xc3\xb0ar) betyr bokstavelig den som taler for gudene. Goden var den som ledet blotet p\xc3\xa5 hovet, og hovet var knyttet til godens eget hus og eiendom._NEWLINE_Religionen var knyttet til samfunnet, og fungerte i en sosial sammenheng. Norden var i vikingtiden preget av store avstander, og \xc3\xb8konomiske forskjeller. Arkeologien har konstatert stor forskjell i gravskikkene mellom de regionene som ble til Norge, Sverige og Danmark. Det kan ogs\xc3\xa5 inneb\xc3\xa6re en forskjell i religi\xc3\xb8s praksis, og stedsnavn tyder ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 at det var ikke de samme gudene som ble dyrket over alt. Likevel skal forskjellene i overvurderes da felles spr\xc3\xa5k og skipstrafikken knyttet regionene sammen. Skikker og kultur var ikke vesensforskjellige, noe som gj\xc3\xb8r betegnelsen nordisk religion meningsfullt._NEWLINE_Nordboernes myter forteller om gudenes tilv\xc3\xa6relse i en uavbrutt kamp mot fiendtlige krefter for \xc3\xa5 opprettholde orden i kosmos. Andre betydningsfulle mytologiske temaer var lov, orden og regler for forholdet menneskene imellom, samt fruktbarhet og rikdom. I tillegg kom krigeridealer, dikterisk inspirasjon og makt. Det religi\xc3\xb8se liv var forankret i dagliglivet p\xc3\xa5 samme vis som man ikke skilte mellom det naturlige og overnaturlige, de som l\xc3\xa5 mellom det virkelige og uvirkelige._NEWLINE_I den f\xc3\xb8r-kristne tid hadde man ikke et begrep som svarte til begrepet religion, men benyttet si\xc3\xb0r, sed og skikk, den tradisjon som sagalitteraturen benevnte som forn si\xc3\xb0r, forfedrenes sedvane, mens den nye religion var \xc3\xa5 betrakte som n\xc3\xbda si\xc3\xb0r, nye sedvaner.'