b'\n_START_ARTICLE_\nDen f\xc3\xb8rste franske republikk\n_START_SECTION_\nSlutten p\xc3\xa5 monarkiet i Frankrike\n_START_PARAGRAPH_\nUnder Frankrikes lovgivende nasjonalforsamlings regjeringstid, som var tiden mellom selve revolusjonen og kunngj\xc3\xb8ringen av den f\xc3\xb8rste republikken, var Frankrike i krig med Preussen og \xc3\x98sterrike. I juli 1792 utstedte hertugen av Braunschweig, kommandanten av den \xc3\xb8sterrikske-pressiske h\xc3\xa6ren, sitt Braunschweig-manifest hvor han truet med \xc3\xa5 legge Paris i grus om noen skade ble p\xc3\xa5f\xc3\xb8rt kong Ludvig XVI. Trusselen fra utlandet forverret \xc3\xb8yeblikkelig den politiske uroen midt i den franske revolusjonen, og \xc3\xb8kte lidenskapen og f\xc3\xb8lelsen av at det hastet blant de ulike fraksjoner. I volden den 10. august 1792 stormet borgerne Tuileries-palasset, drepte rundt seks hundre av kongens sveitsergarde, og insisterte p\xc3\xa5 \xc3\xa5 fjerne kongen. En fornyet frykt for motaksjon fra de antirevolusjon\xc3\xa6re f\xc3\xb8rte til ytterligere vold, og i l\xc3\xb8pet av den f\xc3\xb8rste uken av september 1792 br\xc3\xb8t flokker av parisere inn i byens fengsler og drepte over halvparten av fangene. Dette rammet adelsfolk, prester, og andre politiske fanger, men ogs\xc3\xa5 tall\xc3\xb8se vanlige kriminelle, slike som prostituerte og sm\xc3\xa5tyver, mange myrdet mens de satt i sine fangeceller; voldtatt, stukket og sl\xc3\xa5tt i hjel. Dette ble kjent som septembermassakrene.\n_START_SECTION_\nDirektoriet\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at Robespierre selv ble arrestert og henrettet i juli 1794, ble Jakobinerklubben stengt og de overlevde girondene (den moderate, republikansk fraksjonen) ble gjeninnsatt. Et \xc3\xa5r senere innf\xc3\xb8rte nasjonalkonventet Konstitusjonen av 1795. De gjeninnf\xc3\xb8rte religionsfrihet, begynte l\xc3\xb8slatte et store antall innsatte i fengslene, og viktigst av alt, den innf\xc3\xb8rte valg for et ny lovgivende forsamling. Den 3. november 1795 ble direktoriet etablert. Under dette systemet ble Frankrike ledet av en parlament med to kamre, best\xc3\xa5ende av et \xc3\xb8vre kammer kalt for Conseil des Anciens, De eldres r\xc3\xa5d (med 250 medlemmer) og et lavere kammer kalt for Conseil des Cinq-Cents, R\xc3\xa5det av de fem hundre (som n\xc3\xb8dvendigvis hadde 500 medlemmer), og et kollektiv av ledere kalt for selve Direktoriet, og som har gitt epokens sin betegnelse. Grunnet indre uro og ustabilitet, p\xc3\xa5f\xc3\xb8rt av hyperinflasjon av papirpenger kalt for Assignats, og de franske milit\xc3\xa6re katastrofer i 1798 og 1799, varte direktoriet i kun fire \xc3\xa5r, og ble veltet i 1799.\n_START_SECTION_\nKonsulatet\n_START_PARAGRAPH_\nDen neste perioden som ble kjent som det franske konsulatet begynte med 18 brumaire-kuppet, statskuppet den 9. november 1799, forberedt av Emmanuel-Joseph Siey\xc3\xa8s og ledet av Napol\xc3\xa9on Bonaparte. Det ble opprettet en ny styreform for Frankrike, konsulatet. Lederne av direktoriet hadde selv planlagt statskuppet, noe som klart indikerte direktoriets svekkede makt. I l\xc3\xb8pet av en dr\xc3\xb8y m\xc3\xa5ned hadde Bonaparte utman\xc3\xb8vrert de andre to i ledertrioen, og lot deretter seg selv utnevne til f\xc3\xb8rstekonsul. Han kom senere til \xc3\xa5 utrope seg selv til keiser, og effektivt avsluttet den f\xc3\xb8rste franske republikk og begynte tidsalderen av det f\xc3\xb8rste franske keiserrike.'