b'\n_START_ARTICLE_\nRettlinjet engfly\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nEt noks\xc3\xa5 lite (vingespenn 22 \xe2\x80\x93 27 mm), gr\xc3\xa5tt nattfly. Arten er ganske vanskelig \xc3\xa5 skille sikkert fra buelinjet engfly (Oligia strigilis), noen ganger m\xc3\xa5 man unders\xc3\xb8ke kj\xc3\xb8nnsorganene for \xc3\xa5 bestemme disse artene. Rettlinjet engfly er i gjennomsnitt litt mindre enn den andre arten, og vingene har ofte et litt bronseaktig skinn. Det beste, ytre kjenntegnet er at ytre mellomlinje (tverrlinjen som ligger ca. 2/3 ut i forvingen) er bare svakt buet i den bakre delen hos rettlinjet engfly, mens den er kraftig buet hos buelinjet engfly. Men denne linjen er ofte nesten umulig \xc3\xa5 se p\xc3\xa5 m\xc3\xb8rke eksemplarer. Arten er ganske variabel i fargen, ulikt hos buelinjet engfly er de m\xc3\xb8rke fargevariantene hyppigst. Forvingen er m\xc3\xb8rkgr\xc3\xa5, noen ganger er den ytterste tredjedelen lysgr\xc3\xa5. Nyre- og ringmerkene er vanligvis tydelige. Hos lyse eksemplarer er den indre mellomlinjen tydelig som et hvitt, kommaformet merke fra vingens bakkant noe innenfor midten. Ytre mellomlinje er svakt buet i den bakerste delen, ofte et stykke nesten rett. Bakvingen er gr\xc3\xa5.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nArten lever i \xc3\xa5pne omr\xc3\xa5der som enger, veikanter og hager. Larvene er funnet p\xc3\xa5 r\xc3\xb8ttene av hundegras (Dactylis glomerata), men g\xc3\xa5r trolig ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 andre gras. De overvintrer sannsynligvis. De voksne sommerfuglene flyr i juni \xe2\x80\x93 juli. Det er vanskelig \xc3\xa5 finne spesifikk informasjon om biologien til denne arten fordi den er s\xc3\xa5 vanskelig \xc3\xa5 skille fra buelinjet engfly.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nArten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, og Lilleasia. I Norge ser den ut til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re mer utbredt enn buelinjet engfly, og er funnet nord til Nord-Tr\xc3\xb8ndelag.'