b"\n_START_ARTICLE_\nKinesisk kirkehistorie\n_START_SECTION_\nDet egentlige Kina\n_START_PARAGRAPH_\nEn stentavle fra Xian fra 781 beretter at den f\xc3\xb8rste kristne misjon\xc3\xa6r kom til Kina i 635.  Den tradisjon som knytter det til en misjonsreise til Kina av selveste apostelen Thomas synes imidlertid \xc3\xa5 stamme fra et syro-malabarsk breviar fra 1200-tallet.  Dette er en underlig beretning: Den hl. Thomas skal ha reist til Kina, omvendt noen til kristendommen og deretter vendt tilbake til Meliapore, der han d\xc3\xb8de. Det finnes intet som beviser at apostelen foretok en slik reise._NEWLINE_Denne beretningen tidfester de f\xc3\xb8rste kristne i Kina til den samme tid da, if\xc3\xb8lge noe omstridte kilder, da en keiser fra det sene Han-dynastiet i 67 e.Kr. tok imot de f\xc3\xb8rste buddhistiske utsendinger fra India. I s\xc3\xa5 fall gjorde mahayanabuddhismen og kristendommen entr\xc3\xa9 samtidig. Historikere har lenge avvist dette som en legende uten hold, og det er sannsynligvis den fremherskende situasjon ogs\xc3\xa5 i dag (2007). Det er imidlertid andre stemmer. If\xc3\xb8lge professor Xie Bizhen ved Teachers' University of Fujian i Fuzhou ble tanken om at Thomas kan ha forkynt i Kina avvist fordi man mente at det ikke var kommunikasjonsruter fra Midt\xc3\xb8sten og dit. Men Xie p\xc3\xa5peker at slike ruter allerede eksisterte i det f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rhundre, slik at en avvisning av legenden i hvert fall ikke kan tilbakevises p\xc3\xa5 det grunnlag. _NEWLINE_Enten apostelen Thomas kom eller ikke; muligheten for at andre kristne kan ha kommet i det f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rhundre kan ikke avfeies. Dette er en spekulasjon som har f\xc3\xa5tt ny n\xc3\xa6ring blant annet fra professor Wang Wei-fan i artikler fra 2001 og 2003, som viser bl.a. til funn av et gammelt kors som kan stamme fra \xc3\xa5rene rett etter den senere Han-tiden (25-220 e.Kr.) og til gravinnskrifter fra 86 e.Kr., oppbevart i kunstmuseet i Xuzhou i Jiangsu._NEWLINE_En gang mellom \xc3\xa5r 100 og 220 ble en mandarin i Xuzhou begravd i et gravkammer som ikke ble oppdaget f\xc3\xb8r i 1954. Veggene i gravkammeret hadde forskjellige dekorasjoner om livet f\xc3\xb8r og etter d\xc3\xb8den, slik som var vanlig under Han-dynastiet. Men en historiker la nylig (2005 eller noe f\xc3\xb8r) merke til at ett panel viste et par med et barn i noe som kunne v\xc3\xa6re en krybbe, tre bes\xc3\xb8kende b\xc3\xa6rende p\xc3\xa5 gaver, og mordere n\xc3\xa6rme seg fra en annen retning. Et annet panel viste en kvinne som plukker frukt fra et tre mens hun blir bitt av en slange. Det er ogs\xc3\xa5 fire fiskere som kaster ut nettet sitt. Kanskje er dette spor etter en misjon\xc3\xa6rs virke? Ett av de tre motivene kunne godt v\xc3\xa6rt j\xc3\xb8disk, men neppe alle tre._NEWLINE_Arnobius (d\xc3\xb8d 330) omtaler i sin apologia \xc2\xabDisputationes adversus gentes\xc2\xbb (ca. 303) om misjonsarbeid blant \xc2\xabsererne\xc2\xbb, men det fremg\xc3\xa5r ikke hvem og hvor de var. If\xc3\xb8lge den syro-orientalske biskop Ebedjesus (1200-tallet) var det en overlevering i den syriske kirke at Arch\xc3\xa6us, erkebiskop av Seleucia, hadde opprettet et metropolitansete (erkebisped\xc3\xb8mme) i Kina i 411, og det impliserer i s\xc3\xa5 fall et kristent n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r i landet innen det tidspunkt. De munkene som i 511 bragte silkeormer til Konstantinopel fra sine klostre ble hevdet \xc3\xa5 komme fra Kina, men det synes mer sannsynlig at de kom fra Persia, Turkestan eller Ceylon._NEWLINE_Mer sikkert er det at manikeismen fant sin vei til Kina p\xc3\xa5 et meget tidlig tidspunkt, denne ikke-kristne sekten med mange kjennemerker hentet fra kristendommen. Karakteristisk manikeistiske trekk synes \xc3\xa5 la seg identifisere i beskrivelsen av gamle sekter i kystprovinsen Fujian.\n_START_SECTION_\nDet gamle Tibet\n_START_PARAGRAPH_\nDet moderne Kinas grenser gj\xc3\xb8r det naturlig \xc3\xa5 nevne Tibet. Det er sannsynlig at syro-orientalsk kristendom n\xc3\xa5dde Tibet (som var st\xc3\xb8rre en dagens Tibet) omkring \xc3\xa5r 549. Det var da heftalittene (De hvite hunnere), en fryktet sentralasiatisk nomadisk stamme, konverterte til kristendommen. Man vet ikke hvordan dette gikk til, men det ble sendt en biskop til dem fra Bagdad og de forble tro kristne i \xc3\xa5rhundrer. Ellers var Tibet shamanistisk den gang; buddhismen gjorde ikke sin entr\xc3\xa9 f\xc3\xb8r mot slutten av 700-tallet, og forble i hundrevis av \xc3\xa5r avgrenset til eliteklassene. Det fantes en sterk kirke i Tibet p\xc3\xa5 700-tallet, patriark Timoteus I (727-823), leder for den syro-orientalske kirke, skrev fra Bagdad ca. \xc3\xa5r 794 om n\xc3\xb8dvendigheten av \xc3\xa5 utnevne enda en biskop for Tibet. I et tidligere brev (782) hadde han beskrevet tibetanerne som en av kirkens mer betydelige fellesskap. Bispesetet antas \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt i Lhasa, og var sannsynligvis levende s\xc3\xa5 sent som p\xc3\xa5 1200-tallet, da buddhismen bredte seg i de jevne lag av folket. Kors og kristne inskripsjoner er blitt funnet i Ladakh-omr\xc3\xa5det som da var del av Tibet.\n_START_SECTION_\nEkskurs om terminologi - syro-orientalere eller nestorianere?\n_START_PARAGRAPH_\nDenne artikkelen foretrekker uttrykket syro-orientalere fremfor nestorianere om de syriske og persiske kristne som tilh\xc3\xb8rte den kirke som var etablert i Perserriket. Men det meste av faglitteratur vil bruke ordet nestoriansk. Imidlertid er det i 1990-\xc3\xa5rene blitt alminnelig gjennomslag for at betegnelsen nestoriansk, som disse kristne ikke har brukt om seg selv og som de oppfatter som nedsettende, aldri har v\xc3\xa6rt treffende. Nestorianismen skulle i utgangspunktet v\xc3\xa6re den teologiske l\xc3\xa6re som presten Nestorius (ca.386-ca.451) forfektet, og som ble avvist som vrangl\xc3\xa6re i 431 p\xc3\xa5 Konsilet i Efesos. N\xc3\xa5 har imidlertid forskere kunnet enes om at det dreier seg om en eldgammel misforst\xc3\xa5else, i det minste hva gjelder syro-orientalerne. Nestorius' skrifter gir ikke dekning for at han var \xc2\xabnestorianer\xc2\xbb. Men viktigere er det at kirken i Perserriket (\xc3\x98stens assyriske kirke), som trykket ham til sitt bryst, uansett ikke utviklet den kristologiske l\xc3\xa6re som i mangel av et bedre navn kalles nestorianisme. I ny kirkehistorisk faglitteratur er det derfor i ferd med \xc3\xa5 skje en terminologiutveksling. Andre uttrykk som brukes er Den assyriske kirke, eller Den assyriske kirke av \xc3\x98sten.\n_START_SECTION_\nSyro-orientalernes komme\n_START_PARAGRAPH_\nMed syro-orientalerne trer man inn i den historie der man har sikker kunnskap. Tang-dynastiets fremste keiser var den store Taizong (627-649), som forente hele det siviliserte \xc3\x98st-Asia inklusive store deler Sentral-Asia og Nord-India, men unntatt Japan, under sitt septer. Kina fikk aktive handelsforbindelser med Persia og dermed Mesopotamia og andre deler av Midt\xc3\xb8sten._NEWLINE_Det hersker ingen tvil om at det var p\xc3\xa5 denne tid at j\xc3\xb8dene kom til Kina - den lille gruppen j\xc3\xb8der som den dag i dag (2006) finnes i Kaifeng i Henan stammer fra denne innvandringen. muslimene kom ikke lenge etter. Det er ogs\xc3\xa5 sannsynlig at det allerede var endel utenlandske syro-orientalske handelsmenn i Chang'an (Xi'ans gamle navn). Det kan ogs\xc3\xa5 virke sannsynlig at det var sm\xc3\xa5 syro-orientalske grupper i andre st\xc3\xb8rre byer, som Kaifeng. De var i alle fall p\xc3\xa5 plass f\xc3\xb8r biskop Alopen dro til Kina for \xc3\xa5 organisere sjelesorgen blant dem._NEWLINE_Alopen er den f\xc3\xb8rste syro-orientalske misjon\xc3\xa6r til Kina man kan si noe sikkert om. Imidlertid finnes det ogs\xc3\xa5 indikasjoner p\xc3\xa5 at syro-oriantalerne kanskje noe tidligere hadde fors\xc3\xb8kt seg p\xc3\xa5 misjonsfremst\xc3\xb8t sj\xc3\xb8veien, helt sikkert til dagens Sri Lanka men ogs\xc3\xa5 muligens til Java, Malayahalv\xc3\xb8ya og opp til Kinas s\xc3\xb8rkyst.\n_START_SECTION_\nDen nestorianske stele\n_START_PARAGRAPH_\nDen nestorianske stele (kinesisk: Jingjiao beiwen = Den str\xc3\xa5lende religions stele), som ble gjenoppdaget i eller n\xc3\xa6r Xian (tidligere Chang'an) i 1623, er en stele som ble oppstilt der i Tangrikets hovedstad i 781. Den gjengir p\xc3\xa5 en troverdig og detaljert m\xc3\xa5te hvordan den syro-orientalske (s\xc3\xa5kalt nestorianske) form for kristentro kom til Kina med biskopen Alopen, og hvordan den ble velvillig mottatt av keiseren i \xc3\xa5ret 635, spredte seg og presenterte sin l\xc3\xa6re, som stelen kaller Den lysende religion evt. den str\xc3\xa5lende religion (kinesisk: Jingjiao). Alopen kom ikke plutselig og uventet, keiseren kjente til hans komme og sendte han i m\xc3\xb8te en eskorte som f\xc3\xb8rte ham til hovedstaden Chang'an.\n_START_SECTION_\nAlopens virke, kirkens vekst\n_START_PARAGRAPH_\nAlopen oversatte de nestorianske sutraer til kinesisk. Det er grunn til \xc3\xa5 anta at de medbragte skrifter ikke var skrevet p\xc3\xa5 syrisk, men p\xc3\xa5 persisk eller sogdiansk. I 638 var den f\xc3\xb8rste oversettelsen klar: \xc2\xabSutraen om Jesus Messias\xc2\xbb (Xuting mishi suojing), med elementer fra Bibelen. Den gjorde det klart at det var intet i det kristne budskap som kunne true de kinesiske tradisjoner. Alopen understreket her det kristne budskaps universalitet, og benyttet ogs\xc3\xa5 noen konfucianske, taoistiske og buddhistiske begreper i fremstillingen. Han understreket at Kristus var frelseren for alle folkeslag. Han fikk frem at lojalitet til staten og barnlig pietet til foreldrene ikke ble anfektet av kristendommen; kristendommen st\xc3\xb8ttet selv disse verdier. Det kristne budskap truet ikke den kinesiske samfunnsorden men var med om \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte opp om den. Keiser Taizong var forn\xc3\xb8yd, og gav tillatelse til at den nye l\xc3\xa6re kunne forkynnes i hele riket. _NEWLINE_Ved et edikt erkl\xc3\xa6rte keiseren samme \xc3\xa5r at den kristne l\xc3\xa6re skulle v\xc3\xa6re en av rikets tolererte religioner, og Alopen fikk forkynnelsestillatelse._NEWLINE_Dette utl\xc3\xb8ste stor misjonsaktivitet, og det ble opprettet klostre i landets viktigste byer. Den neste keiser, Gaozong (650-683), gav Alopen tittelen \xc2\xabDen store \xc3\xa5ndelige herre og beskytter av riket\xc2\xbb. Innskriften p\xc3\xa5 den nestorianske stele hevder at \xc2\xabtroen er utbredt i alle ti provinser ... og det er klostre i hundre byer\xc2\xbb. Kildene viser at syro-orientalerne la vekt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 formulere det kristne budskap i konfucianismens filosofiske spr\xc3\xa5kstil. Ved sine overlegne kunnskaper i medisin og kirurgi ble syro-orientalere syro-orientalerne satt h\xc3\xb8yt i samfunnet, men ettersom deres lederskap var gjennomg\xc3\xa5ende ikke-kinesisk og mange av deres medlemmer utenlandske handelsfolk ble de kategorisert sammen med buddhismen og zoroastrianismen som en \xc2\xabutenlandsk religion\xc2\xbb._NEWLINE_Senere fulgte det en tid da de kristne ble diskriminert eller undertrykt. Den f\xc3\xb8rste kraftige motstand kom fra buddhistisk hold 698-699, under keiserinne Wu Zetian. Rundt 713 var det taoistene som fulgte p\xc3\xa5. Men kristendommen reiste seg etter disse kritiske perioder. P\xc3\xa5 bakgrunn av An Lushan-oppr\xc3\xb8ret i 755 med den sosiale og politiske omveltning som fulgte, samt vitamininnspr\xc3\xb8ytningen taoismen og konfucianismen fikk p\xc3\xa5 denne tid, er det faktisk noks\xc3\xa5 overraskende at den nestorianske stelen lot seg oppsette i 781; det kan bare forklares med at syro-orientalernes tro kom seg levende gjennom motgangen.\n_START_SECTION_\nKristendommen svinner hen\n_START_PARAGRAPH_\nDet synes som om kristendommen hadde godt renomme og at Tang-hoffet i lange tider var velvillig innstilt til religionen, lenge nok til at den burde ha klart \xc3\xa5 senke sine r\xc3\xb8tter dypt nok ned uavhengig av keiserlig gunst. Likevel svant den hen, uten at man har kildegrunnlag som tillater klare konklusjoner om hvorfor. Hovedsakelig er det fire forklaringer som er blitt foresl\xc3\xa5tt:_NEWLINE_For det f\xc3\xb8rste kan det synes som om den syro-orientalske kristendom aldri slo rot i den vanlige kinesiske befolkning selv om den hadde endel konvertitter, men forble en religion for utlendinger og preget av dem. For det andre synes syro-orientalsk tro \xc3\xa5 ha kommet til Kina p\xc3\xa5 et tidspunkt det ikke var noen hunger etter noe nytt. Tradisjonell folketro stod sterkt, og buddhismen kan ha oppfylt behovet som endel kan ha hatt for noe avansert - og ettersom syro-orientalerne tilpasset seg s\xc3\xa6rlig buddhistisk religi\xc3\xb8s terminologi kan det ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6re at den jevne kineser oppfattet dem som en buddhistisk sekt. For det tredje var syro-orientalernes lederskap avsk\xc3\xa5ret fra jevn kommunikasjon med de kirkelig overordnede i vest, ikke bare pga. lang reisevei men ogs\xc3\xa5 av de muslimske erobringer som etter hvert svekket kirken i Persia. Og til sist, da Tang-dynastiet til slutt gikk under, var de syro-orientalere som likevel m\xc3\xa5tte ha v\xc3\xa6rt igjen ikke lenger i stand til \xc3\xa5 finne velvilje hos de nye ledere i det n\xc3\xa5 fraksjonerte Kina._NEWLINE_I 843 begynte Tang-dynastiet \xc3\xa5 forf\xc3\xb8lge manikeismen, og kort etter var det buddhistenes tur. Det antas n\xc3\xa5 generelt blant forskere at den kristne nedgangstid fulgte etter 845, da dynastiet beordret presteskapet i ikke-kinesiske religioner (inklusive buddhismen) \xc3\xa5 tre ut og bli lekfolk. Dermed var manikeere, buddhister og kristne ikke lenger velkomne i hovedstaden. De kristne fortrakk til S\xc3\xb8r-Kina, men uten forbindelser med  sin kirke i Midt\xc3\xb8sten var de enda mer s\xc3\xa5rbare. Det var ikke bare Tang-kinesisk uvilje som var problemet, man kjenner ogs\xc3\xa5 til kinesiske oppr\xc3\xb8reres direkte forf\xc3\xb8lgelse av sine motstandere og av tilhengere av de \xc2\xabutenlandske\xc2\xbb religioner. En arabisk reisende, Abu Zeid, kunne i 878 berette at da Kanton ble erobret av oppr\xc3\xb8reren Huang Chao det \xc3\xa5ret, ble 120\xc2\xa0000 muslimer, j\xc3\xb8der, kristne og zoroastriere slaktet ned der.\n_START_SECTION_\nDe siste rester svinner hen ogs\xc3\xa5\n_START_PARAGRAPH_\nEn syro-orientalsk munk sendt til Kina mot slutten av 900-tallet vendte tilbake til Bagdad med den beskjed at kristendommen i Kina var utd\xc3\xb8dd. Man vet riktignok at det i annen halvdel av 1000-tallet ble sendt en syro-orientalsk biskop til Cathay (Nord-Kina). Men slik forskningssituasjonen er n\xc3\xa5 (2007) foreligger det ikke sterke grunner til \xc3\xa5 formode noen kontinuitet mellom Tang-dynastiets kristne og Yuan-dynastiets. Hvis det fantes noen kristne grupper som nedstammet fra Tang-tiden som klarte seg gjennom \xc3\xa5rhundrene, har de ikke latt seg oppfange av historikerne.\n_START_SECTION_\nSyro-orientalerne i Kinas omkrets\n_START_PARAGRAPH_\nKristendommens annet komme til Kina fant sted da sentralasiatiske stammer av syro-orientalsk bekjennelse forflyttet seg inn i Kinas nordligere deler. De var blitt influert av den mer avanserte ughuirske kultur, og mange av dem ble engasjert som administratorer av Liao-dynastiet (947-1125) og Jin-dynastiet (1125-1234). Da mongolene kom senere, var alts\xc3\xa5 mange syro-orientalere p\xc3\xa5 plass allerede. Samtidig ble syro-orientalske metropolitaner sendt ut fra Bagdad for \xc3\xa5 opprette nye erkebispeseter langs handelsveiene til Kina. De syro-orientalere som befant seg i Kina, kan grupperes i tre: Dem av keraitisk stamme, dem av \xc3\xb6ng\xc3\xbctisk opphav, og syro-orientalere fra andre stammer.\n_START_SECTION_\nSyro-orientalske keraiter\n_START_PARAGRAPH_\nLederen for keraiter holdt og 200\xc2\xa0000 av hans stamme holdt til s\xc3\xb8r\xc3\xb8st for Bajkalsj\xc3\xb8en langs Orkhonelven var det en tyrkisk stamme, keraitene, og gikk if\xc3\xb8lge syriske og arabiske kilder over til syro-orientalsk kristendom i 1007. Etter at Timurlenk eller Djengis Khan hadde vunnet over dem ble de viktige allierte. Dermed fulgte de med da Kina ble erobret.\n_START_SECTION_\nSyro-orientalske \xc3\xb6ng\xc3\xb6ter\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x96ng\xc3\xb6tene holdt til nord for Ordosplat\xc3\xa5et i Den gule flods store bue inn i dagens Indre Mongolia.  Det vites ikke n\xc3\xa5r denne stammen av turkomongolsk bakgrunn konverterte til kristendommen, men deres kristentro er vel belagt b\xc3\xa5de i kinesiske og vestlige kilder. Ogs\xc3\xa5 de gjorde seg etter hvert gjeldende i Yuan-Kina.\n_START_SECTION_\nSyro-orientalere av andre stammer\n_START_PARAGRAPH_\nOgs\xc3\xa5 blant de uighurer, naimaner, merkiter og oyirater som bosatte seg i Kina var det syro-orientalske kristne. Uighurene, der flertallet var buddhister, holdt til rundt dagens Turfan i Xinjiang. Hovedtyngden av naimanene, som alle var kristne, bodde vest for Orkhon-elven. Det var blant dem at den reisende fransiskaneren Willem av Rubruck fant en kristen leder som han (naturligvis feilaktig) identifiserte som den legendariske \xc2\xabPrestekongen Johannes\xc2\xbb._NEWLINE_Merkitene var f\xc3\xb8r sin inntrengen i Kina i omr\xc3\xa5det s\xc3\xb8r for og oyiratene \xc3\xb8st for Bajkalsj\xc3\xb8en. Det var ogs\xc3\xa5 andre syro-orientalere i Mandsjuria, blant folk i Nayan.\n_START_SECTION_\nPax mongolica\n_START_PARAGRAPH_\nUnder Djengis Khans ledelse klarte et hans mongolskstyrte allianse i Sentral-Asia gjennom en rekke milit\xc3\xa6re seire \xc3\xa5 pasifisere store deler av Eurasia fra Stillehavet til dagens Ungarn, skape en pax mongolica og samle dem under \xc3\xa9n ledelse, til og begynne med ut\xc3\xb8vd fra Karakorum men senere fra Khan-balyq (en del av dagens Beijing) i Kina. Handel og kulturutveksling fulgte. _NEWLINE_Pavene p\xc3\xa5 1200-tallet hadde fra sin side lenge v\xc3\xa6rt oppsatt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 en oversikt over situasjonen i Det fjerne \xc3\xb8sten for \xc3\xa5 kunne styrke de troende som skulle befinne seg der og for \xc3\xa5 drive misjon._NEWLINE_Ellers var europeerne blitt sv\xc3\xa6rt redde for mongolene. F\xc3\xb8rst hadde de bare h\xc3\xb8rt historier om dem. I 1238 hadde kongene av Frankrike og England mottatt forslag fra ismailierne i Syria (de s\xc3\xa5kalte assassinerne) om en kristen-muslimsk allianse mot det beskrev som sivilisasjonens verste fiender, mongolene. Verken Frankrike eller England var interessert i det. Kong Henrik III av England fikk det r\xc3\xa5d fra biskopen av Winchester: \xc2\xabLa heller disse hundene \xc3\xb8delegge hverandre og g\xc3\xa5 skikkelig til grunne, og s\xc3\xa5 skal vi se den universelle katolske kirke reise seg p\xc3\xa5 deres ruiner og det skal bli \xc3\xa9n hjord og en hyrde\xc2\xbb. Men s\xc3\xa5 dukket mongolene overraskende opp i S\xc3\xb8r-Russland og  erobret Kiev i 1240 og \xc3\xa5ret etter nedkjempet de madjarene (i Ungarn). N\xc3\xa5r de snudde og forsvant, skyldtes det Storkhan \xc3\x96g\xc3\xb6deis d\xc3\xb8d og uenighet om tronf\xc3\xb8lgen._NEWLINE_Pave Innocent IV (1243-1254) skj\xc3\xb8nte at s\xc3\xa5 snart mongolene hadde funnet en l\xc3\xb8sning p\xc3\xa5 sin tronf\xc3\xb8lgestrid, kunne det brake l\xc3\xb8s igjen. Dette ville han avverge. Til sin r\xc3\xa5dighet hadde de til en viss grad b\xc3\xa5de fransiskanerordenen og dominikanerordenen, begge nystiftede ordener uten stabilitas, det vil si til disposisjon for reiser. En \xc3\x98stenreise av fransiskaneren frater Laurentius fra Portugal vet man lite om, men etterp\xc3\xa5 reiste Johannes de Plano Carpini O.Min. som pavelig utsending sammen med noen ledsagere til Karakorum. I ett av brevene paven sendte med, var han noks\xc3\xa5 rett p\xc3\xa5 sak: \xc2\xab[Jeg ber om at] dere for fremtiden avst\xc3\xa5r fullstendig fra angrep av dette slag, og s\xc3\xa6rskilt fra forf\xc3\xb8lgelse av de kristne\xc2\xbb. Johannes, som kom til Karakorum i juli 1246 fikk ikke utvirket noen slike l\xc3\xb8fter, men hva gjaldt trosforf\xc3\xb8lgelser var dette noe som allerede var blitt forbudt i Djengis Khans lov; det som ogs\xc3\xa5 kom for en da, var at mange mongoler faktisk var blitt kristne. I Karakorum opplevde utsendingene kroningen av storkhanen G\xc3\xb6yuk og fikk foretrede for ham i 1246._NEWLINE_Selv om storkhanen ikke gav seg inn p\xc3\xa5 noe som kunne kalles forhandlinger, klarte pater Giovanni \xc3\xa5 utf\xc3\xb8re sitt oppdrag, slik han selv s\xc3\xa5 det, med stort hell. Hans senere rapport beskrev utf\xc3\xb8rlig mongolenes levem\xc3\xa5te, seder, politiske forhold og milit\xc3\xa6re midler, og munnet ut i en rekke forslag om hvordan trusselen fra \xc3\xb8st kunne bem\xc3\xb8tes bedre i fremtiden._NEWLINE_Svarbrevet fra storkhanen til paven er bevart for ettertiden.  Storkhanen uttrykker i brevet, forfattet p\xc3\xa5 persisk (med innledning p\xc3\xa5 tyrkisk og datering p\xc3\xa5 arabisk), at han ikke kan begripe hvorfor paven vil at han skal la seg d\xc3\xb8pe, at han ikke er villig til \xc3\xa5 trekke seg ut fra magyarenes omr\xc3\xa5der, og at han ingen tro p\xc3\xa5 pavens oppriktighet vedr\xc3\xb8rende fredelige relasjoner, i alle fall ikke f\xc3\xb8r paven selv og de kristne fyrster kommer til hans hoff og yter ham tributt. Giovanni di Pian del Carmine overleverte brevet til paven da han kom til Roma i slutten av 1247. (Det er fremdeles bevart, og befinner seg i Vatikanets hemmelige arkiv, som har lagt det ut p\xc3\xa5 internett Facsimile av storkhanens brev av november 1246 til pave Innocent IV)._NEWLINE_I 1247 kom en delegasjon dominikanere under ledelse av Anselm av Lombardia ogs\xc3\xa5 til Karakorum. Ingen av de tre ekspedisjonene n\xc3\xa5dde Kina, men Johannes de Plano kunne ta med seg hjem f\xc3\xb8rste- og annenh\xc3\xa5nds skildringer av riket._NEWLINE_Den franske konge Ludvig IX sendte mens han var p\xc3\xa5 korstog i 1249 dominikaneren Andr\xc3\xa9 de Longjumeau, og litt etter fransiskaneren Willem av Rubruck som sendemenn til Storkhanens rike i h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 i stand en mongolsk-kristen allianse mot muslimene. Noen slik kom ikke i stand, men kontakt var oppn\xc3\xa5dd. Willem av Rubruck n\xc3\xa5dde frem i 1253 og traff storkhanen M\xc3\xb6ngke som ikke var kristen men som deltok i syro-orientalske kristne gudstjenester._NEWLINE_I Sentral-Asia kom fransiskanerne i kontakt med mange grupper av syro-orientalske kristne, blant annet med keraiterne,, var blitt allierte og samarbeidspartnere med mongolene. Alliansen ble forseglet ved at Djengis Khan lot sin s\xc3\xb8nn Tulai gifte seg med keraitisk kristen prinsesse, Sorghagthani Beki. Yu\xc3\xa1n-dynastiet ble formelt proklamert i 1271, av Djengis Khans barnebarn storkhanen Kublai-khan (storkhan 1260-94). Kultur\xc3\xa5penheten gjorde seg gjeldende ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 religionenes omr\xc3\xa5de, og Kublai Khan var meget velvillig innstilt overfor kristendommen. Hans mor var den kristne Sorghaghtani Beki. Hun var ogs\xc3\xa5 mor til H\xc3\xbcleg\xc3\xbc (grunnlegger av Ilkhanatet i Persia) og av M\xc3\xb6ngke (den fjerde storkhanen).\n_START_SECTION_\nSyro-orientalerne i Yuan-Kina\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xa5de syro-orientalere og etter hvert katolikker n\xc3\xb8t godt av mongolenes religi\xc3\xb8se toleranse. Tibetansk buddhisme seilte i medvind, mens den tradisjonelle taoismen ble fors\xc3\xb8kt undertrykt av mongolene. Mongolene gjenopplivet de konfucianske styringsskikker og mandarineksamener som kommet i bakleksen i de forutg\xc3\xa5ende tiders splittelser. Islam fikk en oppsving i provinsene Yunnan og Gansu._NEWLINE_Syro-orientalerne var allerede p\xc3\xa5 plass i hovedstaden. Det dreide seg ikke om etterkommere av menighetene fra Tang-dynastiet, men om folk som var kommet f\xc3\xb8r den mongolske erobring, og fortsatte \xc3\xa5 komme med mongolene. B\xc3\xa5de syro-orientalsk kristendom og monofysittisme stod relativt sterkt blant mongolene. Skal man tro den kanskje forutinntatte Willem av Rubruck er det mulig at deres kristentro var blitt kraftig utvannet; han traff bare noen grupper av dem i Sentral-Asia og i Karakorum (1254-1255) og skrev at de var \xc2\xabverre enn hedningene rundt seg\xc2\xbb (de drakk, bedrev \xc3\xa5ger og hadde flere koner, de kunne ikke forst\xc3\xa5 spr\xc3\xa5ket i sine hellige b\xc3\xb8ker og sang som de mest uvitende europeiske munker). Willem kom aldri til Kina, s\xc3\xa5 beskrivelsene gjelder andre omr\xc3\xa5der._NEWLINE_Det var mange syro-orientalere i sentrale stillinger ved storkhanens hoff. En araber ved navn Isa (eller i kinesiske kilder: Aixue) var sentral r\xc3\xa5dgiver for Kublai Khan, og ble i 1289 ogs\xc3\xa5 f\xc3\xb8rste leder av det nyopprettede Chongfu si, Yuan-dynastiets \xc2\xabkirkedepartement\xc2\xbb med ansvar for \xc2\xabadministrasjonen av kristne biskoper, prester, klostre, riter og s\xc3\xa5 videre\xc2\xbb. Hans s\xc3\xb8nner fikk kristne navn og fikk alle h\xc3\xb8ye stillinger ved hoffet. Keraitene Chinqai/Zhenhai, Khadakh og Bulghai m\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 fremheves. Man kan saktens lure p\xc3\xa5 hvorfor storkhanen Kublai Khan selv ikke ble kristen. Det kan ha noe \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re med den fire \xc3\xa5r lange borgerkrigen han utkjempet mot sin bror Arik-buka (1260-1264), som var st\xc3\xb8ttet av syro-orientalerne, og av det senere Nayan-oppr\xc3\xb8ret (1287), da en syro-orientaler utfordret ham p\xc3\xa5 slagmarket med korset p\xc3\xa5 sin fane._NEWLINE_I Beijing var det innen 1275 kommet p\xc3\xa5 plass en syro-orientalsk metropolitanbiskop, og det var ogs\xc3\xa5 flere prester. Det kan se ut som om de alle, eller for det meste, var ongutere som var knyttet til de mongolske erobrere. Og det var ikke bare i hovedstaden de fantes. Syro-orientalerne skal ha st\xc3\xa5tt s\xc3\xa6rlig sterkt i Xinjiang. Yangzhou hadde tre kirker, Hangzhou \xc3\xa9n, og det var ogs\xc3\xa5 syro-orientalere i Yunnan, Gansu og i Zhili. Den syro-orientalske erkebiskopen av Soltaniyeh i Persia anslo i 1330 at det var 39\xc2\xa0000 syro-orientalere i Kina._NEWLINE_Syro-orientalerne hadde to erkebispeseter innen Kinas moderne grenser, det ene i Khanbalik (Beijing) og det andre i \xc2\xabTangut\xc2\xbb (eller \xc2\xabTanchet\xc2\xbb). Ettersom det siste er et folkeslagsnavn sikter kildene det sannsynligvis til tangutenes dav\xc3\xa6rende hovedstad Khara-Khoto (kinesisk: Heicheng, sannsynligvis identisk med Marco Polos Etsina), og det er sannsynlig at dette erkebisped\xc3\xb8mmet etter noen \xc3\xa5r ble flyttet til Ningxia. Kildene gir ikke full eller sikker oversikt over hvor syro-orientalerne dessuten hadde suffraganbisped\xc3\xb8mmer i Kina, men i Gansu er Ganzhou n\xc3\xa6r Zhangye og  Shazhou n\xc3\xa6r Dunhuang (moderne stedsnavn) er henholdsvis sikkert og sv\xc3\xa6rt sannsynlig._NEWLINE_Ved en tilfeldighet (bl.a. funn av usedvanlig detaljerte annaler) har man et innblikk i det syro-orientalske n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r i en st\xc3\xb8rre regionsby s\xc3\xb8rover i landet, i Zhenjiang. Denne byen ligger ved et naturlig handelsknutepunkt: Ved Keiserkanalen der den krysser Chang Jiang. Byen hadde med tre omliggende distrikter 636\xc2\xa0500 innbyggere i 1331, hvorav nesten 13\xc2\xa0503 var innflyttere og av dem 215 kristne. De var syro-orientalere (med et forbehold for at dset kan ha v\xc3\xa6rt en h\xc3\xa5ndfull armenere eller katolikker der ogs\xc3\xa5), og byen hadde fem kirker og klostre. En rekke av byens mandariner var kristne, og de hadde levende b\xc3\xa5nd med kristne annetsteds fra; sannsynligvis inviterte de en gang biskopen av det fjerne Marakanda (Samarkand) for \xc3\xa5 foreta  kirkeinnvielser. Analysen fra denne byen, og fra andre steder i Kina, viser at de kristne var f\xc3\xa5 i forhold til folketallet, var for det meste knyttet til mongolerregimets embedsverk eller var handelsfolk, og at deres skjebne p\xc3\xa5 godt og vondt var knyttet til Yuan-dynastiets.\n_START_SECTION_\nStorkhanens \xc3\xb8nske om katolske misjon\xc3\xa6rer\n_START_PARAGRAPH_\nAllerede i 1268 hadde Kublai Khan i et personlig budskap til paven bedt om misjon\xc3\xa6rer. Det ble overbragt av Nicolo og Maffeo Polo (hhv far og onkel til Marco Polo, de var kommet til Storkhanens rike i 1260); khanen \xc3\xb8nsket at paven skulle sende ham 100 l\xc3\xa6rde til hans hoff i Kina. Polobr\xc3\xb8drene fortalte dette til en pavelig representant i Akko i 1269; da meldingen n\xc3\xa5dde Roma var det da pavestolen stod tom i lengre tid. Ingen ny pave var valgt da de i 1271 reiste \xc3\xb8stover p\xc3\xa5 nytt, men rett etter ble pave Gregor X valgt. Han sendte ilbud, og s\xc3\xa5 fikk de snart som reisef\xc3\xb8lge to dominikanere, Nikolas av Vicenza og Viljam av Tripoli - og Marco. De to dominikanerne fikk imidlertid snart kalde f\xc3\xb8tter og snudde. Polo-gruppen fortsatte, og kom etter hvert frem til Cathay. Marco Polo tok tjeneste hos Storknanen og ble der  flere \xc3\xa5r. Etter noen \xc3\xa5r n\xc3\xa5dde et falsk rykte Roma om at Storkhanen hadde latt seg d\xc3\xb8pe. Paven Nikolas III sendte da fem fransiskanere avsted i 1278, men de kom ikke frem - kanskje snudde de i Sentral-Asia da de fikk bud om at ryktet ikke stemte.\n_START_SECTION_\nJohannes av Montecorvinos reise til Kina\n_START_PARAGRAPH_\nOmtrent samtidig kom den fransiskanske pavelige utsending Johannes av Montecorvino tilbake fra det sin reise i \xc3\x98sten med lignende budskap som han hadde plukket opp i Armenia. Det endte med at pave Nikolas IV gav ham i oppgave \xc3\xa5 reise som pavelig utsending til Kina og overrekke Kublai-khan noen pavelige brev. Han reiste i f\xc3\xb8lge med dominikaneren Nikolaus av Pistoia, som imidlertid d\xc3\xb8de underveis. I 1294 kom Johannes av Montecorvino via India og til Zaitun i Fujian og derfra frem til Khan-balyq. Kublai Khan var akkurat d\xc3\xb8d, men den nye storkhan Tem\xc3\xbcr tok ham vel imot.\n_START_SECTION_\nFransiskanermisjonen i Kina\n_START_PARAGRAPH_\nOm Johannes av Montecorvino skal regnes som den f\xc3\xb8rste katolske misjon\xc3\xa6r i Kina, avhenger av perspektivet. Syro-orientalerne betrakter ikke seg selv som katolikker. Men de kinesere som har skrevet om den kinesiske katolske kirkes historie har en tendens til \xc3\xa5 betrakte dem som katolikker, og dermed blir den katolske ankomst til landet fremskj\xc3\xb8vet med nesten tusen \xc3\xa5r._NEWLINE_I Kina m\xc3\xb8tte Johannes heftig motstand fra syro-orientalerne, men ble likevel godtatt av hoffet. I 1300 hadde han bygd en kirke med klokket\xc3\xa5rn og tre klokker i Cembalue. Frem til 1305 hadde han d\xc3\xb8pt omkring 6\xc2\xa0000 konvertitter, og i 1306 var en annen kirke klar i hovedstaden. Religi\xc3\xb8se skrifter ble utgitt. Johannes arbeidet i tolv \xc3\xa5r alene som prest, men unntak av to \xc3\xa5r da han var hjulpet av en Arnold av K\xc3\xb6ln. Paven hadde riktignok sendt av sted flere prester som forsterkninger, men de andre kom seg enten ikke av g\xc3\xa5rde eller falt fra (antagelig d\xc3\xb8de) under ferden \xc3\xb8stover._NEWLINE_Johannes av Montecorvinos virke var sv\xc3\xa6rt fruktbart, og i 1307 gjorde pave Klemens V ham til erkebiskop med fullmakter til \xc3\xa5 etablere og organisere kirkelige strukturer. Bispevielsen fant sted i 1310 i n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r av storkhanen, K\xc3\xbcl\xc3\xbcg Khan (keiser Wuzong), da tre av de seks biskopene som ble sendt for \xc3\xa5 ordinere ham og forsterke misjonen endelig ankom._NEWLINE_To katolske bisped\xc3\xb8mmer ble opprettet. Det f\xc3\xb8rste var erkebisped\xc3\xb8mmet Cambalue (B\xc4\x9bij\xc4\xabng) i 1307, og seks \xc3\xa5r etter fikk S\xc3\xb8r-Kina et katolsk bispesete i landsdelens  viktigste havneby, Zaitun (n\xc3\xa5 Quanzhou) i Fujian. Den f\xc3\xb8rste biskopen, Gerard,  var en av de tre som var kommet i 1310, og da han d\xc3\xb8de overtok den annen (Peregrinus), og da han d\xc3\xb8de i 1323 den tredje og siste (Andreas av Perugia). Misjonen i begge bispebyene var sv\xc3\xa6rt fremgangsrik. En av de mest kjente av fransiskanermisjon\xc3\xa6rne der var Oderik av Pordenone, som virket der fra 1322 til 1328), som skulle bli saligk\xc3\xa5ret i 1755. Kirkens institusjoner og virksomhet ble st\xc3\xb8ttet finansielt av keiserne._NEWLINE_Da erkebiskop Johannes d\xc3\xb8de i 1328 (eller noen \xc3\xa5r senere) hadde hans 34 \xc3\xa5rs virke i hovedstaden f\xc3\xb8rt til et katolsk fellesskap p\xc3\xa5 flere titusener, med mange kirker, klostre, skoler og andre institusjoner. Bibelen og prestenes b\xc3\xb8nnebok var ogs\xc3\xa5 oversatt, skj\xc3\xb8nt til mongolsk (erobrerfolkets spr\xc3\xa5k) og ikke til kinesisk. Keiseren sendte etter noen \xc3\xa5r en delegasjon til Roma om \xc3\xa5 be om en etterf\xc3\xb8lger for Johannes da ikke noen var kommet (i virkeligheten hadde paven sendt av sted en, Nikolaus, som synes \xc3\xa5 ha d\xc3\xb8dd p\xc3\xa5 veien dit). Paven sendte da biskop Giovanni de Marignolli, som reiste ut fra pavens by Avignon samme \xc3\xa5r i f\xc3\xb8lge med femti fransiskanere, og var p\xc3\xa5 plass i Khan-balyk i 1342. Med som gave til keiseren hadde han en vestlig stridshest, fremg\xc3\xa5r det av Yuan-dynastiets annaler. Men Giovanni forble bare i noen f\xc3\xa5 \xc3\xa5r, 1347 gjorde han vendereis og var tilbake i Avignon i 1353. Ikke lenge etter begynte Yuan-dynastiet \xc3\xa5 miste grepet om Kina. I 1362 ble den siste katolske biskop av Zaitun, Giacomo da Firenze, drept av de kineserne som hadde grepet makten i byen. I 1369 ble alle kristne, det v\xc3\xa6re seg katolikker eller syro-orientalere, utvist av det kinesiske Ming-dynastiet som n\xc3\xa5 var kommet til makt.\n_START_SECTION_\nHvem katolikkene var\n_START_PARAGRAPH_\nDet kan avgrenses fire distinkte gruppe katolikker i Kina i fransiskanergruppens tid: Italienske handelsfolk som bodde fast eller midlertidig i handelsbyer, et lavere antall etterkommere av slaver som mongolene hadde tatt med seg tilbake fra sine erobringstokt i \xc3\x98st-Europa, fransiskanermisjon\xc3\xa6rene selv, og konvertitter._NEWLINE_Italienerne: Reiseberetninger, kinesiske kilder og arkeologiske funn gj\xc3\xb8r at man kan fastsl\xc3\xa5 italiensk n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r for eksempel i Khan-Balyk, Zaitun, Yangzhou, Shangdu (Xanadu) og langs Keiserkanalen. Det berettes om b\xc3\xa5de venetianske og genovesiske handelsfolk, og de kjente b\xc3\xa5de Silkeveien og sj\xc3\xb8veien til Vest-Asia og videre til Europa._NEWLINE_Europeiske slaver av f\xc3\xb8rste generasjon kjenner man f\xc3\xb8rst til fra mongolerhoffet f\xc3\xb8r erobringen av Kina, men de og deres etterkommere fulgte med p\xc3\xa5 erobringen. Selv om de var fange i Ungarn eller lenger \xc3\xb8st, er det vesteuropeere det for det meste dreier seg om. De fleste var franskmenn (Willem av Rubruck nevner flere), men der var ogs\xc3\xa5 en engelskmann som var nev\xc3\xb8 til en normannisk biskop i Ungarn, og en tysk slave med barn f\xc3\xb8dt p\xc3\xa5 steppene._NEWLINE_Fransiskanere, pavelige legater: De fleste europeiske katolikker man kjenner med navn, er - p\xc3\xa5 grunn av de rapporter og skildringer de selv sendte hjem - biskoper, misjon\xc3\xa6rer og pavelige utsendinger._NEWLINE_Konvertitter: De som gikk over til katolisismen i Yuan-Kina kan deles i to: Utlendinger (s\xc3\xa6rlig fra det mongolske herskerfolk og kinesere. Man vet med sikkerhet at de utenlandske dominerte; hva gjelder kinesiske katolikker blir de ikke nevnt direkte i noen kilder, men indirekte kan gir kildene grunnlag for \xc3\xa5 si at det m\xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt noen f\xc3\xa5. I det hele representerer Yuan-tidens lokale kilder en utfordring ved at alle kristne kalles det samme uansett trosretning, nemlig Yelikewen.  Utlendingene var tildels fra de turkomongolske eller mongolske stammer som allerede var eksponert for kristendommen, men det er ogs\xc3\xa5 kildefast at et stort antall armenere og bysantinere i hovedstaden (alts\xc3\xa5 kristne grupper uten egne sjeles\xc3\xb8rgere) sluttet seg til katolikkenes rekker._NEWLINE_Fransiskanerne forkynte ogs\xc3\xa5 blant j\xc3\xb8der og muslimer, men uten at noen av dem lot seg d\xc3\xb8pe.\n_START_SECTION_\nFransiskanermisjonens endelikt\n_START_PARAGRAPH_\nEtter det man vet, var Johannes av Marginolli den siste biskop som lyktes i \xc3\xa5 komme frem til Kina. Det kan sannsynligvis tilskrives Svartedauden som rammet kirken hardt i Europa og kraftig reduserte evnen til \xc3\xa5 sende folk til Orienten. Samtidig ble reiseveien til Kina farligere i og med sammenbruddet av de sentralasiatiske mongolske riker. Men det m\xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt flere navnl\xc3\xb8se fransiskanere som n\xc3\xa5dde frem, og det er kjent at Cembaluc hadde ti erkebiskoper etter Johannes av Montecorvino._NEWLINE_Cembaluc gikk under etter at erkebiskopen ble bortf\xc3\xb8rt av tyrkerne i 1375. Etter syv \xc3\xa5rs fangenskap ble han l\xc3\xb8slatt, og han d\xc3\xb8de i 1383 i Italia. Det hele svant hen, skj\xc3\xb8nt ingen av bisped\xc3\xb8mmene ble formelt opphevet. N\xc3\xa5r den store kirke i B\xc4\x9bij\xc4\xabng gikk under, kan det ogs\xc3\xa5 skyldes at sv\xc3\xa6rt mange av de troende var mongoler, og at mange rett og slett ble utvist fra Kina etter at Ming-dynastiet overtok. De kinesere som m\xc3\xa5tte ha blitt katolikker, falt antagelig fra, men om det gikk raskt eller tok generasjoner, er umulig \xc3\xa5 vite.  Det antas at det katolske fellesskap i Zaitun holdt seg lengst ettersom byen fremdeles var en verdens\xc3\xa5pen havneby ogs\xc3\xa5 til langt inn i Ming-tiden, men at det gikk under f\xc3\xb8r 1500-tallet._NEWLINE_Da jesuittene senere kunne etablere seg i landet, lette de iherdig etter spor av disse katolikkene, men uten \xc3\xa5 finne noe levende. Det eneste var at de h\xc3\xb8rte rykter om folk i Jiangsu som slo korsets tegn uten \xc3\xa5 vite hva det bet\xc3\xb8d, men ettersom man ikke har noen kilder som tyder p\xc3\xa5 at det noensinne var noen fransiskanermisjon der, kan det ha v\xc3\xa6rt en feiltolkning.  I Quanzhou fant de tre kors og i Changshu (i Jiangsu) en latinsk Bibel fra rett tidsepoke, men ingen menighet av noe slag. I 1940-\xc3\xa5rene ble det dessuten funnet et betydelig antall steinkors i Quanzhou blant steinene fra den delen av bymuren som ble tatt ned og brukt som befestning mot japanerne.\n_START_SECTION_\nAndre kristne i Yuan-Kina\n_START_PARAGRAPH_\nTil forskjell fra den syro-orientalske og den katolske kirke opprettet ikke de armenske, bysantinske eller de jakobittiske kirker noen offisielle strukturer i Yuan-Kina. Men disse kirkene hadde medlemmer der._NEWLINE_Armenerne var for det f\xc3\xb8rste representert med en gruppe slaver i Karakorum som senere ble tatt med til Kina, og av handelsfolk som hadde kommet til Quanzhou sj\xc3\xb8veien._NEWLINE_Ananerne, russerne, melkittene og tsjerkasserne var alle kristne av bysantinsk ritus. Alanere kom til Kina etter at de i 1239 ble del av storkhanens garde og deltok i mongolenes h\xc3\xa6rtog mot det s\xc3\xb8rlige Song-dynasti. De konverterte senere til katolisismen, og etter erkebiskop Giovanni da Montecorvinos d\xc3\xb8d skrev de til paven i 1338 og bad om en ny biskop. Paven svarte med \xc3\xa5 sende dem den f\xc3\xb8r nevnte biskop Giovanni de Marignolli. Peregrinus da Castello anslo antallet alaner i Khan-balyk til 30\xc2\xa0000. De andre ovennevnte gruppene bysantinere finner man bare sporadisk nevnt i fransiskanernes skrifter._NEWLINE_N\xc3\xa6rv\xc3\xa6ret av jakobittiske kristne langs handelsveiene til Kina er bevitnet i Marco Polos reiseskildring Il Milione. Det er ikke direkte belegg for at de kom s\xc3\xa5 langt som til hovedstaden eller til havnebyene, men det anses som mulig.\n_START_SECTION_\nPortugiserne og det lukkede Kina\n_START_PARAGRAPH_\nDet kinesiske Mingriket som kom i ber\xc3\xb8ring med portugiserne i s\xc3\xb8r, var et s\xc3\xa5 velst\xc3\xa5ende land at det utl\xc3\xb8ste stor undring blant europeerne. Det var et helt selvforsynt land som egentlig ikke trengte noen utenrikshandel og derfor ikke drev med slikt. Handelsstanden i Kina var uansett sett ned p\xc3\xa5, s\xc3\xa5 noen innvendinger eller nye ideer derfra hadde liten sjanse til gjennomslag. Omliggende lands utsendinger kom stort sett bare for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re kowtow og gi tributt til keiseren. Kineserne f\xc3\xb8lte intet behov for \xc3\xa5 bli kjent verken med noen nye sivilisasjoner eller nye religioner. De fleste fremmede som n\xc3\xa5dde Kinas kyster, var enten korsarer eller smuglere som samarbeidet fordekt med myndigheter p\xc3\xa5 land._NEWLINE_Portugiserne opptr\xc3\xa5dte slik at de raskt ble forvekslet med kontrabandister. Og da de ville rette opp f\xc3\xb8rsteinntrykket, gikk det ikke s\xc3\xa5 bra: Den portugisiske konges f\xc3\xb8rste ambassad\xc3\xb8r, apotekeren Tom\xc3\xa9 Pires (ca. 1468-1524), fikk lov til \xc3\xa5 reise til B\xc4\x9bij\xc4\xabng, men mandarinene som i oversettelses\xc3\xb8yemed fikk se det kongelige brevet oppfattet det som uh\xc3\xb8rt - Portugals konge tiltalte keiseren som om de to skulle v\xc3\xa6re likemenn. Imens hadde noen portugisiske offiserer med et kolonialistisk tankesett ved sin opptreden provoserte frem en skarp motreaksjon. De seilte inn til Kanton (Guangzhou) og fyrte av en kanonade og satte i gang med \xc3\xa5 bygge et feste. Kineserne ble ytterst skeptiske og avvisende, og beskjed gikk straks til keiserhoffet, der Pires ventet p\xc3\xa5 foretrede. Noe m\xc3\xb8te mellom keiseren og Pires ble det ikke noe av. En annen reaksjon p\xc3\xa5 episoden i Guangzhou var at landet ved keiserlig edikt ble lukket for portugiserne i 1521._NEWLINE_Noe som bedret situasjonen var at det gikk bedre for portugiserne i Japan. Der ble de tatt vel i mot, og snart seilte de i pepperfart mellom \xc3\xb8ya Kyushu (der de etter hvert bygde opp havnebyen Nagasaki) og Kina. Fra 1544 utviklet det seg en trekanthandel mellom Japan, Kina og portugisiske Goa i India. Lenge gikk portugisernes kinahandel over \xc3\xb8ya Shangchuan vest for Perleflodens delta i Guangdong, men de hadde ogs\xc3\xa5 rett til \xc3\xa5 ankre ved Macao.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa5 Kinas terskel\n_START_PARAGRAPH_\nLike etter Frans Xaviers d\xc3\xb8d kom det i stand en dialog mellom portugiserne og lokale kinesiske myndigheter i provinsen Guangdong som f\xc3\xb8rte til at de fikk fotfeste ved sin ankringsplass p\xc3\xa5 en liten snipp av fastlandet, Macao. Fra 1553/54 ble Macao deres faste tilholdssted. Noe av kinesernes motivasjon for denne konsesjonen var at portugiserne hjalp med \xc3\xa5 bekjempe piratproblemet som herjet kystene. De f\xc3\xb8rste misjon\xc3\xa6rene kom dit i 1557._NEWLINE_En til to ganger \xc3\xa5rlig fikk portugiserne dra til markedet i Kanton. Men de tok grundig feil dersom de trodde at Kina var i ferd med \xc3\xa5 \xc3\xa5pne seg. Vanlig folk over\xc3\xb8ste dem med forn\xc3\xa6rmelser (handelsfolk hadde uansett lav anseelse i Kina), og det gikk tidvis brev til keiseren i B\xc4\x9bij\xc4\xabng om Macao som en kreftbyll p\xc3\xa5 provinsen._NEWLINE_Macao vokste raskt, og det vokste frem en stor \xc2\xabmacanesisk\xc2\xbb befolkning (etterkommere av portugisere og kinesere) av aktive kristne. Men det ble med Macao; hvis misjon\xc3\xa6rer fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 komme seg innover i provinsen, ble de prompt tilbakevist. Den relative stillstand i Macao stor i skarp kontrast mot utviklingen av misjonen i India og Japan. I 1576 ble Macao bisped\xc3\xb8mme, med (forel\xc3\xb8pig p\xc3\xa5 papiret:) kirkelig jurisdiksjon over hele dav\xc3\xa6rende Kina,  Japan, Molukkene og andre \xc3\xb8yer, som det het i opprettelsesbullen, Super specula militantis ecclesiae. F\xc3\xb8rste biskop var jesuitten og titul\xc3\xa6rbiskopen Melchior Miguel Carneiro, som var \xc2\xabledig\xc2\xbb ettersom han ikke kunne tiltre som koadjutor til patriarken av Etiopia. Imens var spanjolene p\xc3\xa5 plass p\xc3\xa5 Filippinene (1565); de ville ikke lenger v\xc3\xa6re med p\xc3\xa5 at hele \xc3\x98st-Asia skulle v\xc3\xa6re under portugisisk patronat og hadde f\xc3\xa5tt paven til \xc3\xa5 godkjenne Manila som bispesete. Dermed fantes det to rivaliserende utgangspunkt for katolsk misjon i Kinas n\xc3\xa6rhet._NEWLINE_Portugals svekkelse fortsatte etter at kong Sebastian d\xc3\xb8de i Marokko i 1578 uten \xc3\xa5 etterlate seg mannlige arvinger. To \xc3\xa5r senere var spanskekongen Filip Ii blitt kronet ogs\xc3\xa5 til Portugals konge. Bundet til Spanias skjebne fikk Portugal del i den nedturen som fulgte etter tapet av den spanske armada (1588) da verdenshavene fikk nye slagkraftige akt\xc3\xb8rer i England og fremfor alt Holland. Man Macao holdt seg, og skulle ogs\xc3\xa5 klare \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 tilbake senere nederlandske erobringsfors\xc3\xb8k._NEWLINE_Spanjolene var ogs\xc3\xa5 interessert i Kina. I 1586 foreslo borgerlige og kirkelige myndigheter p\xc3\xa5 Filippinene for kong Filip II at landet skulle forberede seg p\xc3\xa5 \xc3\xa5 erobre Kina, med omvendelsen av befolkningen til kristendommen som et hovedm\xc3\xa5l. Dette ble det ikke noe av.\n_START_SECTION_\nTidlige kinesiske konvertitter\n_START_PARAGRAPH_\nSv\xc3\xa6rt viktige for at katolisismen fikk rotfeste i l\xc3\xa6rde kretser ble de tre tidlige konvertitter som senere ble kjent under tilnavet kristendommens tre s\xc3\xb8yler i Kina. Det var mandarinene Li Zhizao, Xu Guangqi og Yang Tingyun. De tre var alle hengivne det konfucianske tankegods, ennskj\xc3\xb8nt Li var kritisk til neokonfucianismen. De hadde alle n\xc3\xa5dd opp til \xc2\xabdoktorgradsniv\xc3\xa5et\xc2\xbb (jingshi), den h\xc3\xb8yeste klassen innen mandarinhierarkiet. F\xc3\xb8r de ble d\xc3\xb8pt hadde deres interesse for buddhismen v\xc3\xa6rt forskjellig; Yang var antagelig den mest interesserte. Men etter hvert var alle tre sterke kritikere av buddhismen. Intellektuelt harmoniserte de alle tre kristendommen med konfucianismen._NEWLINE_Man kunne godt ogs\xc3\xa5 inkludert en fjerde i s\xc3\xb8ylegruppen, som var fullt p\xc3\xa5 h\xc3\xb8yde med dem av betydning: Wang Zheng. To andre stormandariner er ogs\xc3\xa5 nevneverdige: Xu Leshan og Zheng Yiwei._NEWLINE_N\xc3\xa5 er det ikke slik at de f\xc3\xb8rste misjon\xc3\xa6rer neglisjerte vanlig folk. Faktisk var den f\xc3\xb8rste som jesuittene d\xc3\xb8pte i Shaoqing en d\xc3\xb8dssyk mann av laveste rang, og pater Riccis aller f\xc3\xb8rste konvertitt i Beijing var fra folkets bredere lag - hans kinesiske navn er n\xc3\xa5 ukjent men han ble d\xc3\xb8pt Benedikt, og levde et forbilledlig kristenliv til sin d\xc3\xb8d i 1624 i den h\xc3\xb8ye alder av 84 \xc3\xa5r._NEWLINE_Xu Guangqi (1562-1633) fra Shanghai var den fremste av \xc2\xabde tre s\xc3\xb8yler\xc2\xbb. Han var blant annet jordbruksforsker og matematiker, og ble katolikk i 1604. Han ble kjent med Matteo Ricci, og forfattet b\xc3\xb8ker sammen med ham. I 1607 oversatte de sammen de f\xc3\xb8rste deler av Euklids Elementene til kinesisk. Hans etterkommere forble overbeviste katolikker i mange generasjoner. Li Zhizao (1565-1630) fra Hangzhou ble d\xc3\xb8pt i 1610; ogs\xc3\xa5 han hjalp Ricci og de andre jesuittene med utforming av deres oversettelser av vitenskapelige verker til h\xc3\xb8yverdig spr\xc3\xa5kform. Det var han som gjorde kjent funnet av den nestorianske stele i 1625, og han utgav en viktig kompilasjon av jesuittenes verker i 1626, Tianxue chuhan.  Yang Tingyun (1562-1627), d\xc3\xb8pt ca. 1611, var gjennom sin utdannelse rotfestet i neokonfucianismen og var ogs\xc3\xa5 f\xc3\xb8r sin konversjon en aktiv buddhist; etter han ble kristen arbeidet han for \xc3\xa5 forklare kristendommen ved hjelp av konfucianistisk tankegods, og kritiserte buddhismen som utilstrekkelig. Han hjalp jesuittmisjon\xc3\xa6rene i deres forfatterskap og under 1616-17-forf\xc3\xb8lgelsene, utgav ogs\xc3\xa5 selv verker, og var med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 organisere kirken p\xc3\xa5 sitt hjemsted Hangzhou og andre steder. Wang Zheng (1571-1644), d\xc3\xb8pt ca. 1616, var i tillegg til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en forfatter av religi\xc3\xb8se og andre skrifter ogs\xc3\xa5 en oppfinner, og han hjalp med \xc3\xa5 tilrettelegge for misjonen i sin hjemprovins Shaanxi._NEWLINE_Det har v\xc3\xa6rt diskutert blant sinologer om hvor stor p\xc3\xa5virkning kristendommen hadde p\xc3\xa5 det kinesiske samfunn i den overgangsperiode som kalles  Ming-Qing-\xc3\xa5rene. Det er klart at den innflytelsen er blitt overdrevet av mange. Andre har derimot ment at det kristne tankegods i virkeligheten var uforenlig med kinesisk tanke og dermed var det bare unntaksvis at den kunne gj\xc3\xb8re seg gjeldende, og andre mente at katolisismens sentralisering med sentrum utenlands og jesuittenes fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 v\xc3\xa6re b\xc3\xa5de vitenskapmenn og prester p\xc3\xa5 \xc3\xa9n gang var en umulig rollekombinasjon som vanskeliggjorde gjennombruddet. Men studerer man hvordan jesuittenes ledende konvertitter med styrke og relativ letthet klarte \xc3\xa5 skape en inkulturert kinesisk kristendom, som for eksempel i Hangzhou der de stod s\xc3\xa6rlig sterkt i lang tid, ser man at en vellykket inkulturasjon faktisk var mulig.\n_START_SECTION_\nJesuittenes virke innen vitenskap og teknologi\n_START_PARAGRAPH_\nHele tiden under jesuittenes virke i Kina spilte vitenskap en viktig rolle. Det ble brukt som et evangeliseringsredskap: Matteo Ricci hadde funnet ut at det var en god m\xc3\xa5te \xc3\xa5 vekke de kinesiske h\xc3\xb8yl\xc3\xa6rdes interesse og respekt p\xc3\xa5. Med f\xc3\xa5 unntak var jesuittene alene om \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge denne strategien._NEWLINE_De sendte mange av sine beste hoder den temmelig farefylte sj\xc3\xb8veien til Kina, en lang reise der tapene kunne v\xc3\xa6re store til sykdommer, uhell i uv\xc3\xa6r, og forlis._NEWLINE_Astronomi og kalenderarbeid ble fra tidlig av sentrale satsingsomr\xc3\xa5der, fulgt av matematikk. Men jesuittenes innflytelse var ogs\xc3\xa5 merkbar innen geografi, s\xc3\xa6rlig kartografi. Ikke bare kineserne, men ogs\xc3\xa5 europeerne, fattet interesse. Ikke minst pater Martino Martinis kart over Kina, Novus Atlas Sinensis (1655), fikk stor innflytelse ogs\xc3\xa5 i Europa. P. Martini hadde bygd b\xc3\xa5de p\xc3\xa5 mongolske og kinesiske kilder, og utgav verket p\xc3\xa5 flere spr\xc3\xa5k. Det var i mange \xc3\xa5r det n\xc3\xb8yaktigste og mest fullstendige atlas over Kina._NEWLINE_Innen botanikken spilte jesuittene ogs\xc3\xa5 en rolle, om enn en noe mindre. De introduserte ogs\xc3\xa5 en rekke nye teknologiske innovasjoner, som for eksempel artilleri og klokkemakerkunst. Generelt han det sies at jesuittene ogs\xc3\xa5 gav Kina sv\xc3\xa6rt viktige impulser ved \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re den vestlige humanistiske kultur kjent i landet og ved \xc3\xa5 bruke humanismens metoder (som ad fontes! - studiet av kinesiske kildeskrifter) i sin dialog med de kinesiske l\xc3\xa6rde._NEWLINE_At jesuittene var i stand til \xc3\xa5 spille p\xc3\xa5 disse strenger, skyldes at de fra begynnelsen av i Europa hadde inkludert naturvitenskapelig utdannelse i sitt omfattende og dyptpl\xc3\xb8yende oppl\xc3\xa6ringssystem av sine prester. I tillegg til en grundig filosofisk-teologisk og generelt humanistisk dannelse gikk de inn i naturvitenskapene i en slik grad at jesuitter p\xc3\xa5 en rekke omr\xc3\xa5er ble de ledende europeiske vitenskapsmenn. Christoffer Clavius gav matematikken en viktig plass i jesuittenes utdannelsessystem, og en rekke av Kinamisjonens jesuitter hadde sittet under hans l\xc3\xa6restol.        _NEWLINE_Pater Ricci hadde f\xc3\xb8r sin d\xc3\xb8d oppfordret sin franske medbror Nicolas Trigault til \xc3\xa5 tr\xc3\xa5le Europa for n\xc3\xb8dvendig vitenskapelig utstyr for \xc3\xa5 kunne assistere ved det kinesiske hoff s\xc3\xa6rlig p\xc3\xa5 teknikkens og astronomiens omr\xc3\xa5de. Trigault anskaffet ogs\xc3\xa5 en boksamling etter modell av Ambrosiana-biblioteket i Milano, og fikk det bragt til Kina. Etter hvert ble meget oversatt eller gjengitt tilpasset til kinesisk. Det store katolske kinesiske bibliotek som vokste fram var til halvparten viet de religi\xc3\xb8se vitenskaper, og til halvparten de profane vitenskaper - i alt dreide det seg om rundt tusen titler._NEWLINE_Under sitt europabes\xc3\xb8k var Trigault ogs\xc3\xa5 i Roma og bad om tillatelse til \xc3\xa5 utdanne et kinesisk presteskap og benytte en kinesisk liturgi. Den 26. mars 1615 gav Kongregasjonen for ritene, under ledelse av kardinal Robert Bellarmin S.J., sin tilslutning til \xc3\xb8nsket. Samme \xc3\xa5r gav pave Pius V med sitt dekret Romanae Sedis Antistis tillatelse til at Bibelen skulle bli oversatt til kinesisk, og for at b\xc3\xa5de utenlandske og kinesiske prester kunne benytte kinesisk for Messen, Breviaret og forvaltningen av sakramentene._NEWLINE_Noen egentlig bibeloversettelse ble imidlertid ikke gjennomf\xc3\xb8rt. Men i 1635 skrev imidlertid jesuittmisjon\xc3\xa6ren Giulio Aleni en bok med tittelen Tianzhu Jiangsheng Yanxing Jil\xc3\xbce (\xc2\xabDen sanne historie om den inkarnerte Himmelens Herres ord og gjerninger\xc2\xbb), som i form av en Jesusbiografi gjengav innholdet av de fire evangelier. I de f\xc3\xb8lgende to \xc3\xa5rhundrer ble det kontinuerlig utgitt en rekke \xc2\xabdirekte forklaringer\xc2\xbb og \xc2\xabkorte forklaringer\xc2\xbb som predsenterte bibelsk stoff i de forskjellige sammenhenger, det v\xc3\xa6re seg liturgisk, \xc3\xa5ndelig eller sjeles\xc3\xb8rgerisk._NEWLINE_Med seg tilbake til Kina hadde Trigault sin sveitsiske medbror Johannes Terrentius. Han var tidligere lege og var n\xc3\xa5 astronom og venn av b\xc3\xa5de Johannes Kepler og Galileo Galilei, og klarte \xc3\xa5 legge grunnlagene for en astronomisk encyklopedi f\xc3\xb8r han d\xc3\xb8de i 1630. Hans viktigste etterf\xc3\xb8lger som hoffastronom i Beijing ble k\xc3\xb6lneren Adam Schall, som kom til hovedstaden samtidig med sin medbror astronomen Giacomo Rho - begge riktignok fordi keiseren mente at de kunne fungere som milit\xc3\xa6rr\xc3\xa5dgivere. De ble imidlertid raskt opptatt med keiserens planlagte kalenderreform og med forutsigelsen av sol- og m\xc3\xa5neform\xc3\xb8rkelser. Disse hoffjesuittene n\xc3\xb8t h\xc3\xb8y prestisje ikke bare ved minghoffet men ogs\xc3\xa5 generelt blant h\xc3\xb8yl\xc3\xa6rde mandariner. De utgav b\xc3\xa5de filosofiske, religi\xc3\xb8se og naturvitenskapelige verker og n\xc3\xb8t h\xc3\xb8y prestisje, trass i opposisjon fra endel buddhistiske bonser og funksjon\xc3\xa6rer.\n_START_SECTION_\nDen neokonfuciansk-kristne ortodoksi\n_START_PARAGRAPH_\nJesuittenes kateketiske arbeid skapte en s\xc3\xa6regen ny ortodoksi som noen forskere har kalt \xc2\xabden neokonfuciansk-kristne ortodoksi\xc2\xbb._NEWLINE_Ti\xc4\x81nzh\xc7\x94 Shiyi 1603: En tidlig og viktig spore for \xc2\xabden neokonfuciansk-kristne ortodoksi\xc2\xbb var Matteo Riccis teologiske arbeider, og da fremfor alt katekismen Ti\xc4\x81nzh\xc7\x94 Shiyi. At dette fant geh\xc3\xb8r, ble gjenspeilet av de ledende mandarinene som konverterte til kristendommen. _NEWLINE_Wanwu Zhenyuan 1628: Mange andre misjon\xc3\xa6rer fulgte i hans fotspor, men den viktigste av dem var pater Giulio Aleni, som utgav katekismen Wanwu Zhenyuan (\xc2\xabAlle tings sanne opprinnelse\xc2\xbb) fra 1628. Denne fremstillingen av naturlig teologi ble et hj\xc3\xb8rnesteinsverk for kinamisjonen, slik at kineserne ut fra sine kulturelle forutsetninger kunne undervises i hvordan mennesket ved bruk av sine naturlige evner og opplyst av sin naturlige fornuft kunne n\xc3\xa5 frem til kunnskap om Gud. I \xc3\xa5pningskapittelet \xc2\xabAlle ting har sitt opphav\xc2\xbb tok Aleni for seg den p\xc3\xa5stand endel kinesiske l\xc3\xa6rde kom med om at de kinesiske klassikere tiet om himmelens og jordens opphav. Dette var ikke korrekt, fremholdt Aleni siden klassikerne berettet om at alle ting hadde sitt opphav p\xc3\xa5 Fuxis, Shennongs og Huangdis tid, den legendariske kinesiske urtid. De gamle kjente til perioden f\xc3\xb8r deres egen era, og inns\xc3\xa5 at himmelens og jordens opphav ikke kunne ha v\xc3\xa6rt s\xc3\xa5 lenge f\xc3\xb8r det. Uten \xc3\xa5 krenke de kinesiske bilder av himmelen som fader og jorden som moder, eller deres begges mildhet (en), fremholdt Aleni at hverken jord eller himmel - verken alene eller i spontant samvirke - hadde frembragt mennesket eller tingene. Denne argumentasjonen g\xc3\xa5r over i en dr\xc3\xb8ftelse av skaperen av himmel, jord og alle ting, som ikke bare skaper men ogs\xc3\xa5 opprettholder alt i deres eksistens. Dette er Himmelens herre (Ti\xc4\x81nzh\xc7\x94), himmelens og jordens skaper, all skapnings opphav, og som selv ikke har noe opphav._NEWLINE_Zhujiao yuanqi 1643: Adam Schall bygget p\xc3\xa5 Aleni men var klarere i sin fremstilling av det universelle ved l\xc3\xa6ren om \xc2\xabHimmelens Herre\xc2\xbb. Vel var det blitt vanlig i Kina \xc3\xa5 kalle den for \xc2\xabL\xc3\xa6ren fra Vest\xc2\xbb, men sannheten om Himmelens Herre var st\xc3\xb8rre enn at den kunne karakteriseres med kompassretninger. Adam Schalls viktigste verk i s\xc3\xa5 m\xc3\xa5te var hans firebinds fremstilling Zhujiao yuanqi (Kristendommens opprinnelse og fremgang, 1643) og den kortversjonen (zonglun) av dette verket som han i 1642 hadde utarbeidet for en siste Ming-keiseren, Chongzhen. Kosmologien og argumentasjonen for Guds eksistens ut fra den naturlige \xc3\xa5penbaring var mer utviklet, og han fremhevet hvordan den gode hersker, b\xc3\xa5de den himmelske hersker og de forskjellige jordiske hersker, bygde sitt herred\xc3\xb8mme p\xc3\xa5 \xc2\xabDen Store Fred\xc2\xbb. For \xc3\xa5 vise veien til Den Store Fred, analyserte han de tre tradisjonelle l\xc3\xa6rer konfucianismen, taoismen og buddhismen. De to sist nevnte brukte han lite plass til, fordi de aller fleste av disse l\xc3\xa6rers tilhengere \xc2\xabaldri n\xc3\xa5r frem til denne vei\xc2\xbb. Han fant mer \xc3\xa5 bygge p\xc3\xa5 innen konfucianismen, men sa at den ikke kunne anses for \xc3\xa5 representere den universelle lov. Men den ferske innsikt om den nyoppdagede nestorianske stele gav ham, gjorde han rede for hvordan l\xc3\xa6rde fra Syria hadde bragt innsikten om jingjiao beiwen til Kina i Zhen'guan-perioden av Tang-dynastiet. Denne l\xc3\xa6re var g\xc3\xa5tt tapt, men det var denne som Matteo Ricci hadde bragt tilbake til Midtens Rike nesten tusen \xc3\xa5r etter. Schall medgav ogs\xc3\xa5 at kinesiske kritikere hadde rett i at l\xc3\xa6ren om ikke \xc3\xa5 v\xc3\xa6re hevnlysten mot sine fiender og om \xc3\xa5 elske sin neste, var krevende. Men man ville g\xc3\xa5 i mot \xc2\xabHimmelens herres rette instruksjoner\xc2\xbb hvis man justerte p\xc3\xa5 dette for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re l\xc3\xa6ren lettere \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge.\n_START_SECTION_\nManila-baserte misjon\xc3\xa6rers komme (1631 og utover)\n_START_PARAGRAPH_\nFrem til 1631 var jesuittordenens misjon\xc3\xa6rer i det portugisiske patronatets tjeneste de eneste som drev kristent misjonsarbeid i Kina. Men i 1620-\xc3\xa5rene tapte Ming-dynastiet tapte mer og mer grepet om de hovedstadsfjerne omr\xc3\xa5der, som provinsen Fujian. Fra akkurat Fujian var det sv\xc3\xa6rt mange utreiste kinesere som hadde sl\xc3\xa5tt seg ned i og rundt Manila p\xc3\xa5 de spanskstyrte filippinske \xc3\xb8yer. Der bygde spanske ordensprester egne menighetskirker for dem, og ble til en viss grad kjent med deres levesett. De spanske prestene dro ogs\xc3\xa5 til Formosa og misjonerte der, og h\xc3\xa5pet p\xc3\xa5 muligheten \xc3\xa5 ta over til Fastlandet en gang. Portugal og padroadobisped\xc3\xb8mmene Goa og Macao ville ikke ha slik innblanding, og det var ogs\xc3\xa5 jesuitter som engasjerte seg for \xc3\xa5 forhindre spanjolenes komme; de var jo understilt det spanske patronatet. Men den nyopprettede (1622) Propagandakongregasjonen i Roma var ikke s\xc3\xa5 tilb\xc3\xb8yelig til \xc3\xa5 la portugisiske interesser stille seg hindrende i veien for at flere misjon\xc3\xa6rer engasjerte seg i Kina.\n_START_SECTION_\nAndre misjonsmetoder\n_START_PARAGRAPH_\nFra sine ordeners ferske fotfester p\xc3\xa5 Formosa gikk i 1631 s\xc3\xa5 dominikanerpateren Angelo Cocchi og i 1633 dominikaneren Juan Morales og fransiskaneren Antonio de Santa Maria i land i Kina. De ble tatt i mot av kristne i Fu'anomr\xc3\xa5det i Fujian som var blitt d\xc3\xb8pt av den italienske jesuittpater Giulio Aleni. Dette var p\xc3\xa5 en tid da bispestolen i Macao hadde v\xc3\xa6rt vakant i lengre tid, og jesuittene til tross for et relativt h\xc3\xb8yt antall var spredt tynt utover landet._NEWLINE_Det var ogs\xc3\xa5 oppst\xc3\xa5tt usikkerhet i misjonen p\xc3\xa5 grunn av ritestriden. Den striden skulle f\xc3\xa5 ny n\xc3\xa6ring med de nye ordeners komme. Flere av de nye prestene hadde verken jesuittenes humanistiske utdannelse og heller ikke deres lange erfaring med de stedlige forhold. Det er likevel ikke rettferdig \xc3\xa5 anta at de forfektet avleggse metoder i sitt arbeide, som middelaldermennesker i renessansen. Det er noen ganger blitt hevdet at de spanske ordensfolk og hele den spanske kirke s\xc3\xb8rget for troens utbredelse ved hjelp av undertrykkelse av loale religi\xc3\xb8se tradisjoner. Men realitetene er langt mer sammensatt._NEWLINE_De ble bestyrtet over truslene mot \xc2\xabden rene tro\xc2\xbb som de mente \xc3\xa5 se i de katolske fellesskap jesuittene hadde grunnlagt. Det er blitt hevdet at disse dominikanere og fransiskanere felte sin dom over jesuittenes metoder uten \xc3\xa5 ha den minste bakgrunn for \xc3\xa5 vurdere kinesiske forhold. Det er ikke helt rettferdig. De et utstrakt arbeid i utenlandskinesiske milj\xc3\xb8er p\xc3\xa5 Filippinene, s\xc3\xa6rlig i bydelen Parian i Manila, der befolkningen stammet fra det s\xc3\xb8rlige Fujian. Misjon\xc3\xa6rene hadde dermed til og med et grunnlag i den relevante kinesiske dialekt som de stod overfor i Fujian. At de vurderte situasjonen s\xc3\xa5pass annerledes enn jesuittene kan dermed ikke tilskrives overfladiskhet; uenigheten var mer solid fundert.\n_START_SECTION_\nMartyrium og utvisning\n_START_PARAGRAPH_\nDeres intense p\xc3\xa5gangsmot f\xc3\xb8rte til mange konversjoner. Men deres ford\xc3\xb8mmelser av konfucianske skikker som overtroiske provoserte de stedlige mandariner, som anskaffet og utviklet store mengder anti-kristne skrifter, og appellerte til den nye keiseren for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 ryggdekning for mottiltak. Svaret kom til Fuzhou den 4. november 1646, og raskt ble en av de mest fremgangsrike av dominikanere, Francisco Fern\xc3\xa1ndez de Capillas arrestert i Fu'an og underkastet en skueprosess. Han ble halshogd 15. januar 1647 og betraktes ofte (litt un\xc3\xb8yaktig) som Kinas \xc2\xabprotomartyr\xc2\xbb. Resten av prestene ble utvist samme \xc3\xa5r. De kunne imidlertid vende tilbake etter kort tid. (Augustinere fra Filippinene kom ogs\xc3\xa5, men de etablerte seg ikke f\xc3\xb8r i 1680 og skulle aldri bli s\xc3\xa5 fremtredende som de andre.)\n_START_SECTION_\nRitestriden inn i en ny fase\n_START_PARAGRAPH_\nMed dominikanerne og fransiskanerne ble ritestriden skjerpet. Stridens f\xc3\xb8rste fase, den internt jesuittiske, var bilagt ved at hovedkvarteret i Roma etter granskning ikke hadde reagert og etter Jiadingkonferansen i 1629 hadde skapt enighet blant jesuittene i Kina. Fra dominikanernes side var det fremfor alt pateren Juan Bautista de Morales O.P. som m\xc3\xa5lbar kritikken, fra fransiskansk hold var det pater Antonio Caballero de Santa Mar\xc3\xada O.F.M. Antagelig uten \xc3\xa5 ha gitt seg selv nok tid til \xc3\xa5 bli kjent med kinesisk kultur og finne ut hva jesuittene hadde gjort, sendte de en ford\xc3\xb8mmelse til biskopene p\xc3\xa5 de filippinske \xc3\xb8yer. Pater Morales utarbeidet i 1639 et memorandum om saken til jesuittermisjonens visitator pater Emmanuel Diaz (senior). Biskopene sendte den klagen de hadde mottatt til pave Urban VIII (1623-1644) i 1635, og snart var allmennheten kjent med kritikken. Da pater Diaz dr\xc3\xb8yde med \xc3\xa5 svare, reiste Morales selv til Roma og fremla sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let der i 1645. Der endte det i f\xc3\xb8rste omgang med at pave Innocent X (1644-1655) i et dekret av 12. september samme \xc3\xa5r tok stilling mot aksepten av de kinesiske riter.\n_START_SECTION_\nDynastiovergripende ekskurs 1: Katolske kvinner og kinesisk kultur i det sene Ming- og tidlige Qing-dynasti\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8r 1800 var det ingen kvinnelige misjon\xc3\xa6rer i Kina. Konsilet i Trient hadde fastholdt og foreskrevet at medlemmer av kvinnelige ordenssamfunn, det vil si for det meste nonner, skulle leve strikt klaustrert. Dette, sammen med de s\xc3\xa6regne kinesiske kj\xc3\xb8nnsroller, bet\xc3\xb8d at det katolske arbeid blant kvinner i Kina stod overfor utfordringer som krevde stor kreativitet._NEWLINE_Det er et faktum at kvinner spilte en essensiell rolle for spredningen av kristendommen i Kina. Men lite forskning er foretatt p\xc3\xa5 dette omr\xc3\xa5det, og selv om interessen for emnet er blitt p\xc3\xa5takelig siden slutten av 1900-tallet, tilsier den beskjedne kildesituasjonen at dette trass i tiltakende forskning vil forbli utilfredsstillende utforsket. Dette gjelder s\xc3\xa6rlig for tiden f\xc3\xb8r \xc3\xa5r 1800. Misjon\xc3\xa6renes brev beskriver riktignok i endel detalj kvinners rolle i det kinesiske samfunn (aspekter som fotbinding, konkubinat og prostitusjon), og det gjenst\xc3\xa5r her fremdeles ugjort forskning (2007). Men det er relativt f\xc3\xa5 biografier om kvinner, og intet som kan sammenlignes med det man finner om ledende kristne kinesiske menn. Et bemerkelsesverdig unntak er Candida Xu, hvis innsats og levnet ble beskrevet i en bredt publisert biografi av jesuitten Philippe Couplet (Historia nobilis femin\xc3\xa6 Candid\xc3\xa6 Hiu christian\xc3\xa6 Sinensis, 1688, oversatt til en rekke spr\xc3\xa5k).\n_START_SECTION_\nCandida Xu\n_START_PARAGRAPH_\nCandida Xu (1607 - 1680) var barnebarn av stormandarinen Xu Guangqi, og s\xc3\xa6rlig etter hun ble enke gav hun betydelig \xc3\xa5ndelig og materiell st\xc3\xb8tte til misjonen. Han var kateket for sin slekt og deres hushold, og hun st\xc3\xb8ttet sterkt opp om katolske sodaliteters virke. De kulturelle barrierer i Kina som gjorde det vanskelig for prestene \xc3\xa5 ut\xc3\xb8ve n\xc3\xa6r pastoral r\xc3\xa5dgivning av kvinner var hun med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 finne l\xc3\xb8sninger p\xc3\xa5. Hun var den drivende kraft bak det meste av det den formelt ansvarshavende misjon\xc3\xa6ren i Shanghaiomr\xc3\xa5det, pater Francesco Brancati, fikk utf\xc3\xb8rt. Hun fikk jesuittene til \xc3\xa5 spre passende religi\xc3\xb8s litteratur blant kvinnene, og underviste selv ten\xc3\xa5ringsjenter om hvordan de, i strid med sosiale konvensjoner, skulle skrifte for prestene. Hennes finansielle bistand var ogs\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt betydningsfull, b\xc3\xa5de ved \xc3\xa5 muliggj\xc3\xb8re bygging av kapeller og \xc3\xa5 utsmykke dem. Det er beregnet at hun virkeliggjorde byggingen av over hundre kapeller i Shanghai-omr\xc3\xa5det og annetsteds. Hun var blitt enke i ung alder, og ble s\xc3\xa5 raskt den ledende kinesiske katolske kvinne p\xc3\xa5 sin tid. Hun donerte midler som anskaffelsen av den boksamling som pater Philippe Couplet presenterte for pave Innocent XI i 1685 og om n\xc3\xa5 oppbevarers i Vatikanbiblioteket. Da hun d\xc3\xb8de forordnet jesuittenes generalsuperior i Roma at alle jesuitter skulle fremb\xc3\xa6re tre messer for hennes sjel ettersom hun var en slik st\xc3\xb8tte for Kinamisjonen._NEWLINE_Candida Xu var ikke det eneste forbilde for katolske kvinner den gang. Kildene nevner og priser ogs\xc3\xa5 kvinner som Agnes Yang i Hangzhou (datter av Yang Tingyun) som ledet en gruppe konsekrerte jomfruer som utf\xc3\xb8rte karitativt arbeid, Agata Tong (hustruen til mandarinen Tong Guoqi) som samarbeidet med Candida Xu og fikk sin mann til \xc3\xa5 gjenoppbygge kirker i Fuzhou og Ganzhou etter en forf\xc3\xb8lgelsesperiode og bist\xc3\xa5 med \xc3\xa5 bygge kirken i Hangzhou (1659). Justa Zhao og Monique Min hjalp pater Giandomenico Gabiani med \xc3\xa5 opprette menigheter i Yangzhou og Zhenyang i provinsen Jiangnan. Noen kilder gir grunn til \xc3\xa5 anta at de viktigste av misjonens kinesiske st\xc3\xb8ttespillere p\xc3\xa5 det praktiske plan var kvinner, som vel ogs\xc3\xa5 var klare over at kristendommen hadde et frigj\xc3\xb8rende potensial i forhold til de kinesiske kj\xc3\xb8nnsroller. Ikke bsare jesuittenes misjon fikk uvurderlig hjelp av slike kvinner; dominikanerne hadde for eksempel den viktige tertiar Petronilla Teing i Xiapu i Fujian.\n_START_SECTION_\nnei \xe5\x86\x85 og wai \xe5\xa4\x96\n_START_PARAGRAPH_\nDet kinesiske kj\xc3\xb8nnsrollem\xc3\xb8nster var et stort hinder for presters kontakt med kvinner. De var henvist til hjemmet, og de atskilte kvinne- og mannssf\xc3\xa6rer (henholdsvis nei \xe5\x86\x85 og wai \xe5\xa4\x96) forb\xc3\xb8d fysisk kontakt mellom kvinner og menn._NEWLINE_Kj\xc3\xb8nnsrollene var sterkt diskriminerende, og bak den l\xc3\xa5 det en systemimmanent logikk. I grunnlaget for det konfucianske relasjonssystem var forst\xc3\xa5elsen om en naturgitt orden og harmoni, en lov som overordner og understiller, og en kvinne er underlagt sin far/mann/eldre bror. I tillegg kommer yin/yang. Tang er en positiv kraft, synonymt med maskulin kraft, den opplyste dag, \xc3\xa5penheten utad, innrettet mot det sosiale liv. Yin er en negativ kraft, synonymt med feminin svakhet, m\xc3\xb8rke, \xc3\xa5penhet mot det indre, mot hus og hjem og familie. _NEWLINE_Dermed var prestene oftest henvist til indirekte adgang til kvinner, som derfor m\xc3\xa5tte formidles trosundervisningen fra sine ektemenn. Man ska ikke tro at hustruene fulgte sine menn n\xc3\xa6rmest som vedheng; i hvert fall i de h\xc3\xb8yere samfunnslag hadde de en status som tilsa at de tillot seg \xc3\xa5 fatte egne beslutninger om slikt. Da stormandarinen Yang Tingyun f\xc3\xb8rst sendte bort sine sekund\xc3\xa6re hustruer og lot seg d\xc3\xb8pe i 1613, m\xc3\xa5tte det grundige undervisningsrunder til for resten av husholdet, og hans hustru lot seg ikke overbevise f\xc3\xb8r to \xc3\xa5r etter. Det var ikke noe snakk om \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge med p\xc3\xa5 lasset, eller bli kristen utelukkende i takknemlighet for at misjon\xc3\xa6rene hadde ryddet opp i det polygamiet som de fleste kinesiske kvinner i virkeligheten var lite tilfreds med. Men straks de konverterte, ble de ofte sv\xc3\xa6rt aktive i spredningen av tro og andakter i nei-sf\xc3\xa6ren av familien. Dermed ble de i virkeligheten misjon\xc3\xa6rer av stor betydning.\n_START_SECTION_\nKatolske kvinner ved Ming-hoffet\n_START_PARAGRAPH_\nDe kvinnelige konvertitter ved det keiserlige hoff mot slutten av Ming-tiden er s\xc3\xa6rlig interessante. Det begynte med at noen evnukker konverterte i 1632, og dette var \xc2\xabmenn\xc2\xbb som hadde en mulighet til vanlige samtaler med palassets kvinner, noe som var umulig for andre. Snart fulgte en b\xc3\xb8lge konversjoner blant dem._NEWLINE_Man skal ikke tro at det her dreide seg om konkubiner. Mange var tjenestekvinner for keiserens hustruer og konkubiner, men mange var meget mer enn det. Ettersom palasset ikke kunne ha \xc2\xabvanlige\xc2\xbb menn i staben var det velutdannede kvinner og evnukker som innehadde en rekke n\xc3\xb8kkelposisjoner. Noen av de katolske kvinnene var sekret\xc3\xa6rer, andre var \xc2\xabghostwriters\xc2\xbb for keiseren som utformet keiserlige reskripter, edikter og andre dokumenter. I 1637 hadde 18 slike kvinner konvertert. Likesom i mandarinsystemet var det ogs\xc3\xa5 et hierarki blant palasskvinnene med et begrenset antall p\xc3\xa5 hvert trinn: Tre av de konverterte var blant de 12 av h\xc3\xb8yeste eller f\xc3\xb8rste klasse, \xc3\xa9n av 2. klasse, fire av 3. klasse, \xc3\xa5tte av fjerde klasse, de to siste var emeriterte fra 1. klasse. I 1638 steg antallet katolske kvinner i Den forbudte by til 23, i 1639 til f\xc3\xb8rti og i 1642 til femti. De dannet et s\xc3\xa6regent fellesskap. Den eneste kontakt med misjon\xc3\xa6rene de hadde, var pr brev. Pater Schall skrev utlegninger om kristen l\xc3\xa6re som evnukken Wang bragte videre; de bad i svarbrev om \xc3\xa5ndelig r\xc3\xa5dgivning, listet opp sine feil og bad om tilgivelse. Noe sakamentalt skriftem\xc3\xa5l kunne ikke dette bli, brevene ble det n\xc3\xa6rmeste man kom. Et kapell ble innredet for dem der de samlet seg til b\xc3\xb8nn og instruksjon formidlet ved Wang, og her d\xc3\xb8pte Wang nyomvendte._NEWLINE_I 1640 utnevnte pater Francisco Furtado (jesuittenes superior i Nord-Kina) \xc3\xa9n av damene til direkt\xc3\xb8r for gruppen. Det er h\xc3\xb8yt usannsynlig at pater Schall noensinne kunne feire noen messe for dem. Han gjorde det leilighetsvis for evnukkene, men skriver at misjon\xc3\xa6rene var ute av stand til ha noen gudstjeneste for kvinnene i palasset. Keiseren og keiserinnen var godt oppmerksom p\xc3\xa5 hva som gikk for seg, og de katolske kvinnenes fromhet og iver gjorde inntrykk p\xc3\xa5 dem. Noen av konvertittene foreslo frimodig at de ogs\xc3\xa5 burde la seg d\xc3\xb8pe. Bare \xc3\xa9n av keiserens hustruer, en from buddhist, bar negativt innstilt til katolikkene. Det ble ogs\xc3\xa5 sagt at keiseren foreslo for noen av sine hustruer at de skulle konvertere. Ming-dynastiets fall gj\xc3\xb8r at man ikke kan vite om disse misjonerende katolske hoffkvinner ville ha lykkes i \xc3\xa5 vinne keiseren for kristendommen.    Jesuittene var meget klar over at den kristne monogame ekteskapsl\xc3\xa6re ville v\xc3\xa6re en stor utfordring, men de ville helt sikkert ikke v\xc3\xa6rt med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 gi noen \xc2\xabs\xc3\xa6rordning\xc2\xbb for keiseren. De hadde heller ikke unnlatt \xc3\xa5 ekskommunisere en av sine viktigste konvetitter og st\xc3\xb8ttespillere, stormandarinen Wang Zheng, da han tok seg en konkubine.\n_START_SECTION_\nKvinnegudstjenester og kvinnekapeller\n_START_PARAGRAPH_\nForholdene i palasset var ekstra rigide, men ogs\xc3\xa5 generelt i Kina m\xc3\xa5tte det regel v\xc3\xa6re et heller fjernt forhold mellom prester og d\xc3\xb8pte kvinner; det var ogs\xc3\xa5 n\xc3\xb8dvendig for at misjon\xc3\xa6rene ikke skulle bli utsatt for mistanke om seksuelle forhold med gifte kvinner. Ett resultat var at kvinner organiserte egne liturgier med synging av b\xc3\xb8nner, slik som var vanlig ogs\xc3\xa5 blant buddhistene.  Noen kilder indikerer at det under mandsju-styret raskt ble noe lettere, slik at kvinner kunne komme til presteledede gudstjenester, men da til andre tider enn mennene. De rikere katolske kvinner i Beijing kunne m\xc3\xb8tes slik flere ganger om \xc3\xa5ret, men p\xc3\xa5 landsbygda var det mer sjeldent._NEWLINE_Det ble tidlig klart at den kristne blanding av kj\xc3\xb8nnene under messene utl\xc3\xb8ste en masse mistanker; \xc3\xa5 operere med manns- og kvinneside var slett ikke tilstrekkelig. Det ble n\xc3\xb8dvendig med atskilte gudstjenester. Det var ikke bare mistanker (og i forlengelsen av det: antikristen propaganda) og seksuelle orgier og presters omgang med kvinner, men det ble ogs\xc3\xa5 assosiert til Den hvite lotus. Dette buddhistisk-inspirerte hemmelige selskap som ofte var arnested for samfunnsomveldende konspirasjoner hadde ogs\xc3\xa5 m\xc3\xb8ter der kj\xc3\xb8nnene ble blandet. Det bestod en reell forvekslingsfare flere steder: Var kanskje kristendommen en variant av dette undergravende hemmelige selskap?_NEWLINE_Som misjonen utviklet seg arrangerte kirken ikke bare forskjellige m\xc3\xb8tetidspunkter, men ogs\xc3\xa5 atskilte m\xc3\xb8testeder, for kvinnene. For eksempel nevner en kilde fra 1732 at av de 15 kirker som fantes i Guangzhou var det \xc3\xa5tte for menn og syv for kvinner - med sine egne kvinnelige ledere. Det var likes\xc3\xa5 separate foreninger for kvinner og menn. Selv om disse ordningene samsvarte til den kinesiske samfunnsorden, innebar de at kvinner gjennom sine nettverksoppbygninger fikk st\xc3\xb8rre innvirkning samfunnsmessig enn de ellers ville ha hatt - fordi kristendommen betrodde oppgaver mer likeverdig mellom kj\xc3\xb8nnene. Noen kvinner ble oppl\xc3\xa6rt til \xc3\xa5 d\xc3\xb8pe syke barn eller til \xc3\xa5 gi d\xc3\xa5psforberedelse til voksne kvinner.\n_START_SECTION_\nBer\xc3\xb8ringsproblemet\n_START_PARAGRAPH_\nMisjon\xc3\xa6rene m\xc3\xa5tte tilpasse liturgiene til det strikte nei/wai-skillet. I liturgien krevde b\xc3\xa5de d\xc3\xa5pen og s\xc3\xa6rlig den siste olje at presten ber\xc3\xb8rte den troende. Misjon\xc3\xa6rene innhentet tillatelser som reduserte ber\xc3\xb8ringene til et minimum, og fikk ogs\xc3\xa5 fritak fra en rekke av dem.  Datidens ritualer foreskrev egentlig en rekke ber\xc3\xb8ringer: Ved d\xc3\xa5p var det i tillegg til over\xc3\xb8sning av vann ogs\xc3\xa5 plassering av salt p\xc3\xa5 d\xc3\xa5pskandidatens lepper, ber\xc3\xb8ring med finger v\xc3\xa6tet med spytt p\xc3\xa5 hans/hennes \xc3\xb8rer, og salving med olje p\xc3\xa5 panne og bryst; for den siste olje ble det lett oljing av panne, \xc3\xb8rer, \xc3\xb8yelokk, munn, h\xc3\xa5ndflate, osv.  Et annet aspekt var segregeringen av kj\xc3\xb8nnene i det vanlige gudstjenestelige liv._NEWLINE_Ikke alltid fungerte tillempningene etter intensjonen. Ettersom kroppssalvingene ved d\xc3\xa5p ble redusert eller bortfalt ble det \xc3\xa5penbart fra enkelte presters side \xc2\xabkompensert\xc2\xbb med desto grundigere salving p\xc3\xa5 hodet. Dominikanerpater Domingo Fernandez Navarrete anklaget noen jesuitter for \xc2\xab\xc3\xa5 gni og frottere kvinnenes ansikter med sine hender\xc2\xbb, og det var ikke det minste overraskende at vakte mistanker hos deres kinesiske ektemenn, mente han. Det kan dog se ut til at dette problemet ikke kan ha v\xc3\xa6rt s\xc3\xa5 stort; det kan rett og slett ha dreid seg om skrupul\xc3\xb8sitet hos helt nyordinerte prester som aldri hadde foretatt noen d\xc3\xa5p f\xc3\xb8r de var i Kina. Med veiledning rettet denslags seg.\n_START_SECTION_\nSkriftem\xc3\xa5let\n_START_PARAGRAPH_\nEt s\xc3\xa6rlig problem var skriftem\xc3\xa5let, som foreg\xc3\xa5r ved en privat samtale mellom (den mannlige) presten og den kinesiske kvinne. I forhold til is\xc3\xa6r hennes ektemann var dette noe meget kulturfremmed: En religion som foreskriver at kvinnen til gitte tider skulle gi en fremmed mann hemmeligstemplet innsikt i hennes innerste tanker og handlinger, i en kultur der ektemannen selv knapt hadde anledning til \xc3\xa5 m\xc3\xb8te sin brud p\xc3\xa5 tomannsh\xc3\xa5nd f\xc3\xb8r bryllupet og som ogs\xc3\xa5 etter bryllupet bare sjelden kunne ha noen dypere samtale med hennes n\xc3\xa6rmeste slektninger. Skriftem\xc3\xa5lsdisiplinen var nok en viktig grunn til at  det ble satt ut lidderlige rykter allerede om pater Ricci og pater Longobardo, og den alltid gjestmilde pater Schall - som i de farefulle tider rundt dynastiskiftet b\xc3\xa5de gikk p\xc3\xa5 husbes\xc3\xb8k for \xc3\xa5 se til kristne i skjul og hadde enda mer \xc2\xab\xc3\xa5pent hus\xc2\xbb enn vanlig for alle som fryktet for overfall, var utsatt for en vedvarende ryktestr\xc3\xb8m. Jesuittene utviklet forsiktigvis et sv\xc3\xa6rt godt system for kvinners skriftem\xc3\xa5l for at tenkende mennesker ikke skulle falle for ryktene. \xc3\x89n metode var denne: I borterste enden av husets st\xc3\xb8rste rom ble det hengt ned en matte fra taket. Skriftefaren satt p\xc3\xa5 den ene side, og den skriftende p\xc3\xa5 den andre, begge tett inntil matten for \xc3\xa5 kunne h\xc3\xb8re den annens lave stemme. I motsatt ende av rommet satt husets mester, slik at han kunne alt se men intet h\xc3\xb8re.\n_START_SECTION_\nKonsekrerte jomfruer\n_START_PARAGRAPH_\nKvinner som viet seg til det religi\xc3\xb8se liv ble i forf\xc3\xb8lgelsestider gjennomg\xc3\xa5ende mildere behandlet enn mennene. Men dette var ikke en generell sannhet. Det var s\xc3\xa6rlig vanskelig n\xc3\xa5r en ung kvinne valgte \xc3\xa5 leve jomfruelig av religi\xc3\xb8se grunner og avla kysthetsl\xc3\xb8fte i stedet for \xc3\xa5 gifte seg. I et samfunn der forholdene mellom ektemann og hustru ikke alltid var preget av respekt for likeverd, og ekteskap og enkers gjengifte gjerne var arrangerte og tvungne, var det sikkert mange katolske kvinner som s\xc3\xa5 p\xc3\xa5 muligheten av \xc3\xa5 leve som konsekrerte jomfruer som meget befriende. Man finner de f\xc3\xb8rste eksempler p\xc3\xa5 slike jomfrufellesskap allerede i 1630-\xc3\xa5rene i de dominikanskledede misjoner i Fujian. De oppgaver som slike organiserte grupper av konsekrerte jomfruer fikk, var ogs\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt meningsfylte. De opererte utenfor den sedvanlige patriarkalske kontroll, og som regel var deres ansvarsforhold i forhold til de omreisende misjon\xc3\xa6rer basert p\xc3\xa5 tillit og stor selvstendighet._NEWLINE_Et s\xc3\xa6rlig kinesisk initiativ var grunnleggelsen av et institutt for kristne jomfruer i provinsen Sichuan mot midten av 1700-tallet.  Det var disse kvinnene som prim\xc3\xa6rt stod for katolisismens vitalitet og vekst der. Selv om de til \xc3\xa5 begynne med syntes \xc3\xa5 hold seg til det kontemplative liv, tok de villig p\xc3\xa5 seg oppgaver innen evangelisering og sosial virksomhet fra 1770-\xc3\xa5rene av. De ut\xc3\xb8vet en rekke kirkelige verv og forestod n\xc3\xb8dhjelp og medisinsk omsorg. Deres mest vedvarende bidrag l\xc3\xa5 i at de drev en rekke skoler for jenter (hvis utdannelse i regelen ellers ble neglisjert)._NEWLINE_Da en rekke misjon\xc3\xa6rer ble utvist og kinesiske prester forvist f\xc3\xb8r og etter \xc3\xa5rhundreskiftet mellom 1700- og 1800-tallet var det som oftest slike konsekrerte jomfruer som ble betrodd de kirkelige eiendommer.\n_START_SECTION_\nDrap av sm\xc3\xa5piker, barneekteskap, polygami og jenteskoler\n_START_PARAGRAPH_\nHelt frem til langt inn p\xc3\xa5 1900-tallet forble de kinesiske kvinners svake stilling i samfunnet et stort problem og ofte et viktig anliggende for den kristne misjon, b\xc3\xa5de den katolske og den protestantiske. Det dreide seg om sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l som skikken med brudepris, som hang sammen med den alternative l\xc3\xb8sningen p\xc3\xa5 det store og selvp\xc3\xa5f\xc3\xb8rte samfunnsproblemet med kvinneunderskudd som var salg av unge piker som husslaver kombinert med barneekteskap. Kvinneunderskuddet var for\xc3\xa5rsaket av den hyppige forekomsten av sm\xc3\xa5barnsdrap eller utsettelse p\xc3\xa5 gaten av sm\xc3\xa5jenter. Et annet problem var polygami eller   konkubinat, s\xc3\xa6rlig der den f\xc3\xb8rste hustru ikke hadde f\xc3\xb8dt noen s\xc3\xb8nn. Det var ogs\xc3\xa5 en liten forst\xc3\xa5else for nytten av kvinners utdannelse. De vestlige misjon\xc3\xa6rs radikalt avvikende syn p\xc3\xa5 kvinners k\xc3\xa5r representerte en vedvarende friksjonsflate mellom misjonen og kinesiske kulturb\xc3\xa6rere.\n_START_SECTION_\nDen f\xc3\xb8rste katolske misjon 1619-1642\n_START_PARAGRAPH_\nDen f\xc3\xb8rste kristne p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya Formosa (Taiwan) var katolsk, og begynte i 1619. Dette var f\xc3\xb8r Formosa kom under fremmed styre (f\xc3\xb8rst nederlandsk, s\xc3\xa5 kinesisk), og f\xc3\xb8r den massive innvandring av kinesere, og p\xc3\xa5 en tid da det heller ikke var skjedd noen form for statsdannelse p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya. De f\xc3\xb8rste misjon\xc3\xa6rer var spanjoler, men blant dem var det ogs\xc3\xa5 en japansk prest som senere skulle lide martyrd\xc3\xb8den i sitt hjemland (han ble levende begravd i Nagasaki den 15. august 1633). I 1629 hadde dominikanerne to misjonsstasjoner p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya, i Jilong og i Danshi, begge helt nord p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya. Fransiskanere og augustinere kom ogs\xc3\xa5 til \xc3\xb8ya.  I 1641 var det allerede flere enn 4\xc2\xa0000 katolikker. Dette var i den nederlandske periode, men de anti-katolske nederlendere hadde til \xc3\xa5 begynne med i virkeligheten bare kontroll med en liten del av \xc3\xb8ya. I 1642 var det imidlertid slutt; nederlenderne fordrev de katolske misjon\xc3\xa6rer._NEWLINE_Mot slutten av 1600-tallet, f\xc3\xb8rst da \xc3\xb8ya var underlagt ming-lojale flyktninger, og senere da \xc3\xb8ya var blitt annektert av Kina og lagt inn under provisen Fujian, kom det en antikristen b\xc3\xb8lge, og katolisismen kunne ikke lenger utfolde seg. Den sank hen. Ser man bort fra noen kortere bes\xc3\xb8k var det ikke f\xc3\xb8r i 1859 at det igjen kom katolske misjon\xc3\xa6rer til \xc3\xb8ya.\n_START_SECTION_\nNederlandsk reformert misjon 1624-1661\n_START_PARAGRAPH_\nDen aller tidligste protestantiske misjon i det som i dag er Kina fant sted p\xc3\xa5 Formosa da \xc3\xb8ya i dr\xc3\xb8yt f\xc3\xb8rti \xc3\xa5r (1624-1662) var helt eller delvis kontrollert av Det nederlandske ostindiske kompani (Verenigde Oostindische Compagnie - VOC). Siden det ble organisert i 1601 hadde det engasjert geistlige til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re med p\xc3\xa5 ferden mot Orienten - for \xc3\xa5 vareta sjelesorgen blant sine landsmenn. Med unntak av maktstrategisk motivert misjonsarbeid blant ambonesere og tamiler, engasjerte de seg ikke i misjon i kompaniets to hundre \xc3\xa5r lange historie. Formosa ble et bemerkelsesverdig s\xc3\xa6rtilfelle.  _NEWLINE_ _NEWLINE_Etter at VOC hadde etablert hovedkvarter i Batavia vendte det blikket mot det kinesiske marked. Generalguvern\xc3\xb8r Jan Pietersz Coen mislyktes i \xc3\xa5 kaste portugiserne ut av Macao i 1622. Men to \xc3\xa5r etter etablerte hollenderne seg isteden p\xc3\xa5 sandtangen Tayuan/Tayoan (opprinnelsen til det moderne navn Taiwan) s\xc3\xb8rvest p\xc3\xa5 Formosa. Der bygde de fortet Fort Zeelandia. De hadde fra f\xc3\xb8rst av kinahandelen for \xc3\xb8ynene og hadde liten interesse for den lokale befolkning. Men fra 1634 kom en br\xc3\xa5 og stor territoriell utvidelse ledsaget av en skarp \xc3\xb8kning av d\xc3\xa5p av \xc3\xb8yboere. Det var prestene som hadde bevirket denne nye kolonipolitikken._NEWLINE_Ca tretti geistlige ble sendt til Formosa s\xc3\xa5 lenge nederlenderne var p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya, og hvor mange lekkateketer og landsbyl\xc3\xa6rere som var i sving vites ikke. De f\xc3\xb8rste geistlige var Georgius Candidius og Robertus Junius, som bodde blant lokalbefolkningen og kunne konvertere noen landsbyer, fremme bedre landbruksmetoder, gi undervisning s\xc3\xa6rlig til barna, og oversette evangeliene til lokale taiwanske spr\xc3\xa5k. Junius begynte i 1637 \xc3\xa5 forberede unge menn innen teologi ettersom handelskompaniet nektet \xc3\xa5 ta dem med til Holland for at de skulle ble teologisk utdannet der. Fra 1647 ble de to erstattet av et nytt og st\xc3\xb8rre misjonsteam, som fortsatte i de samme spor. Mange tusener ble protestanter, men det er usikkert om noen av dem var kinesere. At de ikke fors\xc3\xb8kte seg p\xc3\xa5 noen bibeloversettelse til kinesisk forsterker formodningen at alle de kristne var urtaiwanere._NEWLINE_Hele eksperimentet ble bragt til opph\xc3\xb8r da Ming-lojalisten Koxinga satte over fra Kina med en stor h\xc3\xa6r p\xc3\xa5 25\xc2\xa0000 mann i 1661. Under nederlendernes motstand ble noen av misjon\xc3\xa6rene drept, og andre sluppet fri etter nederlenderne overgav seg i 1662._NEWLINE_Da jesuittmisjon\xc3\xa6ren Joseph-Marie de Mailla bes\xc3\xb8kte \xc3\xb8ya i 1715 fant han tydelige rester av protestantismen, og den devosjon som fremdeles var levende var tegn p\xc3\xa5 at det slett ikke bare hadde dreid seg om \xc2\xabris-kristne\xc2\xbb. Noen spor av misjonen levde videre til godt inn i annen halvdel av 1800-tallet.\n_START_SECTION_\nDynastiovergripende ekskurs 3: Tidlig misjon i Tibet\n_START_PARAGRAPH_\nHeller ikke Tibet var kinesisk eller kinesiskkontrollert i Qing-Ming-tiden. Men ettersom omr\xc3\xa5det er det i dag, er det riktig \xc3\xa5 nevne at det p\xc3\xa5 denne tiden og uavhengig av jesuittenes kinamisjon ble foretatt to heller kortlivede misjonsfremst\xc3\xb8t med utgangspunkt i India. Det var jesuittene som stod for disse; en misjonsekspedisjon til konged\xc3\xb8mmet Guge i det vestlige Tibet, og en ekspedisjon til konged\xc3\xb8mmet Utsang i det sentrale Tibet._NEWLINE_I 1624 og 1625 ledet pater Ant\xc3\xb3nio de Andrade en ekspedisjon til Tsaparang, hovedstad i Guge. Del Andrades ekspedisjon fikk lov til \xc3\xa5 bygge et kapell i Tsaparang og undervise folk om kristendommen. Deretter, og kanskje som mottrekk, kom en muslimsk h\xc3\xa6r best\xc3\xa5ende av ladakhier fra det n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende Kashmir og erobret Guge i 1632, og dermed var det 700 \xc3\xa5r gamle konged\xc3\xb8mmet \xc3\xb8delagt._NEWLINE_De portugisiske jesuittene Est\xc3\xa9v\xc3\xa3o Cacela og Jo\xc3\xa3o Cabral dro til Utsang i 1627-28, og deretter p. Francisco de Azevedo til Leh i 1631-32. Misjonen fortsatte sporadisk til 1640, og ble startet opp igjen for en stakket stund mellom 1715 og 1721 av p. Ippolito Desideri._NEWLINE_...._NEWLINE_....\n_START_SECTION_\n..Mandsjuenes seier, f\xc3\xb8rste og midtre Qingtid (1644-1796)\n_START_PARAGRAPH_\nMandsjuene beseiret p\xc3\xa5 1600-tallet Ming-dynastiet for s\xc3\xa5 \xc3\xa5 ta makten over Kina og innf\xc3\xb8re Qing-dynastiet i 1644. Det bestod til revolusjonen i 1911 som styrtet keiserd\xc3\xb8mmet.\n_START_SECTION_\nJesuittene og ming-pretendentene i S\xc3\xb8r-Kina\n_START_PARAGRAPH_\nMens pater Schall i Beijing straks tilpasset seg de nye maktforhold, tok det tid f\xc3\xb8r maktskiftet fant sted nedover mot s\xc3\xb8r og s\xc3\xb8r\xc3\xb8st i Kina. En rekke Ming-pretendenter gjorde motstand mot de fremrykkende mandsjuene. Noen av jesuittene i de s\xc3\xb8rlige landsdeler kom ikke bare i ber\xc3\xb8ring med dem, men ble ogs\xc3\xa5 knyttet til deres hoff._NEWLINE_Den nyankomne pater Martin Martini virket s\xc3\xb8r i Hangzhou. Der var han blitt h\xc3\xb8yt skattet av ming-myndighetene. Da mandsjuene erobret Hangzhou, flyktet Martini inn i fjellene i det s\xc3\xb8rlige Zhejiang og nordlige Fujian. Der gikk han i tjeneste i hoffet til en av ming-pretendentene, Longwu-keiseren, og st\xc3\xb8pte kanoner for dem. Han ble ogs\xc3\xa5 gjort til mandarin av f\xc3\xb8rste klasse, og fikk p\xc3\xa5 grunn av kanonen det stedlige tilnavnet \xc2\xabkruttmandarinen\xc2\xbb (huoyao dachen)._NEWLINE_Senere seiret Qing-dynastiet, men det gikk smertefritt for p. Martini. Ogs\xc3\xa5 det nye styre trengte astronomer for sine kalendere, og takket v\xc3\xa6re hans astronomiske kunnskaper var han h\xc3\xb8yt skattet av erobrerne. Han dro da med kanallekter opp til Beijing for \xc3\xa5 bist\xc3\xa5 sin medbror Adam Schall. Men pater Schall var engstlig for at hovedstadens mandsjuer etter hvert skulle f\xc3\xa5 vite om p. Martinis tette b\xc3\xa5nd til Ming-pretendentene, og ville ikke befale ham overfor astronomistyret.  Han fikk han s\xc3\xa5 til \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re vendereis nesten med det samme. Han ble kun forunt en liten avstikker for \xc3\xa5 beskue Den kinesiske mur._NEWLINE_En jesuitt som kom enda tettere inn p\xc3\xa5 S\xc3\xb8r-Kinas Ming-ledere var polakken Micha\xc5\x82 Piotr Boym. Han ble knyttet til hoffet til pretendenten Zhu Youlang (Yongli-keiseren) som holdt til i Guangxi og det s\xc3\xb8rlige  Huguang. Lykken vendte seg dramatisk i Ming-styrkenes fav\xc3\xb8r i 1648, og Yongli-hoffet kunne da for en tid sl\xc3\xa5 seg til i Zhaoqing. P\xc3\xa5 denne tiden konverterte keiserens hustru til katolisismen og tok d\xc3\xa5psnavnet Helena. Ogs\xc3\xa5 mange andre av hans familie og hoff ble d\xc3\xb8pt av de to jesuittene som virket ved hoffet. Navnet Helena var helt klart en helspilling til den hellige Helena, keiser Konstantins mor, s\xc3\xa5 her l\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 et h\xc3\xa5p hos misjon\xc3\xa6rene til grunn for navnevalget. En av keisers\xc3\xb8nnene fikk d\xc3\xa5psnavnet Konstantin. Men selv om keiseren ogs\xc3\xa5 syntes \xc3\xa5 st\xc3\xa5 kristendommen n\xc3\xa6r - ellers ville det jo aldri hans n\xc3\xa6rmeste ha konvertert - ble han vissnok ikke d\xc3\xb8pt selv._NEWLINE_Keiseren hadde h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 ville bevege Vestens katolske majesteter til \xc3\xa5 komme Ming-Kina til unnsetning. Han sendte ogs\xc3\xa5, forgjeves, brev med b\xc3\xb8nn om hjelp til en rekke europeiske fyrster. Brevene ble overbragt fyrstene av pater Boym. Etter en lang reise kom han til Venezia. Dogen gav ham audiens etter noe n\xc3\xb8ling. Men verken pave Innocens X eller den nyvalgte generalsuperior for jesuittordenen, pater Goswin Nickel, var begeistret for Boyms engasjement. I 1655 ble det valgt ny pave, Alexander VII, og tre \xc3\xa5r etter, den 18. desember 1658, gav han pater Boym en audiens. Paven var velvillig overfor Ming-dynastiet og dets anliggende, men kunne ikke tilby noen praktisk st\xc3\xb8tte. Hans svarbrev til keiseren hadde lite annet enn tr\xc3\xb8stens ord og en forsikring om at han ville be for keiseren. Men dette brevet gjorde at mange flere d\xc3\xb8rer n\xc3\xa5 \xc3\xa5pnet seg for pater Boym, og under en audiens lovet kong Jo\xc3\xa3o IV av Portugal \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte keiseren med milit\xc3\xa6rmakt._NEWLINE_Boyms tilbakerreise til Kina ble sinket av portugisiske handelsmenn, som \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 holde seg inne med det nye styre. Han rakk aldri tilbake til keiserhoffet i fjellene. Noen milit\xc3\xa6r unnsetning kom heller ikke, og til slutt fikk mandsjuene tak i Yongli-keiseren og henrettet ham i 1667.\n_START_SECTION_\nDynastiskiftet\n_START_PARAGRAPH_\nDa mandsjuene erobret B\xc4\x9bij\xc4\xabng i 1644 og raskt begynte \xc3\xa5 etablere sitt nye dynasti, Qing-dynastiet, ble den seks-\xc3\xa5rige Shunzhi-keiserens f\xc3\xb8rste regjerings\xc3\xa5r ivaretatt av to regenter. En av de l\xc3\xa6rde som det nye regimet \xc2\xabarvet\xc2\xbb fra Ming-dynastiet, var pater Adam Schall._NEWLINE_Historien om hans mot under r\xc3\xb8verregimet i ukene f\xc3\xb8r de rykket inn i hovedstaden, har nok ogs\xc3\xa5 imponert mandsjuene. Han opplevde den siste Ming-keisers r\xc3\xa5skap f\xc3\xb8r han hengte seg p\xc3\xa5 kullh\xc3\xb8yden i palasset - da han forstod at alt h\xc3\xa5p var ute, var det (nest) siste han gjorde \xc3\xa5 ta livet av flere av kvinnene i sitt keiserlige hushold, hvorav mange var katolikker. I de villskapens dager som fulgte, tok mange kristne tilflukt i pater Schalls hus. Huset ble en dag beleiret av en mobb som ville ta livet av dem og utplyndre residensen. Han tok da oppstilling i porten med et stort japansk sverd h\xc3\xb8yt hevet og lot en tjener st\xc3\xa5 ved siden av. R\xc3\xb8verne trakk seg tilbake, men svor \xc3\xa5 komme bedre forberedt neste dag. Schall flyktet ikke. P\xc3\xa5 et for v\xc3\xa5r tid noe ufint vis regnet han med at de ville finne p\xc3\xa5 noe annet \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re dagen etter: \xc2\xabMan kjenner kineserens vis; mannens p\xc3\xa5gangsmot, kvinnens svakhet i oppf\xc3\xb8lgingen\xc2\xbb (Noverat Chinensium ingenium, quorum impetus virum, progressus foeminam monstrat)._NEWLINE_Etter at mandsjuene rykket inn, bestemte de at hele byens nordlige del skulle r\xc3\xb8mmes p\xc3\xa5 tre dager for at mandsjuene selv skulle overta den som sin egen bydel. Det var her pater Schall bodde, og her hadde han sitt bibliotek og sine vitenskapelige instrumenter. Skulle han kunne bidra med kalenderberegninger ogs\xc3\xa5 for den nye keiser, m\xc3\xa5tte han ha tilgang til sine notater. Han fremla da \xc3\xb8yeblikkelig et b\xc3\xb8nneskriv til den nye regjering om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 bli, og etter at mandsjuene hadde inspisert hans hus fikk han bli, og ble gitt beskyttelsesskriv ikke bare for eget hus men ogs\xc3\xa5 for \xc3\xb8vrige eiendommer og residenser som jesuittene hadde i byen.\n_START_SECTION_\nPater Adam Schall og Shunzhi-keiseren\n_START_PARAGRAPH_\nPater Schall, som ble direkt\xc3\xb8r for Det keiserlige astronomibyr\xc3\xa5, arbeidet p\xc3\xa5 palassomr\xc3\xa5det der stjerneobservatoriet stod, og ble kjent med den unge Qing-keiseren. Da Shunzhi ble gammel nok til \xc3\xa5 ta styringen selv, gjorde han Schall til sin personlige r\xc3\xa5dgiver og gav ham fri adgang til hvor han ville i palasset. Han s\xc3\xb8kte ikke bare om prestens r\xc3\xa5d innenfor astronomi og teknologi, men til og med om hvordan han burde styre sitt rike. Pater Schalls n\xc3\xb8kkelstilling var med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 sikre jesuittenes landsomfattende misjoner gode arbeidsvilk\xc3\xa5r._NEWLINE_Keiseren tillot i 1650 byggingen av en stor katolsk kirke i B\xc4\x9bij\xc4\xabng (Nantang-kirken = S\xc3\xb8rkirken), og hadde heller ingen innvendinger da keiserinnen og en av prinsene gikk over til kristendommen. Pater Schall h\xc3\xa5pet naturligvis p\xc3\xa5 at keiseren selv ville bli katolikk; om det ville ha g\xc3\xa5tt slik om hadde han levd lenger, er ikke lett \xc3\xa5 vite. Men mot slutten av sitt korte liv hadde keiseren heller begynt \xc3\xa5 tendere mot Ch\xc3\xa1n-buddhismen.\n_START_SECTION_\nRegentstyrets misjon\xc3\xa6rforf\xc3\xb8lgelse\n_START_PARAGRAPH_\nI 1661 d\xc3\xb8de Shunzhi-keiseren plutselig og uventet, og da fikk anti-vestlige krefter ved hoffet sjanse til \xc3\xa5 organisere seg. Ettersom den nye keiser, Kangxi, var mindre\xc3\xa5rig, hadde faren utpekt hans fire verger, Sonin, Suksaha, Ebilun og Oboi, til regenter i tilfelle han selv d\xc3\xb8de ung. De var konservative mandsjuer som var meget imot Shunzhi-keiserens \xc3\xa5penhet b\xc3\xa5de for kinesere og utlendinger. R\xc3\xa5dgiverstyret henrettet en rekke embedsmenn som hadde st\xc3\xa5tt den tidligere keiser n\xc3\xa6r. Regentene ville ogs\xc3\xa5 f\xc3\xa5 bukt med all annen u\xc3\xb8nsket innflytelse innen hoffet: De avsatte alle buddhister, og reduserte jesuittenes innpass. Under kristenforf\xc3\xb8lgelsen i 1664-1665, som var iscenesatt av fremmedfiendtlige konfucianere, anf\xc3\xb8rt av Yang Guangxian, og tillatt av riksregenten Oboi som snart var den ener\xc3\xa5dende av de opprinnelig fire, ble den alvorlig syke pater Schall kastet i fengsel._NEWLINE_Alle utenlandske misjon\xc3\xa6rer, unntatt dem i ved keiserhoffet i B\xc4\x9bij\xc4\xabng, ble forvist og holdt innesperret i Guangzhou. Yang anklaget Schall for bevisst \xc3\xa5 ha anvist en uheldig dato i 1658 for begravelsen av en prins som d\xc3\xb8de som sm\xc3\xa5barn, for p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5te \xc3\xa5 lyse forbannelser over hans foreldre slik at ogs\xc3\xa5 de d\xc3\xb8de kort tid etter. Pater Schall hadde lammelser og hadde vanskelig for \xc3\xa5 snakke. Hans astronomiske assistent, pater Ferdinand Verbiest S.J., forsvarte ham for domstolen, men var hemmet av at han enn\xc3\xa5 ikke talte kinesisk s\xc3\xa5 godt. Uansett - det strakk ikke til; her l\xc3\xa5 det  intriger bak. Den 15. april 1665 ble Schall og syv kinesiske astronomer d\xc3\xb8mt til d\xc3\xb8den, fem andre kinesere ble ogs\xc3\xa5 d\xc3\xb8mt til d\xc3\xb8den, og andre som var \xc2\xabinvolvert\xc2\xbb, blant dem tre andre misjon\xc3\xa6rer som da var i B\xc4\x9bij\xc4\xabng, skulle piskes og forvises._NEWLINE_Men den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende dag var det et jordskjelv, og det ble tolket som himmelens protest. Den 17. mai ble Schall l\xc3\xb8slatt likesom alle kineserne, med unntak av fem kinesiske konvertitter som ble henrettet. Men selv om Schall ble l\xc3\xb8slatt, s\xc3\xa5 det ut til at det astronomiske embede n\xc3\xa5 var lukket for jesuittene og deres astronomer.\n_START_SECTION_\n....Propagandakongregasjonens engasjement\n_START_PARAGRAPH_\nKurieorganet Sancta Congregatio de propaganda fide (Den hellge kongregasjon for troens utbredelse) var blitt opprettet 22. juni 1622 av pave Gregor XV, i bullen Inscrutabili Divinae. Den oppgave var fra begynnelsen av misjonsvirksomhet, og da spesielt koordinering av misjonsinnsatsen, retningslinjer for misjon\xc3\xa6rene, fremme av dannelsen av et lokalt kleresi og grunnleggelse av katolske institusjoner i misjonsomr\xc3\xa5dene, og \xc3\xb8konomisk st\xc3\xb8tte til omr\xc3\xa5der hvor kirken er under oppbygging. I \xc3\xa5revis hadde den strevd med \xc3\xa5 fravriste Spania og Portugal den kontroll de hadde med kirkens misjoner, men uten s\xc3\xa6rlig fremgang. I 1649 ankom imidlertid den avignonske jesuittmisjon\xc3\xa6ren Alexandre de Rhodes fra Orienten. Han foreslo at paven opprettet apostoliske vikariater i Det fjerne \xc3\xb8sten, det vil si pusset st\xc3\xb8vet av en sjeldent brukt kirkerettslig struktur og justerte den litt: Ettersom avtaler med de iberiske stater hadde innr\xc3\xb8mmet dem retten til \xc3\xa5 innrette bisped\xc3\xb8mmer, kunne paven i stedet reservere misjonsmarkene fjernt fra disse bispesetene under seg selv, alts\xc3\xa5 selv v\xc3\xa6re deres direkte overhyrde. S\xc3\xa5 kunne han sende bispeviede vikarer som han selv utnevnte og som stod direkte ansvarlig overfor ham selv. L\xc3\xb8sningen slo an. De Rhodes tok ogs\xc3\xa5 skritt for \xc3\xa5 sikre vikarene et eget \xc2\xabpool\xc2\xbb av misjonsprester, og ble en av initiativtagerne og stifterne av \xc2\xabDet parisiske ytremisjonsselskap\xc2\xbb (Missions Etrang\xc3\xa8res de Paris = MEP)._NEWLINE_De fleste av f\xc3\xb8rste apostoliske vikariatene omfattet omr\xc3\xa5dene s\xc3\xb8r for det egentlige Kina (skj\xc3\xb8nt det apostoliske vikariat Tonking (1659) strakk seg inn i det s\xc3\xb8rvestlige Kina). Men i 1660 ble et vikariat opprettet i Nanjing, noe som p\xc3\xa5 kartet innebar at godt over halvparten av Kina ble adskilt fra bisped\xc3\xb8mmet Macao, og i 1680 ble et annet vikariat opprettet for Sichuan, slik at hele det vestlige Kina ogs\xc3\xa5 ble fratatt Macao. Portugiserne likte det ikke, og deres mottrekk var rett og slett \xc3\xa5 ikke anerkjenne endringene. _NEWLINE_...._NEWLINE_....\n_START_SECTION_\n....F\xc3\xb8rste del av Kangxi-keiserens eget styre (1668-1700)\n_START_PARAGRAPH_\nI 1669 klarte pater Verbiest \xc3\xa5 bevise for Kangxi-keiseren at det etter pater Schalls avsettelse ble stadig flere feil i den \xc3\xa5rlige astronomiske kalender. Keiseren utnevnte da Verbiest til ny president for  det keiserlige matematisk-astronomiske byr\xc3\xa5, og ble ikke lenge etter ogs\xc3\xa5 annenpresident for embedet for offentlige arbeider. Dermed hadde han n\xc3\xa5dd enda h\xc3\xb8yere opp i det kinesiske byr\xc3\xa5krati enn pater Schall. Dermed var det ikke lenger noe stom forhindret at de misjon\xc3\xa6rer som var blitt forvist til Macao eller Kanton under Oboi kunne vende tilbake. Tiltakene mot misjonen ble reversert._NEWLINE_Schall-aff\xc3\xa6ren f\xc3\xb8rte til at keiseren ble oppmerksom p\xc3\xa5 hva vesten kunne tilby, og han var meget vennlig innstilt overfor kristendommen. Keiseren ble sv\xc3\xa6rt interessert i matematikk, og han bestemte seg for \xc3\xa5 sette seg inn i det selv. Som l\xc3\xa6rere valgte han astronomikyndige jesuitter. Keiserens interesse for vitenskap og teknikk var gunstig. Flere prester med h\xc3\xb8y naturvitenskapelig utdannelse ble sendt til Kina, og ble etter hvert meget sterkt representert ved det keiserlige hoff. Det  renomme de n\xc3\xb8t for sin kompetanse innen teknisk materie, og som hadde gjort at ogs\xc3\xa5 Ming-keiserne hadde innbudt  dem til hoffet, ble forsterket under Kangxi-keiseren. Deres innsats f\xc3\xb8rte til at misjonen fikk en veldig medvind; mange h\xc3\xb8yere embedsmenn konverterte og dette gav katolisismen h\xc3\xb8y prestisje._NEWLINE_Blant de fremste jesuitter i Beijing var pater Ferdinand Verbiest. Han underviste keiseren i matematikk, geometri og astronomi, og i 1674 utarbeidet han et nytt verdenskart som i sin detaljrikdom langt overgikk alle tidligere kinesiske kart. Som leder for det keiserlige astronomibyr\xc3\xa5 bygde han ogs\xc3\xa5 en \xc2\xabstjerneglobus\xc2\xbb som vakte stor oppsikt. Verbiest var ogs\xc3\xa5 ansvarlig for utviklingen av de kanonene som skulle vise seg s\xc3\xa5 effektive mot oppr\xc3\xb8rere b\xc3\xa5de i s\xc3\xb8r og i nord._NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 jesuittene Jean-Fran\xc3\xa7ois Gerbillon og Jean-Baptiste R\xc3\xa9gis underviste keiseren i matematikk. Andre fikk i oppdrag \xc3\xa5 lage et omfattende atlas over alle kinesiske provinser. Arbeidet tok til i 1708, atlaset, Huangyu quan lang tu, var ferdig i 1717._NEWLINE_Det var ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 denne tiden at jesuittene f\xc3\xb8rst begynte \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re kristen innflytelse innen malerkunsten og den kinesiske poesi. Gjennombruddet kom med maleren og dikteren Wu Li, en kineser som ble presteviet i 1688. Men ogs\xc3\xa5 tidligere hadde for eksempel pater Michele Ruggieri gjort sine fors\xc3\xb8k, pater Fran\xc3\xa7ois de Rougemont forfattet en kristen folkepoesi (Cantiones rusticae) etter forbilder fra han- og hakkadiktning. Men med pater Wu Li vokste det frem en stor og estetisk vellykket kristen kinesisk poesi. Han utmerket seg b\xc3\xa5de i shi- og i qu-stil.\n_START_SECTION_\nSentrale gudstjenestetekster oversatt til kinesisk\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1670 og fremover kom en rekke viktige kirkelige tekster p\xc3\xa5 kinesisk. Oversetteren var jesuittpater Lodovico Buglio. F\xc3\xb8rs kom Det romerske missale til kinesisk (1670). Breviaret og Det romerske rituale fulgte i 1674 og 1675. I og med at disse liturgiske b\xc3\xb8ker inneholdt en god del bibeltekster, m\xc3\xa5 Buglio ogs\xc3\xa5 regnes som en slags bibeloversetter, selv om han aldri oversatte noen hele deler av de bibelske b\xc3\xb8ker, bare de (mange) utdrag som forekommer i den katolske ordinarieliturgi._NEWLINE_Disse oversettelsene krever en s\xc3\xa6rlig forklaring, idet Den katolske kirke generelt foreskrev at Messen skulle feires p\xc3\xa5 latin - dermed skulle et kinesisk missale egentlig ha v\xc3\xa6rt overfl\xc3\xb8dig. Men jesuittene hadde ivret for at det skulle gj\xc3\xb8res et s\xc3\xa6rlig unntak for Kina, for bedre \xc3\xa5 kunne forme et kinesisk presteskap og for at messen skulle kunne feires p\xc3\xa5 folkespr\xc3\xa5ket i alle fall av de kinesiske prester slik at man slik kom den kinesiske h\xc3\xb8ykultur im\xc3\xb8te og fikk raskere gjennomsalg i hele det kinesiske folk. Denne planen ble, som nevnt tidligere, approbert av pave Paul V som den 26. mars 1615 hadde tillatt dette b\xc3\xa5de for messefeiring og forvaltningen av sakramentene. Denne tillatelsen, gitt til de kinesiske prester, ble imidlertid aldri utnyttet. Det er litt uklart hvorfor ikke, men det er n\xc3\xa6rliggende at det sv\xc3\xa6rt lave antall kinesiske prester f\xc3\xb8rte til at det krevende oversettelsesarbeidet ikke fikk prioritet._NEWLINE_Da pater Philippe Couplet fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tillatelsen fornyet i 1680-\xc3\xa5rene, n\xc3\xa5dde han ikke frem i Roma. I 1685 donerte Couplet et eksemplar av missalet (Misa jingdian) til paven, men noen fornyet tillatelse til messefeiring p\xc3\xa5 kinesisk fulgte ikke. Dermed ble pater Buglios oversettelser knapt brukt. Det er igjen vanskelig \xc3\xa5 vite noe om den saksbehandling saken ble underkastet i Roma, og hvordan man tenkte. Men det er mulig at det henger sammen med et annet forslag som var blitt luftet tidligere: Kunne ikke kinesiske prester slippe \xc3\xa5 l\xc3\xa6re seg latin overhodet? Roma var imidlertid av den oppfatning at selv om meget ble oversatt til kinesisk, ville et presteskap som ikke behersket latin komme i fare for \xc3\xa5 miste kontakten med verdenskirkens liv og utvikling, og til \xc3\xa5 gli inn i heresier eller skisma._NEWLINE_....\n_START_SECTION_\nFrem og tilbake: To paver ombestemmer seg om patronatsbisped\xc3\xb8mmene\n_START_PARAGRAPH_\nI 1690 snudde paven etter p\xc3\xa5trykk og kanskje etter et uheldig r\xc3\xa5d, hva gjaldt satsingen p\xc3\xa5 apostoliske vikariater i Kina for \xc3\xa5 motvirke det ineffektive og tildels uheldige portugisiske patronatet. Pave Alexander VIII (1689-1691) opprettet med bullen Romanus pontifex (10. april 1690) de to patronatsbisped\xc3\xb8mmer Beijing og Nanjing som fikk seg tildelt territoriene til de apostoliske vikariater som tidligere paver hadde noen \xc3\xa5r f\xc3\xb8r. Dermed var hele Kina igjen entydig understilt det portugisiske padroadosystemet, med bisped\xc3\xb8mmene Macao, Beijing og Nanjing understilt metropolitansetet Goa i India._NEWLINE_Den neste pave, Innocens XII (1691-1700), hadde \xc3\xb8yensynlig andre r\xc3\xa5dgivere og annen innsikt. Han ville omgj\xc3\xb8re forgjengerens verk, noe han etter endel besv\xc3\xa6r fikk gjort med skrivet E sublimi sedis 15. oktober 1696, i hvert fall p\xc3\xa5 papiret. Det var enda tyngre \xc3\xa5 f\xc3\xa5 det gjennomdrevet ute p\xc3\xa5 misjonsfeltet, men i hvert fall i endel av de \xc3\xa5tte apostoliske vikariater han hadde opprettet/genopprettet (for Sichuan, Guizhou,  Yunnan, Huguang, Shaanxi, Shanxi, Fujian) til virkelighet.  _NEWLINE_Alle tre patronatsbisped\xc3\xb8mmer fortsatte, men med vesentlig reduserte omr\xc3\xa5der under sin jurisdiksjon. Ikke alle av vikariatene ble virkeliggjort; i noen tilfeller forhindret politiske problemer utnevnelsen av den apostoliske vikar, og i andre tilfeller var de utnevnte ute av stand til \xc3\xa5 n\xc3\xa5 frem til sine poster. Dette utl\xc3\xb8ste flere sm\xc3\xa5 og store justeringer og midlertidige ordninger i ti\xc3\xa5rene som fulgte.\n_START_SECTION_\nMsgr. Maigrots mandatum\n_START_PARAGRAPH_\n...._NEWLINE_....\n_START_SECTION_\nEpokeovergripende ekskurs: Russerne og den ortodokse kirke i Kina i Kangxi- og Yongzhengkeiserd\xc3\xb8mmet\n_START_PARAGRAPH_\nDet skulle bli nettopp under Kangxi-keiseren at det endelig lyktes russerne \xc3\xa5 etablere et eget kirkelig n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r i selveste Beijing.\n_START_SECTION_\nFeilsl\xc3\xa5tte kontakter\n_START_PARAGRAPH_\nDet hadde ikke skortet p\xc3\xa5 tidligere fremst\xc3\xb8t: Den f\xc3\xb8rste russiske sendemann kom til Beijing i Mingtiden i 1567 men ettersom han ikke hadde tatt med seg noen gaver, fikk han ikke keiserlig audiens. Det samme gjentok seg i 1618-1619, av samme \xc3\xa5rsak. I 1654 ble tsarens ambassad\xc3\xb8r avvist fordi han nektet \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re kowtow for keiseren.  Tsar Aleksej Mikhailovitsj sendte s\xc3\xa5 en offisiell delegasjon i 1676, men trass i st\xc3\xb8tte fra pater Ferdinand Verbiest slo ogs\xc3\xa5 den feil.\n_START_SECTION_\nGrensetvisten i nord, Nertsjinsktraktaten og \xc2\xabalbazinerne\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nStadige grensetvister i nord gjorde det tilslutt n\xc3\xb8dvendig for Kina \xc3\xa5 inng\xc3\xa5 sin f\xc3\xb8rste grenseavtale med en utenlandsk makt; det var siste utvei for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 slutt p\xc3\xa5 de stadige kinesiske krigstap. En kinesisk h\xc3\xa6r p\xc3\xa5 15\xc2\xa0000 mann og hundre kanoner hadde i 1685 klart \xc3\xa5 jage russerne bort fra Albazin som de mente var kinesisk land, og etter det l\xc3\xa5 det tilrette for grenseforhandlinger._NEWLINE_Det var i stor grad hoffjesuittene Jean-Fran\xc3\xa7ois Gerbillon og Thomas Pereyra som ved sitt oversettelsesarbeid og forhandlingskunst bidro til at Nertsjinsk-traktaten (1689) var blitt s\xc3\xa5pass gunstig for Kangxi-Kina, og etter hvert bante det seg frem en \xc3\xa5penhet for at russerne skulle f\xc3\xa5 et offisielt n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r._NEWLINE_Etter kampene ved Albazin var imidlertid ikke alle tsarens styrker returnert til Sibir; en liten flokk p\xc3\xa5 31 kosakker og noen desert\xc3\xb8rer og eksfanger var i 1685 g\xc3\xa5tt over til kineserne og ble et eget kompani i mandsjuh\xc3\xa6ren, og kom til Beijing. Blant dem var deres prest, Maksim Leontjov, og han hadde med seg gudstjenesteb\xc3\xb8ker og ikoner. Kangxi-keiseren gav dem en bygning nord i Beijing (Beiguan) og st\xc3\xb8ttet dem med land og l\xc3\xb8nn. De giftet seg mandsjiske kvinner, ble assimilert i kulturen og tjenestegjorde for det meste som tolker. Etter at metropolitten av Tobolsk, Sibirs hovedstad, sendte dem presten Grigorij og diakonen Lavrentij fikk de i 1696 overta et tidligere buddhisttempel som de konsekrete som kirke og gav navnene Den hellige visdom og St. Nikolas (kineserne kalte den Luochamiao). Samtidig hadde disse albazinere f\xc3\xa5tt tsar Peter den stores oppmerksomhet, og han ville sende dem en arkimandritt som b\xc3\xa5de kunne betjene albazinerne og de russiske handelskaravaner som n\xc3\xa5 fikk komme til Beijing annenhvert \xc3\xa5r.    _NEWLINE_Det var tsaren som n\xc3\xa5 var i ferd med \xc3\xa5 bli kirkens faktiske leder idet hans reformer (skjeggforbudet var s\xc3\xa6rlig provoserende for geistligheten) og suspensjon av patriarkembedet og innsettelse av en stattholder bet\xc3\xb8d at kirken n\xc3\xa5 var blitt \xc2\xaben keiserlig statskirke\xc2\xbb. De representasjoner som han fikk gjennom for kirken ble p\xc3\xa5 en m\xc3\xa5te samtidig diplomatisk-statlige. I 1700 beordret han ved et ukas (dekret) metropolitten av Kiev, Varlaam, til \xc3\xa5 utsende til Kina en dyktig prest og to-tre munker med gode spr\xc3\xa5k\xc3\xb8rer. Han m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re utdannet fra det kirkelige akademi i Kiev slik at \xc2\xabkeiserens mann\xc2\xbb var av samme akademiske kvalitet som hoffjesuittene. Det ble imidlertid ikke noe av dette prosjektet. Derimot klarte Tobolsk-metropolitten noen prester med handelskaravanen i 1702, med stadige henvendelser og forhandlinger f\xc3\xb8rte til at arkimandritten Ilarion Lezhaiskij fikk sl\xc3\xa5 seg ned i hovedstaden i 1716 og opprette en menighet.  Keiseren utnevnte ham og hans diakoner til mandariner.\n_START_SECTION_\nOffisielt russisk-ortodoks n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r i Beijing fra 1727\n_START_PARAGRAPH_\nDen russisk-ortodokse kirke fikk endelig etablere seg offisielt i 1727 i Beijing; det var en av bestemmelsene i Kiakhta-traktaten fra samme \xc3\xa5r. Betingelsen var at de skulle n\xc3\xb8ye seg med \xc3\xa5 studere det mandsjuiske og det kinesiske spr\xc3\xa5k i diplomatisk \xc3\xb8yemed, og at personellet ble utskiftet hvert tiende \xc3\xa5r. Dette ortodokse n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r var installert to \xc3\xa5r etter i Eluosi guan (\xc2\xabdet russiske herberge\xc2\xbb). I dette anlegget skulle b\xc3\xa5de arkimandritten og den russiske ambassad\xc3\xb8r bo, og slik vedvarte det helt til 1860. Albazinerne fikk bygge en annen kirke for seg selv, slik at det n\xc3\xa5 ble to russisk-ortodokse menigheter i byen._NEWLINE_Noe sterkt misjonsengasjement oppviste ikke russerne p\xc3\xa5 denne tiden, de synes rett og slett \xc3\xa5 ha manglet entusiasme for det. I 1731 var det bare ni kinesere som var blitt d\xc3\xb8pt i Beijing. Dessuten slo ikke de ortodokse misjon\xc3\xa6rene seg ned for \xc3\xa5 bli livet ut i Kina (i motsetning til de katolske). Et resultat av dette langt svakere engasjement var imidlertid at de russisk-ortodokse gikk klar av de fleste forf\xc3\xb8lgelser og ble latt i fred._NEWLINE_Ettersom de russiske handelskaravaner ble forbudt \xc3\xa5 komme til Beijing fra 1760-\xc3\xa5rene, avtok det russisk-ortodokse n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r. Ved utgangen av 1700-tallet talte de ortodokse i byen fire kvinner og 30 menn, hvorav fem kinesere og 25 albazinere. I perioden frem til 1860 hadde 155 ortodokse prester oppholdt seg i kortere eller lengre perioder ved den russiske misjon og studert spr\xc3\xa5k, de hadde bedrevet nesten intet misjonsarbeid blant kinesere eller mandsjuer.\n_START_SECTION_\n... Ekskurs: Figuristene\n_START_PARAGRAPH_\nNoen st\xc3\xb8rre rolle i det kirkelige liv i Kina spilte ikke teologene som g\xc3\xa5r under navnet \xc2\xabfiguristene\xc2\xbb. Dertil ble de for effektivt marginalisert ogs\xc3\xa5 innenfor egen orden, og de fikk for det meste heller ikke anledning til \xc3\xa5 publisere sine funderinger. Figuristene var en liten krets franske jesuitter rundt pater Joachim Bouvet S.J., en krets som fungerte som et lite vitenskapelig-missiologisk privatakademi etter kinesisk forbilde. De portugisiske jesuitter, og de jesuitter underlagt portugiserne, var helt avvisende. Selv innenfor misjonens franske seksjon, som hadde egen ledelse, var deres teologiske spekulasjoner omstridte. Pater Bouvets forskning vakte stor interesse hos den tyske tenker og polyhistor Gottfried Leibniz, ikke minst fordi Bouvet i sitt arbeid avdekket en form for det matematiske bin\xc3\xa6re system i det kinesiske klassiske verk Yijing. De to hadde en inng\xc3\xa5ende brevveksling om dette og om figurismen._NEWLINE_Figuristene s\xc3\xb8kte \xc3\xa5 p\xc3\xa5vise en rekke konkrete tegn p\xc3\xa5 guddommelig inspirasjon og prefigurasjon av kristen l\xc3\xa6re i gammel kinesisk historie. En viktig inspirator for disse misjon\xc3\xa6rene var pater Riccis arbeide med tidlig kinesisk filosofi, og en viktig drivkraft var \xc3\xa5 forsvare jesuittenes akkomodasjonsmetode under ritestriden i Kina. Ricci mente \xc3\xa5 kunne gjenkjenne Guds finger i tidlig kinesisk religion, og var \xc3\xa5pen for at det m\xc3\xa5tte ha best\xc3\xa5tt en forbindelse mellom gamle kinesiske forestillinger og den j\xc3\xb8diske og kristne tradisjon. Jesuittene arbeidet for \xc3\xa5 integrere tenkegods fra den klassiske konfucianisme med kristendommen._NEWLINE_En ensartet fremstilling av figuristenes tanker kan ikke gis. De var ofte uenige seg imellom om mange enkeltheter, og flere av teoriene deres befant seg p\xc3\xa5 utviklingsstadiet da de ble beordret til \xc3\xa5 legge det fra seg. Men det var s\xc3\xa6rlig en grunnleggende oppfatning med tre elementer de konvergerte rundt._NEWLINE_Det f\xc3\xb8rste av og utgangspunktet for det de alle kunne samles rundt, var at en viss tidlig epoke av kinesisk historie var noe mer enn det kinesiske folks historie, men representerte et eget spor innen Guds frelsesplan. Etter storflommen, som beskrives i Det gamle testamente, mente figuristene at Noas s\xc3\xb8nn Shem m\xc3\xa5 ha reist til Det fjerne \xc3\xb8sten, og dit bragt med seg innsikten om Adam. Figuristene mente \xc3\xa5 kunne identifisere en rekke skjulte spor av denne og annet f\xc3\xb8rkristen guddommelig \xc3\xa5penbaring i de kinesiske klassiske verker. Figuristene mente ogs\xc3\xa5 at Fuxi, som skal ha forfattet \xc2\xabYijing\xc2\xbb, i virkeligheten var den bibelske patriark Enok. Det spillerom de fant for denne antagelsen var bibelstedene 1. Mos 5,23-24: Enok vandret med Gud. S\xc3\xa5 ble han borte; for Gud tok ham til seg, og Hebr 11,5: I tro ble Enok rykket bort uten \xc3\xa5 d\xc3\xb8. Ingen s\xc3\xa5 ham mer, for Gud hadde tatt ham til seg. Videre mente de at Sh\xc3\xa8ngr\xc3\xa9n (\xe8\x81\x96\xe4\xba\xba), eller \xc2\xabvismannen\xc2\xbb som omtales i gamle kinesiske tekster, i virkeligheten var en allusjon til Den Salvede (Messias). De mente \xc3\xa5 finne forvarsler om for eksempel Jesu f\xc3\xb8dsel i de kinesiske klassikere._NEWLINE_\xc3\x89n fra kretsen, pater Jean-Fran\xc3\xa7ois Foucquet, hadde som spesialomr\xc3\xa5de var taoismen og hvordan den kunne tolkes i lys av kristendommen. I 1711 ble han etter p. Bouvets \xc3\xb8nske kalt til Beijing for \xc3\xa5 bist\xc3\xa5 ham i studiet av det klassiske konfucianske verket Yijing. Samtidig arbeidet han for Kangxi-keiseren, og forfattet et antall astronomiske og matematiske traktater p\xc3\xa5 hans oppdrag._NEWLINE_Den franske ordenssuperior i Beijing pater Pierre Vincent de Tartre (1669-1724) og jesuittvisitatoren pater Kilian Stumpf (1655-1720) mente at fortolkningsarbeidene med Yijing representerte en risiko for jesuittmisjonen, i lys av ritestriden som da var p\xc3\xa5 et h\xc3\xb8ydepunkt. Da deres press p\xc3\xa5 Foucquet og Bouvet ble for stort, bestemte Foucquet seg for \xc3\xa5 tre ut av ordenen og forlate Kina. I 1720 ble han kalt tilbake fra Kina etter eget \xc3\xb8nske, og tok med seg sitt store kinesiske bibliotek (4000 b\xc3\xb8ker) den 9. januar 1722._NEWLINE_...._NEWLINE_....\n_START_SECTION_\nKeiseren st\xc3\xb8tter jesuittene i ritestriden 1700\n_START_PARAGRAPH_\nKangxi-keiseren var fort\xc3\xb8rnet over at jesuittenes tolkning av de kinesiske riter ble satt sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5lstegn ved i Roma, og engasjerte seg i forsvaret av deres misjonsmetoder. I 1700 rettet jesuittene et memorandum til keiseren med sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l om den autentiske forst\xc3\xa5else av de omstridte ritene. Keiseren svarte med \xc3\xa5 attestere i dekrets form (30. november) at jesuittenes fortolkning var \xc2\xabveldig riktig\xc2\xbb, b\xc3\xa5de av ritene som nasjonale riter uten religi\xc3\xb8s betydning og at termene Ti\xc4\x81nzh\xc7\x94 og Sh\xc3\xa0ngd\xc3\xac var monoteistiske. De fem jesuittene ved keiserhoffet i Beijing som hadde utvirket dette enest\xc3\xa5ende dokument, Claudio Filippo Grimaldi, Antoine Thomas, Jean-Fran\xc3\xa7ois Gerbillon, Thomas Pereyra og Joachim Bouvet, gikk skriftlig god for det og ekspederte det den 2. desember til den nye pave i Roma._NEWLINE_B\xc3\xa5de memorandumet og keiserens svar ble dessuten offentliggjort i Kinas offisielle meldingsgazette. Det ble kjent i den europeiske allmennhet, men vekket merkelig nok ikke s\xc3\xa6rlig oppsikt.\n_START_SECTION_\nPave Klemens XIs dekret Cur Deus optimus 1704\n_START_PARAGRAPH_\nFremstillingene sprikte sterkt. Det var sv\xc3\xa6rt vanskelig for Det Hellige Officium \xc3\xa5 n\xc3\xa5 frem til en konklusjon. At paven n\xc3\xa5 presset p\xc3\xa5 og \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 avklare sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let \xc3\xa9n gang for alle, gav heller ikke det beste klima for rolig refleksjon. Jesuittene n\xc3\xa5dde ikke frem. Maigrot oppn\xc3\xa5dde et nytt pavelig forbud mot de kinesiske riter. _NEWLINE_Det skjedde ved at pave Klemens XI (1700-1721) den 20. november 1704 godkjente en dom fra Det hellige Officium i dekretet Cur Deus optimus og slik s\xc3\xa5 seg n\xc3\xb8dt til \xc3\xa5 forby Konfucius- og forfedredyrkelsen blant kinesiske katolikker og misjon\xc3\xa6renes bruk av kinesiske riter og uttrykk, spesielt uttrykkene Tien og Sh\xc3\xa0ngd\xc3\xac om Gud. To jesuitter, patrene Fran\xc3\xa7ois No\xc3\xabl og Kaspar Castner, hadde reist fra Kina til Roma for \xc3\xa5 fors\xc3\xb8ke \xc3\xa5 utvirke en god l\xc3\xb8sning p\xc3\xa5 ritestriden i Kina. De ble ogs\xc3\xa5 konsultert av Vatikanet, men resultatet, nedfelt i dette dekretet, ble n\xc3\xa6rmest det motsatte enn det jesuittene hadde \xc3\xb8nsket seg.\n_START_SECTION_\nErkebiskop de Tournons legasjon til Kina 1705\n_START_PARAGRAPH_\nIngen i Kina visste om dette i f\xc3\xb8rste omgang, for Cur Deus optimus var ikke blitt offentliggjort. Paven sendte en utsending, patriarken Maillard de Tournon, til Kina for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re dette: Han ankom i 1705. Til \xc3\xa5 begynne med sa han ingtet om det pavelige dekret, men det var tydelig hva slags innstilling han bragte med seg. Keiseren var ganske sikkert forn\xc3\xa6rmet over at hans forsikringer ikke syntes \xc3\xa5 ha gjort inntrykk i Roma, men stilte likevel opp da jesuittene bad ham om \xc3\xa5 g\xc3\xa5 i dialog om sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5lene med utsendingen. Han var en mann som ikke hadde noen s\xc3\xa6rlig bakgrunn for \xc3\xa5 forst\xc3\xa5 kinesisk kultur, og de stedlige jesuitter gjorde sitt ytterste for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 han fra \xc3\xa5 omtale de kinesiske skikker som overtroiske eller som avgudsdyrkelse, ettersom dette var ordbruk som kineserne ikke kom til \xc3\xa5 sette pris p\xc3\xa5. De sa til ham at selveste keiseren var villig til \xc3\xa5 forklare for ham ritenes indre mening, og fikk i stand tre keiserlige audienser for Tournon. Men de n\xc3\xa5dde ikke frem: Paven hadde sagt, fremholdt de Tournon, at alle Kinas l\xc3\xa6rde var avgudsdyrkere, og at jesuittene og de \xc3\xb8vrige kinamisjon\xc3\xa6rer bare hadde \xc3\xa9n ting \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re: Underkaste seg pavens beslutning. Legaten hadde ogs\xc3\xa5 sine st\xc3\xb8ttespillere: Under de kontroverser som fulgte, stilte biskop Maigrot seg p\xc3\xa5 legatens side. Det gjorde ogs\xc3\xa5 jesuitten Claude de Visdelou, som slik br\xc3\xb8t med sine medbr\xc3\xb8dres standpunkter._NEWLINE_Kangxi-keiseren, som fant at jesuittene var bedre orientert enn deres motstandere, beordret de Tournon til \xc3\xa5 forlate Beijing den 28. august 1705; Maillard de Tournon returnerte da til Nanjing.  Keiseren forviste s\xc3\xa5 biskop Maigrot fra Kina den 17. desember samme \xc3\xa5r.  I Nanjing fikk Tournon etter hvert vite at keiseren hadde beordret alle misjon\xc3\xa6rer til \xc3\xa5 ans\xc3\xb8ke om piao (en kombinert yrkeslisens og oppholdstillatelse) for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tillatelse til \xc3\xa5 forkynne Evangeliet, - ellers ville de bli utvist. Og kun de misjon\xc3\xa6rer som lovet ikke \xc3\xa5 g\xc3\xa5 imot de nasjonale riter ville f\xc3\xa5 dette piao._NEWLINE_Maillard de Tournon ans\xc3\xa5 at det var ingen tid \xc3\xa5 miste, kunngjorde s\xc3\xa5 det allerede gitte, men s\xc3\xa5 langt hemmeligholdte pavelig riteforbudet i Cur Deus optimus. Det gjorde han i et ford\xc3\xb8mmende dekret \xc2\xabRegula\xc2\xbb i Nanjing i februar 1707. Da keiseren fikk vite om dette dekretet, beordret han at de Tournon skulle f\xc3\xb8res til Macao._NEWLINE_N\xc3\xa5 v\xc3\xa5knet det kinesiske hat mot det de betraktet som hedendom, og oppildnet av anklagen om at de kristne var motstandere av de nasjonale riter ble de nyd\xc3\xb8pte katolikker utsatt for forf\xc3\xb8lgelser.\n_START_SECTION_\nErkebiskop Mezzabarbas legasjon til Kina 1720\n_START_PARAGRAPH_\nPave Klemens XI fors\xc3\xb8kte etter noen \xc3\xa5r \xc3\xa5 b\xc3\xb8te p\xc3\xa5 situasjonen ved \xc3\xa5 sende en ny legat til Kina, Giovanni Ambrogio Mezzabarba. Ikke uten besv\xc3\xa6r klarte han h\xc3\xb8sten 1720 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 foretrede for keiseren i Beijing, og kunne kun unng\xc3\xa5 sin \xc3\xb8yeblikkelige bortvisning og alle misjon\xc3\xa6rers utvisning ved \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re kjent noen av de lettelser han var bemyndiget \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re av paven, og forespeile Kangxi-keiseren at paven nok ville gi flere konsesjoner._NEWLINE_Kangxi gav Messabarba hele tretten audienser, men inns\xc3\xa5 til slutt at noe ekte gjennombrudd ikke kunne komme.\n_START_SECTION_\n.... Det kinesiske presteseminar i Napoli\n_START_PARAGRAPH_\n...._NEWLINE_....\n_START_SECTION_\nHoffjesuittene i forbudstiden\n_START_PARAGRAPH_\nDet var ikke uten personlige frustrasjoner at jesuittene ved hoffet utf\xc3\xb8rte sine gj\xc3\xb8rem\xc3\xa5l og tjenester alt mens det var den strengt forbudt \xc3\xa5 engasjere seg p\xc3\xa5 noen m\xc3\xa5te som misjon\xc3\xa6rer. Det som var deres egen grunn til \xc3\xa5 reise til Kina hadde jo v\xc3\xa6rt \xc3\xa5 misjonere, selv om deres overordnede hadde gjort det klart at det for tiden og uvisst for hvor lang tid var umulig for hoffjesuittene \xc3\xa5 drive forkynnelse. Deres n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r var likevel av stor betydning i en viktig defensiv forstand. _NEWLINE_Det var godt kjent rundt om i riket at disse kristne prester virket ved hoffet; dette dempet utvilsomt lokal iver for \xc3\xa5 g\xc3\xa5 l\xc3\xb8s p\xc3\xa5 de undergrunnskristne menigheter som fremdeles fantes i alle landsdeler. Der var det ogs\xc3\xa5 en rekke prester, ikke bare kinesere som var blitt utdannet utenlands, men ogs\xc3\xa5 utenlandske som hadde reist inn i landet incognito men som naturligvis ikke klarte \xc3\xa5 holde seg helt i skjul i lokalsamfunnene. Det inngav ogs\xc3\xa5 de kristne et som regel berettiget h\xc3\xa5p om at fra selve keiserrikets ledelse ville det ikke utg\xc3\xa5 oppfordringer om strengere h\xc3\xa5ndhevelse av kristendomsforbudet. Hoffjesuittenes dyktighet innen sine omr\xc3\xa5der, s\xc3\xa6rlig astronomien og billedkunsten, virket s\xc3\xa5ledes som et skjold for de troende rundt om._NEWLINE_Astronomi: Jesuittene hadde opprinnelig innf\xc3\xb8rt det ptolemeiske system innen astronomien, men de gikk allerede i Ming-tiden over til det tychonske, if\xc3\xb8lge hvilket fem av planetene gikk rundt solen, mens solen og m\xc3\xa5nen gikk rundt jorden. Noen av jesuittene var kopenikanere p\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt tidlig tidspunkt, som pater Wenzel Kirwitzer. De fant snart tiltro til det kopernikanske heliosentriske system, men innf\xc3\xb8rte det ikke i den kinesiske vitenskapelige diskurs. Det var faktisk like sikkert og raskt \xc3\xa5 foreta de n\xc3\xb8dvendige kalenderberegningene ut fra den tychonske modell._NEWLINE_At de ventet med \xc3\xa5 introdusere kopernikanismen skyldtes ikke bare at systemet hadde store bevisproblemer Galileos beregninger stemte ikke med astronomiske observasjoner idet Galileo fremdeles opererte med sirkelbaner, et premiss som ved observasjon innebar merkelige planetmenuetter - det var f\xc3\xb8rst senere at man inns\xc3\xa5 at banene var elliptiske, og dessuten var det andre teoretiske problemer. Noen ble l\xc3\xb8st av Galileo selv da han fikk arbeidsro i sin husarrest i det erkebiskoppelige palass i Firenze, andre m\xc3\xa5tte vente p\xc3\xa5 Kepler og Newton, og et problem  knyttet til jordas raske rotasjon som ikke fikk sin tilfredsstillende forklaring f\xc3\xb8r langt senere - corioliseffekten var ukjent. Som beregningsmetode var imidlertid det kopernikanske system det klart overlegne, og jesuittene holdt fors\xc3\xa5vidt ikke Galileo skjult for kineserne. _NEWLINE_I 1757 var de rede til \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re det kopernikanske system offisielt. Da hadde pavestolen opphevet det formelle forbud mot diskusjon rundt metoden.  Men det var likevel en intern debatt om det var tjenlig \xc3\xa5 introdusere det i Kina; om dette system som p\xc3\xa5 en m\xc3\xa5te motsa at Kina var verdens sentrum var noe som de vitenskapsteoretisk mer stivbente kinesere ville godta, eller om det ville f\xc3\xb8re til en skepsis som i verste fall kunne f\xc3\xb8re til at jesuittenes n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r ved keiserhoffet ble satt i fare. Den hoffastronom som til slutt forklarte det heliosentriske system var pater Michel Benoist (bedre kjent som keiserlig fontenebygger) i det kommenterte kartverket Kunyu quantu i 1761._NEWLINE_Malerkunst: Den mest kjente av hoffmalerne var jesuittlegbroren Giuseppe Castiglione fra Italia. Han begynte allerede som hoffmaler i 1715, samtidig som sekularpresten Matteo Ripa, som innf\xc3\xb8rte kunnskapen om kobberstikk og som utviklet hagedekorasjonskunsten med vannfontener. Snart hadde Castigliones m\xc3\xa5te \xc3\xa5 forene kinesisk og europeisk malerkunst p\xc3\xa5 dannet en egen skoleretning innen kinesisk kunst. Mange av hans malerier hentet sine motiver fra faktiske hendelser, og har derfor ikke bare kunstnerisk men ogs\xc3\xa5 historisk verdi. Han regnes som en mester hva gjaldt detaljerte og levende naturalistiske skildringer, gjerne i monumental st\xc3\xb8rrelse. _NEWLINE_Pater Castigliones og andre jesuitters verker gjorde at perspektivmalingen etter forsvinningspunktteknikken ble utbredt ved Qing-hoffet. Denne malerkunsten hadde den europeiske renessanse og dens vitenskapelige fremskritt som sitt utgangspunkt. Keiserne satte stor pris p\xc3\xa5 denne teknikk, som f\xc3\xb8rte til naturtro gjengivelser av bygningers tredimensjonalitet. Det var ogs\xc3\xa5 Castiglione som bragte oljemalingskunsten til gjennombrudd og dominans, ogs\xc3\xa5 dette i pakt med en europeiske mote. Slik ble oljemaling den nest mest utbredte malerteknikk i Kina, etter den tradisjonelle kinesiske malerteknikk. Ikke bare tillot Yongzheng- og Qianlong-keiserne de europeiske prestemalere \xc3\xa5 bruke denne oljemalingsteknikken, men de p\xc3\xa5la etter hvert ogs\xc3\xa5 de kinesiske hoffmalere \xc3\xa5 l\xc3\xa6re teknikken fra dem._NEWLINE_Selv om det er h\xc3\xb8yst usannsynlig at Castiglione selv beskjeftiget seg med vasedekorasjon, er det kjent at han hadde n\xc3\xa6re kontakter med keramikkdekorat\xc3\xb8rer knyttet til Kinas fremste porselensproduserende by, Jingdezhen i provinsen Jiangxi. Man gjenkjenner stilelementer p\xc3\xa5 endel keiserlige vaser som minner sterkt om Castigliones s\xc3\xa6regne europeisk-kinesiske stil._NEWLINE_Av andre viktige jesuittiske malere som kom til hoffet kan fremheves s\xc3\xa6rlig den franske pater Jean-Denis Attiret og den b\xc3\xb8hmisk-tyske Ignaz Sichelbarth.  I 1754 utnevnte keiseren Attiret til mandarin av 3. klasse, men han avslo og bad Qianlong om heller \xc3\xa5 beskytte kirkens religionsfrihet, noe som ville glede ham langt mer._NEWLINE_Jesuittmalerne kombinerte europeiske s\xc3\xa6rmerker som sentralperspektiv og chiaroscuroteknikk med den tradisjonelle kinesiske malerkunst og utviklet slik en helt egenartet stil \xe2\x80\x93 kinesisk jesuittstil. I fellesskap skapte de den ber\xc3\xb8mte syklus Qianlong-keiserens ti seierrike felttog, som ble gjort til kobberstikk i Paris rundt 1770 for derfra \xc3\xa5 returneres til det kinesiske keiserhoff._NEWLINE_Etter patrene Castigliones og Attirets d\xc3\xb8d ble pater Sichelbarth i 1768 direkt\xc3\xb8r for Det keiserlige malerakademi og til keiser Qianlongs hoffmaler. I 1778 ble han innlemmet i mandarinenes rekker.\n_START_SECTION_\nForf\xc3\xb8lgelsen i Fujian og Jiangnan 1746-1748\n_START_PARAGRAPH_\nForf\xc3\xb8lgelser i st\xc3\xb8rre m\xc3\xa5lestokk av katolikker fant sted i annen del av 1740-\xc3\xa5rene og rundt 1785. Den f\xc3\xb8rstnevnte br\xc3\xb8t ut den 25. juni 1746 i Fujian og spredte seg til Jiangnan. Den kostet blant annet den apostoliske vikar biskop Pedro Sanz  og fire andre spanske dominikanere, Francisco Serrano, Juan Alcobar, Joaquin Royo og Francisco Diaz deres liv i 1747. Jesuittene Tristano Francesco d'Attimis og Antonio Jos\xc3\xa9 Henriques ble drept i Suzhou den 12. september 1748. Et sv\xc3\xa6rt h\xc3\xb8yt antall kinesiske lekfolk mistet ogs\xc3\xa5 livet.\n_START_SECTION_\nOppl\xc3\xb8sningen av jesuittordenen 1773\n_START_PARAGRAPH_\nDa paven i 1773 besluttet \xc3\xa5 oppl\xc3\xb8se jesuittordenen, hadde det intet \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re med forholdene i Kina, og alt \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re med den politiske utvikling i Europa og at jesuittene var kommet under et voldsomt press fra borgerlige myndigheter. Portugal hadde utvist jesuittene allerede i 1759 og Frankrike fulgte etter i 1764. dette var de to land hvorfra de fleste europeiske jesuittiske kinamisjon\xc3\xa6rer kom p\xc3\xa5 misten av 1700-tallet. Som en f\xc3\xb8lge ble jesuittene tvunget til \xc3\xa5 forlate det portugisiskstyrte Macao, men dette ble ikke effektuert f\xc3\xb8r i 1762. Helt inn til det siste klarte jesuittene likevel \xc3\xa5 opprettholde sin virksomhet i Kina, selv om kinesisk lov egentlig forb\xc3\xb8d utenlandske misjon\xc3\xa6rers komme og de fleste ordener ikke maktet \xc3\xa5 omg\xc3\xa5 den bestemmelsen; i perioden 1763 til 1773 klarte jesuittene \xc3\xa5 tilf\xc3\xb8re Kina 17 nye rekrutter, b\xc3\xa5de kinesere og europeere._NEWLINE_Da meldingen om oppl\xc3\xb8sningen av ordenen kom til Beijing i 1774 m\xc3\xa5tte jesuittene bare f\xc3\xb8ye seg. De enkelte prestene forble for s\xc3\xa5 vidt p\xc3\xa5 plass, men de var ikke lenger \xc3\xa5 regne som jesuitter og kunne ikke p\xc3\xa5regne rekruttering. Riktignok hadde keiserinne Katarina II av Russland forbudt at oppl\xc3\xb8sningsdekretet ble opplest der og insisterte p\xc3\xa5 \xc3\xa5 beholde jesuittene \xc2\xabsine\xc2\xbb, og senere skulle gjenlevende eks-jesuitter i Kina forgjeves pr\xc3\xb8ve \xc3\xa5 f\xc3\xa5 forsterkninger nettopp fra jesuittene i Russland. Men i stedet d\xc3\xb8de de unna \xc3\xa9n etter \xc3\xa9n. Den siste eks-jesuitt d\xc3\xb8de i 1814; det var pater Louis de Poirot.  Det var samme \xc3\xa5r som jesuittordenen ble gjenopprettet av paven, men det tok tid f\xc3\xb8r ordenen hadde bygget seg opp og igjen ble i stand \xc3\xa5 sende misjon\xc3\xa6rer til Kina.\n_START_SECTION_\nDen store religi\xc3\xb8se episode: Forf\xc3\xb8lgelsen 1784-1785\n_START_PARAGRAPH_\nForf\xc3\xb8lgelsen 1784-85 (ofte kalt \xc2\xabden store religi\xc3\xb8se episode\xc2\xbb - da jiao'an) br\xc3\xb8t ikke ut p\xc3\xa5 grunn av noen br\xc3\xa5 antikristen stemningsb\xc3\xb8lge men fordi fire fransiskanere var blitt arrestert i Hubei p\xc3\xa5 vei fra Macao til sine nye menigheter i Shaanxi (oktober 1784). Noen mistenkte at de var p\xc3\xa5 vei for \xc3\xa5 assistere det muslimske oppr\xc3\xb8ret som var brutt ut i Gansu i 1781. Arrestasjonene ble etterfulgt av en jakt p\xc3\xa5 misjoner og kristne i andre provinser._NEWLINE_Slik ble myndighetene i Beijing n\xc3\xb8dt til \xc3\xa5 forholde seg til at en rekke prester var blitt sluset inn i landet. Etter ett \xc3\xa5rs kartlegging av dette ble b\xc3\xa5de utenlandske og kinesiske prester sendt i eksil til grenseomr\xc3\xa5det Ili nordvest i Xinjiang. Andre ble deportert til Beijing der de ble d\xc3\xb8mt til livsvarig fengsel. Ti av dem d\xc3\xb8de der. Da det etter en tid ble klart at de intet hadde \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re med oppr\xc3\xb8rske muslimer ble de tolv overlevende misjon\xc3\xa6rer l\xc3\xb8slatt (november 1785) og fikk velge mellom \xc3\xa5 forbli i Beijing eller dra til Macao. Selv om dette hadde v\xc3\xa6rt et alvorlig tilbakeslag for de n\xc3\xa5 i st\xc3\xb8rre grad prestel\xc3\xb8se undergrunnsmenigheter rundt om i landet, fulgte n\xc3\xa5 en 20 \xc3\xa5r lang relativt fredelig periode._NEWLINE_Den uro som n\xc3\xa5 var innen kirken, var den egenp\xc3\xa5f\xc3\xb8rte; dels overgangsproblemene etter at jesuittordenen ikke fantes mer, der de vedvarende jurisdiksjonskollisjoner p\xc3\xa5 grunn at patroadosystemet og Romas fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 bukt med det og avskaffe det mer og mer. De to bisped\xc3\xb8mmene Nanjing og Beijing bestod helt til 1856, da de siste rester ble deler av apostoliske vikariater. Her ble det problemer, som da det i 1780-\xc3\xa5rene var to apostoliske administratorer utnevnt for ett og samme bisped\xc3\xb8mme, Beijing; biskop Gottfried Xavier von Laimbeckhofen S.J. utnevnt fra Roma, og pater Jo\xc3\xa3o d'Espinha utnevnt av portugiserne.\n_START_SECTION_\nLasaristenes ankomst fra 1784\n_START_PARAGRAPH_\nOppl\xc3\xb8sningen av jesuittordenen gjorde det n\xc3\xb8dvendig \xc3\xa5 finne noen som kunne overta jesuittenes misjonsmark i Kina. De franske eks-jesuitter bad gjentatte ganger kong Ludvig XVI om hjelp, og han henvendte seg til flere ordener. Etter at flere hadde avsl\xc3\xa5tt \xc3\xa5 ta p\xc3\xa5 seg en s\xc3\xa5 stor oppgave svarte lasaristene ja, og den 7. desember 1783 gav Propagandakongregasjonen dem det formelle oppdrag. Lasaristene var ikke en orden i egentlig forstand, men sekularprester som hadde organisert seg som en kongregasjon for \xc3\xa5 arbeide blant de fattige. De hadde allerede noen prester i virksomhet i Kina. Kongregasjonen hadde ogs\xc3\xa5 enkelte prester med vitenskapelig utdannelse som de kunne sende til Kina._NEWLINE_De tre f\xc3\xb8rste franske lasarister som n\xc3\xa5 kom i 1784 dro til Beijing, ble tatt i mot av keiseren og fikk overta de franske jesuitters kirke, Nordkirken (Beitang). I 1795 ble deres leder, pater Nicolas Raux, utnevnt til visepresident for Det keiserlige astronomibyr\xc3\xa5. Franske lasarister overtok ogs\xc3\xa5 jesuittenes menigheter i dobbeltprovinsen Huguang (i Hebei), i omr\xc3\xa5der som for \xc3\xb8vrig ogs\xc3\xa5 omfattet det misjonsfelt ved Laohekou som Det norsk-lutherske Kinamissionsforbund kom til dr\xc3\xb8yt hundre \xc3\xa5r senere. Dit kom den senere martyrdrepte pater Jean Clet, som i \xc3\xa5rene 1795-1810 var den eneste europeer sammen syv kinesiske lasarister._NEWLINE_Det kom ogs\xc3\xa5 portugisiske lasarister. De fikk, likesom jesuittene f\xc3\xb8r dem, engasjement ved keiserhoffet som kunstnere, mekanikere, matematikere, astronomer og tolker. Men vel s\xc3\xa5 viktig var det at de portugisiske lasarister fikk ansvar for Colegio San Jos\xc3\xa9, det presteseminar som Beijing-biskopen Alexandre de Gouveia opprettet i Macao i 1784 med sikte p\xc3\xa5 \xc3\xa5 utdanne kinesere til prester. I 1804 ble seminaret flyttet til Beijing._NEWLINE_Lasaristene hadde bare s\xc3\xa5vidt rukket \xc3\xa5 etablere seg da den franske revolusjon og napoleonskrigene kastet Europa ut i voldsom krise som skulle vare et kvart \xc3\xa5rhundre, og det ble ytterst vanskelig \xc3\xa5 sende midler eller menn til Det fjerne \xc3\xb8sten._NEWLINE_...._NEWLINE_....\n_START_SECTION_\nKorrupsjon, hemmelige selskap og oppstander\n_START_PARAGRAPH_\nEtter forf\xc3\xb8lgelsene i 1784-1785 skulle det g\xc3\xa5 tyve \xc3\xa5r f\xc3\xb8r den neste generelle kristenforf\xc3\xb8lgelse fulgte. Til tross for at det bare noen f\xc3\xa5 lokale forf\xc3\xb8lgelser, var forholdene sv\xc3\xa6rt vanskelige: Det var f\xc3\xa5 prester, lite tilsig fra Europa (der kirken led under den franske revolusjon og napoleonskrigene) og sv\xc3\xa6rt vanskelig \xc3\xa5 f\xc3\xa5 innreisetillatelse. Det var flere kinesiske enn europeiske prester, men likevel s\xc3\xa5 f\xc3\xa5 at de kristne gruppene gikk uten sakramenter og instruksjon i \xc3\xa5rtier. Nanjing var uten biskop i 14 \xc3\xa5r etter 1790; kirken syntes \xc3\xa5 g\xc3\xa5 sin undergang i m\xc3\xb8te._NEWLINE_Hvor mange kristne Kina hadde rundt 1800, er litt uklart. Men vanligvis mener forskerne at et antall p\xc3\xa5 200\xc2\xa0000 eller litt mer (da ikke Macao medregnet) er det mest sannsynlige._NEWLINE_Dette var en tid da keiserd\xc3\xb8mmet slet med mange problemer.  Landet var i \xc3\xb8konomisk tilbakegang. Under de to keisere som regjerte i denne perioden, Jiaqing- (1796/99-1820) og Daoguang-keiserne (1820-1851),  ble Kina plaget av en rekke oppr\xc3\xb8r, flere av dem med utgangspunkt i merkelige hemmelige brorskap og religi\xc3\xb8se sekter. Et stort oppr\xc3\xb8r ledet av det hemmelige selskap \xc2\xabDen hvite lotus\xc2\xbb raste fra 1796 til 1804, og hakk i hel fulgte \xc2\xabHimmelloven\xc2\xbbs (eller \xc2\xabDe \xc3\xa5tte dobbelttegn\xc2\xbbs) oppr\xc3\xb8r i 1813. Qing-dynastiet var i tilbakegang og forfall, men skulle beholde makten i hundre \xc3\xa5r til. De urolige tidene rammet ogs\xc3\xa5 de kristne, for de ble selv mistenkt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en farlig og potensielt oppr\xc3\xb8rsk sekt. Kirken hadde jo sine underlige ritualer som ble foretatt i det skjulte (som det hemmelige skriftem\xc3\xa5l, og d\xc3\xa5p av syke spedbarn eller sykesalving av eldre syke rett f\xc3\xb8r de d\xc3\xb8de), og uforstanden om kristne ritualer bet\xc3\xb8d at det faktisk fantes en forvekslingsfare med oppr\xc3\xb8rssektene._NEWLINE_Korrupsjonen var n\xc3\xa5dd nye h\xc3\xb8yder. Keiserd\xc3\xb8mmet isolerte seg s\xc3\xa5 godt det kunne mot utenverdenen, og avviste det ene fremst\xc3\xb8t etter det andre bl.a. fra Storbritannia (Macartney-sendeferden i 1793 og Amhurst-sendeferden i 1815) om \xc3\xa5 opprette diplomatiske forbindelser og regulere handelen mer direkte for \xc3\xa5 sjalte ut cohongkj\xc3\xb8pmannslauget i Guangzhou. En grunn til at sendeferdene ble avvist, var den britiske uvilje til \xc2\xabkowtow\xc2\xbb, noe de avviste b\xc3\xa5de av politisk stolthet og av religi\xc3\xb8se grunner. Protestanter p\xc3\xa5 den tiden hadde anfektelser mot kroppsgester som kunne forveksles med tilbedelse._NEWLINE_Den kinesiske statskassen var tom; og den omfattende men uoffisielle handelen med opium fra Britisk India gjorde handelsbalansen enda tyngre. Omkring 1820 var opiumsimporten oppe i 40\xc2\xa0000 kasser i \xc3\xa5ret. Handelen tappet Kina for sv\xc3\xa6rt store mengder s\xc3\xb8lv. Det var det \xc3\xb8konomiske tapet og ikke s\xc3\xa5 meget den umoralske siden av handelen av opiumsbruk som gjorde kineserne rasende; mange mandariner skodde seg stort p\xc3\xa5 kontrabandehandelen.\n_START_SECTION_\n1805-forf\xc3\xb8lgelsen\n_START_PARAGRAPH_\nUnder de tidligere store og sm\xc3\xa5 forf\xc3\xb8lgelsene hadde de kristne i hovedstaden for det meste g\xc3\xa5tt fri. Det skyldes utvilsomt den sterke stilling jesuittene hadde som hoffastronomer. Men n\xc3\xa5 var de ikke lenger der, bare en gjenlevende portugisisk eks-jesuitt som d\xc3\xb8de i 1805 ikke fikk noen etterf\xc3\xb8lger. Med forf\xc3\xb8lgelsen som fulgte i 1805 ble det omvendt: Den rammet i hovedstaden, men ikke s\xc3\xa5 meget i provinsene. Foranledningen var at det ble funnet et kart som augustineren Adeodat i B\xc4\x9bij\xc4\xabng ville sende til Propagandakongregasjonen; den skulle danne grunnlag for at Roma skulle kunne bilegge en tvist mellom prester av forskjellige nasjoner og ordener om misjonsansvaret i et omr\xc3\xa5de n\xc3\xa6r hovedstaden. Kretser i B\xc4\x9bij\xc4\xabng hadde lenge \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 til mot de kristne, og med en kreativ illvilje ble kartet oppfattet som del av en plan for oppdeling av Kina mellom de europeiske makter. Hoffevnukkene, som hadde full kontroll med keiseren som var mest opptatt av kvinner og fester, fikk Jiaqing-keiseren til \xc3\xa5 godkjenne et edikt mot de kristne, og satte s\xc3\xa5 i gang. Selv om Adeodat var ansatt som klokkemaker ved hoffet ble han forvist til Jehol. Kristne b\xc3\xb8ker og trykkplatene de var produsert med ble \xc3\xb8delagt. Man ville tvinge de kristne til \xc3\xa5 avsverge sin tro, men de fleste stod fast. Mange ble torturert og forvist til fjerne hj\xc3\xb8rner av keiserriket. Den i 1804 utnevnte nye hjelpebiskop for Beijing, msgr. de Souza Saraiva, ble nektet \xc3\xa5 reise dit, selv n\xc3\xa5r den ordin\xc3\xa6re biskop Gouveia d\xc3\xb8de i 1808 ble de Souza nektet \xc3\xa5 komme og m\xc3\xa5tte holde seg i Macao. Ogs\xc3\xa5 andre geistlige p\xc3\xa5 vei til B\xc4\x9bij\xc4\xabng ble avvist, eller arrestert og utvist.\n_START_SECTION_\n1811-ediktet og p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende forf\xc3\xb8lgelser\n_START_PARAGRAPH_\nI 1811 kom et keiserlig edikt som bet\xc3\xb8d ny generell forf\xc3\xb8lgelse. N\xc3\xa5 ble enda strengere restriksjoner ilagt det katolske arbeide i Beijing. Alle misjon\xc3\xa6rer ble utvist derfra, med unntak av seks lasarister og en gammel eks-jesuitt. Vestkirken og rett etterp\xc3\xa5 \xc3\x98stkirken i Beijing ble jevnet med jorden, mens de to siste kirkene, S\xc3\xb8r- og Nord-kirkene fortsatte noe lenger (den sistnevnte ble revet i 1827)._NEWLINE_En lokal forf\xc3\xb8lgelse i Sichuanprovinsen fikk et oppsving i 1814. Et presteseminar der som var bortgjemt i fjellene ble \xc3\xb8delagt, mange kateketer og andre kristne ble arrestert i Chengdu; noen ble henrettet, de fleste ble forvist til det fjerne Ili En av de fremste av de henrettede var Augustin Zhao Rong. Samme \xc3\xa5ret ble den lokale biskop i omr\xc3\xa5det, Gabriel Dufresse, ble tatt til fange, f\xc3\xb8rt til Chengdu de han ble kvalt og halshugd i 1815. \xc3\x85rene etter ble to kinesiske prester, Josef Yuan Zaide og Paulus Liu Hanzuo, henrettet i provinsen. I 1816 ble fransiskaneren Giovanni Lantrua di Triora henrettet i Changsha i Hunan. I Hubei ble fire \xc3\xa5r etter den aldrende presten Fran\xc3\xa7ois-R\xc3\xa9gis Clet henrettet i Wuchang, og \xc3\xa5ret etter en kinesisk prest. Senere forf\xc3\xb8lgelser flammet opp i forskjellige provinser vekselvis i 1824, 1830, 1834, 1835 og 1836.\n_START_SECTION_\nDen f\xc3\xb8rste protestantiske misjon i keiserd\xc3\xb8mmet\n_START_PARAGRAPH_\nDet var p\xc3\xa5 denne tiden at protestantiske misjon\xc3\xa6rer gjorde sin entr\xc3\xa9. Riktignok hadde det v\xc3\xa6rt noe nederlandsk misjon p\xc3\xa5 Formosa p\xc3\xa5 1600-tallet, men dette var f\xc3\xb8r \xc3\xb8ya var blitt innlemmet i det kinesiske keiserd\xc3\xb8mme._NEWLINE_Det f\xc3\xb8rste moderne protestantiske misjonsselskap ble  organisert i 1792 av engelske baptister. Andre fulgte, som Church Missionary Society (1799) og British and Foreign Bible Society (1804). I De forente stater tilkom American Board of Commissioners for Foreign Missions (1810). De kastet sine \xc3\xb8yne p\xc3\xa5 Kina, men for disse nyankomne var tilgangen til keiserrikets indre under de vanskelige r\xc3\xa5dende forhold ikke lett; de hadde ikke som katolikkene noen sm\xc3\xa5 flokker troende i landet \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte seg til. De ble dermed tvunget til \xc3\xa5 n\xc3\xb8ye seg med arbeid p\xc3\xa5 Kinas terskel, der de arbeidet litter\xc3\xa6rt._NEWLINE_Anglikaneren Joshua Marshman ledet en oversettelse av Bibelen til kinesisk fra sin base i Serampore i India 1806-1811. Den skotske presbyterianeren Robert Morrison kom til Kanton fra september 1807  dro tilbake til Macao i 1808, men var tilbake i Kanton \xc3\xa5ret etter. Han var den f\xc3\xb8rste protestantiske misjon\xc3\xa6r i Kina. Han mestret da kantonesisk og kinesisk s\xc3\xa5pass godt at han kunne begynne p\xc3\xa5 sin bibeloversettelse, som delvis var inspirert av et katolsk bibelmanuskript han hadde funnet i London og tatt med seg. Morrison ga seg ikke f\xc3\xb8r han etter tolv \xc3\xa5r hadde oversatt hele Den hellige skrift og etter 16 hadde fullf\xc3\xb8rt en grundig ordbok._NEWLINE_Protestantene etablerte ogs\xc3\xa5 et anglo-kinesisk kollegium i Malakka i 1814, og begynte misjon blant de mongolske burjatene i 1817. De f\xc3\xb8rste amerikanske protestantiske misjon\xc3\xa6rer kom til Kanton i februar 1830.\n_START_SECTION_\nOpiumskriger og traktater\n_START_PARAGRAPH_\nEn gjennomgang av de to opiumskrigene (den f\xc3\xb8rste i 1839-1842, og \xc2\xabArrowkrigen\xc2\xbb i 1856-1860) er ikke helt n\xc3\xb8dvendig, men konsekvensene for den kristne misjon var store. F\xc3\xb8rste opiumskrig f\xc3\xb8rte til en anglo-kinesisk traktat, Nankingtraktaten (1842), som  bandt Kina til fri handel, inkludert handel av opium. Hongkong ble overlatt til Storbritannia, og Guangzhou, Amoy (Xiamen), Fuzhou, Ningbo og Shanghai ble \xc2\xabtraktathavner\xc2\xbb \xc3\xa5pnet for alle handelsmenn. Traktaten behandlet ikke religion, og det gjorde heller ikke utkastene til traktatene med De forente stater eller Frankrike (hhv. Wangxia- og Whampoa-traktatene). Imidlertid var den franske forhandler Lagren\xc3\xa9 opptatt av de kristne og deres prester. Takket v\xc3\xa6re Lagren\xc3\xa9s gode forhold med den kinesiske forhandler Qiying f\xc3\xb8rte Whampoa-traktaten (1844) til at Yongzheng-keiserens forbud mot kristendommen ble trukket tilbake, og landet ble offisielt \xc3\xa5pnet for misjon\xc3\xa6rer. Daoguang-keiserens p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende edikt (20. mars 1846) utvidet faktisk de konsesjoner som var gitt av Kangxi-keiseren i toleranseediktet av 1692. Tidligere hadde Qiying g\xc3\xa5tt med p\xc3\xa5 amerikanernes krav om rett til \xc3\xa5 kj\xc3\xb8pe land for kirker og misjonsdrevne sykehus i de fem traktathavnene._NEWLINE_S\xc3\xa5 meget er skrevet om tidlige protestantiske misjon\xc3\xa6rer at man skulle anta at de spilte en vesentlig rolle i Kina allerede ved opiumskrigenes utbrudd. Men faktisk var de i mars 1839 bare tolv i tallet p\xc3\xa5 kinakysten, og de opptr\xc3\xa5dte eller virket ikke alle som misjon\xc3\xa6rer engang men snarere som for eksempel embedsmenn og oversettere. De tolv var Abeel, Bridgman, Brown, G\xc3\xbctzlaff, Lockhart, J. Morrison, Parker, Roberts, Shuck, Squire, Stanton og Williams. (Fem \xc3\xa5r tidligere hadde det kun v\xc3\xa6rt syv, hvorav \xc3\xa9n kineser.) De katolske misjon\xc3\xa6rer var mer tallrike, men relativt \xc2\xabusynlige\xc2\xbb for utenforst\xc3\xa5ende observat\xc3\xb8rer som bare hadde oversikt over de utenlandske milj\xc3\xb8er i kystsonen. De betjente noen hundretusener katolikker. I alt var det i 1839 158 kinesiske eller utenlandske prester i Kina, utenom Macao. I  mars 1839 var det 29 franske katolske misjon\xc3\xa6rer i landet, og i tillegg var det blant annet italienere, spanjoler, og portugisere (s\xc3\xa6rlig i Macao) og kinesiske prester og ikke minst mange kinesiske konsekrerte jomfruer i virksomhet._NEWLINE_Den sino-franske traktaten av 1846 ble av s\xc3\xa6rlig betydning, og Frankrike oppkastet seg p\xc3\xa5 grunnlag av den til protektor for all katolsk misjon. Ettersom det for tiden ikke var noen reelt konkurrerende fremmedmakt som kunne gj\xc3\xb8re franskmennene rangen stridig (det portugisiske padroadosystemet var de facto blitt kraftl\xc3\xb8st) kunne franske koloniinteresser p\xc3\xa5 et vis be sin konge Ludvig XVIII om \xc3\xa5 \xc2\xabvideref\xc3\xb8re\xc2\xbb den kongelige proteksjon som \xc2\xabSolkongen\xc2\xbb i sin tid hadde tilerkjent sine utsendte jesuittiske matematiciens de roi._NEWLINE_Etter forhandlingene kom det til forstemmelse da det ble oppdaget at den kinesiske oversettelsen inneholdt en setning som manglet i den franske original. Den franske prest som hadde assistert med oversettelsen hadde, formodentlig p\xc3\xa5 eget initiativ, tilf\xc3\xb8yd en klausul om at \xc2\xabde franske misjon\xc3\xa6rer kan erverve land i alle provinser og kan fritt bygge kirker\xc2\xbb. Kineserne oppfattet dette som et tegn p\xc3\xa5 misjon\xc3\xa6renes aggressive metoder.  _NEWLINE_Da keiser Daoguang d\xc3\xb8de, falt Qiying i un\xc3\xa5de. Under Xianfeng-keiseren br\xc3\xb8t det ut forf\xc3\xb8lgelser p\xc3\xa5 nytt. Den franske presten Auguste Chapdelaine M.E.P. ble d\xc3\xb8mt til d\xc3\xb8den og d\xc3\xb8de etter tortur i Guangxi i februar 1856, og samtidig br\xc3\xb8t det ut generell kristenforf\xc3\xb8lgelse i Tonkin og Annam. Keiser Napoleon III satte da inn franske styrker; de ble f\xc3\xb8rste gang Frankrike markerte at de ville bruke maktmidler for \xc3\xa5 forsvare misjonene. Britene hadde sine egne grunner til \xc3\xa5 sette inn styrker senere samme \xc3\xa5r, og i allianse med hverandre, med russerne og amerikanerne utkjempet de s\xc3\xa5 den andre opiumkrig. Kina s\xc3\xa5 seg tvunget til \xc3\xa5 inng\xc3\xa5 nye traktater i 1858, som \xc3\xa5pnet en rekke nye traktatbyer. For det meste handlet de om annet enn religion.  Men alle traktatene, fire i tallet, garanterte toleranse av kristendommen og satte ikke bare misjon\xc3\xa6rene men ogs\xc3\xa5 de kristne under sine respektive fire beskyttelsesmakters protektorat. Misjon\xc3\xa6rer skulle ogs\xc3\xa5 f\xc3\xa5 reise inn i landets indre deler. Da det dr\xc3\xb8yde med den kinesiske ratifikasjon kom det til nye kamper og denne gang rykket franskmenn og briter inn i Beijing (1860) og plyndret og brente store deler av Sommerpalasset. Nye konvensjoner fulgte samme \xc3\xa5r, og i den nye sino-franske traktaten het det at de religi\xc3\xb8se og karitative institusjoner som var blitt konfiskert under Kangxi-keiseren i 1721 skulle tilbakef\xc3\xb8res til den katolske kirke via den franske minister (ambassad\xc3\xb8r) i Kina._NEWLINE_I \xc3\xa5rene som fulgte inngikk ogs\xc3\xa5 andre regjeringer traktater med Kina. De fleste av dem inneholdt lignende toleranseklausuler for misjon\xc3\xa6rer som 1858-traktatene (traktatene med Preussen (1861),  Nederland (1863), Danmark (1863), Spania (1864), Belgia (1865), Italia (1866) og Portugal (1887)._NEWLINE_P\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten endte b\xc3\xa5de katolsk misjon og protestantisk (s\xc3\xa6rlig anglosaksisk) misjon opp med protektoratssituasjoner der fremmede makter sikret deres bevegelsesfrihet og en rekke privilegier. Dette representerte et markant brudd med den metode som var anvendt av den gamle kinamisjon fra Matteo Riccis tid og fremover. Verken katolikker eller protestanter syntes \xc3\xa5 se noe problematisk i dette.\n_START_SECTION_\nFlere katolske misjon\xc3\xa6rer\n_START_PARAGRAPH_\nI 1841 kom de f\xc3\xb8rste jesuitter tilbake. De tok ikke m\xc3\xa5l av seg \xc3\xa5 virke s\xc3\xa5 langsdekkende som de hadde gjort tidligere, men begynte i Shanghai og Jiangnan og fikk etter hvert ansvaret for tilleggende omr\xc3\xa5der. Etter 1826 var det ikke lenger noen europeere tilknyttet det keiserlige astronomibyr\xc3\xa5 i Beijing, og jesuittene m\xc3\xa5tte innse at med den n\xc3\xa5 regjerende keiser var de tider forbi. De gjorde ikke fremst\xc3\xb8t for \xc3\xa5 gjeninnta sin gamle rolle der. De etablerte seg ved Paul Xu Guangqis grav i Sikawei i Shanghai og bygde opp et variert apostolat hvor det foruten sjelesorg ogs\xc3\xa5 snart inngikk et stort bibliotek og et astronomisk observatorium. Lasaristene forsterket sine rekker (fra 1846 til 1849 med 52 nye prester), og dominikanerne i Fujian gjenoppbygde en rekke av sine gamle kirker og kapeller. Men det var fremfor alt det parisiske ytremisjonsselskap som gikk inn med tyngde, b\xc3\xa5de i nord og i s\xc3\xb8r. P\xc3\xa5 Formosa ble det p\xc3\xa5 nytt satt i gang katolsk misjon i 1859. Ettersom \xc3\xb8ya helt frem til 1885 var del av provinsen Fujian, som dominikanerne hadde ansvar for, var ogs\xc3\xa5 Formosa deres misjonsterritorium._NEWLINE_F\xc3\xb8rst n\xc3\xa5 kom de f\xc3\xb8rste kvinnelige ordener til Kina. De f\xc3\xb8rste ble S\xc3\xb8strene av Saint-Paul-de-Cluny (1846), og \xc3\xa5ret etter kom Vincentinerinnene til Ningbo. I tillegg ble to nye kinesiske s\xc3\xb8sterordener grunnlagt; Presentasjonss\xc3\xb8strene (1855, Sikawei) og S\xc3\xb8strene av Maria hl. hjerte (1858, Mandsjuria). Dermed kom det for Kina s\xc3\xa5 karakteristiske systemet med ugifte kvinners kirkelige innsats karitativt og kateketisk inn i nye former. Slikt arbeide utf\xc3\xb8r av dedikerte jomfruer eller enker hadde lang tradisjon i kinesisk katolsk kirkehistorie, og gikk tilbake til Candida Xus dager.\n_START_SECTION_\nStabilere forhold mellom Kina og de utenlandske makter\n_START_PARAGRAPH_\nEtter den andre runden med traktater var det storpolitiske forholdet mellom Keiserriket og Vesten relativt stabilt i nesten f\xc3\xb8rti \xc3\xa5r. Det var imidlertid friksjoner, og kriser kom og gikk. I 1875/76 f\xc3\xb8rte Margary-aff\xc3\xa6ren nesten til krig mot Storbritannia, og i 1879 ble stridigheter mot russerne s\xc3\xa5vidt avverget. I 1884-85 var det faktisk krig mot Frankrike. Kina tapte terreng og noen territorier til fremmede makter: Burma og Tonkin ble hhv. britisk og fransk, russerne sikret seg trans-Ussuri-regionen og deler av Ili. Vestlige kanonb\xc3\xa5ter patruljerte kystene og nedre Chang Jiang. I forhold til Japan tapte ogs\xc3\xa5 Kina: F\xc3\xb8rst tributtomr\xc3\xa5det Loo Choo-\xc3\xb8yene, og i 1895 Formosa og Pescadorene. Samme \xc3\xa5r mistet Kina det siste landet hadde igjen av innflytelse over Korea._NEWLINE_Grunnet Chefoo-konvensjonen (1876) ble reiser i Kina sikrere, ogs\xc3\xa5 for misjon\xc3\xa6rene, og nye kystbyer ble \xc3\xa5pnet for utenlandsk bosetning. I de relativt stabile \xc3\xa5rene mellom 1860 og 1897 kunne protestantiske og katolske misjon\xc3\xa6rer etablere eller utbygge arbeid i stadig flere deler av landet. For katolikkene, som kunne bygge p\xc3\xa5 \xc3\xa5rhundrelang erfaring, innebar det en sterk vekst p\xc3\xa5 gammel og ny misjonsmark. For protestantene, som hadde kortere fartstid, var dette fortsatt en pionerperiode. Selv om dette var relativt stabile \xc3\xa5r, kom det ogs\xc3\xa5 tidvis til forf\xc3\xb8lgelser. Det var katolikkene som ble rammet.\n_START_SECTION_\nTianjinmassakren 1870\n_START_PARAGRAPH_\nTianjinmassakren den 21. juni 1870 var uten sammenligning det mest dramatiske angrepet p\xc3\xa5 katolisismen etter opiumskrigene og f\xc3\xb8r bokseroppr\xc3\xb8ret. De endelige d\xc3\xb8dstall kom opp i 30-40 kinesiske katolikker og 21 utlendinger. Befolkningen i Tianjin hadde mange og tildels gode grunner for \xc3\xa5 mislike franskmennene, men i den folkelige fantasi var det mistanker mot vincentinerinnene, en nonneorden som drev et hjem i byen for foreldrel\xc3\xb8se barn som ble det store fokus. Det l\xc3\xb8p rykter om at nonnene drepte barna, og at de fikk medhjelpere til \xc3\xa5 kidnappe barn som de s\xc3\xa5 kj\xc3\xb8pte._NEWLINE_Antikatolske mandariners forfatterskap spilte en viktig rolle for at slike rykter fikk grobunn. I lange tider hadde det kommet skrifter som understreket at kristendommen var uforenlig med kinesiske verdier. Mange hevdet at denne vestlige religion bare var en korrumpering av buddhismen, og ikke hadde noe av verdi \xc3\xa5 tilf\xc3\xb8re det konfucianske Kina. Denne polemikken fikk en skarpere brodd fra 1860, og landet ble oversv\xc3\xb8mmet av pamfletter som tok direkte sikte p\xc3\xa5 \xc3\xa5 oppflamme f\xc3\xb8lelsene._NEWLINE_\xc3\x89n av de traktatene var Bi xie ji shi (\xc2\xabFakta som avverger heresi\xc2\xbb). Her ble det spilt p\xc3\xa5 at det kinesiske uttrykket for katolisisme, \xc2\xabDen himmelske herres religion\xc2\xbb , er lydlig likt \xc2\xabgrynt fra den himmelske gris\xc2\xbb, ved at Jesus ble fremstilt som en gris. Teksten forteller at Jesus ble korsfestet fordi han forf\xc3\xb8rte Judeas lederes hustruer og d\xc3\xb8tre, og til og med kongens konkubiner. P\xc3\xa5 korset utst\xc3\xb8tte han h\xc3\xb8ye rop, ble forvandlet til en gris og d\xc3\xb8de. Det fortelles at de utenlandske misjon\xc3\xa6rer fjerner fostre og morkate fra gravide kvinner, klemmer \xc3\xb8ynene ut av konvertittene og bruker dem i alkymi, og forf\xc3\xb8rer kinesiske kvinner._NEWLINE_Selv om bakmennenes siktem\xc3\xa5l nok var generelt antivestlig, var det is\xc3\xa6r den katolske kirke og katolikkene som ble rammet. I ti\xc3\xa5rsperioden 1860-1870 ble over 50 tilfeller av konkrete gjenstand for diplomatisk oppmerksomhet, men p\xc3\xa5 lokalplan i landet kan det ha dreid seg om tusenvis av episoder. Den klart verste var i Tianjin: Nonnene som ble anklaget for overgrepene mot barnehjemsbarn fikk kl\xc3\xa6rne revet av seg, ble voldtatt, fikk brystene sk\xc3\xa5ret av og \xc3\xb8ynene gravd ut f\xc3\xb8r de til slutt ble brent levende.           _NEWLINE_Franske krav om reparasjoner f\xc3\xb8rte til at 18 kinesere ble halshugd, 25 andre ble d\xc3\xb8mt til hardt straffearbeid ved grensen, og skadeserstatninger og reparasjoner p\xc3\xa5 sammenlagt 492\xc2\xa0500 tael.\n_START_SECTION_\nBokserprotokollen\n_START_PARAGRAPH_\nSyv nasjoner hadde samarbeidet for \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 ned bokseroppr\xc3\xb8ret. Etter dette var Qing-keiserd\xc3\xb8mmets dager talte. I september 1901 m\xc3\xa5tte kineserne underskrive Bokserprotokollen, som bestemte at de blant annet m\xc3\xa5tte betale 333 millioner dollar i skadeserstatning, og restituere gammel konfiskert eiendom. Dessuten fikk utenlandske misjon\xc3\xa6rer og forretningsfolk fritt leide i landet. \xc3\x89n av bestemmelsene foreskrev at de hovedansvarlige for overgrepene og forbrytelsene skulle straffes, og det f\xc3\xb8rte til at provinsguvern\xc3\xb8rene Yu Xian ble halshogd og Li Bingheng degradert. Misjon\xc3\xa6rene, i alle fall protestantene, synes \xc3\xa5 ha istemt._NEWLINE_Skadene var store, og kirkene fikk skadeserstatning. For eksempel fikk den katolske kirke i Shanxi 2,25 mill. tael og et stort kollegium i Taiyuan som vederlag for at den store domkirken der og andre bygninger var blitt \xc3\xb8delagt. Biskop Favier i Beijing aksepterte kompensasjon for \xc3\xb8delagte bygninger, men intet for tapte menneskeliv. De nedbrente S\xc3\xb8r- og \xc3\x98stkirkene ble gjenoppbygd og \xc3\xa5pnet i 1904, med Vestkirken tok det \xc3\xa5tte \xc3\xa5r til._NEWLINE_Moderniseringen av samfunnet som s\xc3\xa5 fulgte, gav seg ogs\xc3\xa5 utslag i undervisningsvesenet, der kirkene engasjerte seg sterkt, s\xc3\xa6rlig protestantene men ogs\xc3\xa5 katolikkene. Landets f\xc3\xb8rste katolske universitet, Aurorauniversitetet, ble opprettet av jesuittene i Shanghai i 1903. Senere fulgte Ingeni\xc3\xb8r- og handelsuniversitetet i Tianjin (1922, kalt Tsinku-universitetet fra 1948) og Fu Jen-universitetet i Beijing (1925). Det ble ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5pnet flere utdannelsesinstitusjoner for religionsl\xc3\xa6rere, prestestudenter og s\xc3\xb8stre, og helsestasjoner og sykehus. S\xc3\xa6rlig den katolske kirke hadde sterk tilstr\xc3\xb8mning, og kunne registrere nesten en fordobling fra ca. 720\xc2\xa0000 ved \xc3\xa5rhundreskiftet til 1\xc2\xa0431\xc2\xa0000 troende i 1912. N\xc3\xa6r en tredjedel var i eller n\xc3\xa6r provinsen Zhili, og deretter fulgte Jiangsu, Sichuan og Shandong. Tallmessig svakest stod katolisismen i Heilongjiang og Gansu I disse tallene er ikke katekumenene medregnet, som talte over 400\xc2\xa0000. _NEWLINE_Protestantene \xc3\xb8kte proporsjonalt sterkere enn katolikkene, men fra et lavere utgangsniv\xc3\xa5. I 1900 var de rundt 85\xc2\xa0000, og i 1914 ca. 235\xc2\xa0000, nesten en tredobling. Selv om protestantenes uensartethet og de ekstra statistiske usikkerhetsfaktorer det gir, kan ikke tallene eller tendensen v\xc3\xa6re langt fra virkeligheten._NEWLINE_Fremdeles holdt Frankrike fast p\xc3\xa5 sitt protektorat over misjonene, selv etter at det laisistiske Frankrike gav seg selv en lov i 1905 og skille mellom kirke og stat. Tyskland og Italia misunte franskmennene denne s\xc3\xa6rstilling, og Pavestolen var slett ikke glad for det. Mange av de franske misjon\xc3\xa6rer syntes at det var i sin skj\xc3\xb8nneste orden; et s\xc3\xa6rlig ekstremt fransknasjonalt eksempel ble gitt av den apostoliske vikar av Zhejiang, med sete i Ningbo, biskop Paul-Marie Reynaud C.M., som i 1901 talte om \xc2\xabFrankrike i Zhejiang\xc2\xbb og \xc2\xabZhejiang i Frankrike\xc2\xbb ut fra en tidligere fransk milit\xc3\xa6r intervensjon der. At Zhejiang faktisk var kinesisk omr\xc3\xa5de, syntes ikke \xc3\xa5 spille noen rolle for biskopens vurderinger._NEWLINE_Republikken Kina \xc3\xb8nsket i 1918 \xc3\xa5 opprette diplomatiske forbindelser med Pavestolen, men Frankrike protesterte da s\xc3\xa5 ettertrykkelig at det hele ble forpurret for den omgang. Frankrike \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 beholde protektoratet: Det var et system som i meget i praksis gjorde den franske ambassade i Beijing til viktigere i en rekke sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l enn paven i Roma.\n_START_SECTION_\nMisjon og stormakter\n_START_PARAGRAPH_\nMens kristendommen tidligere hadde en prestisje blant kineserne som ble forsterket av den vitenskap og kultur den representerte, som under Kangxi-keiseren, var den n\xc3\xa5 assosiert med vestmaktenes maktapparat. Det skyldtes ogs\xc3\xa5 den store tilstr\xc3\xb8mningen av misjon\xc3\xa6rer. Det var n\xc3\xa5 s\xc3\xa6rlig protestantene som var synlige, med 6\xc2\xa0500 misjon\xc3\xa6rer i 1920 (katolikkene hadde samtidig 3\xc2\xa0000 utenlandske prester, s\xc3\xb8stre og lekmisjon\xc3\xa6rer, og med et st\xc3\xb8rre antall kinesiske prester osv. og deres st\xc3\xb8rre/tynnere spredning utover landet fremsto de som noe mindre \xc2\xabtruende\xc2\xbb for de nye anti-kristne bevegelser som var et storbyfenomen). S\xc3\xa6rlig de amerikanske misjon\xc3\xa6rene gjorde seg sterkt gjeldende, med et relativt sterkt n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r i traktatsbyene og med mange nye h\xc3\xb8yere skoler. De norske protestantiske misjon\xc3\xa6rer derimot hadde sine misjonsmarker inne i landet og bidro ikke noe s\xc3\xa6rlig til \xc3\xa5 vekke anti-kristne byakademikeres uro.\n_START_SECTION_\nNye katolske ordener\n_START_PARAGRAPH_\nI disse \xc3\xa5rene ankom en rekke nye katolske misjonsordener, og de allerede eksisterende ble kraftig forsterket. De nye var presteordnene Salesianerne (1902, Guangdong) og Parmamisjon\xc3\xa6rene (1904, s\xc3\xb8rlige Henan) og s\xc3\xb8sterkongregasjonene Hellig\xc3\xa5nds\xc3\xb8strene (1902), de fransk-kanadiske S\xc3\xb8strene av Maria uplettede unnfangelse (1909, Guangzhou) og Fransiskaners\xc3\xb8strene av Egypt (1915, nordvestre Hubei). Blant de nye misjon\xc3\xa6rer som ankom, var belgieren Vincent Lebbe, som skulle bety meget for fremmet av en ny misjonsbevissthet som s\xc3\xa5 det som maktp\xc3\xa5liggende \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re kirken mer kinesisk og unng\xc3\xa5 alt som kunne vekke inntrykk av at kristne var kolonialherrenes h\xc3\xa5ndlangere. Han kom til Beijing i 1901.\n_START_SECTION_\nKatolsk bibelarbeid\n_START_PARAGRAPH_\nI det moderne Kina oversatte og utgav Den katolske kirke Bibelen p\xc3\xa5 kinesisk lenge etter at de protestantiske kirker hadde gjort det. Men noen kinesiske katolske akademikere tok fatt i oversettelsesoppgaven tidlig p\xc3\xa5 1900-tallet. Li Wenyu utgav Xinjing Shiyi (Adnotasjoner fra Det nye testamente) i Shanghai i 1907. Xiao Jingshan (Joseph Hsiao) oversatte Xinjing Quanji (Det nye testamentets samlede verker), og den ble utgitt i Xianxian i 1922._NEWLINE_Men selv om katolsk kinesisk bibelarbeid hadde sin begynnelse helt tilbake p\xc3\xa5 1500-tallet, skulle det vare helt til 1968 til en fullstendig katolsk bibel forel\xc3\xa5. Den var resultat av et samarbeid ledet av fransiskaneren Gabriele Allegra. Han hadde p\xc3\xa5begynt det under annen verdenskrig, og arbeidet ble sluttf\xc3\xb8rt i Hongkong.\n_START_SECTION_\n.... Protestantiske uavhengige kirker\n_START_PARAGRAPH_\nI 1920 ble  Den nasjonale konferanse for kinesiske uavhengige kirker organisert. Dette var en sammeslutning av protestantiske kirker som var helt eller i stor grad uavhengige av utenlandsk misjon.  Selv om de var uavhengige, beholdt de i stor grad  konfesjonelle kjennetegn fra den kirke de var g\xc3\xa5tt ut fra._NEWLINE_Et slagord i tiden var \xc2\xabde tre selv\xc2\xbb. Det var i sin tid blitt utmyntet av misjon\xc3\xa6ren Henry Venn i 1851: Self-supporting, self-governing, self-propagating (selvfors\xc3\xb8rgende, selvstyrt, selvutbredende). Disse tankene fikk ny vind i seilene i 1920-\xc3\xa5rene. Forkjemperne var da folk i protestantiske organisasjoner med sterke r\xc3\xb8tter til Vesten, fremfor alt personer tilknyttet det kinesiske YMCA (KFUM), Kinas episkopale (anglikanske) kirke, St. John's University i Shanghai, og til og med Union Theological Seminary i New York._NEWLINE_Blant kinesiske protestanter kan de f\xc3\xb8rste st\xc3\xb8rre anstrengelser for \xc3\xa5 danne uavhengige eller separate kirker spores til slutten av 1800-tallet i Guangzhou, Shandong og Shanghai. De f\xc3\xb8rste selvstendige kirkene oppsto noe etter \xc3\xa5rhundreskiftet, inspirert av tidens nasjonalistiske og revolusjon\xc3\xa6re bevegelser. Da Den nasjonale konferanse for kinesiske uavhengige kirker ble organisert i 1920 deltok 120 representanter for 189 protestantiske kirker. Den mest kjente av dem var pastor Yu Guozhens Chinese Independent Church (Zhongguo Yesujiao zhilihui) grunnlagt i 1906 og med mer enn 150 kirkebygninger og 30\xc2\xa0000 medlemmer p\xc3\xa5 sitt meste. Etter 1927, da den nasjonalistiske Kuomintang-regjeringen konsoliderte seg, og mange av de gamle misjonskirker var blitt sinifisert i stor grad, forsvant de fleste uavhengige kirker idet de gikk inn i de konvensjonelle konfesjonelle kirkene igjen._NEWLINE_Denne \xc2\xabhistoriske tre-selv-bevegelse\xc2\xbb inspirerte p\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt forskjellige m\xc3\xa5ter b\xc3\xa5de de kommunistiske antikirkelige strateger og en rekke frie protestantiske bevegelser. Blant disse fri bevegelser m\xc3\xa5 fremheves Jesusfamilien (Yesu Yiating) med utspring i Shandong, Den Sanne Jesu Kirke som i 1949 hadde 120\xc2\xa0000 medlemmer og 700 kirker, og Den lille hjord, ledet av Watchman Nee.\n_START_SECTION_\nAmerikanere ogs\xc3\xa5 blant de katolske misjoner\n_START_PARAGRAPH_\nDe utenlandske protestantiske misjon\xc3\xa6rkorps var i motsetning til sine katolske motstykker overveiende nordamerikansk. Men fra rundt 1920 ble den nesten totale europeiske dominans p\xc3\xa5 katolsk side gradvis brutt. Vel hadde det kommet enkelte amerikanere ogs\xc3\xa5 tidligere, som jesuitten William Hornsby som ble presteviet i Kina etter at han var reist ditt som engelskl\xc3\xa6rer i 1891 var det ikke f\xc3\xb8r i det annet ti\xc3\xa5r av det nye \xc3\xa5rhundre at Vatikanet oppfordret nordamerikanske (og irske) ordensfellesskap \xc3\xa5 tr\xc3\xa5 st\xc3\xb8ttende til i Kina. Mye av grunnen var at f\xc3\xb8rste verdenskrig reduserte tilgangen p\xc3\xa5 europeiske misjon\xc3\xa6rer. En annen var at nordamerikanere og irer kunne styrke det katolsk skolevesen p\xc3\xa5 h\xc3\xb8yere niv\xc3\xa5, der det engelske spr\xc3\xa5k var det foretrukne fremmedspr\xc3\xa5k blant kineserne. Amerikanske vincentinere fikk et felt rundt Ganzhou i Jiangxi, der de ogs\xc3\xa5 fikk en resolutt biskop, John A. O'Shea, som skulle f\xc3\xa5 tidlig n\xc3\xa6rkontakt med kinesisk kommunisme da \xc2\xabDen kinesiske sovjetrepublikk\xc2\xbb ble opprettet akkurat i de traktene. Han brukte situasjonen for \xc3\xa5 vise at \xc2\xabvi ikke er en rase av dollarjegere, men har en nidkj\xc3\xa6r tro...\xc2\xbb.. Amerikanske prester og s\xc3\xb8stre fra Maryknollordenen kom ogs\xc3\xa5, likes\xc3\xa5 amerikanere og kanadiere fra en rekke andre ordener (pasjonistene, prester fra The China Mission Seminary ved Toronto, Canadian Sisters of Charity, med flere).\n_START_SECTION_\nKonservative og liberale str\xc3\xb8mninger blant de protestantiske misjon\xc3\xa6rer\n_START_PARAGRAPH_\nDen protestantiske misjon var, naturlig nok n\xc3\xa5r man tenker p\xc3\xa5 at det etter hvert var 130 misjonnselskaper involvert fra sv\xc3\xa6rt mange land, ikke ensartet i sin metodikk eller teologiske og missiologiske tenkning. Den tyske liberale teologi som hadde gjort spranget over Atlanterhavet til Nord-Amerika og var begynt \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re seg gjeldende blant annet ved store teologiske l\xc3\xa6resteder og innen YMCA, fulgte ogs\xc3\xa5 med endel av det tidlige 1900-tallets amerikanske misjon\xc3\xa6rer til Kina, ikke minst til deres universiteter og teologiske seminarer. En fors\xc3\xb8ksvis skjematisering av utviklingen kunne se slik ut:_NEWLINE_(1) De pastorer og kateketer som f\xc3\xb8rst var kommet til Kina, og nesten alle de som misjonerte i Kina p\xc3\xa5 1800-tallet, kunne karakteriseres som representanter for en linje preget en den ortodokse linje innen tradisjonell protestantisme. (2) Ogs\xc3\xa5 de kvinnelige forkynnere (\xc2\xabBible Women\xc2\xbb) og det store gross av hjelpestyrkene som ikke hadde mottatt noen seminarutdannelse l\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 denne linjen. (3) Fra \xc3\xa5rhundreskiftet av ble det liberalteologiske element sv\xc3\xa6rt aksentuert blant professorer p\xc3\xa5 kollegier og universiteter og blant lederne for organisasjonene for ungdom og for sosial aksjon. (4) Dette ble ogs\xc3\xa5 tilfelle for en god prosentandel av de kinesiske pastorer som hadde studert ved utenlandske universiteter eller ved teologiske seminsarer i sitt eget land. (5) I den nye generasjon misjon\xc3\xa6rer var det en stor andel som representerte ofte uklare teologiske tanker vedr\xc3\xb8rende de sannheter som tradisjonell protestantisme hadde betraktet som uforanderlige. (7) Mange kinesiske protestantiske ledere som var blitt slik preget ble p\xc3\xa5 en ensidig m\xc3\xa5te opptatt av det som ble kalt \xc2\xabthe social Gospel\xc2\xbb, til fortrengsel eller skade for andre grunnleggende prinsipper ved Jesu l\xc3\xa6re._NEWLINE_En slik oppsummering er kun gyldig som en grov generalisering. Man skal v\xc3\xa6re klar over at en god del av de amerikanske trossamfunn som misjonerte i Kina ikke i samme grad tok del i denne teologiske utvikling, og tenker man p\xc3\xa5 de norske misjon\xc3\xa6rer er det enda vanskeligere \xc3\xa5 gjenkjenne disse utviklingstrekkene. Imidlertid var denne utviklingen p\xc3\xa5tagelig i de store og tunge milj\xc3\xb8ene som drev universitetene og de fleste protestantiske seminarene, som for eksempel blant de episkopale. Deres sammensatte studentmasse hadde ogs\xc3\xa5 et stort innslag av studenter som var blitt inspirert av 4. mai-bevegelsen og den radikale sekularisme og nasjonalistiske sosialisme som milj\xc3\xb8et som hadde invitert Bertrand Russell til Kina var preget av._NEWLINE_Som eksempler p\xc3\xa5 protestantiske misjon\xc3\xa6rer som etter noe tid forandret sin innstilling til den misjon de bedrev, kan nevnes dr. Edward Hicks Hume, pastor Frank Joseph Rawlinson og den senere forfatter ognobelprisvinner Pearl Sydenstricker Buck. Edward H. Hume, som var legemisjon\xc3\xa6r ved Yale-in-China-misjonen i Changsha og grunnla et sykehus og en medisinsk h\xc3\xb8yskole, forlot Kina i 1927 med nye holdninger av respekt og ydmykhet for kinesisk kultur. Frank J. Rawlinson oppviste en slik \xc3\xa5penhet for kinesisk religion at han ble n\xc3\xb8dt til \xc3\xa5 finne seg et annet misjonsselskap; han forsvarte kinesisk nasjonalisme til og med under antiutlendingutskeielsene i 1927 og ble temmelig isolert. Pearl S. Buck, som var skolemisjon\xc3\xa6r, br\xc3\xb8t med misjonen, ble grunnleggende avvisende til misjonsvirksomheten og angrep den som \xc2\xabsubtil imperialisme\xc2\xbb, og kunngjorde at Konfucius bet\xc3\xb8d like s\xc3\xa5 meget for henne som Jesus Kristus.\n_START_SECTION_\nDe antikristne bevegelser 1920-1928\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1920 gjorde den anti-kristne bevegelse som hadde vokst frem i de forutg\xc3\xa5ende ti\xc3\xa5rene seg sterkt gjeldende. Denne bevegelse hadde lange r\xc3\xb8tter, og hadde hentet n\xc3\xa6ring fra nasjonalistisk forargelse over de ulikeverdige traktatene, de store reparasjoner som m\xc3\xa5tte betales etter bokseroppr\xc3\xb8ret men ogs\xc3\xa5 i den senere tid av vestlige religionsfiendtlige ideologier. Mange av eksponentene hadde ogs\xc3\xa5 tilh\xc3\xb8rt 4. mai-bevegelsen._NEWLINE_Bertrand Russells religionskritiske foredrag under hans \xc3\xa5rslange opphold i Beijing fra 1920-1921 gav n\xc3\xa6ring til bevegelsen. Det ble til og med opprettet et Russelselskap som utgav et m\xc3\xa5nedstidsskrift (Lo-su yueh-k'an) som gjorde hans foredrag i Beijing med hans analyser kjent for et bredere publikum. Russell delte religion i to kategorier, institusjonell og individuell, og fant begge typene skadelige. Kinesiske disipler av Russell fulgte opp i aviser og tidsskrifter._NEWLINE_I utgangspunktet var den anti-kristne bevegelse ogs\xc3\xa5 anti-kommunistisk. Dette skyldes en ideologisk antij\xc3\xb8disk innstilling de hadde overtatt fra sine utenlandske forbilleder. De mente at b\xc3\xa5de kristendommen og kommunismen var vokst fem fra den samme rot av \xc2\xabj\xc3\xb8disk intoleranse\xc2\xbb, og derfor var begge deler farlige for menneskeheten. Ettervert hang ogs\xc3\xa5 endel marxister med p\xc3\xa5 den anti-kristne bevegelse; de var tilhengere av l\xc3\xa6ren om den dialektiske materialisme og naturligvis ikke antikommunistiske._NEWLINE_I mars 1922 kom bevegelsen inn i en ny fase: Da organiserte en gruppe studenter i Shanghai en anti-kristen f\xc3\xb8derasjon, som fremholdt at kristendom og vitenskap var uforenlig, og at kristendommen var alliert med kapitalismen og imperialismen, som undertrykket svakere nasjoner. Noen dager etter organiserte studenter i Beijing en antireligi\xc3\xb8s f\xc3\xb8derasjon, og erkl\xc3\xa6rte at all religion var utelukket av vitenskapelige grunner. Til tross for det mer utvidede navnet var det kristendommen som var bevegelsens hovedfiende. Bevegelsen spredte seg raskt til andre byer, og det ble utgitt kristendomsfiendtlige skrifter, ofte av primitiv og grovkornet karakter. Det var s\xc3\xa6rlig studenter ved de statlige skoler som gikk i bresjen. I 1924 ble angrepene fokusert p\xc3\xa5 misjonsskolene. Stadig mer antikristen litteratur ble utgitt, og det ble organisert demonstrasjoner og protester, noen steder blant annet for \xc3\xa5 forstyrre julefeiringen (1926, 1927)._NEWLINE_P\xc3\xa5 grunn av den russiske og kommunistiske innflytelse/infiltrasjon av nasjonalistpartiets venstrefl\xc3\xb8y var det s\xc3\xa6rlig kirkene som ble rammet. I omr\xc3\xa5der okkupert og kontrollert av disse krefter ble det s\xc3\xa6rlig intenst; i Fuzhou ble kirkelig eiendom plyndret (1927) og i Nanjing ble det drept misjon\xc3\xa6rer (24. mars 1927). Innen sommeren 1927 hadde en stor andel av misjon\xc3\xa6rene, s\xc3\xa6rlig de protestantiske, trukket seg ut fra Kinas indre omr\xc3\xa5der, ogs\xc3\xa5 fra omr\xc3\xa5der som enn\xc3\xa5 ikke var blitt okkupert av nasjonaliststyrker. Ikke bare kirkebygninger, men ogs\xc3\xa5 skoler og sykehus ble forlatt av de utenlandske misjon\xc3\xa6rer og kunne ikke alltid bli videref\xc3\xb8rt av de gjenv\xc3\xa6rende kinesiske tilknyttede. Myndighetenes fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 motvirke de antikristne eksessene var ofte halvhjertede og uten s\xc3\xa6rlig virkning. De protestantiske evakueringer skyldtes i sv\xc3\xa6rt liten grad fiendskap p\xc3\xa5 \xc2\xabgrasrota\xc2\xbb men desto mer agitasjon og angrep fra folk som kom utenfra. Ikke hele Kina ble ber\xc3\xb8rt av evakueringene; det ble ikke evakuert fra s\xc3\xb8rvest, nordvest eller fra de tre mandsjuriske provinser._NEWLINE_Nettopp i denne periode utgav protestantene en bok med en tittel som egentlig ikke bet\xc3\xb8d det som ordene kunne gi inntrykk av (The Christian Occupation of China - om fordelingen av misjonsomr\xc3\xa5der over hele Kina), og dette ble lagt merke til og fikk sin plass i den anti-religi\xc3\xb8se propaganda og kristendommen som redskap for imperialismen._NEWLINE_Ideologisk gikk det tr\xc3\xa5der mellom 4. mai-bevegelsen, Russell, 30. mai-bevegelsen og den anti-religi\xc3\xb8se bevegelse som stadig ble tilf\xc3\xb8rt radikaliserende elementer fra tidens ateistiske marxisme og frem til Mao Zedongs kommunisme. Ikke desto mindre skulle maoistene i sin tid ta avstand fra den anti-religi\xc3\xb8se bevegelse, som de mente kom til kort.\n_START_SECTION_\nOffisielle forbindelser med Pavestolen fra 1922\n_START_PARAGRAPH_\nEtter tilbakeslaget i 1918, da Frankrikes press fikk Kina til \xc3\xa5 avbryte sitt annet fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 opprette diplomatiske forbindelser, gikk Vatikanet p\xc3\xa5 offensiven. Den 30. november 1919 kom en klinkende klar encyklika fra pave Benedikt XV, \xc2\xabMaximum illud\xc2\xbb, et dokument som er blitt kalt \xc2\xabden katolske missiologis Magna Charta\xc2\xbb, som beklaget den effekt som europeisk nasjonalisme hadde p\xc3\xa5 kirken i mange misjonsland og fremholdt viktigheten av \xc3\xa5 f\xc3\xa5 den kirkelige ledelse over p\xc3\xa5 de aktuelle folkenes egne   hender. I februar 1922 ble den pavelige diplomaten kardinal Achille Ratti valgt til pave (Pius XI), og han klarte i l\xc3\xb8pet av f\xc3\xa5 m\xc3\xa5neder det hans forgjengere siden 1881 hadde pr\xc3\xb8vd: \xc3\x85 f\xc3\xa5 opprettet de facto diplomatiske forbindelser med Kina. Hver eneste tidligere tiln\xc3\xa6rming var blitt forpurret av Frankrike som ville hegne om sin innflytelse over kirken som dens protektormakt i Kina._NEWLINE_\xc3\x98nsket om forbindelser var gjensidig; p\xc3\xa5 1800-tallet var ett slikt initiativ utg\xc3\xa5tt fra Kinas side. Vatikanet s\xc3\xa5 med voksende utro p\xc3\xa5 at misjonene mer og mer fremstod som en side ved kolonimaktenes virke, og var fortvilt over at franskmennene forhindret de viktigste grep som m\xc3\xa5tte til for \xc3\xa5 bryte dette. Fremtredende misjon\xc3\xa6rer som pater Vincent Lebbe hadde rapportert om farene, og pavene var ivrige i \xc3\xa5 komme i gang med \xc3\xa5 sinifisere kirken ved \xc3\xa5 promovere kinesiske prester til bispembedet._NEWLINE_I august 1922 ble den italienske biskopen Celso Costantini utnevnt til apostolisk delegat og sendt til Kina. Han installerte seg i Hankou, midt i landet. Hans tittel var rett nok ikke en diplomatisk tittel. Men det var en kolonimaktsuavhengig pavelig utsending som i meget oppfylte den rolle som en fullstendig nuntiaturl\xc3\xb8sning skulle inneb\xc3\xa5ret. Selv om det skulle g\xc3\xa5 helt til 1943 at Kina sendte en ambassad\xc3\xb8r til Pavestolen, bet\xc3\xb8d i praksis Costantinis komme at det franske patronatsystem havnet p\xc3\xa5 historiens skraphaug. Et av hans viktigste prosjekter var \xc3\xa5 finne egnede kinesiske bispeemner, og \xc3\xa5 s\xc3\xb8rge for at misjonene i Kina var p\xc3\xa5 linje med de modernere retningslinjer som avd\xc3\xb8de pave Benedikt XV hadde trukket opp i  \xc2\xabMaximum Illud\xc2\xbb. Men f\xc3\xb8rst m\xc3\xa5tte han gj\xc3\xb8re seg kjent med forholdene, og hjelpe biskopene til \xc3\xa5 omr\xc3\xa5 seg uten fransk mellomkomst. Disse m\xc3\xa5l ble langt p\xc3\xa5 vei n\xc3\xa5dd ved den f\xc3\xb8rste kinesiske bispesynode, som han innkalte til mai 1924. Synoden fant sted i Sikawei i Shanghai. Den kom i grevens tid; antagelig ville det bare ett \xc3\xa5r senere v\xc3\xa6rt umulig \xc3\xa5 samle s\xc3\xa5 mange kirkeledere (42 biskoper og en rekke andre misjonsledere) fra hele Kina p\xc3\xa5 ett sted, p\xc3\xa5 grunn av at landet ble stadig mer oppslitt av lovl\xc3\xb8se bander og av nasjonalistiske voldsutbrudd, ogs\xc3\xa5 i Shanghai._NEWLINE_Blant sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5lene som ble behandlet var forholdet mellom innenlandsk og utenlandsk presteskap, utvikling av apostolater p\xc3\xa5 nasjonalt niv\xc3\xa5, og overvinnelsen av det franske apostolat. De bad ogs\xc3\xa5 Roma om \xc3\xa5 foreta en ny granskning av ritesp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let; selv ville de ikke bruke synoden til \xc3\xa5 diskutere det fordi de fryktet at det ville v\xc3\xa6re som \xc3\xa5 stikke h\xc3\xa5nden inn i et vepsebol._NEWLINE_I mars 1926 styrket paven misjonene med en ny misjonsencyklika, \xc2\xabRerum ecclesiae\xc2\xbb som igjen viste at her var det ingen plass til noe usunt samarbeid med kolonimakter og deres interesser. Den kom bare m\xc3\xa5neder f\xc3\xb8r de seks f\xc3\xb8rste kinesere (siden 1600-tallet) ble bispeviet den 28. okober. Det skjedde i Peterskirken i Roma, for paven selv ville gj\xc3\xb8re det. Costantini og pater Lebbe hadde reist med gruppen til Roma for anledningen._NEWLINE_...._NEWLINE_....\n_START_SECTION_\nForhistorie\n_START_PARAGRAPH_\nEn rekke faktorer gjorde at det p\xc3\xa5 1900-tallet l\xc3\xa5 til rette for en revisjon av riteforbudet. St\xc3\xb8tet til Vatikanets nye beskjeftigelse gav situasjonen i Japan, de riteforbudet ogs\xc3\xa5 gjaldt og representerte en potensielt delikat situasjon dersom Meijiperiodens militarister, som klart styrte mot \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re shintoismen til statsreligion, skulle presse katolikker til \xc3\xa5 ta del i \xc3\xa6resbevisningene for avd\xc3\xb8de nasjonalhelter i jinja-helligdommene, og at deres nekt kunne utsette kirken for problemer p\xc3\xa5 grunn av manglende patriotisme. Den katolske kaptein og senere kontreadmiral Shinjiro Yamamoto, som i 1918 var kommet til Europa for \xc3\xa5 delta p\xc3\xa5 Versailleskonferansen, benyttet sitt europaopphold til \xc3\xa5 orientere msgr. Tiberghien, en saksbehandler i Kongregasjonen for Troens Utbredelse, om saken. Han var kjent med noen ferske forskningsarbeider (av abbed Emile Beurlier og en Boisier) om kristendommens adaptasjoner for \xc3\xa5 redusere konfliktflaten mot gammel romersk religion. Tiberghien henvendte seg til den franske historiker Pierre Batiffol med det japanske dilemma og bad om en vurdering ut fra historiske paralleller, og denne trakk inn en autoritet innen bysantinske studier, Louis Br\xc3\xa9hier. Resultatet ble en studie ved navn Les Survivances du Culte Imp\xc3\xa9rial Romain, \xc3\xa0 propos des rites shinto\xc3\xafstes (1920). Disse to arbeider og \xc3\xb8vrige studier foretatt av msgr. Thibergien viste hvordan kirken i \xc3\x98stromerriket etter grundig gjennomtenkning hadde kunnet fastsl\xc3\xa5 at gamle opprinnelig religi\xc3\xb8se hylningsriter overfor keiseren forlengst var blitt sekularisert til rent borgerlige seremonier, og derfor ikke hadde noen s\xc3\xa6rlige problemer med \xc3\xa5 la de troende ta del i dem. Denne historiske forskning synliggjorde at dilemmaet kirken hadde kommet opp i var l\xc3\xb8sbart, lignende dilemmaer hadde den l\xc3\xb8st allerede da den skulle sl\xc3\xa5 rot i den greske og romerske antikke kultur. Resultatet ble at man i Vatikanet skaffet seg teologisk og teologihistorisk faglig ryggdekning for en mer \xc3\xa5pen holdning til Den hellige \xc3\xa5nds latente virke i ikke-kristne kulturer. Man forstod n\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 bedre \xc3\x98stens filosofi og kultur.\n_START_SECTION_\nMandsjukuo 1935 og Japan 1936\n_START_PARAGRAPH_\nMen ritesp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let meldte seg ikke konkret igjen f\xc3\xb8r i 1935. I den japanskdominerte marionettstaten Manchukuo (dannet i Mandsjuria i 1932) gjorde regjeringen Konfuciuskulten (kalt Wangtao - \xc2\xabden kongelige vei\xc2\xbb) obligatorisk for alle innbyggere. Dette representerte en samvittighetskonflikt for katolikkene der. Vatikanet, ved Kongregasjonen for Trosl\xc3\xa6ren, bad da biskopene om \xc3\xa5 vurdere ritene. Den apostoliske vikar for Nord-Mandsjuria, biskop Auguste Gaspais M.E.P., som var bosatt i hovedstaden Xinjing, svarte i februar 1935 at seremoniene hadde en religi\xc3\xb8s utforming men var likevel \xc2\xaben rent borgerlig \xc3\xa6resbevisning til en fremragende mann og filosof\xc2\xbb, og sammen med de \xc3\xb8vrige biskoper bad han m\xc3\xa5neden etter om en avklaring fra Romas side. Pave Pius XI gav sin tilslutning til ritene i mai, men stilte tre betingelser, som var lette \xc3\xa5 oppfylle._NEWLINE_\xc3\x85ret etter, i 1936, gav samme pave gjennom Kongregasjonen for Troens Utbredelse en rekke tillatelser til kirken i Japan. Problemet var blitt akutt ved det at de japanske styresmakter hadde krevet at ogs\xc3\xa5 de katolske skoler skulle innf\xc3\xb8re bes\xc3\xb8k ved slike nasjonale shintohelligdommer for \xc3\xa5 \xc3\xa6re d\xc3\xb8de og falne, med pliktig oppm\xc3\xb8te for alle elever. Under et bes\xc3\xb8k ved Yasukuni-helligdommen i 1932 hadde noen katolske studenter nektet \xc3\xa5 presentere gev\xc3\xa6r, og dermed begynte det \xc3\xa5 komme mer og mer truende lyder fra kempeitai og annet militaristhold. Dette ble l\xc3\xb8st med de nye vatikaninstruksjoner.\n_START_SECTION_\nProblemer, og nytt liv, for de protestantiske misjon\xc3\xa6rer\n_START_PARAGRAPH_\nDe urolige \xc3\xa5rene fra sent 1920-tall og fremover en tid med atskillige tilbakeslag for protestantisk misjon. De antikristne angrepene som toppet seg i 1927 hadde f\xc3\xb8rt til over en halvering i misjon\xc3\xa6rer, fordi de hadde s\xc3\xb8kt tilflukt utenlands. Tallet steg raskt frem til midten av 1930-tallet, men n\xc3\xa5dde ikke helt opp til gamle h\xc3\xb8yder. Den japansk-kinesiske krig fra 1937 f\xc3\xb8rte til at det meste av misjonens arbeid i de japanskokkuperte omr\xc3\xa5der m\xc3\xa5tte innstilles; de fleste misjon\xc3\xa6rer ble enten fordrevet derfra eller plassert i interneringsleirer._NEWLINE_Utbruddet av annen verdenskrig i Europa og snart etter i Stillehavet f\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 til at de protestantiske misjoner ble avsk\xc3\xa5ret fra b\xc3\xa5de pengest\xc3\xb8tte og forsterkninger fra sine hjemland; det samme gjaldt noen grad ogs\xc3\xa5 den katolske misjon. Men den hadde p\xc3\xa5 grunn av sin arbeidsm\xc3\xa5te, sine s\xc3\xb8libat\xc3\xa6re misjon\xc3\xa6rer og det st\xc3\xb8rre antall kinesiske troende de hadde i ryggen noe lettere for \xc3\xa5 utst\xc3\xa5 den nye situasjon._NEWLINE_Elve av de tretten protestantiske universiteter (noen av dem colleges, men p\xc3\xa5 universitetsniv\xc3\xa5) ble tvunget av krigshandlingene og den japanske okkupasjonen av de \xc3\xb8stlige landsdeler til \xc3\xa5 sette opp n\xc3\xb8d-campuser dypt inn i landet; slik var for eksempel fem av dem i Chengdu. Frem til vestmaktene kom med i krigen mot Japan kom det fremdeles vesentlig st\xc3\xb8tte fra USA, Canada og i mindre grad fra Storbritannia. H\xc3\xb8sten 1941 var \xc3\xa9n av fem studenter p\xc3\xa5 universitetsniv\xc3\xa5 i Kina immatrikulert ved et eller annet av disse protestantiske l\xc3\xa6restedene.  _NEWLINE_Da krigen var over i 1945 var det lite igjen av det protestantiske misjonsarbeid som hadde v\xc3\xa6rt. Det var p\xc3\xa5 mange m\xc3\xa5ter som \xc3\xa5 begynne forfra. Det var mange observat\xc3\xb8rer som mente at protestantismen umulig kunne hevde seg p\xc3\xa5 nytt, og gjenvinne sin gamle dynamitt. Som regel var det ikke mulig \xc3\xa5 gjenoppta arbeidet umiddelbart. Mange misjon\xc3\xa6rer som hadde v\xc3\xa6rt i Kina s\xc3\xa5 langt stod klar for hjemreise, men de som skulle overta etter dem hadde ofte et langvarig spr\xc3\xa5kstudium foran seg. S\xc3\xa6rlig sant var dette for europeisk, deriblant norsk, misjon._NEWLINE_Likevel avtegnet det seg snart et bilde av en sterk gjenoppliving av protestantisk misjon. At en kinaf\xc3\xb8dt misjon\xc3\xa6rs\xc3\xb8nn, ordinert protestantisk kinamisjon\xc3\xa6r og skolemann (f\xc3\xb8rste president for det ledende Yenching-universitetet), dr. John Leighton Stuart, ble utnevnt til USAs ambassad\xc3\xb8r i Nanjing innvarslet fornyelsen. Dr. Stuart ble \xc3\xa5 se p\xc3\xa5 de fleste misjonskonferanser, som predikant i kapeller, som taler ved semester\xc3\xa5pninger p\xc3\xa5 protestantiske universiteter, og hans n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r styrket utvilsomt protestantismens prestisje i nasjonalistregjeringen. Det ble inng\xc3\xa5tt en avtale den 13. november 1946 mellom USA og Kina om handel, navigasjon og vennskap, og den hadde en seksjon om vitenskapelig, utdannelsesmessig og religi\xc3\xb8s virksomhet, som gav amerikanske borgere en privilegert stilling i Kina. Av enda st\xc3\xb8rre betydning var U.S.-China Education Fund Agreement (9. november 1947) som, selv om den ikke spesifikt hadde protestantisk misjon for \xc3\xb8ye, \xc3\xa5penbart ville gagne denne misjon ved den store st\xc3\xb8tte som avtalen ville dirigere prim\xc3\xa6rt til deres universiteter.  Det var ogs\xc3\xa5 en sterk misjonsentusiasme blant de amerikanske protestantiske misjonsstyrer; store grupper gamle og nye misjon\xc3\xa6rer la p\xc3\xa5 vei for \xc3\xa5 fylle de stillinger som misjonen m\xc3\xa5tte evakuere tidligere, og de amerikanske misjonsstyrene spr\xc3\xb8ytet inn store pengesummer til infrastruktur. Entusiasmen smittet: I desember 1946 holdt det kinesiske nasjonale kristne r\xc3\xa5d sin f\xc3\xb8rste etterkrigskongress i Shanghai der man lanserte en djerv tre\xc3\xa5rsplan for evangelisering, utdannelse og sosialt arbeid. YWCA avholdt i oktober et knapt \xc3\xa5r etter sin verdenskongress i Hangzhou, med talere som den amerikansk-utdannede Madame Chiang Kai-shek (metodist, som hadde f\xc3\xa5tt sin ektemann til \xc3\xa5 konvertere fra buddhisme til metodistisk kristendom i 1929) og andre ledende orotestantiske kinesiske personligheter. Radioforkynnelse ble tatt i bruk i stor m\xc3\xa5lestokk i arbeidet, og optimismen var stor._NEWLINE_For europeisk protestantisk misjon, var det noe annerledes. Gjenoppbygging av \xc3\xb8delagte kirker, skoler og sykehus kostet penger, men det krigsherjede Europa hadde ikke s\xc3\xa5 meget \xc3\xa5 avse. Da den kinesiske borgerkrig blusset opp igjen for alvor i 1947 var det ogs\xc3\xa5 vanskelig og mangesteds umulig for misjon\xc3\xa6rene \xc3\xa5 arbeide. P\xc3\xa5 papiret var noe slikt som n\xc3\xa6r 4\xc2\xa0100 protestantiske misjon\xc3\xa6rer - over halvparten av dem fra Nord-Amerika - tilknyttet kinamisjonene etter fredsslutningen, men i virkeligheten var tallet lavere ettersom nesten 800 av dem var p\xc3\xa5 \xc2\xabmidlertidige\xc2\xbb opphold i hjemlandet eller annetsteds utenlands. Dem som faktisk utf\xc3\xb8rte aktivt virke kan ha v\xc3\xa6rt ca. 2\xc2\xa0000 i 1948/49, hvorav 1\xc2\xa0100 nordamerikanere._NEWLINE_For tysk misjon var situasjonen s\xc3\xa6rlig tung. Andre misjonsselskaper tr\xc3\xa5dte til etter evne; slik gikk for eksempel Det Norske Misjonsselskap i 1947 med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 hjelpe p\xc3\xa5 Berlinermisjonens bibelskole og seminar blant hakka-kinesere i Guangdong.\n_START_SECTION_\nForf\xc3\xb8lgelser i de kommunistkontrollerte landsdeler (1947\xe2\x80\x931948)\n_START_PARAGRAPH_\nSenere under den kinesiske borgerkrigen ble det klart at det var et viktig og selvstendig m\xc3\xa5l for kommunistene \xc3\xa5 knuse kristendommen. Tiden 1947\xe2\x80\x931948 var s\xc3\xa6rdeles blodig, og eksemplene er mange. Trappistenes store kloster Yangjiaping i fjellene nordvest for Beijing ble grundig utplyndret i juli 1947, og ogs\xc3\xa5 b\xc3\xb8nder i omr\xc3\xa5det ble invitert/tvunget til \xc3\xa5 delta og g\xc3\xa5 l\xc3\xb8s p\xc3\xa5 munkene, som egentlig hadde en h\xc3\xb8y stjerne lokalt. De ble stilt for en ad hoc \xc2\xabfolkedomstol\xc2\xbb og fler d\xc3\xb8mt til d\xc3\xb8den, og b\xc3\xb8nder som nektet \xc3\xa5 vitne slik de var blitt instruert til ble offentlig pisket. De overlevende munkene, nesten utelukkende kinesere, ble dratt rundt p\xc3\xa5 d\xc3\xb8dsmarsj og de svakere d\xc3\xb8de en etter en av tortur, sult og utmattelse. N\xc3\xa6r Chifeng ble en kinesisk prest f\xc3\xb8r sin henrettelse torturert ved at han avkledd og slept i to timer over steinete og r\xc3\xb8ft terreng i et rep etter bena mens en kar satt p\xc3\xa5 ryggen hans - stedets kristne ble tvunget til \xc3\xa5 delta. To andre prester i samme str\xc3\xb8k, en av dem en 70-\xc3\xa5ring, ble slept rundt i timevis f\xc3\xb8r henrettelsen. Lignende grusomheter fant sted ogs\xc3\xa5 over store deler av Mandsjuria og det nordlige Kina for \xc3\xb8vrig. I juli 1948 offentliggjorde Shanghai-tidsskriftet China Missionary en liste de (med rette) kalte \xc2\xabufullstendig\xc2\xbb over 87 prester og nonner som var blitt drept de siste 18 m\xc3\xa5neder, oversikt over drepte lekfolk var det umulig \xc3\xa5 gi.\n_START_SECTION_\nProtestantisk misjonseksodus\n_START_PARAGRAPH_\nDe fleste protestantiske misjon\xc3\xa6rer forlot Republikken Kina f\xc3\xb8r Mao kom til makt mot slutten av 1949. Noen hadde reist p\xc3\xa5 grunn av de lovl\xc3\xb8se tilstander under den kinesiske borgerkrig, men andre ble trukket ut, eller reiste p\xc3\xa5 eget initiativ, for \xc3\xa5 komme seg bort fra de fremrykkende kommunistiske styrker. En stor andel av de protestantiske misjon\xc3\xa6rer var familiefolk med ansvar for egne barn. Det var ogs\xc3\xa5 slik at den st\xc3\xb8tte fra hjemlandet som hadde bortfalt fra annen verdenskrigs begynnelse i 1939/1940 enn\xc3\xa5 ikke i s\xc3\xa6rlig grad var gjenopptatt, fattige og krigsskadede som de fleste av de europeiske utsendende land var i etterkrigstiden. De utenlandske protestantiske misjon\xc3\xa6rer talte omkring 3\xc2\xa0200 i 1947. Av dem var et lite mindretall ordinerte menn; kvinnelige gifte eller ugifte misjon\xc3\xa6rer utgjorde flertallet. Mange av begge kj\xc3\xb8nn var l\xc3\xa6rere, leger eller sykepleiere, i administrasjonen eller lignende hjelpetjenester som delvis bortfalt av en rekke \xc3\xa5rsaker, ikke bare av \xc3\xb8deleggelser som ledsaget den kommunistiske fremrykning. Tallet misjon\xc3\xa6rer falt til 2\xc2\xa0000 i 1949 og til 1\xc2\xa0000 i 1950. I 1952 var det bare en liten h\xc3\xa5ndfull igjen._NEWLINE_Mange av dem som forlot Kina, ble misjon\xc3\xa6rer i Hongkong, Taiwan eller i land med stor eksilkinesisk befolkning i S\xc3\xb8r\xc3\xb8st-Asia. Ogs\xc3\xa5 amerikanske misjonsstiftelser for finansiering av universitets- eller helsearbeid ble omdirigert p\xc3\xa5 lignende vis. Slik endret det amerikanskke \xc2\xabUnited Board for Christian Colleges in China\xc2\xbb sitt navn og fokus til \xc2\xabUnited Board for Christian Higher Education in Asia\xc2\xbb og underst\xc3\xb8ttet nye universiteter som Tunghai University p\xc3\xa5 Taiwan og Ch'ung Chi University i Hongkong.\n_START_SECTION_\nFellesfronter, ny familielov og jordbruksreform (1950)\n_START_PARAGRAPH_\nFolkerepublikken Kina ble proklamert den 1. oktober 1949. Kommunististenes metodikk for \xc3\xa5 sikre og fordype sin kontroll i Kina fulgte samme m\xc3\xb8nster som i Sovjetunionen og i \xc3\x98st-Europa. Man innb\xc3\xb8d til \xc3\xa5 begynne med ikke-kommunister til samarbeide (i det som innenfor kommunistisk strategi gjerne kalles fellesfronter), mens partiet m\xc3\xa5lrettet sikret seg kontrollen med n\xc3\xb8kkelposisjoner i v\xc3\xa6pnede styrker, politi og sikkerhetspoliti. S\xc3\xa5 ble ikke-kommunistiske organisasjoner penetrert og enten overtatt eller s\xc3\xb8kt splittet innenfra. Man brukte manipulerte valg for \xc3\xa5 ikke fremst\xc3\xa5 som nakent diktatorisk. Til \xc3\xa5 begynne med fratok man ikke b\xc3\xb8ndene deres land eller forretningsmenn deres bedrifter; det fulgte etter 1955-1956 etter at de som ikke \xc2\xabfrivillig\xc2\xbb hadde stilt sine eiendommer til statens disposisjon. Kampanjer mot \xc2\xabkontrarevolusjon\xc3\xa6re\xc2\xbb begynte tidlig, og skj\xc3\xb8t fart etter 1955 og kostet mange menneskeliv._NEWLINE_Tiltakene overfor religi\xc3\xb8se grupper fulgte omtrent samme progresjon. Meget tyder p\xc3\xa5 at seieren i 1949 var kommet s\xc3\xa5 br\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 kommunistene at de ikke hadde fastlagt sin generelle religionspolitikk. Men det ideologiske fundamentet stod likevel fast og skulle raskt gi seg nedslag i praktisk politikk. Standpunktet er at marxismen er ateistisk og har intet til felles med religionene, men vil veilede dem i kampen mot imperialismen. Den vil ikke tillate forkynnelse utenfor kirker og templer, men vil heller ikke avskaffe trossamfunnene ved dekret._NEWLINE_To viktige lover ble vedtatt i 1950. F\xc3\xb8rst kom den nye familielov som p\xc3\xa5 den ene side representerte en forlengst overmoden modernisering (innf\xc3\xb8ring av monogami, forbud mot tvangsekteskap...), men p\xc3\xa5 den annen side skapte en ubalanse og usikkerhet som innebar at samfunnets sosiale stabilitet var rokket p\xc3\xa5 en m\xc3\xa5te som vanskeliggjorde motstand mot de senere samfunnsomveltinger som skulle foretas. Kort etter kom en stor jordreform, som ogs\xc3\xa5 hadde elementer av modernisering og tilsiktet ubalanse som tilrettela for lettere innf\xc3\xb8ring av et nytt ideologisk system. Under p\xc3\xa5skudd av \xc3\xa5 skape bedre vilk\xc3\xa5r for jordreformens gjennomf\xc3\xb8ring ble slike distraksjoner som var knyttet til kirkelig virke \xc2\xabmidlertidig\xc2\xbb suspendert. Det bet\xc3\xb8d at nesten samtlige av kirkene p\xc3\xa5 landet ble stengt, og det var ogs\xc3\xa5 forbudt med b\xc3\xb8nnem\xc3\xb8ter og andakter. Publikasjoner som krenket folkedemokratiet ble forbudte og \xc3\xb8delagte._NEWLINE_Kristne skoler fikk fortsette s\xc3\xa5fremt de fulgte p\xc3\xa5lagt undervisningsplan for politisk skolering; det kom inn fag som ikke vanligvis undervises p\xc3\xa5 kristne skoler (som \xc2\xabReligion er opium for folket\xc2\xbb). Kirkelige l\xc3\xa6rere fikk fortsette, men ikke i noen n\xc3\xb8kkelstillinger.  Kirkelig eiendom skulle if\xc3\xb8lge landreformen kun overtas av staten etter kirkelig samtykke. Disse regler, som ble promulgert i 1950, gjaldt b\xc3\xa5de katolikker og protestanter. I virkeligheten skulle det vise seg at suspensjonene ikke ble opphevet, og mange kirker ble jevnet med jorden. Alle skoler gikk tapt. Ikke-konfiskert kirkelig eiendom ble s\xc3\xa5 kraftig skattelagt slik at det mye av den bare m\xc3\xa5tte selges. Etter at Koreakrigen br\xc3\xb8t ut var det forventet at alle skulle yte b\xc3\xa5de pengegaver og kl\xc3\xa6r, og forventningene overfor kirkens folk var s\xc3\xa6rlig h\xc3\xb8ye. Konsekvensene av manglende \xc2\xabgiverglede\xc2\xbb var at man ble beskyldt for manglende solidarisk patriotisme, og kunne utl\xc3\xb8se s\xc3\xa5 alvorlige konsekvenser at de fleste av kirkens folk gav etter og dermed ytterligere tappet ned de \xc3\xb8konomiske reserver de trengte for \xc3\xa5 drive sin virksomhet.\n_START_SECTION_\nReligionsfrihetspolitikken i praksis, andre religioner\n_START_PARAGRAPH_\nOgs\xc3\xa5 i de andre religioner opprettet regjeringen ved hjelp av sine infiltrat\xc3\xb8rer eller medhjelpere lignende patriotiske foreninger, og gjennom dette ble det foretatt forskjellige former for (p\xc3\xa5tvunget) \xc2\xabfrigj\xc3\xb8ring\xc2\xbb fra undertrykkende ordninger. Ettersom man h\xc3\xa5ndhevet et prinsipp om at ikke-troende skulle bli spart for \xc3\xa5 bli eksponert for religi\xc3\xb8se uttrykk, og et prinsippvedtak i kommunistpartiet om religionsfrihet i de dertil approberte og registrerte bygninger, fikk denne politikken en rekke interessante konsekvenser. Protestantiske familiesamlinger i hjemmene ble forbudt, katolske pilegrimsferder og buddhistiske og taoistenes b\xc3\xb8nneseremonier for d\xc3\xb8de i hjemmene ble forbudt. Protestantiske pastorer, katolske geistlige og ordenss\xc3\xb8stre og buddhistmunker og -nonner ble forbudt \xc3\xa5 opptre i karakteristisk religi\xc3\xb8s/geistlig drakt i offentligheten. Buddhistmunker og -nonner fikk \xc2\xabfrihet\xc2\xbb til \xc3\xa5 spise kj\xc3\xb8tt og til \xc3\xa5 gifte seg. N\xc3\xa5r l\xc3\xb8ftet om s\xc3\xb8libat, vegetardiett og religi\xc3\xb8s drakt ble avskaffet ble den religi\xc3\xb8se symbolikk t\xc3\xb8mt for innhold og buddhismen svekket. Antallet buddhist- og taoisttempler sank fra 60\xc2\xa0000 p\xc3\xa5 1950-tallet til 8\xc2\xa0000 ved utbruddet av kulturrevolusjonen. Muslimske b\xc3\xb8nder opplevde at de av sin patriotiske forening fikk \xc2\xabfrihet\xc2\xbb til \xc3\xa5 oppdrette griser, og straks kom det p\xc3\xa5legg fra myndighetene om svineproduksjon. Dette var blant \xc3\xa5rsakene for hui-kinesernes lokale oppstander i 1952, 1953, og 1958 i Hunan og s\xc3\xa6rlig i Gansu og Ningxia.\n_START_SECTION_\nArrestasjonene under Det store spranget\n_START_PARAGRAPH_\nTiltakene mot Roma-lojale biskoper og kirkefolk fortsatte. Den 5. februar 1958 ble biskop Dominic Tang Yi-ming (apostolisk administrator for Guangzhou) arrestert. Han ble aldri anklaget for noen konkret forbrytelse, men skulle tilbringe 22 \xc3\xa5r i fengsel, hvorav syv i isolat. Slikt var ikke enest\xc3\xa5ende, ogs\xc3\xa5 vanlige lekfolk kunne f\xc3\xa5 slik medfart, b\xc3\xa5de i fengsel og som slaver i tvangsarbeidsleirer. Den siste utenlandske biskopen i Kina, amerikaneren James E. Walsh M.M. ble etter fem \xc3\xa5rs husarrest i Shanghai tatt i fengselsforvaring i oktober 1958, sammenfallende med de massearrestasjoner som fulgte som Det store spranget-kampanjen begynte \xc3\xa5 g\xc3\xa5 galt og krevde sine syndebukker. Under en offentlig rettssak i Shanghai i oktober ble han d\xc3\xb8mt til tyve \xc3\xa5rs fengsel (\xc2\xaben veteran blant de amerikanske spioner, ledet personlig Kung-Pinmeis klikk av forr\xc3\xa6derske kontrarevolusjon\xc3\xa6re\xc2\xbb, og erkebiskop Kung ble d\xc3\xb8mt til livsvarig (\xc2\xabhovedmannen i klikken\xc2\xbb)._NEWLINE_Den katolske patriotiske forening var under prosessene et redskap for myndighetene, knyttet tiltak og dommer mot Roma-lojale biskoper til kampen mot \xc2\xabUSA-imperialismen\xc2\xbb, og s\xc3\xb8rget for \xc3\xa5 fylle noen av de bispestolene som slik ble tomme med patriotiske biskoper.\n_START_SECTION_\nVatikanske f\xc3\xb8lere\n_START_PARAGRAPH_\nMellom 1963 og 1965 gjorde Vatikanet sporadiske fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 Folkerepublikken tillatelse til kinesiske biskopers deltagelse under annet Vatikankonsil, uten hell. Men Pavestolen forble diplomatisk tillitsfull, og pave Paul VI impliserte i sin tale i New York til FN i 1965 st\xc3\xb8tte til at Folkerepublikken skulle f\xc3\xa5 bli med i Verdensorganisasjonen - dette p\xc3\xa5 et tidspunkt da det enn\xc3\xa5 var betydelig motstand mot dette, ogs\xc3\xa5 fra stormaktenes side. Samme \xc3\xa5r pr\xc3\xb8vde han \xc3\xa5 f\xc3\xa5 det kommunistiske regime i tale ved en henvendelse til den kinesiske ambassad\xc3\xb8r i Bern i Sveits, og f\xc3\xb8r nytt\xc3\xa5r sendte han ogs\xc3\xa5 et gratulasjonstelegram og en fredsappell vedr\xc3\xb8rende Vietnam til Mao Zedong._NEWLINE_I 1966 sendte paven et personlig signert brev til Mao Zedong og oppfordret til at Kina intervenerte til fordel for fremmet av en fredsavtale for Vietnam. Andre overtyrer kom han med i 1967, 1970 og 1973, uten kjent geh\xc3\xb8r. Man merket seg imidlertid at Kinas diplomater anerkjente apostoliske nuntier som doyens for det diplomatiske korps i de land der dette var systemet.\n_START_SECTION_\n..Folkerepublikken Kina etter Mao (1976- )\n_START_PARAGRAPH_\nTo \xc3\xa5r etter Maos d\xc3\xb8d (september 1976) begynte under Deng Xiaopings regime en kritikk av den n\xc3\xa6re fortid og en forsiktig liberalisering. Da Det kinesiske folks politiske konsultative konferanse tr\xc3\xa5dte sammen i februar 1978, var 16 delegater fra de godkjente religioner representert, to av dem katolske biskoper. Oppgj\xc3\xb8ret med den s\xc3\xa5kalte \xc2\xabfirerbanden\xc2\xbb p\xc3\xa5gikk til 1981, men de politiske endringer for de troende ble merkbare tidligere. I 1979 ble mange politiske fanger l\xc3\xb8slatt, og blant dem var det ogs\xc3\xa5 biskoper og prester. De fikk vende tilbake til sine hjemsteder, men ikke til \xc3\xa5 fungere som prester.\n_START_SECTION_\nKirke\xc3\xa5pninger\n_START_PARAGRAPH_\nI 1980 ble noen katolske kirker \xc3\xa5pnet for alminnelig folk i Beijing, og kort etter fikk man ogs\xc3\xa5 den f\xc3\xb8rste \xc3\xa5pning av en protestantisk kirke, i Ningbo i Zhejiang.  Deretter fulgte det slag i slag: Ved utgangen av 1980 ble det feiret katolske messer i minst 15 byer, og i alt var over 56 kirker skulle ha blitt tilbakef\xc3\xb8rt til protestantene, om enn ikke gudstjenestelivet var kommet i gang igjen over alt. Kommunistpartiets Fellesfrontsavdeling (ford\xc3\xb8mt og avskaffet under kulturrevolusjonen for \xc3\xa5 ha tatt for lett p\xc3\xa5 trossamfunnene) ble gjenopprettet, og begynte \xc3\xa5 gjenopplive de gamle \xc2\xabpatriotiske\xc2\xbb religi\xc3\xb8se organisasjoner som ogs\xc3\xa5 hadde bukket under. I Shanghai hadde den lokale protestantiske Tre-Selv-kirken f\xc3\xb8rst n\xc3\xb8yd seg med \xc3\xa5 ta imot \xc3\xa9n kirke, usikker p\xc3\xa5 hvor stor responsen ville bli. Snart etter var tre protestantiske kirker \xc3\xa5pnet, ettersom tilstr\xc3\xb8mningen viste seg \xc3\xa5 bli p\xc3\xa5 8\xc2\xa0000 til 9\xc2\xa0000 hver s\xc3\xb8ndag. Lignende p\xc3\xa5gang ble meldt ogs\xc3\xa5 i byer som Beijing, Guangzhou og Hangzhou.\n_START_SECTION_\nNye strukturer\n_START_PARAGRAPH_\nProtestantene opprettet under et m\xc3\xb8te i oktober 1980 en ny struktur, \xc2\xabKinas kristne r\xc3\xa5d\xc2\xbb, som skulle fungere parallelt med Tre-selv-kirken. Tre-selv-kirken tilsluttet seg p\xc3\xa5 nytt regjeringens fellesfrontspolitikk ved \xc3\xa5 erkl\xc3\xa6re kirkelig aktivt samarbeid i landets sosialistiske modernisering. Kinas kristne r\xc3\xa5d skulle hjelpe kirken med \xc3\xa5 oppfylle sine religi\xc3\xb8se og sjeles\xc3\xb8rgeriske oppgaver. De to strukturene fikk felles underkomiteer, og mange personer holdt sammenlignbare stillinger b\xc3\xa5de i Tre-selv-kirken og Kinas kristne r\xc3\xa5d. Denne s\xc3\xa6regne dualiteten kan sies \xc3\xa5 reflektere at den offentlig anerkjente protestantisme hadde to innretninger: P\xc3\xa5 den ene side vendte den blikket mot sine sjeles\xc3\xb8rgeriske oppgaver i forhold til sine troende, og p\xc3\xa5 den annen side var den forpliktet p\xc3\xa5 samarbeid med kommunistpartiets religionspolitikk. P\xc3\xa5 statlig side var R\xc3\xa5det for religi\xc3\xb8se anliggender det ut\xc3\xb8vende organ for statens religionspolitikk og det organ kirken m\xc3\xa5tte forholde seg til i alle kirke-stat-sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l._NEWLINE_Den kinesiske protestantisme var ikkekonfesjonell i den forstand at de forskjellige protestantiske trosretninger som ble lagt sammen i 1950-\xc3\xa5rene n\xc3\xa5 var blitt homogenisert, og Kinas kristne r\xc3\xa5d var paraplyorganisasjon over alle lokalmenigheter. Det ble utviklet en felles katekisme. Selv om de tidligere protestantiske trosretninger ikke lenger eksisterte, vedvarte spor av de forskjellige skikker og trosretninger i daglig kirkeliv._NEWLINE_Det forente nasjonale teologiske seminar i Nanjing var det f\xc3\xb8rste seminaret som ble \xc3\xa5pnet etter kulturrevolusjonen. Siden \xc3\xa5pnet et dusin flere seminarer og teologiske skoler i de viktigste storbyer, med b\xc3\xa5de mannlige og kvinnelige studenter.\n_START_SECTION_\nHusmenigheter\n_START_PARAGRAPH_\nI tillegg til de etter hvert 12\xc2\xa0000 offisielt registrerte protestantiske kirker (2000) var det et meget stort antall grupper med protestantisk kristen selvforst\xc3\xa5else som foretrakk \xc3\xa5 m\xc3\xb8tes i hjemmene eller andre steder. Uttrykket huskirker (eller husmenigheter) ble benyttet hyppig i Vesten, da med den tilleggskarakteristikk at de m\xc3\xb8tes slik fordi de tok avstand fra Kinas kristne r\xc3\xa5d. Dette var sikkert riktig i mange tilfeller, men likevel er bildet ikke s\xc3\xa5 entydig. Det er en overforenkling \xc3\xa5 forestille seg de registrerte protestantiske menigheter og husmenighetene som to diametralsk motsatte st\xc3\xb8rrelser. Slike utenomkirkelige forsamlingsm\xc3\xa5ter er intet ukjent fenomen innen protestantisk kristenliv, og det finnes ogs\xc3\xa5 fremdeles en rekke fellesskap som ikke har noen lokal kirke i rimelig n\xc3\xa6rhet. Mange av de titusener av \xc2\xabm\xc3\xb8testeder\xc2\xbb er registrerte og anerkjente av  Kinas kristne r\xc3\xa5d._NEWLINE_Samtidig m\xc3\xa5 det fastholdes at det er en rekke av huskirkene som samlet seg slik nettopp i avstandtagen fra enhver regjeringsregulering og nektet ethvert samarbeide med Tre-selv-kirken og Kinas kristne r\xc3\xa5d. Mange av de kristne det her dreier seg om tilh\xc3\xb8rte bibelfundamentalistiske milj\xc3\xb8er, og levde under konstant trussel om b\xc3\xb8telegging og arrestasjon, og fare for at deres uregistrerte m\xc3\xb8testeder skulle bli tatt fra dem eller regelrett revet. Etter kampanjen mot Falun Gong tok til i 1999 tiltok slike forf\xc3\xb8lgelsestiltak kraftig.\n_START_SECTION_\nStatistiske overslag\n_START_PARAGRAPH_\nEndel i den etablerte protestantiske kirke var av den mening at de selvisolerende kristne fellesskapene hadde utviklet alvorlige l\xc3\xa6remessige uregelmessigheter, og det oppstod en debatt om alle disse kristent inspirerte bevegelsene kunne betraktes som genuint kristne. Overslag over det totale antall protestantiske kristne har blant annet av den grunn spriket sterkt. Rundt \xc3\xa5r 2000 tenderte de fleste overslag b\xc3\xa5de i og utenfor Kina mot et antall p\xc3\xa5 rundt 15 millioner protestanter i den registrerte kirke, og i tillegg minst like mange i undergrunnen. Det ble regnet med mer enn 1\xc2\xa0400 pastorer og flere tusen evangelister og andre leke medarbeidere. Tendensen var utvilsomt stigende, og mange har lagt merke til at det langt i fra bare er landsens folk som blir kristne, men ogs\xc3\xa5 velutdannede unge byborgere._NEWLINE_Senere overslag, fremdeles sterkt sprikende og de h\xc3\xb8yeste utvilsomt p\xc3\xa5virket av en ubendig optimisme, er kommet opp i mellom 60 og 100 millioner protestanter (tall h\xc3\xb8rt i 2005 - 2007), ja man har til og med sett at vilt optimistiske overslag er blitt tolket som tilbakeholdne og s\xc3\xa5 er blitt ytterligere ekstrapolert til 150 til 200 millioner, noe som har utl\xc3\xb8st oppgitthet i fagkretser. Men selv om det rette antallet kanskje skulle v\xc3\xa6re endel under dette spennet, noe som er mulig/sannsynlig, men ikke sikkert, st\xc3\xa5r man overfor den paradoksale situasjonen at protestantisk forkynnelse aldri har hatt noen mer fruktbar grobunn verken i Kina eller noe annet sted i verden enn den har hatt i Folkerepublikken etter Mao Zedongs d\xc3\xb8d. Det er p\xc3\xa5 det rene at et er skjedd en fenomenal vekst; et uttrykk som har v\xc3\xa6rt brukt er Jidujiao Re (\xc2\xabkristendomsfeber\xc2\xbb). Den har ikke v\xc3\xa6rt jevnlig fordelt; s\xc3\xa6rlig p\xc3\xa5takelig har den v\xc3\xa6rt i visse storbyer og for eksempel i provinsen Fujian, der protestantismen alltid hadde v\xc3\xa6rt sterkere enn i omliggende omr\xc3\xa5der. Veksten er under enhver omstendighet langt kraftigere enn befolkningsveksten og raskere en noen annen religions vekst i landet. Dette var bakgrunnen for et internt dokument fra Det kinesiske kommunistpartis Sentralkomite i 2004 som gikk inn for at man igjen styrket fremmet av areisme innenfor utdannelsessystemet. Antallet studieplasser for religionsplasser er blitt redusert, og det kan spores en frykt blant myndighetene for utenlandsk \xc2\xabinfiltrasjon\xc2\xbb._NEWLINE_At antallet kristne er \xc3\xb8kt kraftig ble ogs\xc3\xa5 rapportert i kinesisk presse. I februar 2007 skrev Folkets Dagblad om en religionssosiologisk unders\xc3\xb8kelse foretatt av et universitet i Shanghai som kom til at antallet religi\xc3\xb8se var p\xc3\xa5 ca. 300 millioner, tre ganger flere enn myndighetenes overslag, og at 40 millioner av dem var kristne (protestanter og katolikker)._NEWLINE_Protestantismen i Kina er ingen enhetlig st\xc3\xb8rrelse. I 1949/1950 var den delt i to hovedstr\xc3\xb8mninger: P\xc3\xa5 den ene side de klassiske konfesjonelle trossamfunn (anglikanske, metodistiske, lutherske, osv) som s\xc3\xa5 ble tvunget sammen i Tre-selv-kirken, og p\xc3\xa5 den annen side de mange og sammenlagt sv\xc3\xa6rt store kinesiske stort sett ikkekonfesjonelle sm\xc3\xa5 og store kirker og menigheter av generell protestantisk type og oftest med karismatiske trekk. Disse ble i liten grad med i Tre-selv-kirken og ble dermed nesten umiddelbart hardt forfulgt. Etter kulturrevolusjonen finnes fremdeles Tre-selv-kirken selv om det er gjenoppst\xc3\xa5tt til en viss grad egne grupper som tidligere var tvinget inn i den; de gamle kinesiske huskirkemilj\xc3\xb8er er ogs\xc3\xa5 kommet for dagen igjen.  Men det som kanskje er den protestantiske hovedtyngde er tilkommet ved helt nye menighetsdannelser og som ikke i s\xc3\xa6rlig grad har - eller i praksis forholder seg til - r\xc3\xb8tter i den protestantiske kirkelige geografi fra f\xc3\xb8r kommunismen. Av dem er det ogs\xc3\xa5 milj\xc3\xb8er der religi\xc3\xb8se sammenblandinger er funnet sted. Statistiske overslag over disse forskjellige segmenters relative styrke er det enn\xc3\xa5 (2007) vanskelig \xc3\xa5 foreta._NEWLINE_Selv om protestantiske grupper vokser meget sterkt over hele landet, peker s\xc3\xa6rlig provinsene Henan, Zhejiang og Fujian seg ut. En fremskriving av \xc3\xb8kningen inntil \xc3\xa5rene etter \xc3\xa5rtusenskiftet og frem til 2025 kan til og med gi en kristen (protestantisk og katolsk) befolkningsandel p\xc3\xa5 over 50 prosent f\xc3\xb8r da. Men det er ingen gitt \xc3\xa5 oppgi en slik prognose som sannsynlig; den betinger at ingen faktorer endrer seg, noe som er usannsynlig over en s\xc3\xa5 lang tid.\n_START_SECTION_\nProtestantisk samfunnsaksjon og offentlighetsarbeid\n_START_PARAGRAPH_\nI 1985 ble Vennskapelighetsstiftelsen (engelsk: Amity Foundation) opprettet p\xc3\xa5 initiativ blant annet av den tidligere anglikanske biskop K. H. Ting. Den representerte en helt ny form for protestantisk samfunnsinnsats i det moderne Kina. Stiftelsen konsentrerte sin innsats om s\xc3\xa6rlige behov innen utdannelse, helse og velferd, og hadde prosjekter i fattigslige deler av Vest-Kina, prosjekter for eldre og for arbeidsl\xc3\xb8se._NEWLINE_Stiftelsen lyktes ogs\xc3\xa5 i \xc3\xa5 f\xc3\xa5 st\xc3\xb8tte fra utenlandske kristne organisasjoner til sitt virke; penger, utstyr, eksperter, spr\xc3\xa5kl\xc3\xa6rere._NEWLINE_Vennskapelighetsstiftelsens andre store virksomhet var dens forlagshus og trykkeri. Tidligere var protestantiske publikasjoner avhengige av statseide trykkerier. I juli 1995 begynte deres trykkeri med bibeltrykk, og kom i l\xc3\xb8pet av f\xc3\xa5 \xc3\xa5r over ti millioner trykte bibler. Det ble ogs\xc3\xa5 trykket annet kristent materiale, og rent allmennyttige utgivelser. Tre-selv-kirkens og Kinas kristne r\xc3\xa5ds offisielle publikasjon Tianfeng (\xc2\xabDen himmelske vind\xc2\xbb) var som fors\xc3\xa5vidt all religi\xc3\xb8s litteratur underlagt strikt kontroll og var utilgjengelige gjennom vanlige bokhandlere. Det var bare tillatt \xc3\xa5 distribuere den i kirkens lokaler eller ved abonnement eller etter bestilling.\n_START_SECTION_\nTeologisk oppl\xc3\xa6ring i Kina og utenlands\n_START_PARAGRAPH_\nKinas kristne r\xc3\xa5d hadde frem til 1999 opprettet og begynt \xc3\xa5 drive 18 protestantiske teologiske seminarer og bibelskoler, enten p\xc3\xa5 nasjonalt, regionalt eller provinsielt niv\xc3\xa5. Antallet menn og kvinner som s\xc3\xb8kte slik teologisk utdannelse var sterkt \xc3\xb8kende, og gitt b\xc3\xa5de den personalmangel man kom ut av kulturrevolusjonen med og den eksplosive kirkevekst var disse 18 institusjoner utilstrekkelige for \xc3\xa5 m\xc3\xb8te behovet for nye pastorer og teologer. Protestantiske kirker utenfor Kina var tidlig rede til \xc3\xa5 assistere der det var mulig og \xc3\xb8nsket. Fra 1987/1988 begynte det \xc3\xa5 dukke opp studieprogrammer for kinesiske protestanter ved seminarer og universiteter utenfor Kina. Et voksende antall ble sendt til USA, Canada, Storbritannia og Tyskland med det for \xc3\xb8ye \xc3\xa5 kunne vende tilbake til hjemlandet som dosenter ved kinesiske seminarer. Fra 1989 ble dette br\xc3\xa5tt stanset, men bare i forhold til Vesten. Tidlig i 1990-\xc3\xa5rene var det s\xc3\xa6rlig Hongkong og Singapore som fikk motta slike studenter, og etter hvert begynte tilstr\xc3\xb8mningen til vestlige land p\xc3\xa5 nytt. Ogs\xc3\xa5 Norge fikk noen slike studenter.\n_START_SECTION_\nSkisma mellom to katolske kirker?\n_START_PARAGRAPH_\nI motsetning til det som ofte er blitt hevdet, har det aldri v\xc3\xa6rt erkl\xc3\xa6rt noe skisma i kirkerettslig forstand blant Kinas katolikker. Noen av betingelsene for \xc3\xa5 kalle hendelser for eksempel i 1950-\xc3\xa5rene for skismatiske, men ikke n\xc3\xb8dvendigvis alle. Det er n\xc3\xa5 snarere slik at kirken eksisterer i to former, med ett ansikt vendt mot Roma, og ett i utgangspunktet mot Beijing. Men det ansiktet som er vendt mot Beijing, er i virkeligheten i ferd mot \xc3\xa5 vende seg mot Roma. Den ene gruppen er anerkjent av regjeringen og knyttet opp mot Den kinesiske patriotiske katolske forening. Den kalles n\xc3\xa5 vanligvis for Den \xc3\xa5pne kirke fordi den fungerere \xc3\xa5pent og dens institusjoner er regjeringsregisterte. Den andre gruppen kalles gjerne for Undergrunnskirken, og avviser enhver kontroll fra det kommunistiske regime og opererer derfor i stor grad uten \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke regjeringsgodkjenning.\n_START_SECTION_\nDen \xc3\xa5pne kirke\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om r\xc3\xb8ttene kan forf\xc3\xb8lges tilbake til Den katolske patriotiske forenings endelige tilkomst 1957, ble skillet ikke skikkelig \xc3\xa5penbart f\xc3\xb8r prestene vendte tilbake til virke i sine bisped\xc3\xb8mmer i 1978 og 1979. Ettersom regjeringens politikk etter kulturrevolusjonen tillot dem \xc3\xa5 virke i det \xc3\xa5pne i stedet for i skjul, var det mange som valgte det. Under 30 biskoper var fremdeles i live. Noen hadde sittet fengslet p\xc3\xa5 grunn av sin usvikelige troskap mot paven og hadde nektet enhver tilknytning til Den katolske patriotiske forening, men var n\xc3\xa5 mer villige til \xc3\xa5 samarbeide med organisasjonen for \xc3\xa5 kunne bidra best mulig til kirkens fremtid. Etter 1981 sluttet Den katolske patriotiske forening \xc3\xa5 kreve at b\xc3\xa5de konsekrerende biskoper og de som skulle konsekrert skulle sverge p\xc3\xa5 deres uavhengighet fra Roma. Det f\xc3\xb8rte til at flere prester var villige til \xc3\xa5 la seg bispevie. Flere av disse biskopene innhentet i all hemmelighet en legitimering av sin status fra paven. Det var ogs\xc3\xa5 dem som aktivt s\xc3\xb8kte seg til h\xc3\xb8yere posisjoner innen Den katolske patriotiske forening i den hensikt \xc3\xa5 p\xc3\xa5virke beslutninger og t\xc3\xb8yle deres tendens til unilateral kontrollut\xc3\xb8velse.\n_START_SECTION_\nDen katolske undergrunnskirken\n_START_PARAGRAPH_\nMange geistlige som ble l\xc3\xb8slatt ved slutten av kulturrevolusjonen var helt i mot \xc3\xa5 g\xc3\xa5 inn i noen katolsk organisasjon som var regjeringsregistrert. De nektet \xc3\xa5 bo i presteg\xc3\xa5rder sammen med prester som hadde giftet seg, eller forr\xc3\xa5dt andre, eller offentlig avvist pavens primat. Derfor drev de sin sjelesorg p\xc3\xa5 privar plan, og snart tiltrakk de seg et meget h\xc3\xb8yt antall katolikker. Biskop Fan Xueyan av Baoding i Hebei ble l\xc3\xb8slatt i 1979, og ble snart den ubestridte leder av undergrunnskirken. Han s\xc3\xa5 det prek\xc3\xa6re behov for biskoper i flere bisped\xc3\xb8mmer, og konsekrerte tre slike uten \xc3\xa5 blande inn regjeringen eller innhente tillatelse fra den \xc3\xa5pne kirke. Da pave Johannes Paul II ble kjent med omstendighetene som utl\xc3\xb8ste denne handlem\xc3\xa5ten, legitimerte han de nye biskopene og gav biskop Fan s\xc3\xa6rlige fullmakter til \xc3\xa5 fortsette slik, det vil si tillatelse til \xc3\xa5 ordinere koadjutor-biskoper og nye biskoper i vakante nabobisped\xc3\xb8mmer. Kort etter ble biskop Fan arrestert p\xc3\xa5 nytt, men da var det hele i gang og undergrunnskirken fikk stadig flere nye bispevielser ved at andre videref\xc3\xb8rte de hemmelige bispevielser._NEWLINE_I 1989 hadde undergrunnskirken s\xc3\xa5ledes mer enn 50 biskoper, og den organiserte i november samme \xc3\xa5r sin egen bispekonferanse, og s\xc3\xb8rget for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re det godt kjent. Bispekonferanser er nasjonale strukturer som var vokst frem fra annet vatikankonsil (1962-1965), og de inneb\xc3\xa6rer p\xc3\xa5 \xc3\xa9n m\xc3\xa5te en grad av kirkelig nasjonalt selvstyre som ikke var tilstede i den katolske kirke forut for konsilet. Opprettelsen av en slik konferanse kunne ogs\xc3\xa5 bestaktes en demokratisk fornyelse som var i pakt med Deng Xiaopings intensjoner. Tar man med at undergrunnskirken ogs\xc3\xa5 s\xc3\xa5 sm\xc3\xa5tt var kommet i gang med \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re messefeiring p\xc3\xa5 kinesisk (i stedet for latin), ble den regimen\xc3\xa6re patriotiske forening stilt i forlegenhet ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 dette punktet. (Det var f\xc3\xb8rst i Shanghai at den \xc2\xab\xc3\xa5pne\xc2\xbb kirke under ledelse av biskop Aloysius Jin Luxian begynte messefeiring p\xc3\xa5 kinesisk i 1989.)_NEWLINE_Roma hadde ogs\xc3\xa5 gitt undergrunnsbiskoper tillatelse til \xc3\xa5 prestevie menn som ikke hadde den ellers p\xc3\xa5krevede lange seminarsutdannelse. Det man da har m\xc3\xa5ttet ta med p\xc3\xa5 kj\xc3\xb8pet, er at endel undergrunnsprester ble svakere teologisk enn godt var. Noen steder er det ogs\xc3\xa5 blitt uoversiktige situasjoner, med noen bisped\xc3\xb8mmer der opptil tre biskoper har ansett seg som den rettmessige embedsinnehaver._NEWLINE_Fra 1989 ble undergrunnskirken utsatt for \xc3\xb8kt press fra myndighetene. I det samme dokumentet fra februar det \xc3\xa5ret der myndighetene tillot katolikkene \xc3\xa5 betrakte paven som sin \xc3\xa5ndelige leder, ble det ogs\xc3\xa5 satt opp hva slags tiltak man skulle bekjempe undergrunnskirken med. De kommunistiske kadre ble bedt om \xc3\xa5 skjelne mellom to grupper undergrunnskatolikker: Dem som holdt fast ved en fiendtlig innstilling og som oppildnet de troende, og dem som ikke ville tilslutte seg den \xc3\xa5pne kirke p\xc3\xa5 grunn av sin troskap til paven. Den f\xc3\xb8rste gruppen m\xc3\xa5tte det sl\xc3\xa5s hardt ned p\xc3\xa5, men den annen skulle behandles med t\xc3\xa5lmodighet. Mange ble arrestert, blant annet biskop Fan._NEWLINE_Den nye generalsekret\xc3\xa6r for kommunististpartiet, Jiang Zemin, var etter alt \xc3\xa5 d\xc3\xb8mme enige med dem som mente at det var den polske fagforeningen Solidaritet, st\xc3\xb8ttet av den katolske kirke og s\xc3\xa6rlig av den polske pave Johannes Paul II, som satte i gang den utvikling som f\xc3\xb8rte til kommunismens fall i Polen og s\xc3\xa5 til dens kollaps i hele \xc3\x98st-Europa. Jiang og andre s\xc3\xa5 i dette en viktig grunn til \xc3\xa5 holde kirken under partiets kontroll, og sl\xc3\xa5 ned  undergrunnskatolikkene._NEWLINE_Den ekstraordin\xc3\xa6re tillatelsen gitt til undergrunnsbiskoper om nye bispevielser uten forh\xc3\xa5ndsklarering med paven gjaldt helt til Roma tolv \xc3\xa5r etter fant at forholdene hadde endret seg slik at slik klarering var praktisk gjennomf\xc3\xb8rbar, og p\xc3\xa5 et m\xc3\xb8te i Vatikanet mellom sakkyndige og avsvarlige innen Statssekretariatet og Kongregasjonen for troens utbredelse ble det den 26. september 1993 besluttet \xc3\xa5 trekke tilbake spesialtillatelsen. Dette skiftet sammenfalt med at de illegitime KPKA-biskoper begynte \xc3\xa5 henvende seg underh\xc3\xa5nden for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 sine ordinasjoner legitimert. Romas nye holdning fra 1993 hadde etter hvert den effekt at det ble slutt p\xc3\xa5 ordinasjonen av nye \xc2\xabundergrunnsbiskoper\xc2\xbb: Siden annen halvdel av 1990-\xc3\xa5rene er det s\xc3\xa5vidt kjent ikke kommet noe nihil obstat for flere undergrunnsbiskoper._NEWLINE_P\xc3\xa5 lokalplanet etterfulgte myndighetene de forskjellige sentrale direktiver om opptreden overfor ikkeregistrerte religi\xc3\xb8se grupper meget forskjellig og tildels lunefullt. Man opplevde flere steder rivninger av kirker, arrestasjoner og forsvinninger, kraftig b\xc3\xb8telegging._NEWLINE_Etter at Falun Gong-bevegelsen ble forbudt i juli 1999 \xc3\xb8kte ogs\xc3\xa5 repressive tiltak mot uregistrerte katolske menigheter.  En ledende av de \xc2\xabregimetro\xc2\xbb katolske biskoper som ikke hadde fors\xc3\xb8kt \xc3\xa5 innhente noen pavelig legitimering av sitt verv som biskop av Beijing, Michael Fu Tieshan, kom offentlig med et sterkt forsvar av myndighetenes inngripen mot Falun Gong.\n_START_SECTION_\nTiln\xc3\xa6rming mellom de katolske fraksjoner\n_START_PARAGRAPH_\nI \xc3\xa5rene etter 1980 var det mange steder en dyp kl\xc3\xb8ft mellom de katolikker som levde sitt kirkelige liv i statsautoriserte former, og de som nektet \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re det. Men bitterhet og mistro begynte gradvis sluppet taket hos stadig flere, og de to gruppene begynte g\xc3\xa5 innlede praktisk samarbeide p\xc3\xa5 en del steder og felter. Forsoningen mellom gruppene f\xc3\xb8rte til at skillelinjene mellom dem begynte \xc3\xa5 bli utvisket. Troskap overfor paven var ikke lenger samme pr\xc3\xb8vestein som f\xc3\xb8r etter at pave Johannes Paul II legitimiserte stadig flere av den \xc3\xa5pne kirkes biskoper og de fleste av deres nye biskoper ble ordinert etter \xc3\xa5 ha innhentet pavelig godkjenning. For yngre generasjoner av prester, nonner og lekfolk bet\xc3\xb8d de gamle skillelinjer mindre og mindre._NEWLINE_Tiln\xc3\xa6rmingen opplevde imidlertid stadige tilbakeslag. P\xc3\xa5 begge sider fantes det milj\xc3\xb8er som ikke \xc3\xb8nsket noen forsoning (eller kun ville ha den p\xc3\xa5 egne premisser). Det er ogs\xc3\xa5 dem som antar at det er de blant myndighetene som har sett det som fordelaktig at katolikkene i Kina plages av indre strid og ikke er i stand til \xc3\xa5 opptre som en enhetlig st\xc3\xb8rrelse i samfunnet. Det har ogs\xc3\xa5 vist seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re et voksende problem at personer innenfor de offisielle strukturer, det v\xc3\xa6re seg i den regjeringsregistrerte kirke selv, den patriotiske forening eller med forbindelser med de regionale eller det sentrale myndigheters r\xc3\xa5d for religi\xc3\xb8se anliggender, fikk foretatt salg av kirkelig eiendom og latt inntektene forsvinne til personlige form\xc3\xa5l. Slik har enkelte meget verdifulle og p\xc3\xa5 grunn av beliggenheten i praksis uerstattelige tomter i det sentrale Beijing i tilknytning til to av de fire katolske hovedkirker g\xc3\xa5tt tapt, de fleste ved at en person som stod den \xc2\xabregistrerte\xc2\xbb beijingbiskopen Michael Fu Tieshan (d\xc3\xb8d april 2007) under hans lange sykeleie med eller uten hans fulle viten klarte \xc3\xa5 selge dem unna. Forbitrelsen over slike salg er imidlertid ikke bare tilstede blant \xc2\xabundergrunns\xc2\xbbkatolikkene, men ogs\xc3\xa5 blant de andre troende.\n_START_SECTION_\nSino-vatikanske forbindelser\n_START_PARAGRAPH_\nDa Mao Zedong kom til makt og utropte Folkerepublikken i 1949 i Beijing bad Pavestolens diplomatiske representant i Kina om et m\xc3\xb8te med Mao Zedong. Han satt likesom det \xc3\xb8vrige diplomati i Nanjing, der Republikken Kina hadde hatt sin hovedstad inntil den trakk seg over til Taiwan. De fleste vestlige diplomater hadde forlatt fastlandet, men internuntien, erkebiskop Antonio Riberi, ble igjen i h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 kunne videref\xc3\xb8re relasjonene med den nye regjering. I stedet ble han til slutt utvist i september 1951; Folkerepublikken avviste dermed diplomatiske forbindelser med Vatikanet. Dermed fulgte Pavestolen noe forsinket med p\xc3\xa5 det diplomatiske flyttelass til Taipei._NEWLINE_En fullstendig normalisering mellom Pavestolen og Folkerepublikken Kina avhenger av en normalisering p\xc3\xa5 det religi\xc3\xb8se plan, dvs. av om Den katolske kirke i Kina f\xc3\xa5r anledning til \xc3\xa5 virkeliggj\xc3\xb8re sine relasjoner til paven i henhold til katolsk trosl\xc3\xa6re. Uformelle samtaler mellom Vatikanet og den kinesiske regjering p\xc3\xa5gitt periodisk siden 1980. Beijing inns\xc3\xa5 at landet hadde meget \xc3\xa5 vinne med \xc3\xa5 gjenopprette slike forbindelser, men har insistert p\xc3\xa5 at Vatikanet f\xc3\xb8rst br\xc3\xb8t forbindelsene med Taiwan. Vatikanet ans\xc3\xa5 en normalisering som et m\xc3\xa5l for \xc3\xa5 kunne forsvare trosfriheten for Kinas katolikker._NEWLINE_Kontaktene var etter manges mening n\xc3\xa6r et gjennombrudd i 1999, og p\xc3\xa5 tegnebrettet l\xc3\xa5 det etter sigende en rekke kirkelige tiltak med utnevnelser av biskoper og koadjutor-biskoper og andre reguleringer. Men i \xc3\xa5r 2000 kom et tilbakeslag, vel planlagt fra de kinesiske myndigheters side. I hemmelighet hadde man foretatt forberedelsene - det skulle bispevies tolv biskoper uten pavelig mandat. Den 6. januar ble det s\xc3\xa5 konsekrert fem biskoper for den \xc3\xa5pne kirke uten at dette mandat (flere av de tolv kandidatene trakk seg eller stakk av), og senere gjennomdrev myndighetene en bispevielse ogs\xc3\xa5 den 25. januar. Noe slikt hadde ikke skjedd p\xc3\xa5 mange \xc3\xa5r. Da planene om bispevielsene ble kjent, reagerte Vatikanet ved sin pressetalsmann Joaquin Navarro-Valls offentlig: \xc2\xabJeg m\xc3\xa5 gi uttrykk for Den hellige Stols overraskelse og skuffelse, fordi denne beslutning kommer p\xc3\xa5 en tid da det fra alle sider h\xc3\xb8res stemmer som reiser ekte h\xc3\xa5p om en normalisering av forbindelsene mellom Den hellige Stol og Beijing. Denne handling oppsetter hindringer som uten tvil hindrer denne prosess.\xc2\xbb Alle dem som ble konsekrert var under press, de tre yngre var s\xc3\xa6rlig plaget av tvil. \xc3\x89n av dem betrodde seg etterp\xc3\xa5 og sa: \xc2\xabPresset var sterkt, og jeg er svak.\xc2\xbb For Vatikanet ville det v\xc3\xa6rt lite aktuelt \xc3\xa5 gjenopprette de diplomatiske forbindelser med Beijing bare for diplomatiets egen skyld. De kontakter som hadde v\xc3\xa6rt mellom partene hadde gitt Vatikanet et h\xc3\xa5p om at en nyordning av de diplomatiske forbindelser ville ledsages av en nyordning og normalisering av de kirkelige forhold. If\xc3\xb8lge den italienske avisen Il Messaggero skulle den avtalen som man trodde holdt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 bane seg frem, g\xc3\xa5 ut p\xc3\xa5 at Vatikanet skulle fremlegge navnene p\xc3\xa5 sine bispekandidater for regjeringsgodkjenning f\xc3\xb8r utnevnelsene ble offentliggjort og ordinasjonene foretatt. I dette lys ble de uhjemlede bispevielsene i Peking ha manifestert for Roma de de l\xc3\xb8fter eller signaler som kineserne m\xc3\xa5tte ha gitt, likevel ikke var til \xc3\xa5 stole p\xc3\xa5. Derfor reagerte Roma. Det er mye som tyder p\xc3\xa5 at det var personer i Den patriotiske bevegelse og i R\xc3\xa5det for religi\xc3\xb8se anliggender som med de uhjemlede bispevielser s\xc3\xa5 seg tjent med \xc3\xa5 stikke kjepper i hjulene for tiln\xc3\xa6rmingen. Kanskje fryktet noen av dem en vesentlig svekket fremtidig rolle, og andre en utvikling sammenlignet med Falun Gong-bevegelsen som man nettopp hadde st\xc3\xa5tt ned p\xc3\xa5._NEWLINE_Senere samme \xc3\xa5r, den 1. oktober, ble 120 kinesiske martyrer helligk\xc3\xa5ret i Roma. Dette utl\xc3\xb8ste krass kritikk fra Beijing, og ble et nytt tilbakeslag for underh\xc3\xa5ndstiln\xc3\xa6rmelsene mellom Roma og Beijing. Beijing reagerte p\xc3\xa5 valget av datoen, som er den kinesiske nasjonaldagen og \xc3\xa5rsdagen for formann Mao Zedongs proklamering av Folkerepublikken Kina i 1949. Men de raste ogs\xc3\xa5 mot helligk\xc3\xa5ringen av 86 av ofrene fra det s\xc3\xa5kalte Bokseroppr\xc3\xb8ret i 1900, som hadde som form\xc3\xa5l \xc3\xa5 eliminere den europeiske innflytelsen i Kina. Den kommunistiske propagandaen hyller de fanatiske Bokserne som tidlige patriotiske helter. Hundrevis av kinesiske katolske nonner, prester og misjon\xc3\xa6rer ble slaktet ned under oppr\xc3\xb8ret. Beijing hevdet at Vatikanet med denne handlingen forfalsket historien, forherliget imperialismens invasjon og s\xc3\xa5ret det kinesiske folk ved \xc3\xa5 \xc3\xa6re mennesker som har beg\xc3\xa5tt \xc2\xabalvorlige forbrytelser\xc2\xbb. \xc2\xabDet fleste av dem ble henrettet fordi de under kolonialismens og imperialismens invasjon br\xc3\xb8t kinesiske lover, eller de ble drept fordi de tyranniserte det kinesiske folk under Opiumskrigen eller invasjonen fra de utenlandske maktene\xc2\xbb, sa en talsmann for det kinesiske utenriksdepartementet._NEWLINE_Vatikanet understreket at det ikke l\xc3\xa5 noen politiske eller diplomatiske vurderinger bak datoen 1. oktober. Dagen ble valgt fordi det var en s\xc3\xb8ndag og fordi det er minnedagen for Teresa av Lisieux, misjon\xc3\xa6renes skytshelgen, og Vatikanet insisterte p\xc3\xa5 at dagen ikke var ment som noen provokasjon. De avviste ogs\xc3\xa5 kinesiske beskyldninger om at regjeringen p\xc3\xa5 Taiwan sto bak anmodningen om \xc3\xa5 helligk\xc3\xa5re martyrene. Alle martyrene d\xc3\xb8de f\xc3\xb8r 1930, og ingen av de mange kristne som er myrdet av det ateistiske kommunistpartiet var inkludert. Da paven i 2001 skrev et etter manges mening r\xc3\xb8rende brev til Kinas folk og myndigheter i anledning pater Matteo Riccis ankomst til Beijing, et brev som understreket at han ikke bad om noen \xc2\xabprivilegier\xc2\xbb men bare om \xc2\xabfrihet\xc2\xbb for kirken for \xc3\xa5 kunne bidra til \xc2\xab\xc3\xa5 fremme det store kinesiske folks gode\xc2\xbb, og bad om unnskyldning for alle tidligere misforst\xc3\xa5elser og negative signaler, avfeide Den patriotiske forening ved biskop Fu Tieshan det hele offentlig som \xc2\xabutilstrekkelig\xc2\xbb.      _NEWLINE_...._NEWLINE_Etter en kort pause kom det stilltiende og underh\xc3\xa5nden p\xc3\xa5 plass en ny prosedyre ved bispeutnevnelser. Det var stadig mange d\xc3\xb8dsfall blant de aldrende katolske biskoper, og set skapte problemer i de mange titallsbisped\xc3\xb8mmer som ble uten overhode. I mer enn fem \xc3\xa5r lot de kinesiske myndigheter det skje at de lokale prester, noen ganger sammen med nonner og med ledende lekfolk, nominerte ved valg en bispekandidat og sendte navnet ogs\xc3\xa5 til Roma for godkjenning. Myndighetenes godkjenning ble s\xc3\xa5 innhentet i etterkant, skj\xc3\xb8nt rekkef\xc3\xb8lgen kunne ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6re den omvendte, eller prosessene l\xc3\xb8p parallelt. Slik gikk det for seg i bisped\xc3\xb8mmene Xianxian og Jinxiang (provinsen Hebei), i Nanning (Guangxi), Bameng (Indre Mongolia) og Xi'an (Shaanxi) og Wanzhou (Sichuan). At et slikt system var kommet p\xc3\xa5 plass, kan betegnes som \xc2\xaben stille revolusjon\xc2\xbb; det ble aldri offentlig eller \xc3\xa5pent innr\xc3\xb8mmet, skj\xc3\xb8nt det hendte at kinesiske lokale embedsmenn eksplisitt sa til lokale prester: \xc2\xabN\xc3\xa5 har vi gjort v\xc3\xa5r jobb, n\xc3\xa5 f\xc3\xa5r dere gj\xc3\xb8re deres\xc2\xbb.          _NEWLINE_Tidlig 2006 var det alts\xc3\xa5 god grunn til \xc3\xa5 tro at  de sino-vatikanske forbindelser var kommet inn i smulere farvann. Men i l\xc3\xb8pet av noen uker i mai-juni ble to unge biskoper ordinert uten at mandat fra Roma, den ene for Kunming og den annen for Anhui. Den kinesiske katolske patriotiske forening, som stod bak, viste til kirken i Kina selvstendighet, det vil si gav dermed implisitt tilkjenne at de stilltiende ordninger der bispenominerte ble gitt tid til \xc3\xa5 innhente pavelig gr\xc3\xb8nt lys f\xc3\xb8r de gikk med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 la seg ordinere, ikke lenger ville videref\xc3\xb8res. En tredje biskop, en av dem som i Romas \xc3\xb8yne var blitt ulovlig ordinert i januar 2006, ble innsatt som biskop i Mindong i Fujian. Det var ogs\xc3\xa5 en bispekandidat som faktisk hadde f\xc3\xa5tt underh\xc3\xa5nds godskjenning av Roma, og han ble omtrent p\xc3\xa5 samme tid, i mai 2006, ordinert som hjelpebiskop for Shenyang.\xc2\xbb._NEWLINE_Grunnen til at den fem \xc3\xa5rs stille nyordning kom til en br\xc3\xa5 slutt, er enn\xc3\xa5 ikke klar. Det har v\xc3\xa6rt spekulert i at pave Benedikt XVIs utnevnelse av Hongkongs biskop Joseph Zen Ze-kiun til kardinal ble oppfattet som en provokasjon som kalte p\xc3\xa5 mottrekk som en markering overfor den nye pave. Msgr. Zen var like frittalende etter han ble kardinal som han hadde v\xc3\xa6rt f\xc3\xb8r, og det kom snart til en \xc3\xa5pen, offentlig og skarp strid mellom ham og Den patriotiske forenings leder Anthony Liu Bainian\xc2\xbb.   _NEWLINE_...._NEWLINE_I juni 2007 sendte pave Benedikt XVI et omfattende \xc2\xabbrev til biskopene, prestene, de konsekrerte og det troende lekfolk i den katolske kirke i Folkerepublikken Kina\xc2\xbb. Brevet ble f\xc3\xb8rst gjort kjent for myndighetene f\xc3\xb8r det den allmenne offentliggj\xc3\xb8ringsdato 30. juni. Brevet ble f\xc3\xb8rst gjort kjent for myndighetene f\xc3\xb8r det den allmenne offentliggj\xc3\xb8ringsdato 30. juni._NEWLINE_Det gav uttrykk for en stor vilje til forst\xc3\xa5else for tilpasninger til de r\xc3\xa5dende forhold, s\xc3\xa5 lenge dette ikke gikk p\xc3\xa5 bekostning av kirkens ekklesiologi og dens prinsipielle uavhengighet fra statsmaktene. I brevet modifiserte paven et direktiv fra 1988 der Vatikanet p\xc3\xa5 det sterkeste frar\xc3\xa5det kontakt med regimeutnevnte biskoper, et direktiv som i virkeligheten lenge hadde v\xc3\xa6rt inoperativt selv om Roma ikke eksplisitt hadde trukket det tilbake. Men samtidig trakk paven ogs\xc3\xa5 tilbake s\xc3\xa6rtillatelser gitt til kinesisk presteskap blant annet vide dispensasjoner om forvaltningen av ekteskapets sakrament - grunnen til reverseringen var at det n\xc3\xa5 var bedre kommunikasjonsmuligheter mellom kirkelige instanser._NEWLINE_En rekke biskoper uttrykte umiddelbart stor takknemlighet og tilslutning til pavens brev. Det gjaldt b\xc3\xa5de legitimerte \xc2\xab\xc3\xa5pne\xc2\xbb biskoper som Shanghais biskop Aloysius Jin Luxian \xc2\xabundergrunnsbiskoper\xc2\xbb som Joseph Wei Jingyi av Qiqihar,, \xc2\xabundergrunnsbiskoper\xc2\xbb som senere er blitt godtatt av kinesiske myndigheter som biskop Lucas Li Jingfeng av Fengxiang, og biskoper som er blitt godkjent av Roma innen de ble ordinert med myndighetenes tillatelse, alts\xc3\xa5 legitime \xc2\xab\xc3\xa5pne\xc2\xbb biskoper som Peter Feng Xinmao, koadjutor av Hengshui._NEWLINE_I september 2007 fant det sted to bispevielser, begge av prester som var blitt gitt pavelig mandat av Vatikanet og var regjeringsapproberte: Guiyang fikk den 8. september en koadjutor-biskop (Paul Xiao Zejiang), og Beijing fikk en ny (erke)biskop den 21. samme m\xc3\xa5ned, msgr. Joseph Li Shan.\n_START_SECTION_\nProtestantene\n_START_PARAGRAPH_\nDet protestantiske n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r i Hongkong g\xc3\xa5r tilbake til 1841. Det er i 2007 omkring 300\xc2\xa0000 protestantiske kristne bosatt i Hongkong, i over 1\xc2\xa0300 menigheter fordelt p\xc3\xa5 mer enn 50 trossamfunn. Baptistene er det st\xc3\xb8rste av de protestantiske trosretningene, fulgt av lutheranerne. Andre st\xc3\xb8rre trossamfunn er adventistene, anglikanerne, Christian and Missionary Alliance, Church of Christ in China, metodistene, Pinsebevegelsen og Frelsesarmeen. Med stor vekt p\xc3\xa5 ungdomsarbeid har mange menigheter en h\xc3\xb8y andel av yngre medlemmer. De protestantiske kirker er ogs\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt engasjerte innen utdannelse, helsearbeid og sosialt arbeid._NEWLINE_Protestantiske organisasjoner driver pr. 2007 tre utdannelsesinstitusjoner p\xc3\xa5 terti\xc3\xa6rniv\xc3\xa5: Chung Chi College ved Chinese University of Hong Kong, Hong Kong Baptist University og Lingnan University. De driver 144 middelskoler, 192 barneskoler, 273 barnehager og 116 sm\xc3\xa5barnshjem. Dessuten har de 16 teologiske seminarer og bibelinstitutter, 16 kristne forlag og 57 kristne bokhandlere. De har syv sykehus med 3749 senger, 18 klinikker og 59 sosialtjenesteorganisasjoner som yter et bredt spekter av tjenester som for eksempel 227 samfunns- eller ungdomssentra, 74 day care-sentra, 17 barnehjem, 35 gamlehjem, 106 eldresentra, to skoler for blinde og d\xc3\xb8ve, 47 oppl\xc3\xa6ringssentra for mentalt funksjonshemmede og 15 leirteder. Fem internasjonale gjestetype med hotellmessig preg drives av YMCA og YWCA._NEWLINE_Kirkene st\xc3\xb8tter n\xc3\xb8dhjelps- og utviklingsprosjekter i fattige land. Det utgis to protestantiske aviser, The Christian Weekly og The Christian Times. To \xc3\xb8kumeniske organer bidrar til \xc3\xa5 koordinere samarbeidet blant protestantene i byen. Den eldre, som ble stiftet i 1915, heter Hong Kong Chinese Christian Churches Union. Den andre er Hong Kong Christian Council, opprettet i 1954. De st\xc3\xb8rre tradisjonelle trosretningene st\xc3\xb8tter aktivt opp om disse.\n_START_SECTION_\nKatolikkene\n_START_PARAGRAPH_\nDen katolske kirke organisere et apostolisk prefektur i 1841 som ble oppgradert til apostolisk vikariat i 1874 og bisped\xc3\xb8mme i 1946. Omkring 239\xc2\xa0400 hongkongborgere er katolikker. Men det er ogs\xc3\xa5 store mengder utenlandske katolikker, s\xc3\xa6rlig filippinske hushjelper. De betjenes (2007) av  309 prester, 60 lekbr\xc3\xb8dre og 519 s\xc3\xb8stre. Det er 52 menigheter med 40 kirker, 30 kapeller og 28 haller for gudstjenester, som gjennomf\xc3\xb8res p\xc3\xa5 kantonesisk. Et stort antall kirker har dessuten gudstjenester p\xc3\xa5 engelsk og tagalog._NEWLINE_Bisped\xc3\xb8mmet opprettholder de tradisjonelle b\xc3\xa5nd med paven og Roma._NEWLINE_Det finnes 320 katolske skoler og barnehaver med omkring 286\xc2\xa0000 elever/barn. Katolikkene driver seks sykehus, 15 klinikker, 13 sosialsentra, 15 hosteller, 12 gamlehjem, 15 rehabiliteringstjenestesentra og mange selvhjelpsklubber og -foreninger. Caritas Hong Kong er bisped\xc3\xb8mmets offisielle organ for sosiale anliggender, og hjelper trengende av alle religi\xc3\xb8se bakgrunner; 95 prosent av de som nyter godt av tjenestene er ikke katolikker. Bisped\xc3\xb8mmet utgir to ukeaviser, Kung Kao Po og The Sunday Examiner."