b"\n_START_ARTICLE_\n\xc3\x89mile Baudot\n_START_SECTION_\nTidlig liv\n_START_PARAGRAPH_\nBaudot ble f\xc3\xb8dt i Magneux, Haute-Marne i Frankrike som s\xc3\xb8nn av bonden og den senere ordf\xc3\xb8reren i Magneux, Pierre Emilie Baudot. Baudots eneste formelle utdannelse var grunnskole. Deretter arbeidet han som landbruker p\xc3\xa5 sin fars g\xc3\xa5rd f\xc3\xb8r han fikk ansettelse i det franske Post og Telegrafadministrasjonen som telegrafaspirant i 1869._NEWLINE_Her fikk han oppl\xc3\xa6ring i Moresetelegrafi. Senere ble han sendt p\xc3\xa5 et fire m\xc3\xa5neders kurs for \xc3\xa5 l\xc3\xa6re Hughes system for skrivende telegrafi. Dette kurset skulle senere inspirere ham til \xc3\xa5 utvikle sitt eget system._NEWLINE_Han tjenestegjorde en kort periode under den fransk-pr\xc3\xb8yssiske krig f\xc3\xb8r han vendt tilbake til sivil tjeneste i 1872.\n_START_SECTION_\nTelegrafi\n_START_PARAGRAPH_\nTelegrafavdelingen oppmuntret Baudot til, i fritiden, \xc3\xa5 utvikle et tidsdelt multiplekset system best\xc3\xa5ende av flere Hughes systemer. Baudot inns\xc3\xa5 at en telegraflinje for en stor del av tiden var ubrukt bortsett fra de korte intervallene da et tegn ble sendt. Med et klokkesystem i begge ender av linjen fant han en metode slik at fem meldingsstr\xc3\xb8mmer kunne overf\xc3\xb8res \xc2\xabsamtidig\xc2\xbb p\xc3\xa5 samme linje. Systemet ble adoptert av den franske post og teleadministrasjonen fem \xc3\xa5r senere._NEWLINE_Baudot oppfant sin egen telegrafkode, Baudotkode, i 1870 og patenterte den i 1874. Dette er en 5-bit kode som tillater telegrafoverf\xc3\xb8ring av det romerske alfabet, tall og tegn og kontrollkarakterer. I 1874 eller 1875 (kildene divergerer), hadde han utviklet en elektromekanisk metode for \xc3\xa5 sende koden. Hans oppfinnelse var basert p\xc3\xa5 Hughes' mekanisme for skriving, en innretning for avlesing av sendertastaturet, oppfunnet av Bernard Meyer i 1871 og en 5-bit kode anvist av Carl Friedrich Gauss og Wilhelm Eduard Weber. Sammen med egne ideer sammenstilte Baudot dette til et komplett multiplekset system.\n_START_SECTION_\nBaudots system\n_START_PARAGRAPH_\n17. juni 1874 patenterte Baudot sitt f\xc3\xb8rste utkast til et fjernskriversystem, Patent no. 103,898 Syst\xc3\xa8me de t\xc3\xa9l\xc3\xa9graphie rapide, der de overf\xc3\xb8rte transmisjonssymbolene automatisk ble omkodet til typografiske tegn og skrevet ut p\xc3\xa5 mottakersiden. Hovedkomponentene i Baudots system er p\xc3\xa5 sendersiden et tastatur med 5 tangenter og en \xc2\xabfordeler\xc2\xbb. P\xc3\xa5 mottakersiden en ny fordeler og et skrivesystem som skrev ut meldingen p\xc3\xa5 papirremse. En stasjon kunne b\xc3\xa5de sende og motta og bestod dermed av et tastatur, en fordeler og en remseskriver._NEWLINE__NEWLINE_Hovedelementet i Baudots system var fordeleren. Hver tangent hadde en elektrisk kontakt. Str\xc3\xb8mmen fra denne ble ledet inn p\xc3\xa5 en sektor i fordeleren. I fordeleren roterte en kontakt som leser sektoren for hver tangent og overf\xc3\xb8rte denne til linjen. P\xc3\xa5 skissen er vist en fordeler med ti sektorer som gir plass til to operat\xc3\xb8rer_NEWLINE_som etter tur sender p\xc3\xa5 samme linje. P\xc3\xa5 mottakersiden er det en ny fordeler som sender signalet fra hver enkelt tangent til et tilh\xc3\xb8rende rel\xc3\xa9 med holdekrets. Relegruppen styrer et typehjul som dreies frem til rett bokstav eller tegn og en hammer drevet av en elektromagnet, sl\xc3\xa5r tegnet inn p\xc3\xa5 papirremsen. Deretter frigj\xc3\xb8res releene og systemet er klar til \xc3\xa5 motta neste symbol. En ser ta det er essensielt at kontaktene i fordelerne p\xc3\xa5 sendersiden og mottakersiden m\xc3\xa5 g\xc3\xa5 i takt. Det hele danner et synkront tidsdelt system. Fordeleren p\xc3\xa5 sendersiden ble til \xc3\xa5 begynne med drevet av et system av lodd slik en kjenner det fra urverk, senere av en elektrisk motor. Hastigheten ble f\xc3\xb8rst regulert med en sentrifugalregulator. Senere av et elektrisk system med elementer fra en pendel som styrte elektriske impulser. P\xc3\xa5 mottakerside var det et tilsvarende system. Her ble rotasjonshastigheten satt noe h\xc3\xb8yere enn p\xc3\xa5 sendersiden. I hver sektor, en for hver tangent, ble det overf\xc3\xb8rt enten en positiv spenning dersom tangenten ikke var trykket ned, eller en negativ spenning dersom tangenten var trykket ned n\xc3\xa5r avleserkontakten passerte. P\xc3\xa5 \xc3\xa9n av sektorene var denne polariteten motsatt. Dersom det kontakten p\xc3\xa5 mottakersiden l\xc3\xa5 litt f\xc3\xb8r senderkontakten ble dette utnyttet til \xc3\xa5 bremse mottakersystemet slik at sender og mottaker gikk synkront. En kan legge merke til at det kun var den 5-bit koden som ble overf\xc3\xb8rt, ingen startbit eller stoppbit. Skissen viser en fordeler med ti sektorer som gir plass for to operat\xc3\xb8rer. Her er bare vist kontaktene og releene for f\xc3\xb8rste operat\xc3\xb8r. _NEWLINE_Baudots system ble bygget for \xc3\xa9n eller flere samtidige operat\xc3\xb8rer, helt opp til seks stykker. Hver operat\xc3\xb8r hadde et tastatur med fem pianolignende tangenter. Hvert sett med tangenter koblet til fem sektorer p\xc3\xa5 fordeleren. Tangentene ble operert med to fingre p\xc3\xa5 venstre h\xc3\xa5nd og tre p\xc3\xa5 h\xc3\xb8yre. Straks en tangent var trykket ned ble den mekanisk l\xc3\xa5st til fordeleren hadde fullf\xc3\xb8rt lesingen av symbolet. Deretter ble tangenten igjen frigjort og var klar for neste symbol. Frigj\xc3\xb8ringen av tangentene ble annonsert med et cadence signal, til \xc3\xa5 begynne med av en tonepuls i en telefon (h\xc3\xb8yttaler), senere ved et h\xc3\xb8rbart klikk i fordeleren. Fordeleren gikk med sin faste omdreiningshastighet og operat\xc3\xb8rene m\xc3\xa5tte f\xc3\xb8lge denne, vanligvis med en takt p\xc3\xa5 ca. 30\xc2\xa0tegn/min.\n_START_SECTION_\nTidlig bruk\n_START_PARAGRAPH_\nBaudots system ble akseptert av den franske telegrafadminstrasjonen i 1875 og de f\xc3\xb8rste testene ble gjennomf\xc3\xb8rt mellom Paris og Bordeaux den 12. november 1877. I slutten av 1977 startet en duplex line p\xc3\xa5 1700\xc2\xa0km mellom Paris og Roma._NEWLINE_Baudots system ble vist i Paris p\xc3\xa5 verdensutstillingen 1878 Exposition Universelle og vant gullmedalje. Dette gjorde systemet verdenskjent.\n_START_SECTION_\nBoudots senere karriere\n_START_PARAGRAPH_\nEtter suksessen med sitt system ble Baudot forfremmet til Controller i 1880 og til Inspekt\xc3\xb8r-ingeni\xc3\xb8r i 1882._NEWLINE_I juli 1887 gjennomf\xc3\xb8rte han en vellykket test over Atlanterhavskabelen mellom Weston-super-Mare og Waterville, Nova Scotia med en dobbel Baudot koblet i duplex._NEWLINE_Den 8. august 1890 etablerte han forbindelse mellom Vannes ved Paris og Lorient. Et tripleks system ble satt opp mellom Paris og Bordaux der en tidligere hadde brukt et Hughes system som hadde fungert d\xc3\xa5rlig. I april 1894 satte han opp forbindelse mellom b\xc3\xb8rsene i Paris og Milano. Her ble det tatt i bruk en forsterkerstasjon i form av et rel\xc3\xa9system._NEWLINE_Baudots telegrafsystem ble etterhvert n\xc3\xa6r ener\xc3\xa5dende i Frankrike og en rekke andre land, f\xc3\xb8rst i Italia som tok det i bruk innenlands i 1887. Holland kom i 1896, \xc3\x98sterrike og Brasil i 1897. British Post Office i England tok et simplex system i bruk mellom London og Paris i 1897 og utvidet bruken fra 1898. I 1900 kom Tyskland, Russland i 1904, De vestindiske \xc3\xb8yer i 1905, Spania i 1906, Belgia i 1909, Argentina i 1912 og Romania 1913._NEWLINE_I 1897 ble Baudots system forbedret ved at en innf\xc3\xb8rte en stanset papirremse. Denne ble laget p\xc3\xa5 forh\xc3\xa5nd p\xc3\xa5 tilsvarende m\xc3\xa5te som morseremsene som ble brukt i Wheatstone og Creed systemene. En remseleser, styrt av fordeleren kunne derved erstatte den manuelle innskrivingen. Remsen hadde fem posisjoner for hull tilsvarende koden. En sjette rekke med mindre hull bre brukt til en fremtrekkermekanisme. Dette remsesystemet har v\xc3\xa6rt i bruk p\xc3\xa5 fjernskrivere frem til 1980-tallet da fjernskrivere for en stor del gikk ut av bruk. Baudots kodesystem ble senere standardisert som International Telegraph Alphabet Number 1 (ITA1), (CCITT-1).og dannet grunnlaget for det noe modifiserte CCITT nr.\xc2\xa02._NEWLINE_Baudot fikk lite hjelp av det franske telegrafverket til videreutvikling av sitt system og m\xc3\xa5tte flere ganger finansiere sin egen forskning. I 1880 solgte han endog gullmedaljen som han vant i _NEWLINE_Exposition Universelle in 1880.\n_START_SECTION_\nSiste \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nBaudot giftet seg med Marie Josephine Adelaide Langrognet den 15. januar 1890, men ekteskapet ble kortvarig, hun d\xc3\xb8de bare tre m\xc3\xa5neder senere den 9. april 1890._NEWLINE_Allerede da han begynte tjenesten i telegravtjenesten begynte han \xc3\xa5 f\xc3\xa5 helsemessige plager og han var ofte sykmeldt, en gang s\xc3\xa5 lenge som \xc3\xa9n m\xc3\xa5ned. Helseplagene fulgte ham hele livet til han d\xc3\xb8de den 28. mars 1903 i Sceaux, Hauts-de-Seine n\xc3\xa6r Paris, bare 57 \xc3\xa5r gammel.\n_START_SECTION_\nMimaults patentkrav\n_START_PARAGRAPH_\nI 1874 patenterte den franske telegrafekpedit\xc3\xb8ren Louis Victor Mimault et telegrafisystem som benyttet fem parallelle linjer. Denne l\xc3\xb8sningen ble ikke godtatt av det franske telegrafverket, noe som f\xc3\xb8rte til at Mimault modifiserte l\xc3\xb8sningen med elementer hentet fra Meyers telegrafsystem og oppn\xc3\xa5dde et nytt patent, noe som telegrafverket forsatt ikke fant form\xc3\xa5lstjenlig. I mellomtiden hadde Baudot patentert sin prototyp noen uker tidligere._NEWLINE_Mimault hevdet at hans ideer var det genuint nye og gikk til rettssak mot Baudot i 1877. Retten, Tribunal Civil de la Seine innhentet uttalelser fra tre eksperter utenfor telegrafverket. De gav Mimault sin st\xc3\xb8tte og mente at Baudots innsats m\xc3\xa5tte regnes som en forbedring av Mimaults l\xc3\xb8sning. Ingen av oppfinnerne var forn\xc3\xb8yd med resultatet. Imidlertid f\xc3\xb8ret det hele til at Mimault m\xc3\xa5tte betale alle rettskostnader. _NEWLINE_Mimault fikk et psykisk problem som endte med at han skj\xc3\xb8t og s\xc3\xa5ret to studenter ved \xc3\x89cole Polytechnique, noe han ikke senere ble anklaget for. Mimault fremsatte krav om at hans patent skulle forlenges, om 100.000 Franc og en \xc3\xa6resbevisning. En kommisjon som ble ledet av Jules Raynaud sjef for televerkets forskningsavdeling avvist Mimaults krav. Mimault reagerte s\xc3\xa5 sterkt at han skj\xc3\xb8t og drepte Raynaud, noe som gav ham 10 \xc3\xa5r straffearbeid og 20 \xc3\xa5r i eksil."