b"\n_START_ARTICLE_\nSky\n_START_SECTION_\nSkyklassifisering\n_START_PARAGRAPH_\nSkyer er delt inn i to hovedkategorier: Lagdelte og konvektive. Lagdelte skyer blir kalt stratusskyer (eller stratiforme skyer, det latinske ordet stratus betyr 'lag') og er kjennetegnet ved \xc3\xa5 ha liten vertikal utstrekning, samtidig som de kan strekke seg horisontalt utover sv\xc3\xa6rt store omr\xc3\xa5der. Konvektive skyer blir kalt cumulusskyer (cumulus betyr 'oppt\xc3\xa5rnet' p\xc3\xa5 latin), og er kjennetegnet ved \xc3\xa5 ha st\xc3\xb8rre vertikal utstrekning og mye mindre horisontal utstrekning enn lagdelte skyer. Disse to skytypene er igjen delt inn i fire eller flere grupper etter hvilken h\xc3\xb8yde de oppst\xc3\xa5r i. Skyer er klassifiserte ved hjelp av skybasen, ikke skytoppen. Dette systemet ble foresl\xc3\xa5tt av Luke Howard i 1802 i et foredrag for Askesian Society.\n_START_SECTION_\nAndre skyer\n_START_PARAGRAPH_\nEnkelte skyer blir dannet over troposf\xc3\xa6ren, som perlemorskyer og lysende nattskyer. Perlemorskyene oppst\xc3\xa5r i stratosf\xc3\xa6ren, mens de nattlysende skyene oppst\xc3\xa5r i mesosf\xc3\xa6ren.\n_START_SECTION_\nSkyfarger\n_START_PARAGRAPH_\nFargen p\xc3\xa5 en sky kan si mye om hva som foreg\xc3\xa5r inne i skyen. _NEWLINE_Skyer dannes n\xc3\xa5r vanndamp stiger, blir avkj\xc3\xb8lt, kondenserer og danner mikrodr\xc3\xa5per. Disse sm\xc3\xa5 vannpartiklene er relativt tette, og sollys kan ikke trenge langt inn i en sky f\xc3\xb8r det blir reflektert ut igjen. Dette gir skyene den karakteristiske hvite fargen. N\xc3\xa5r en sky blir eldre kan sm\xc3\xa5dr\xc3\xa5pene sl\xc3\xa5 seg sammen til st\xc3\xb8rre dr\xc3\xa5per, som igjen kan g\xc3\xa5 sammen og danne dr\xc3\xa5per store nok til \xc3\xa5 falle ned til overflaten som regn. I denne akkumuleringsprosessen blir avstanden mellom dr\xc3\xa5pene st\xc3\xb8rre og st\xc3\xb8rre, og lyset kan trenge lenger inn i skyen. Dersom skyen er stor nok, og dr\xc3\xa5pene inne i skyen har stor nok avstand, kan det hende at lite av lyset som g\xc3\xa5r inn i skyen blir reflektert ut igjen f\xc3\xb8r det blir absorbert. (Derfor kan man se mye lenger i kraftig regn enn i t\xc3\xa5ke). Denne refleksjons-/absorpsjonsprosessen er \xc3\xa5rsaken til at fargen i en sky kan variere fra hvit til gr\xc3\xa5 og nesten svart. Dette er ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5rsaken til at undersiden av store skyer har ulike gr\xc3\xa5toner og at overskyet v\xc3\xa6r er gr\xc3\xa5tt; lite lys blir reflektert og sendt tilbake til personen som oberverer.  _NEWLINE_Andre farger oppst\xc3\xa5r naturlig i skyer. Den bl\xc3\xa5gr\xc3\xa5 fargen kommer av at lyset blir spredt inne i skyen. I det synlige spekteret er bl\xc3\xa5 og gr\xc3\xb8nn i den korte enden av den synlige b\xc3\xb8lgelengden til lyset, mens gul og r\xc3\xb8dt er i den lange enden. De korte str\xc3\xa5lene har lettere for \xc3\xa5 bli spredt av vanndr\xc3\xa5per og de lange str\xc3\xa5lene har lettere for \xc3\xa5 bli absorberte. Den bl\xc3\xa5aktige fargen viser at det er dr\xc3\xa5per store som regndr\xc3\xa5par som sprer lyset. _NEWLINE_En mer truende farge kan man ofte se i forbindelse med uv\xc3\xa6rsskyer. Dersom en sky har en gr\xc3\xb8nnaktig farge blir sollyset spredt av is. En cumulonimbus-sky med gr\xc3\xb8nn farge er et sikkert tegn p\xc3\xa5 at det snart kan oppst\xc3\xa5 kraftig regn, hagl, kraftig vind, og til og med tornadoer._NEWLINE_Gulaktige skyer er sjeldne, men kan oppst\xc3\xa5 sent p\xc3\xa5 v\xc3\xa5ren og tidlig p\xc3\xa5 v\xc3\xa5ren i omr\xc3\xa5de med stor skogbrannfare. Den gule fargen kommer av r\xc3\xb8yk. _NEWLINE_R\xc3\xb8de, oransje og lilla fargar oppst\xc3\xa5r nesten bare ved soloppgang/solnedgang, og kommer av at spredngen av sollyset skjer i selve atmosf\xc3\xa6ren. Skyene i seg selv har ikke disse fargene, men rett og slett reflekterer (ikke sprer) solstr\xc3\xa5lene. Dette kan sammenlignes med \xc3\xa5 skinne et r\xc3\xb8dt lys p\xc3\xa5 et hvitt laken. I kombinasjon med store og velutviklede tordenskyer, kan dette produsere blodr\xc3\xb8de skyer. En kveld f\xc3\xb8r en tornado traff byen Edmonton i Alberta i 1987, ble det observert en slik sky \xe2\x80\x94 helt svart p\xc3\xa5 den m\xc3\xb8rke siden og med en intens r\xc3\xb8dfarge p\xc3\xa5 solsiden.\n_START_SECTION_\nSkyenes p\xc3\xa5virkning p\xc3\xa5 klimaet\n_START_PARAGRAPH_\nSkyer reflekterer en del av sollyset tilbake til verdensrommet, det er derfor mindre sollys som treffer jordoverflaten. Men det er ikke den eneste m\xc3\xa5ten skyene p\xc3\xa5virker klimaet p\xc3\xa5._NEWLINE_Skyene dekker til enhver tid ca. 50% av jordens overflate. Skyene absorberer str\xc3\xa5ling som sendes fra jordens overflate. Da blir en del av energien sendt ut i verdensrommet og en annen del tilbake til planeten v\xc3\xa5r. N\xc3\xa5r skyene absorberer blir det alts\xc3\xa5 varmere p\xc3\xa5 kloden. _NEWLINE_Om dagen blir jorden varmet opp av atmosf\xc3\xa6ren. Jo mindre skyer det er, jo mer varme blir igjen hos oss. Om natten blir det meste av den infrar\xc3\xb8de str\xc3\xa5lingen sendt tilbake til jorden, det blir varmere enn det ville v\xc3\xa6rt uten skyer..._NEWLINE_H\xc3\xb8ye og tynne skyer(cirrusskyer) bidrar til oppvarming, mens avkj\xc3\xb8lings effekten skjer som oftest ved lave og tykke tratocumulusskyer.\n_START_SECTION_\nSkyer p\xc3\xa5 andre planeter\n_START_PARAGRAPH_\nAlle planeter i solsystemet v\xc3\xa5rt som har en atmosf\xc3\xa6re, har ogs\xc3\xa5 skyer. Skyene p\xc3\xa5  Venus best\xc3\xa5r av svovelsyredr\xc3\xa5per. Mars har h\xc3\xb8ye, tynne skyer av vannis. B\xc3\xa5de Jupiter og Saturn har et ytre skylag som best\xc3\xa5r av ammoniakk, et mellomliggende skylag av ammoniumhydrosulfid og et indre skylag av vanndr\xc3\xa5per. Uranus og Neptun har atmosf\xc3\xa6rer som er dominert av metanskyer. _NEWLINE_Saturns m\xc3\xa5ne Titan har skyer som man tror best\xc3\xa5r av flytende metan. Romsonden Cassini-Huygens har oppdaget bevis p\xc3\xa5 v\xc3\xa6skekretsl\xc3\xb8p p\xc3\xa5 Titan, med blant annet flytende elver p\xc3\xa5 overflaten av m\xc3\xa5nen."