b"\n_START_ARTICLE_\nNansens Fram-ekspedisjon\n_START_PARAGRAPH_\nNansens Fram-ekspedisjon 1893\xe2\x80\x9396 var en ekspedisjon som hadde som hovedform\xc3\xa5l \xc3\xa5 n\xc3\xa5 den geografiske Nordpolen. Leder og initiativtaker til ekspedisjonen var den norske forskeren og oppdageren Fridtjof Nansen, som ville fors\xc3\xb8ke \xc3\xa5 utnytte de naturlige \xc3\xb8st-vest-str\xc3\xb8mmene i Nordishavet. Til tross for stor skepsis hos andre polfarere, f\xc3\xb8rte Nansen \xc2\xabFram\xc2\xbb til Nysibir\xc3\xb8yene \xc3\xb8st i Nordishavet, fr\xc3\xb8s henne inn i pakkisen, og ventet p\xc3\xa5 at str\xc3\xb8mmene skulle frakte henne mot Nordpolen. Fremdriften i isen var imidlertid liten og havstr\xc3\xb8mmene uforutsigbare. Etter 18 m\xc3\xa5neder i isen ble det klart for Nansen at \xc2\xabFram\xc2\xbb ville passere langt unna polpunktet. Han tok en meget dristig beslutning og forlot skipet med et hundespann. Med seg hadde han en utvalgt kompanjong, Hjalmar Johansen, og sammen satte de kursen mot Nordpolen. De n\xc3\xa5dde heller aldri frem til polpunktet, men de oppn\xc3\xa5dde rekord med en nordlig bredde p\xc3\xa5 86\xc2\xb013.6'N f\xc3\xb8r de vendte om og tok til p\xc3\xa5 den lange tilbakereisen over is og vann for \xc3\xa5 komme i sikkerhet p\xc3\xa5 Frans Josefs land, der de overvintret. Neste v\xc3\xa5r var de heldige og ble plukket opp av en annen ishavsekspedisjon og etterhvert brakt til Norge. I mellomtiden fortsatte \xc2\xabFram\xc2\xbb \xc3\xa5 drive sydvestover og n\xc3\xa5dde til slutt Atlanterhavet. Ved et forbausende slumpetreff ankom Nansen og Johansen Troms\xc3\xb8 bare dager etter \xc2\xabFrams\xc2\xbb ankomst. Nansen styrket sin posisjon som nasjonalhelt etter denne bragden._NEWLINE_Id\xc3\xa9en til ekspedisjonen oppstod etter at vrakrester fra det amerikanske fart\xc3\xb8yet \xc2\xabJeannette\xc2\xbb, som hadde sunket utenfor nordkysten av Sibir i 1881, ble funnet utenfor s\xc3\xb8rvestkysten av Gr\xc3\xb8nland tre \xc3\xa5r etter forliset. Vrakrestene hadde \xc3\xa5penbart blitt fraktet over Nordishavet, og kanskje ogs\xc3\xa5 over selve polpunktet. Basert p\xc3\xa5 dette og andre rester som ble samlet opp langs kysten av Gr\xc3\xb8nland, utviklet meteorologen Henrik Mohn en teori om en transpolar str\xc3\xb8m. Dette fikk Nansen til \xc3\xa5 tro at et spesialbygd skip kunne bli frosset fast i pakkisen og f\xc3\xb8lge de samme str\xc3\xb8mmene som vrakrestene etter \xc2\xabJeanette\xc2\xbb, og dermed komme n\xc3\xa6rmere Nordpolen._NEWLINE_Nansen styrte konstruksjonen av fart\xc3\xb8yet som hadde avrundet skrog og andre funksjoner utviklet for \xc3\xa5 t\xc3\xa5le lengre tids trykk fra is. Skuta var sjelden i fare i l\xc3\xb8pet av perioden i isen og kom uskadd ut etter tre \xc3\xa5r. De vitenskapelige observasjonene som ble utf\xc3\xb8rt under denne perioden bidro betydelig til den nye disiplinen oseanografi, som i ettertid ble det viktigste temaet i Nansens vitenskapelige arbeid. \xc2\xabFrams\xc2\xbb drift og Nansens reiser med slede beviste definitivt at det ikke fantes noen vesentlig landmasse mellom de eurasiatiske kontinentene og Nordpolen, og bekreftet den generelle karakteren av den arktiske regionen som en dyp, islagt sj\xc3\xb8. Selv om Nansen trakk seg tilbake fra oppdagelsesreiser etter denne ekspedisjonen, p\xc3\xa5virket metodene han sammen med Johansen hadde utviket for fremdrift og overlevelse alle de polarekspedisjonene som fulgte de neste tretti \xc3\xa5r, b\xc3\xa5de i nord og i s\xc3\xb8r.\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabJeannette\xc2\xbb, en ombygd kanonb\xc3\xa5t fra den amerikanske marinen, entret pakkisen nord for Beringstredet i september 1879 under ledelse av George Washington DeLong. Hun forble fast i isen i n\xc3\xa6rmere to \xc3\xa5r, drivende mot omr\xc3\xa5det ved Nysibir\xc3\xb8yene, f\xc3\xb8r hun ble knust og sank den 13. juni 1881. Mannskapet flyktet i b\xc3\xa5ter og satte kursen mot den sibirske kysten, men de fleste, inkludert DeLong, omkom i \xc3\xb8demarken ved elven Lena. Tre \xc3\xa5r senere dukket rester fra \xc2\xabJeannette\xc2\xbb opp p\xc3\xa5 motsatt side av verden, n\xc3\xa6r Qaqortoq p\xc3\xa5 Gr\xc3\xb8nlands s\xc3\xb8rvestkyst. De fastfrosne restene besto av kl\xc3\xa6r med navn p\xc3\xa5 medlemmer av mannskapet og dokumenter signert av DeLong, og de var utvilsomt ekte._NEWLINE_I et foredrag i 1884 ved Det Norske Videnskaps-Akademi hevdet Henrik Mohn, en av grunnleggerne av moderne meteorologi, at funn av rester etter \xc2\xabJeannette\xc2\xbb indikerte eksistensen av en havstr\xc3\xb8m fra \xc3\xb8st til vest over hele Nordishavet. Den danske guvern\xc3\xb8ren ved Qaqortoq skrev om funnene, og mente at en ekspedisjon frosset fast i det sibirske havet kanskje kunne krysse Nordishavet og ende opp ved S\xc3\xb8r-Gr\xc3\xb8nland hvis skipet bare var sterkt nok. Disse teoriene ble studert med interesse av den 23 \xc3\xa5r gamle Fridtjof Nansen, som da jobbet som kurator ved Bergen Museum mens han fullf\xc3\xb8rte doktorgradstudiene. _NEWLINE_Nansen var allerede betatt av det frosne nordomr\xc3\xa5det; to \xc3\xa5r tidligere deltok han p\xc3\xa5 en fire m\xc3\xa5neder lang reise ombord p\xc3\xa5 fangstskuta \xc2\xabVikingen\xc2\xbb, og den hadde inkludert en tre uker lang periode hvor de satt fast i drivisen. Nansen var en dyktig skil\xc3\xb8per, og la planer om \xc3\xa5 lede den f\xc3\xb8rste kryssingen av innlandsisen p\xc3\xa5 Gr\xc3\xb8nland, et m\xc3\xa5l som ble forsinket p\xc3\xa5 grunn av hans akademiske studier, men som ble vellykket gjennomf\xc3\xb8rt i 1888\xe2\x80\x9389. Gjennom disse \xc3\xa5rene glemte ikke Nansen teorien om str\xc3\xb8mmene som gikk \xc3\xb8st-vest i Arktis med de mulighetene for videre polarforskning disse medf\xc3\xb8rte, og kort tid etter at han kom tilbake fra Gr\xc3\xb8nland var han klar til \xc3\xa5 offentliggj\xc3\xb8re sine planer.\n_START_SECTION_\nPlan\n_START_PARAGRAPH_\nI februar 1890 talte Nansen i et m\xc3\xb8te med Det norske Geografiske Selskab i Christiania. Etter \xc3\xa5 ha rettet oppmerksomheten mot de mange feilsl\xc3\xa5tte ekspedisjonene som hadde n\xc3\xa6rmet seg Nordpolen fra vest, betraktet han betydningen av funnene av vrakdeler fra \xc2\xabJeannette\xc2\xbb sammen med andre funn av drivved og deler fra Sibir eller Alaska som hadde blitt identifisert langs Gr\xc3\xb8nlands kyst. \xc2\xabSammenfatter man alt dette\xc2\xbb, sa Nansen, \xc2\xabs\xc3\xa5 m\xc3\xa5 man \xc3\xa5penbart komme til den slutning, at det g\xc3\xa5r en str\xc3\xb8m etsteds mellom Polen og Frans Josef land fra det sibirske \xc3\xb8sthav mot den gr\xc3\xb8nlandske kyst\xc2\xbb. Det virket som at den opplagte tingen \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re var \xc2\xab\xc3\xa5 s\xc3\xb8ke inn i denne str\xc3\xb8mmen p\xc3\xa5 den siden av Polen hvor den g\xc3\xa5r nordover, og la str\xc3\xb8mmen hjelpe seg til \xc3\xa5 n\xc3\xa5 inn i de str\xc3\xb8k som alle de som tidligere arbeidet mot str\xc3\xb8mmen, forgjeves s\xc3\xb8kte \xc3\xa5 n\xc3\xa5.\xc2\xbb_NEWLINE_Nansens plan krevde et lite, sterkt og man\xc3\xb8vrerbart skip, drevet av seil og en motor, og i stand til \xc3\xa5 frakte drivstoff og proviant for tolv menn i fem \xc3\xa5r. Fart\xc3\xb8yet skulle f\xc3\xb8lge \xc2\xabJeannettes\xc2\xbb rute til Nysibir\xc3\xb8yene, og i den omtrentlige posisjonen for \xc2\xabJeannettes\xc2\xbb havari, med de rette isforholdene \xc2\xabskal vi pl\xc3\xb8ye v\xc3\xa5r vei inn blant isen s\xc3\xa5 langt vi kan.\xc2\xbb Skipet skulle s\xc3\xa5 drive med isen mot Nordpolen og til slutt komme til havet mellom Gr\xc3\xb8nland og Spitsbergen. Skulle skipet synke, en mulighet Nansen ans\xc3\xa5 som lite sannsynlig, ville gruppen sl\xc3\xa5 leir p\xc3\xa5 et isflak og la seg drive mot sikkerhet. Nansen merket seg: \xc2\xabHvis \xc2\xabJeannette\xc2\xbb-ekspedisjonen hadde hatt tilstrekkelig med forsyninger og hadde blitt p\xc3\xa5 isflaket hvor relikviene ble funnet, ville resultatet utvilsomt ha blitt annerledes enn det var blitt.\xc2\xbb_NEWLINE_Da Nansens plan ble offentlig kjent, var The New York Times entusiastiske og ans\xc3\xa5 det som \xc2\xaboverveiende sannsynlig at det er en forholdsvis kort og direkte rute over Nordishavet via Nordpolen, og at naturen i seg selv har skapt en metode for kommunikasjon p\xc3\xa5 tvers av det.\xc2\xbb De mest erfarne polfarerne var imidlertid mer avvisende. Den amerikanske oppdagelsesreisende Adolphus Greely kalte det en \xc2\xabulogisk plan for selvdestruksjon\xc2\xbb; hans assistent, l\xc3\xb8ytnant David Brainerd, kalte det \xc2\xaben av de mest syke og ufornuftige planene noensinne \xc3\xa5 legge ut p\xc3\xa5\xc2\xbb, og sp\xc3\xa5dde at det ville ende med katastrofe. Sir Allen Young, en veteran fra s\xc3\xb8ket etter Sir John Franklins fortapte ekspedisjon, trodde ikke at et skip kunne bygges for \xc3\xa5 t\xc3\xa5le det h\xc3\xb8ye trykket fra isen: \xc2\xabHvis det ikke oppst\xc3\xa5r noen hevelser i isen m\xc3\xa5 den g\xc3\xa5 gjennom henne, uansett hvilket materiale hun er laget av.\xc2\xbb _NEWLINE_Sir Joseph Hooker, som hadde seilt s\xc3\xb8rover med James Clark Ross i 1839\xe2\x80\x9343, var av samme oppfatning, og mente risikoen ikke var verdt \xc3\xa5 ta. Den like erfarne Sir Leopold McClintock kalte imidlertid Nansens prosjekt den \xc2\xabmest eventyrlige planen noensinne under Royal Geographical Society\xc2\xbb. Den svenske filantropen Oscar Dickson, som hadde finansiert Nordenski\xc3\xb6lds erobring av Nord\xc3\xb8stpassasjen i 1878\xe2\x80\x9379, var tilstrekkelig imponert til \xc3\xa5 tilby seg \xc3\xa5 dekke Nansens kostnader. Med norsk nasjonalisme p\xc3\xa5 vei oppover provoserte imidlertid tilbudet fra unionpartneren Sverige frem fiendtlighet i norsk presse, og Nansen bestemte seg for \xc3\xa5 avsl\xc3\xa5 Dicksons forslag og utelukkende satse p\xc3\xa5 norsk bistand.\n_START_SECTION_\nFinansiering\n_START_PARAGRAPH_\nNansens opprinnelige kostnadsoverslag var p\xc3\xa5 300\xc2\xa0000\xc2\xa0kroner (2009-verdi ca 16,8 millioner kroner). Etter \xc3\xa5 ha holdt en lidenskapelig tale foran Stortinget, ble Nansen tildelt et tilskudd p\xc3\xa5 200\xc2\xa0000\xc2\xa0kroner; balansen ble reist fra private bidrag som inkluderte 20\xc2\xa0000\xc2\xa0kroner fra Kong Oscar II av Norge og Sverige. Samme sum fikk han av forretningsmannen Anton Christian Houen. Royal Geographical Society i London gav 300\xc2\xa0pund (2009-verdi ca 24\xc2\xa0000\xc2\xa0pund). Dessverre var Nansens opprinnelige overslag for lavt \xe2\x80\x93 skipet alene kostet mer enn den totale summen han hadde til r\xc3\xa5dighet. En fornyet appell til Stortinget f\xc3\xb8rte til ytterligere 80\xc2\xa0000\xc2\xa0kroner, og en nasjonal appell \xc3\xb8kte den totale summen til 445\xc2\xa0000\xc2\xa0kroner. If\xc3\xb8lge hans egne opplysninger gjorde han opp de resterende manglene med egne resurser. Hans biograf Roland Huntford skriver imidlertid at det endelige underskuddet p\xc3\xa5 12\xc2\xa0000\xc2\xa0kroner ble klarert med to velst\xc3\xa5ende tilhengere, Axel Heiberg og den landsforviste engelskmannen Charles Dick.\n_START_SECTION_\nSkip\n_START_PARAGRAPH_\nTil \xc3\xa5 tegne og bygge skipet valgte Nansen Colin Archer, Norges ledende skipsbygger og skipsingeni\xc3\xb8r. Archer var velkjent for et bestemt skrog-design som kombinerte sj\xc3\xb8dyktighet med en grunn dybdegang, og hadde v\xc3\xa6rt en pioner innen utviklingen av spissgattede fart\xc3\xb8y hvor det konvensjonelle akterspeilet var erstattet av en spiss akterstavn, noe som \xc3\xb8kte man\xc3\xb8vrerbarheten. Nansen forteller at Archer lagde \xc2\xabplaner etter planer for det prosjekterte skipet; den ene modellen etter den andre ble forberedt og forkastet\xc2\xbb. Til slutt ble det enighet om et design, og 9. juni 1891 signerte de to mennene kontrakten._NEWLINE_Nansen \xc3\xb8nsket skipet ferdig il\xc3\xb8pet av ett \xc3\xa5r; han var ivrig etter \xc3\xa5 komme avg\xc3\xa5rde f\xc3\xb8r noen andre kunne bruke hans planer og komme ham i forkj\xc3\xb8pet. Skipets viktigste ytre trekk var den runde formen p\xc3\xa5 skroget, utformet slik at isen ikke kunne f\xc3\xa5 tak i skipet. Baugen, akterenden og kj\xc3\xb8len ble rundet av og sidene glattet slik at skipet, i Nansens ord, ville \xc2\xabgli som en \xc3\xa5l ut av isens omfavnelser\xc2\xbb. For \xc3\xa5 gi skipet eksepsjonell styrke ble skroget omsluttet av s\xc3\xb8ramerikansk greenheart, det hardeste tilgjengelige t\xc3\xb8mmeret. De tre lagene med tre som dannet skroget utgjorde en kombinert tykkelse p\xc3\xa5 mellom 24 og 28\xc2\xa0tommer (60\xe2\x80\x9370\xc2\xa0cm), som \xc3\xb8kte til rundt 48\xc2\xa0tommer (1,25\xc2\xa0meter) i baugen som var ytterligere beskyttet av en fremst\xc3\xa5ende jernstamme. Tillagt styrke ble tilf\xc3\xb8rt av tverrbjelker og avstivinger gjennom hele skrogets lengde._NEWLINE_Skipet ble rigget som en tre-mastet skonnert med et samlet seilareal p\xc3\xa5 ca 560\xc2\xa0m\xc2\xb2, og hjelpemotoren p\xc3\xa5 220\xc2\xa0hestekrefter var i stand til gi skipet en hastighet p\xc3\xa5 7\xc2\xa0knop (13,1\xc2\xa0km/t). Fart og seilekvaliteter ble imidlertid sekund\xc3\xa6rt til kravet om \xc3\xa5 gi en trygg og varm h\xc3\xb8yborg under driftperioden som kunne vare i flere \xc3\xa5r, s\xc3\xa5 det ble lagt ekstra vekt p\xc3\xa5 isolering av bokvarterene. Skipets st\xc3\xb8rrelse ble rundt 400\xc2\xa0registertonn, noe som var betraktelig st\xc3\xb8rre enn det Nansen f\xc3\xb8rst hadde sett for seg. Med en lengde p\xc3\xa5 128\xc2\xa0fot (39\xc2\xa0m) og en bredde p\xc3\xa5 36\xc2\xa0fot (11\xc2\xa0m), hadde skipet et forhold p\xc3\xa5 litt over tre til \xc3\xa9n, noe som gav henne et uvanlig stubbete utseende. Denne merkelige formen ble forklart av Archer: \xc2\xabEt skip som utelukkende er bygget med det hensyn \xc3\xa5 passe for [Nansens] form\xc3\xa5l m\xc3\xa5 avvike vesentlig fra andre kjente fart\xc3\xb8y.\xc2\xbb Den 6. oktober 1892 ble skipet sj\xc3\xb8satt av Nansens kone Eva, etter en kort seremoni ved Archers verft i Larvik.\n_START_SECTION_\nMannskap\n_START_PARAGRAPH_\nFor Gr\xc3\xb8nlandsekspedisjonen i 1888\xe2\x80\x9389 hadde Nansen g\xc3\xa5tt bort fra tradisjonen med et stort mannskap, skip og backup, og valgte heller en liten veltrent gruppe. Ved \xc3\xa5 bruke de samme prinsippene for Fram-ekspedisjonen, valgte Nansen en gruppe p\xc3\xa5 kun tolv personer av de flere tusen s\xc3\xb8knadene som str\xc3\xb8mmet inn fra hele verden. En av s\xc3\xb8kerne var 20\xc2\xa0\xc3\xa5r gamle Roald Amundsen, fremtidig erobrer av Sydpolen, hvis mor hindret ham i \xc3\xa5 dra. Den engelske oppdageren Frederick Jackson s\xc3\xb8kte ogs\xc3\xa5 om deltakelse, men Nansen ville bare ha med seg nordmenn p\xc3\xa5 ferden og Jackson organiserte derfor sin egen ekspedisjon til Frans Josefs land._NEWLINE_Otto Sverdrup, en erfaren seiler som hadde deltatt under kryssingen av Gr\xc3\xb8nland, ble valgt til kaptein p\xc3\xa5 skipet og til \xc3\xa5 fungere som ekspedisjonens nestleder. Theodor C. Jacobsen, som hadde erfaring fra Arktis som skipper p\xc3\xa5 en slupp, m\xc3\xb8nstret p\xc3\xa5 som skipets f\xc3\xb8rstestyrmann, og den unge l\xc3\xb8ytnanten Sigurd Scott Hansen tok ansvar for de meteorologiske og magnetiske observasjonene. Skipets lege, og ekspedisjonens botaniker, var Henrik Blessing som ble uteksaminert i medisin rett f\xc3\xb8r ekspedisjonens avreisedato. Sekondl\xc3\xb8ytnant og hundekj\xc3\xb8ringsekspert Hjalmar Johansen var s\xc3\xa5 bestemt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 bli med p\xc3\xa5 ekspedisjonen at han m\xc3\xb8nstret p\xc3\xa5 som fyrb\xc3\xb8ter, den eneste stillingen som da var tilgjengelig. Likedan tok Adolf Juell, med 20 \xc3\xa5rs erfaring til sj\xc3\xb8s som styrmann og kaptein, stillingen som kokk p\xc3\xa5 ekspedisjonen. Ivar Mogstad var overvokter ved Gaustad sinnssykeasyl, men hans tekniske ferdigheter som mekaniker og altmuligmann imponerte Nansen. _NEWLINE_Den eldste mannen i gruppa, i en alder av 40, var maskinsjefen Anton Amundsen (ikke i slekt med Roald Amundsen). Annenmaskinisten Lars Pettersen holdt sin svenske nasjonalitet hemmelig for Nansen, og selv om det tidlig ble oppdaget blant mannskapet, fikk han forsatt bli med p\xc3\xa5 ekspedisjonen som den eneste ikke-norske i gruppen. De resterende medlemmene av mannskapet var Peter Hendriksen, Bernhard Nordahl og Bernt Bentsen, hvor sistnevnte sluttet seg til ekspedisjonen i Troms\xc3\xb8 p\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt kort varsel.\n_START_SECTION_\nFerden til isen\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8r ferden tok til bestemte Nansen seg for \xc3\xa5 avvike fra sin opprinnelige plan; han ville gj\xc3\xb8re ferden kortere ved \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge Nordenski\xc3\xb6lds rute gjennom Nord\xc3\xb8stpassasjen, langs nordkysten av Sibir, fremfor \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge \xc2\xabJeannettes\xc2\xbb rute til Nysibir\xc3\xb8yene via Beringstredet. \xc2\xabFram\xc2\xbb forlot Christiania 24. juni 1893, fulgt p\xc3\xa5 vei av en kanonsalutt fra fortet og av tusener av fremm\xc3\xb8tte som ville \xc3\xb8nske dem lykke til. Dette var den f\xc3\xb8rste i en rekke med avskjeder etter som \xc2\xabFram\xc2\xbb seilte rundt kysten p\xc3\xa5 ferden nordover. De n\xc3\xa5dde Bergen 1. juli (hvor det ble holdt en stor bankett i Nansens \xc3\xa6re), Trondheim 5. juli og Troms\xc3\xb8, nord for polarsirkelen, en uke senere. Den siste norske anl\xc3\xb8pshavnen var Vard\xc3\xb8, hvor \xc2\xabFram\xc2\xbb ankom 18. juli. Etter at de siste forsyningen var ombord tilbrakte Nansen, Sverdrup, Hansen og Blessing de siste timene p\xc3\xa5 land i en badstue, hvor de ble sl\xc3\xa5tt med bj\xc3\xb8rkeris av to unge jenter._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste etappen \xc3\xb8stover f\xc3\xb8rte \xc2\xabFram\xc2\xbb over Barentshavet, mot Novaja Semlja, og deretter til den nordrussiske bosetningen i Khabarova der den f\xc3\xb8rste gruppen med hunder ble brakt ombord. Den 3. august lettet skipet anker og beveget seg forsiktig \xc3\xb8stover, de ankom Karahavet neste dag. F\xc3\xa5 skip hadde tidligere seilt i Karahavet, og kartene var d\xc3\xa5rlige og mangelfulle. Den 18. august ble en uutforsket \xc3\xb8y oppdaget i omr\xc3\xa5det ved elven Jenisej og navngitt Sverdrup\xc3\xb8ya etter skipets kaptein. \xc2\xabFram\xc2\xbb forflyttet seg n\xc3\xa5 mot Tajmyrhalv\xc3\xb8ya og Kapp Tsjeluskin, det nordligste punktet p\xc3\xa5 den eurasiske kontinentalmassen. Tung is sinket skipets fremdrift, og i slutten av august ble det et opphold i fire dager mens skipskjelen ble reparert og renset. Mannskapet opplevde ogs\xc3\xa5 fenomenet d\xc3\xb8dvann, der et skips fremdrift blir hindret av friksjon for\xc3\xa5rsaket av et lag med ferskvann som ligger p\xc3\xa5 toppen av tyngre saltvann. 9. september \xc3\xa5pnet det seg opp en bred strekning med isfritt vann, og neste dag rundet \xc2\xabFram\xc2\xbb Kapp Tsjeluskin \xe2\x80\x93 det f\xc3\xb8rste skipet til \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re det etter Nordenski\xc3\xb6lds \xc2\xabVega\xc2\xbb i 1878 \xe2\x80\x93 og ankom Laptevhavet._NEWLINE_Isen hindret n\xc3\xa5 skipet i \xc3\xa5 n\xc3\xa5 munningen av Olenjok, hvor en ny gruppe med hunder ventet p\xc3\xa5 \xc3\xa5 bli plukket opp, og skipet forflyttet seg n\xc3\xa5 seg nord og \xc3\xb8stover mot Nysibir\xc3\xb8yene. Nansens h\xc3\xa5p var \xc3\xa5 finne \xc3\xa5pent vann ved 80\xc2\xb0N, for s\xc3\xa5 \xc3\xa5 g\xc3\xa5 inn i pakkisen, men den 20. september kom isen til syne like s\xc3\xb8r for 78\xc2\xb0N. \xc2\xabFram\xc2\xbb fulgte iskanten f\xc3\xb8r hun stoppet i en liten bukt like forbi 78\xc2\xb0N. 28. september kom de frem til at isen ikke ville bryte opp, og hundene ble flyttet fra skipet og ned til kenneler p\xc3\xa5 isen. 5. oktober ble roret hevet til en sikker posisjon og skipet, i Scott Hansens ord, ble \xc2\xabgodt og sikkert fort\xc3\xb8yd for vinteren\xc2\xbb. Posisjonen var 78\xc2\xb049'N, 132\xc2\xb053'E.\n_START_SECTION_\nDrift (f\xc3\xb8rste fase)\n_START_PARAGRAPH_\nDen 9. oktober hadde \xc2\xabFram\xc2\xbb sitt f\xc3\xb8rste m\xc3\xb8te med trykket fra isen. Archers design viste seg raskt funksjonelt ved at skipet hevet og senket seg med isen, og isen fikk heller ikke tak i skroget. Ellers var de f\xc3\xb8rste ukene i isen skuffende; den uforutsigbare str\xc3\xb8mmen flyttet \xc2\xabFram\xc2\xbb i skiftende retninger, noen ganger nordover og andre ganger s\xc3\xb8rover. 19. november, etter seks uker, befant skipet seg s\xc3\xb8r for den breddegraden hvor hun gikk inn i isen._NEWLINE_Etter at Solen forsvant den 25. oktober ble elektriske lamper fra en vinddrevet generator brukt for \xc3\xa5 holde skipet opplyst. Mannskapet slo seg ned i en komfortabel rutine der kjedsomhet og inaktivitet var de st\xc3\xb8rste fiendene. Mennene begynte \xc3\xa5 irritere hverandre, og enkelte ganger br\xc3\xb8t det ut slagsm\xc3\xa5l. Nansen fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 starte en avis, men prosjektet rant snart ut i sanden gjennom mangel p\xc3\xa5 interesse. Sm\xc3\xa5 oppgaver ble foretatt og vitenskapelige observasjoner ble opprettholdt, men det var ingen hast. Nansen uttrykte sin frustrasjon i den private dagboken: \xc2\xabJeg f\xc3\xb8ler jeg m\xc3\xa5 bryte gjennom dette \xc3\xb8det, denne treghet, og finne noen utl\xc3\xb8p for mine energier.\xc2\xbb Og senere: \xc2\xabKan ikke noe skje? Kunne ikke en orkan komme og rive opp denne isen?\xc2\xbb Rett etter \xc3\xa5rsskiftet, i januar 1894, satte kursen nordover seg i stor grad. Den 80. breddegrad ble passert 22. mars._NEWLINE_Basert p\xc3\xa5 den usikre retningen og liten hastighet p\xc3\xa5 driften, beregnet Nansen at det kunne ta skipet fem \xc3\xa5r \xc3\xa5 n\xc3\xa5 polen. I januar 1894 hadde han diskusjoner med b\xc3\xa5de Henriksen og Johansen om muligheten for \xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8re en sledetur med hunder fra \xc2\xabFram\xc2\xbb til Nordpolen, men de gjorde ingen umiddelbare planer. Nansens f\xc3\xb8rste fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 mestre hundekj\xc3\xb8ring ble en pinlig fiasko, men han holdt ut og oppn\xc3\xa5dde gradvis resultater. Han fant ut at en skil\xc3\xb8pers normale hastighet tilsvarte hastigheten til hunder som trakk lastede sleder. Menn kunne da g\xc3\xa5 p\xc3\xa5 ski for egen maskin fremfor \xc3\xa5 ri p\xc3\xa5 sleden, og samtidig kunne sledelasten \xc3\xb8kes tilsvarende. Dette utgjorde, if\xc3\xb8lge biograf og historiker Roland Huntford, en revolusjon innen fremkomstmetoder i polare omr\xc3\xa5der._NEWLINE_Den 19. mai, to dager etter feiringen av nasjonaldagen, passerte \xc2\xabFram\xc2\xbb 81\xc2\xb0N og selv om fremdriften knapt var \xc3\xa9n\xc2\xa0mile (1,6\xc2\xa0km) om dagen, var der indikasjoner p\xc3\xa5 at den \xc3\xb8kte sakte. Nansen ble stadig mer overbevist om at en sledeferd kunne bli n\xc3\xb8dvendig for \xc3\xa5 n\xc3\xa5 Nordpolen, og i september bestemte han at alle skulle trene p\xc3\xa5 skig\xc3\xa5ing to timer om dagen. 16. november avsl\xc3\xb8rte han sin intensjon for mannskapet: han og \xc3\xa9n kollega skulle forlate skipet og starte skituren mot Nordpolen n\xc3\xa5r grensen for 83\xc2\xb0N ble n\xc3\xa5dd. Etter at Nordpolen var n\xc3\xa5dd, skulle de to ta seg til Frans Josefs land og deretter krysse over til Spitsbergen hvor de h\xc3\xa5pet \xc3\xa5 finne et skip som kunne ta dem med hjem. Tre dager senere ble Hjalmar Johansen, den mest erfarne hundekj\xc3\xb8reren i mannskapet, spurt om \xc3\xa5 bli med ham p\xc3\xa5 reisen mot Nordpolen._NEWLINE_Mannskapet brukte de neste m\xc3\xa5nedene til \xc3\xa5 forberede det kommende fors\xc3\xb8ket mot Nordpolen. De bygde sleder som ville gj\xc3\xb8re det lettere \xc3\xa5 ferdes over ujevnt terreng og kajakker etter Inuit-modellen, til bruk under de forventede kryssingene av \xc3\xa5pent vann. Der var ogs\xc3\xa5 en rekke fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 lage spesialkl\xc3\xa6r og annet utstyr._NEWLINE_3. januar 1895 begynte voldsomme og langvarige rystelser \xc3\xa5 riste skipet, og to dager senere gikk mannskapet ned p\xc3\xa5 isen og forventet at skipet skulle bli knust. Trykket fra isen avtok imidlertid, og mannskapet kunne g\xc3\xa5 ombord igjen for \xc3\xa5 fortsette forberedelsene til Nansens ferd. Etter dette ble det registrert at \xc2\xabFram\xc2\xbb hadde drevet forbi Greelys nordligste punkt p\xc3\xa5 83\xc2\xb024'N, og den 8. januar var hun ved 83\xc2\xb034'N.\n_START_SECTION_\nMarsj mot Nordpolen\n_START_PARAGRAPH_\nDen 17. februar 1895 begynte Nansen p\xc3\xa5 et avskjedsbrev til sin kone Eva, hvor han skrev at skulle han komme i knipe \xc2\xabskal du vite at ditt bilde vil bli det siste jeg ser.\xc2\xbb Han leste ogs\xc3\xa5 alt han kunne om Frans Josefs land, hans planlagte destinasjon etter Nordpolen. Arkipelet hadde blitt gjenoppdaget i 1873 av Julius Payer, men var ikke fullstendig kartlagt. \xc3\x98ygruppen var tilsynelatende hjemsted for utallige bj\xc3\xb8rner og seler, og Nansen s\xc3\xa5 p\xc3\xa5 det som en god kilde til mat under ferden hjem til sivilisasjonen._NEWLINE_Den 14. mars, med skipet ved 84\xc2\xb04'N, begynte de to omsider marsjen mot Nordpolen. Dette var deres tredje fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 forlate skipet; 26. februar og igjen den 28. hadde skade p\xc3\xa5 sleder tvunget dem til \xc3\xa5 vende tilbake etter kun kort tid. Etter disse uhellene gjorde Nansen en grundig overhaling av utstyret, der han minimerte reiselageret, beregnet vekten p\xc3\xa5 nytt og reduserte konvoien til tre sleder, f\xc3\xb8r han gav ordre om \xc3\xa5 starte p\xc3\xa5 nytt. En st\xc3\xb8ttegruppe fulgte det to og delte leir den f\xc3\xb8rste natten. Neste dag kj\xc3\xb8rte Nansen og Johansen videre alene._NEWLINE_Ferden foregikk hovedsakelig over flate sn\xc3\xb8dekte omr\xc3\xa5der. Nansen hadde satt av 50 dager til \xc3\xa5 dekke 356\xc2\xa0nautiske mil (660\xc2\xa0km) til Nordpolen, noe som krevede et gjennomsnitt p\xc3\xa5 syv nautiske mil per dag. 22. mars viste en sekstantm\xc3\xa5ling at de hadde forflyttet seg 65\xc2\xa0nautiske\xc2\xa0mil (120\xc2\xa0km) mot nordpolen, med et gjennomsnitt p\xc3\xa5 over ni nautiske mil (17\xc2\xa0km) per dag. Dette hadde de oppn\xc3\xa5dd til tross for sv\xc3\xa6rt lave temperaturer, vanligvis rundt \xe2\x88\x9240\xc2\xa0\xc2\xb0C, og mindre ulykker som tap av sledenes m\xc3\xa5leinstrumenter for registrering av kj\xc3\xb8relengden._NEWLINE_Etterhvert som overflaten ble ujevn, ble hastigheten redusert og det ble vanskeligere \xc3\xa5 komme seg frem p\xc3\xa5 ski. En ny sekstantm\xc3\xa5ling den 29. mars, som viste 85\xc2\xb056'N, indikerte at den siste ukes hadde ferden f\xc3\xb8rt dem 47\xc2\xa0nautiske mil (87\xc2\xa0km) n\xc3\xa6rmere Nordpolen, men den viste ogs\xc3\xa5 at deres daglige gjennomsnitt hadde falt. Mer bekymringsfullt var det imidlertid at en teodolittm\xc3\xa5ling den dagen viste at de bare befant p\xc3\xa5 85\xc2\xb015'N, og at de p\xc3\xa5 ingen m\xc3\xa5te visste hvilken av de to m\xc3\xa5lingene som var korrekt. De inns\xc3\xa5 at de kjempet mot en s\xc3\xb8rg\xc3\xa5ende drift, og at avstanden de beveget seg ikke n\xc3\xb8dvendig kunne likestilles til nordlig posisjon. Johansens dagbok indikerte hans sviktende optimisme: \xc2\xabMine fingre er alle \xc3\xb8delagt. Alle vottene er stivfrosne ... Det blir verre og verre ... Gud vet hva som vil skje med oss\xc2\xbb_NEWLINE_Den 3. april, etter flere dager med vanskelige etapper, begynte Nansen personlig \xc3\xa5 lure om Nordpolen, tross alt, kanskje var utenfor rekkevidde. Med mindre overflaten ble bedre, ville ikke maten holde frem til polen og videre til Frans Josefs land. Dagen etter beregnet de posisjonen sin til skuffende 86\xc2\xb03'; Nansen betrodde i sin dagbok at: \xc2\xabJeg blir mer og mer overbevist om at vi burde snu f\xc3\xb8r tiden.\xc2\xbb Etter \xc3\xa5 ha sl\xc3\xa5tt leir den 7. april foretok Nansen en rekognosering p\xc3\xa5 truger hvor han kikket etter en vei videre, men han s\xc3\xa5 bare \xc2\xabet veritabelt kaos avisblokker s\xc3\xa5 langt som horisonten\xc2\xbb. Han avgjorde at de ikke skulle g\xc3\xa5 lengre nordover, og at de skulle dra til Kapp Fligely i Frans Josefs land. Nansen registrerte breddegraden for deres siste nordligste leir til 86\xc2\xb013.6'N, nesten tre grader forbi Greelys tidligere nordligste punkt.\n_START_SECTION_\nTilbakeferd mot Frans Josefs land\n_START_PARAGRAPH_\nEndring av retning mot sydvest gav mye bedre reiseforhold, sannsynligvis fordi kursen mot Frans Josefs land stort sett var parallell med de ujevne linjene i isen fremfor vinkelrett p\xc3\xa5 dem. Fremdriften var god: \xc2\xabHvis dette fortsetter\xc2\xbb, skrev Nansen 13. april, \xc2\xabvil tilbakeferden g\xc3\xa5 raskere enn jeg trodde.\xc2\xbb Det samme dagboknotatet nevner imidlertid ogs\xc3\xa5 et uhell denne dagen; begge mennenes klokker hadde stoppet. Selv om Nansens journal beskriver denne hendelsen mildt, var den potensielt alvorlig. Uten riktig tidsangivelse kunne de ikke beregne lengdegradene, og dermed var det vanskelig \xc3\xa5 opprettholde riktig kurs mot Frans Josefs land. De startet klokkene p\xc3\xa5 nytt basert p\xc3\xa5 Nansens antakelse om at deres lengdegrad var 86\xc2\xb0E, men de var ikke lengre sikre p\xc3\xa5 hvor de var. Hvis de var lengre vest enn Nansens antakelse kunne de bomme p\xc3\xa5 Frans Josefs land fullstendig, og forflytte seg rett mot det \xc3\xa5pne Atlanterhavet._NEWLINE_ _NEWLINE_Retningen av isens drift hadde snudd mot nord, og dette reduserte fremdriften for Nansen og Johansen. Frem til 18. april, elleve dagers reise fra lengst mot nord, hadde de kun forflyttet seg 40\xc2\xa0nautiske mil (74\xc2\xa0km) mot s\xc3\xb8r. De forflyttet seg n\xc3\xa5 over mye mer kupert terreng med vid\xc3\xa5pne vannf\xc3\xb8ringer. Rundt 20. april jublet de over synet av et stort stykke rekved som satt fast i et isflak, det f\xc3\xb8rste objektet fra omverdenen de hadde sett siden \xc2\xabFram\xc2\xbb hadde g\xc3\xa5tt inn i isen. Johansen risset deres initialer, breddegrad og dato inn i rekveden. En dag eller to senere oppdaget de sporene etter en fjellrev, det f\xc3\xb8rste spor av levende vesen utenom hundene siden de forlot \xc2\xabFram\xc2\xbb. Andre spor dukket snart opp, og Nansen begynte \xc3\xa5 tro at land kunne v\xc3\xa6re n\xc3\xa6r._NEWLINE_Breddegraden som ble beregnet 9. mai, 84\xc2\xb03'N, var skuffende \xe2\x80\x93 Nansen hadde h\xc3\xa5pet og trodd at de var lenger s\xc3\xb8r. Ettersom mai gikk, begynte de \xc3\xa5 se spor etter bj\xc3\xb8rn, og ved utgangen av m\xc3\xa5neden var der ogs\xc3\xa5 rikelig med seler, m\xc3\xa5ker og hvaler. Etter Nansens beregninger hadde de n\xc3\xa5dd 82\xc2\xb021'N den 31. mai, noe som plasserte dem kun 50\xc2\xa0nautiske mil (93\xc2\xa0km) fra Kapp Fligely, forutsatt at hans anslag av lengdegrad var riktig. V\xc3\xa6ret ble etterhvert varmere jo lengre s\xc3\xb8r de kom, og isen begynte \xc3\xa5 bryte opp og gjorde det enda vanskeligere \xc3\xa5 forflytte seg. Siden 24. april var hundene med jevne mellomrom blitt avlivet for \xc3\xa5 gi mat til de andre, og i begynnelsen av juni var kun syv av de opprinnelige 28 hundene igjen. 21. juni kvittet de seg med alt overfl\xc3\xb8dig utstyr og forsyninger for \xc3\xa5 kunne reise lett og leve av de n\xc3\xa5 rikelige forsyningene av sel og fugler. Etter en dags reise p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten bestemte de seg for \xc3\xa5 hvile p\xc3\xa5 et isflak, gj\xc3\xb8re kajakkene vanntette og bygge opp egen styrke. De forble i leir p\xc3\xa5 isflaket en hel m\xc3\xa5ned._NEWLINE_Etter at de forlot leiren den 23. juli, fikk Nansen det f\xc3\xb8rste uomtvistelige glimtet av land. Han skrev: \xc2\xabEndelig har underverket skjedd \xe2\x80\x93 land, land, og etter at vi nesten hadde gitt opp v\xc3\xa5r tro p\xc3\xa5 det!\xc2\xbb I de f\xc3\xb8lgende dagene kjempet de seg mot dette landomr\xc3\xa5det, som tilsynelatende aldri kom noe n\xc3\xa6rmere, men mot slutten av juli kunne de h\xc3\xb8re den fjerne lyden av brytende brenninger. 4. august overlevde de et angrep fra en isbj\xc3\xb8rn, og to dager senere s\xc3\xa5 de kanten av isen \xe2\x80\x93 bare vann l\xc3\xa5 n\xc3\xa5 mellom dem \xc3\xa5 landomr\xc3\xa5det. Den 6. august ble de to siste samojedhundene avlivet, en hann med navn Kaifas og en hunn med navn Suggen, kajakkene ble bygd om til en katamaran ved \xc3\xa5 feste sledene og skiene p\xc3\xa5 tvers av dem og et seil ble heist._NEWLINE_Nansen kalte dette f\xc3\xb8rste landomr\xc3\xa5det \xc2\xabHvidtenland\xc2\xbb. Etter \xc3\xa5 ha satt leir ved isfoten, besteg de en skr\xc3\xa5ning og s\xc3\xa5 seg rundt. Det var tydelig at de her befant seg i en \xc3\xb8ygruppe, men det de kunne se var ikke sammenlignbart med det ufullstendige kartet av Frans Josefs land. De kunne bare fortsette s\xc3\xb8rover i h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 finne et geografisk element de med sikkerhet kunne fastsl\xc3\xa5 posisjonen til. 16. august identifiserte Nansen forel\xc3\xb8pig et nes som Kapp Felder, avmerket p\xc3\xa5 vestkysten av Frans Josefs land p\xc3\xa5 Payers kart. Nansens m\xc3\xa5l var n\xc3\xa5 \xc3\xa5 n\xc3\xa5 en hytte med forsyninger som hadde blitt etterlatt av tidligere ekspedisjoner i omr\xc3\xa5det kjent som Eira Harbour, ved den s\xc3\xb8rlige enden av \xc3\xb8yene. Motvind og mye l\xc3\xb8s is gjorde imidlertid videre fremdrift i kajakkene farlig, og med en ny polar vinter i anmarsj besluttet Nansen den 28. august at de skulle bli der de var og vente p\xc3\xa5 v\xc3\xa5ren.\n_START_SECTION_\nTil Kapp Flora\n_START_PARAGRAPH_\nSom base for sitt vinterkvarter fant Nansen og Johansen en strand i en lun vik, med god tilgang til stein og mose som bygningsmaterialer. De gravde et tre meter dypt hull, reiste vegger over det ved \xc3\xa5 bruke l\xc3\xb8st fjell og stein, og trakk hvalrosskinn over toppen for \xc3\xa5 danne et tak. En improvisert pipe ble bygget av sn\xc3\xb8 og hvalrossbein. Dette lyet, som de kalte \xc2\xabhullet\xc2\xbb, ble ferdig 28. september og skulle v\xc3\xa6re deres hjem de neste \xc3\xa5tte m\xc3\xa5nedene. Situasjonen var ubehagelig, men ikke livstruende; der var god tilgang p\xc3\xa5 bj\xc3\xb8rner, hvalross og sel til \xc3\xa5 fylle opp et lager av mat. Hovedfienden var kjedsomhet; \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tiden til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 ble redusert til lesing av Nansens seilealmanakk og navigasjonstabeller i lyset fra spekklampen, og deretter lese dem igjen._NEWLINE_Julen ble feiret med sjokolade og br\xc3\xb8d fra rasjonene p\xc3\xa5 sleden. P\xc3\xa5 nytt\xc3\xa5rsaften noterte Johansen at Nansen endelig hadde tatt til seg den mindre formelle formen for tiltale, etter \xc3\xa5 frem til da ha oppretthold formalitetene (\xc2\xabHerr Johansen\xc2\xbb, \xc2\xabProfessor Nansen\xc2\xbb) gjennom hele reisen. P\xc3\xa5 ny\xc3\xa5ret lagde de enkle ytterkledninger \xe2\x80\x93 frakk og bukse \xe2\x80\x93 fra kasserte soveposer for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re klare til \xc3\xa5 ta opp igjen reisen n\xc3\xa5r v\xc3\xa6re ble varmere. Den 19. mai 1896, etter uker med forberedelser, var de klare. Nansen etterlot et notat i hytta for \xc3\xa5 informere en mulig finner: \xc2\xabVi g\xc3\xa5r s\xc3\xb8rvestover, langs land, for \xc3\xa5 krysse over til Spitsbergen\xc2\xbb._NEWLINE_I over to uker fulgte de strandlinjen s\xc3\xb8rover. Ingenting av det de s\xc3\xa5 syntes \xc3\xa5 stemme overens med det rudiment\xc3\xa6re kart over Frans Josefs land, og Nansen spekulerte i om de befant seg i ukjent land mellom Frans Josefs land og Spitsbergen. Den 4. juni endret forholdene seg slik at de kunne sj\xc3\xb8sette kajakkene for f\xc3\xb8rste gang siden de forlot vinterkvarteret. En uke senere ble imidlertid Nansen tvunget til \xc3\xa5 stupe ut i det iskalde vannet for \xc3\xa5 redde kajakkene. De var fremdeles bundet sammen, men hadde drevet bort etter \xc3\xa5 v\xc3\xa6rt d\xc3\xa5rlig fort\xc3\xb8yd. Han klarte \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tak i h\xc3\xa5ndtaket, og med et siste fors\xc3\xb8k \xc3\xa5 hale seg selv ombord. Til tross for hans frosne tilstand, skj\xc3\xb8t og hentet han to lomvier mens han padlet katamaranen tilbake._NEWLINE_Den 13. juni ble de angrepet av hvalrosser og kajakkene ble skadet, noe som f\xc3\xb8rte til at de m\xc3\xa5tte stanse opp for \xc3\xa5 reparere dem. Den 17. juni, mens de forberedte seg p\xc3\xa5 dra videre, mente Nansen at han h\xc3\xb8rte en hund bjeffe og han gikk for \xc3\xa5 unders\xc3\xb8ke. Han h\xc3\xb8rte s\xc3\xa5 stemmer, og noen minutter senere m\xc3\xb8tte han et menneske. Personen han m\xc3\xb8tte var Frederick Jackson, som organiserte en egen ekspedisjon til Frans Josefs land etter \xc3\xa5 ha blitt avvist av Nansen. Jackson hadde basert sitt hovedkvarter ved Kapp Flora p\xc3\xa5 Northbrook\xc3\xb8ya, den s\xc3\xb8rligste \xc3\xb8ya i \xc3\xb8ygruppen. Jacksons egen historie forteller at hans f\xc3\xb8rste reaksjon p\xc3\xa5 dette plutselige m\xc3\xb8tet var \xc3\xa5 anta at denne personer var en forlist sj\xc3\xb8mann, kanskje fra ekspedisjonens forsyningsskip, \xc2\xabWindward\xc2\xbb, som var ventet \xc3\xa5 ta kontakt den sommeren. Da han n\xc3\xa6rmet seg s\xc3\xa5 Jackson \xc2\xaben h\xc3\xb8y mann, kledd i en myk filthatt, l\xc3\xb8st kledd, romslige kl\xc3\xa6r og langt loddent h\xc3\xa5r og skjegg, alt dunstende av sort olje\xc2\xbb. Etter et \xc3\xb8yeblikks pinlig n\xc3\xb8ling, gjenkjente Jackson hans bes\xc3\xb8kende: \xc2\xabDu er Nansen, ikke sant?\xc2\xbb, og fikk svaret \xc2\xabJa, jeg er Nansen.\xc2\xbb_NEWLINE__NEWLINE_Johansen ble s\xc3\xa5 hentet, og de to ble tatt med til basen p\xc3\xa5 Kapp Flora hvor de stilte opp for fotografer (i et tilfelle for \xc3\xa5 rekonstruere m\xc3\xb8tet mellom Jackson og Nansen) f\xc3\xb8r de tok et bad og fikk en h\xc3\xa5rklipp. Begge mennene var ved tilsynelatende god helse til tross for ildpr\xc3\xb8ven deres; Nansen hadde lagt p\xc3\xa5 seg 9,5\xc2\xa0kg siden starten av ekspedisjonen, og Johansen 5,9\xc2\xa0kg. For \xc3\xa5 hedre sine redningsmenn ble \xc3\xb8ya hvor Nansen og Johansen hadde overvintret navngitt \xc2\xabJackson\xc3\xb8ya\xc2\xbb. De neste seks ukene hadde Nansen lite \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re annet enn \xc3\xa5 vente p\xc3\xa5 \xc2\xabWindwards\xc2\xbb ankomst. Han var bekymret over at han kanskje m\xc3\xa5tte tilbringe vinteren ved Kapp Flora, enkelte ganger angrende p\xc3\xa5 at han og Johansen ikke hadde presset p\xc3\xa5 mot Spitsbergen. Johansen noterte i dagboken sin at Nansen hadde forandret seg fra den nedlatende personligheten fra dagene p\xc3\xa5 \xc2\xabFram\xc2\xbb, og var n\xc3\xa5 dus og h\xc3\xb8flig, urokkelig p\xc3\xa5 at han aldri ville gjennomf\xc3\xb8re en slik reise igjen. 26. juli ankom omsider \xc2\xabWindwards\xc2\xbb og den 7. august, med Nansen og Johansen ombord, seilte hun s\xc3\xb8rover og n\xc3\xa5dde Vard\xc3\xb8 13. august. En gruppe med telegrammer ble sendt for \xc3\xa5 informere verden om at Nansen var trygt tilbake.\n_START_SECTION_\nDrift (andre fase)\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8r Nansen forlot \xc2\xabFram\xc2\xbb utnevnte han Sverdrup som leder for resten av ekspedisjonen med ordre om \xc3\xa5 fortsette driften mot Atlanterhavet, med mindre omstendighetene tilsa at de m\xc3\xa5tte forlate skipet og g\xc3\xa5 mot land. Nansen etterlot seg n\xc3\xb8yaktige instruksjoner om \xc3\xa5 opprettholde det vitenskapelige arbeidet, spesielt sonderingen av havdypet og m\xc3\xa5linger av isens tykkelse. Han konkluderte: \xc2\xabVi m\xc3\xb8tes i Norge, enten det er ombord p\xc3\xa5 dette fart\xc3\xb8yet eller uten henne.\xc2\xbb_NEWLINE_Sverdrups viktigste oppgave var n\xc3\xa5 \xc3\xa5 holde mannskapet i aktivitet for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 lediggang og kjedsomhet. Han beordret en grundig v\xc3\xa5rrengj\xc3\xb8ring og satte gruppen til \xc3\xa5 skuffe bort noe av den omkringliggende isen som truet med \xc3\xa5 destabilisere skipet. Selv om der ikke var noen umiddelbar fare for skipet, overv\xc3\xa5ket Sverdrup likevel reparasjoner og overhaling av sleder og organiserte provianten i tilfelle det skulle bli n\xc3\xb8dvendig \xc3\xa5 forlate skipet og komme seg til land til fots. Da sommeren 1895 var i anmarsj og det ble varmere i v\xc3\xa6ret, gjenopptok Sverdrup de daglige skitreningene som Nansen hadde innf\xc3\xb8rt. Sammen med disse aktivitetene fortsatte programmet med meteorologiske, magnetiske og oseanografiske arbeider for fullt under Scott Hansen; \xc2\xabFram\xc2\xbb hadde blitt et bevegelig oseanografisk, meteorologisk og biologisk laboratorium._NEWLINE_Ettersom driften fortsatte ble havet dypere; dybdelinjer gav p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende dyp p\xc3\xa5 6\xc2\xa0000\xc2\xa0fot (1\xc2\xa0800\xc2\xa0m), 9\xc2\xa0000\xc2\xa0fot (2\xc2\xa0700\xc2\xa0m) og 2\xc2\xa0000\xc2\xa0fot (610\xc2\xa0m), en variasjon som indikerte at ingen uoppdagede landmasser var i n\xc3\xa6rheten. Den 15. november 1895 n\xc3\xa5dde \xc2\xabFram\xc2\xbb 85\xc2\xb055'N, kun 19\xc2\xa0nautiske mil (35\xc2\xa0km) s\xc3\xb8r for Nansens og Johansens nordligste punkt. Fra n\xc3\xa5 av gikk str\xc3\xb8mningene hovedsakelig mot s\xc3\xb8r og vest, selv om fremgangen i lange perioder nesten var ubetydelig. Inaktivitet og kjedsomhet f\xc3\xb8rte etterhvert til \xc3\xb8kt alkoholforbruk, og Scott Hansen noterte at jul og nytt\xc3\xa5r passerte \xc2\xabmed den vanlige varme punsjen, og p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende bakrus\xc2\xbb, og skrev videre at han \xc2\xabble mer og mer forferdet over dette drukkenskap\xc2\xbb._NEWLINE_I midten av mars 1896 var posisjonen 84\xc2\xb025'N, 12\xc2\xb050'E, noe som plasserte skipet nord for Spitsbergen. 13. juni \xc3\xa5pnet et leie seg opp, og for f\xc3\xb8rste gang p\xc3\xa5 nesten tre \xc3\xa5r ble \xc2\xabFram\xc2\xbb igjen et levende skip. Det gikk ytterligere to m\xc3\xa5neder, til 13. august 1896, f\xc3\xb8r hun fant \xc3\xa5pent vann la isen bak seg med et smell fra kanonene. Skipet kom ut av isen rett nord og vest for Spitsbergen, i n\xc3\xa6rheten av Nansens opprinnelige prognose, og beviste han rett og hans motstandere feil. Senere samme dag ble et skip sett \xe2\x80\x93 \xc2\xabS\xc3\xb8strone\xc2\xbb en selfangstskute fra Troms\xc3\xb8. Sverdrup rodde over for nyheter og fikk vite at ingenting var blitt h\xc3\xb8rt fra Nansen. \xc2\xabFram\xc2\xbb bes\xc3\xb8kte Spitsbergen en kort periode, hvor den svenske oppdagelsesreisende og ingeni\xc3\xb8ren Salomon Andr\xc3\xa9e forberedte seg p\xc3\xa5 \xc3\xa5 dra hjem til Sverige etter \xc3\xa5 ha oppgitt f\xc3\xb8rste fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 en ballongferd han hadde h\xc3\xa5pet skulle ta ham til Nordpolen. Etter kort tid p\xc3\xa5 land begynte Sverdrup og hans mannskap p\xc3\xa5 turen s\xc3\xb8rover til Norge.\n_START_SECTION_\nGjenforening og mottakelse\n_START_PARAGRAPH_\nI l\xc3\xb8pet av ekspedisjonen sirkulerte der rykter om at Nansen hadde n\xc3\xa5dd Nordpolen, det f\xc3\xb8rste s\xc3\xa5 tidlig som i april 1894 i den franske avisen Le Figaro. I september 1895 ble Eva Nansen informert om at meldinger \xc2\xabsendt fra Nordpolen\xc2\xbb og signert av Nansen hadde blitt oppdaget. I februar 1896 kj\xc3\xb8rte The New York Times en meddelelse  fra en antatt agent for Nansen i Irkutsk, Sibir, hvor de hevdet at Nansen hadde n\xc3\xa5dd nordpolen og funnet land der. Charles P. Daly fra American Geographical Society kalte dette \xc2\xaboppsiktsvekkende nyheter\xc2\xbb, og dersom sant, de viktigste oppdagelsene som er gjort gjennom tidene._NEWLINE_Ekspertene var kritiske til alle slike rapporter, og Nansens ankomst til Vard\xc3\xb8 gjorde kritikken raskt berettiget. I Vard\xc3\xb8 ble han og Johansen m\xc3\xb8tt av professor Mohn, opphavsmannen til teorien om den polare driften, som var i byen ved en tilfeldighet. Nansen og Johansen ventet p\xc3\xa5 at den ukentlige postb\xc3\xa5ten skulle ta dem s\xc3\xb8rover, og den 18. august ankom de Hammerfest til en entusiastisk mottakelse. Mangelen p\xc3\xa5 nyheter om \xc2\xabFram\xc2\xbb plaget Nansen, men den 20. august fikk han nyheter om at Sverdrup hadde f\xc3\xb8rt skipet til den lille havnen i Skjerv\xc3\xb8y, s\xc3\xb8r for Hammerfest, og at han n\xc3\xa5 fortsatte mot Troms\xc3\xb8. Dagen etter seilte Nansen og Johansen inn i Troms\xc3\xb8 og sluttet seg til resten av mannskapet i en emosjonell gjenforening. Mandag 24. august m\xc3\xb8ttes Nansen og den svenske ingeni\xc3\xb8ren Salomon Andr\xc3\xa9e, som var p\xc3\xa5 vei hjem til Sverige etter \xc3\xa5 ha oppgitt f\xc3\xb8rste fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 starte med ballong mot Nordpolen fra Spitsbergen. _NEWLINE_Etter dager med feiring og rekreasjon forlot skipet Troms\xc3\xb8 26. august. Turen s\xc3\xb8rover ble en triumferende reise, med mottakelser i hver havn. \xc2\xabFram\xc2\xbb ankom til slutt Christiania den 9. september, eskortert inn i havnen av en skvadron av krigsskip og \xc3\xb8nsket velkommen av tusener \xe2\x80\x93 den st\xc3\xb8rste folkemengden byen noensinne hadde sett if\xc3\xb8lge Huntford. Nansen og hans mannskap ble mottatt av kong Oscar og p\xc3\xa5 vei til mottakelsen gikk de gjennom en triumfbue dannet av 200 turnere. Nansen og hans familie ble innkvartert i palasset som spesielle gjester av kongen. Johansen derimot forble i bakgrunnen, i stor grad oversett. Han skrev senere at \xc2\xabvirkeligheten, tross alt, er ikke s\xc3\xa5 fantastisk som den s\xc3\xa5 ut for meg midt i v\xc3\xa5rt harde liv.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nKritikk og etterspill\n_START_PARAGRAPH_\nTradisjonelle tiln\xc3\xa6rminger til arktiske utforskninger hadde v\xc3\xa6rt avhengige av store styrker, med en antakelse om at europeiske teknikker kunne overf\xc3\xb8res til det fiendtlige klimaet i polare str\xc3\xb8k. Med \xc3\xa5rene hadde denne strategien brakt liten suksess og f\xc3\xb8rt til store tap av mannskap og skip. I motsetning hadde Nansens metode med \xc3\xa5 bruke et lite, men godt trent mannskap, sammen med utnyttelsen av inuitter og samisk kompetanse i m\xc3\xa5tene \xc3\xa5 reise p\xc3\xa5, sikret at ekspedisjonen ble gjennomf\xc3\xb8rt uten et eneste havari eller et st\xc3\xb8rre uhell._NEWLINE_Selv om ekspedisjonen ikke oppn\xc3\xa5dde m\xc3\xa5let med \xc3\xa5 n\xc3\xa5 Nordpolen gjorde den store geografiske og vitenskapelige oppdagelser. Sir Clements Markham, president i Storbritannias Royal Geographical Society, erkl\xc3\xa6rte at ekspedisjonen hadde l\xc3\xb8st \xc2\xabhele problemet med arktisk geografi\xc2\xbb. Det ble n\xc3\xa5 fastsl\xc3\xa5tt at Nordpolen ikke l\xc3\xa5 p\xc3\xa5 land og heller ikke p\xc3\xa5 en permanent isbre, men p\xc3\xa5 skiftende, uforutsigbar pakkis. Nordishavet var et dypt basseng, uten vesentlige landmasser nord for det eurasiske kontinentet &ndsah; skjulte vidstrakte landomr\xc3\xa5der ville ha blokkert den frie bevegelsen av is. _NEWLINE_Nansen hadde bevist teoriene om den polare drivisen, og videre hadde han merket n\xc3\xa6rv\xc3\xa6ret av corioliskraft som drev isen til h\xc3\xb8yre for vindretningen p\xc3\xa5 grunn av virkningen av jordens rotasjon. Denne oppdagelsen skulle bli utviklet av Nansens elev, Vagn Walfrid Ekman, som senere ble den ledende oseanografen i sin tid. Fra sitt program for vitenskapelige observasjoner gav ekspedisjonen den f\xc3\xb8rste detaljerte oseanografiske informasjonen fra omr\xc3\xa5det; med tiden skulle de vitenskapelige data samlet under \xc2\xabFrams\xc2\xbb ferd utgj\xc3\xb8re seks utgitte bind._NEWLINE_Gjennom hele ekspedisjonen fortsatte Nansen \xc3\xa5 eksperimentere med utstyr og teknikker. Han endret design p\xc3\xa5 ski og sleder og unders\xc3\xb8kte forskjellige typer kl\xc3\xa6r, telt og utstyr for matlaging, og revolusjonerte med dette metoder for ferdsel i arktiske str\xc3\xb8k. I perioden med polarforskning som fulgte hans hjemkomst s\xc3\xb8kte oppdagere rutinemessig Nansens r\xc3\xa5d om metoder og utstyr \xe2\x80\x93 en noen ganger valgte de \xc3\xa5 ikke f\xc3\xb8lge dem, vanligvis til den prisen det kostet. If\xc3\xb8lge Huntford hadde Sydpolheltene Amundsen, Scott og Shackleton alle v\xc3\xa6rt Nansens akolytter._NEWLINE_Nansens status ble aldri seri\xc3\xb8st utfordret selv om han ikke unnslapp kritikk. Den amerikanske oppdageren Robert Peary lurte p\xc3\xa5 hvorfor Nansen ikke hadde returnert til skipet da hans fremst\xc3\xb8t ble forhindret etter knappe tre uker. \xc2\xabSkammet han seg over \xc3\xa5 g\xc3\xa5 tilbake etter s\xc3\xa5 kort frav\xc3\xa6r, eller hadde det v\xc3\xa6r en brudulje &hellip eller gikk han mot Frans Josefs land av sensasjonelle motiver eller forretningsmessige \xc3\xa5rsaker?\xc2\xbb Adolphus Greely, som i utgangspunktet hadde avvist hele ekspedisjonen som umulig, innr\xc3\xb8mmet at han hadde blitt motbevist, men trakk likevel oppmerksomheten mot \xc2\xabden egenr\xc3\xa5dende\xc2\xbb Nansens beslutning om \xc3\xa5 forlate sine kamerater hundrevis av kilometer fra land. \xc2\xabDet overg\xc3\xa5r forstanden\xc2\xbb, skrev Greely, \xc2\xabhvordan Nansen dermed kunne ha avveket fra den mest hellige plikt som f\xc3\xb8lger kommand\xc3\xb8ren for en maritim ekspedisjon.\xc2\xbb Nansens omd\xc3\xb8mme overlevde likevel; hundre \xc3\xa5r etter kalte den britiske oppdageren Wally Herbert \xc2\xabFrams\xc2\xbb reise \xc2\xaben av de mest inspirerende eksempler p\xc3\xa5 modig etterretning i historien om utforskning\xc2\xbb._NEWLINE_\xc2\xabFram\xc2\xbb-ferden var Nansens siste ekspedisjon. Han ble utnevnt til et forskningsprofessorat ved Universitetet i Christiania i 1897 og til et fullt professorat i oseanografi i 1908. Han ble uavhengig velst\xc3\xa5ende som f\xc3\xb8lge av utgivelsene av hans beretninger om ekspedisjonen, og i den senere karrieren tjenestegjorde han i det nylige uavhengige konged\xc3\xb8mmet Norge i ulike sammenhenger, og ble tildelt Nobels fredspris i 1922 som anerkjennelse for sitt arbeid p\xc3\xa5 vegne av flyktninger._NEWLINE_Hjalmar Johansen slo seg aldri til ro med et normalt liv. Etter \xc3\xa5r med rastl\xc3\xb8shet, gjeld og drukkenskap fikk han muligheten, gjennom Nansens innflytelse, til \xc3\xa5 bli med Roald Amundsens Sydpolekspedisjon i 1910. Johansen kranglet voldsomt med Amundsen i ekspedisjonens leir, Framheim, og ble utelatt fra gruppen som skulle fors\xc3\xb8ke \xc3\xa5 n\xc3\xa5 Sydpolen. Han begikk selvmord innen et \xc3\xa5r etter at han kom tilbake fra Antarktis._NEWLINE_Otto Sverdrup forble kaptein p\xc3\xa5 \xc2\xabFram\xc2\xbb, og i 1898 tok han skipet, med nytt mannskap, til det kanadiske Arktisk for fire \xc3\xa5r med utforskning. I de senere \xc3\xa5rene bidro Sverdrup til \xc3\xa5 samle inn penger som gjorde at skipet ble restaurert og plassert i et permanent museum. Han d\xc3\xb8de i november 1930, syv m\xc3\xa5neder etter Nansens d\xc3\xb8d._NEWLINE_Nansens Farthest North-rekord varte litt over fem \xc3\xa5r. Den 24. april 1900 n\xc3\xa5dde en gruppe p\xc3\xa5 tre italienere, fra en ekspedisjon ledet av Luigi Amedeo, 86\xc2\xb034'N etter \xc3\xa5 ha reist fra Frans Josefs land med hunder og sleder den 11. mars. Gruppen klarte knapt \xc3\xa5 komme seg tilbake; en av deres st\xc3\xb8ttegrupper p\xc3\xa5 tre menn forsvant fullstendig."