b'\n_START_ARTICLE_\nSteinhumle\n_START_SECTION_\nKjennetegn\n_START_PARAGRAPH_\nSteinhumlen er en vakker kullsort humle med dyp r\xc3\xb8d bakkroppsspiss. Hannene har imidlertid noe gul beh\xc3\xa5ring p\xc3\xa5 brystet og helt foran p\xc3\xa5 hodet. Steinhumla kan forveksles med Tyvhumlen Bombus wurfleini som imidlertid er langt kraftigere bygget enn steinhumla.\n_START_SECTION_\nSt\xc3\xb8rrelse\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xa5lene kan variere, og s\xc3\xa6rlig lengden er un\xc3\xb8yaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut._NEWLINE__NEWLINE_Dronninger: Lengde 20-22 mm, Vingespenn: 37-40 mm_NEWLINE__NEWLINE_Arbeidere:  Lengde 12-16 mm, Vingespenn: 24-30 mm_NEWLINE__NEWLINE_Hanner: Lengde 14-16 mm, Vingespenn: 27-30 mm\n_START_SECTION_\nBolet\n_START_PARAGRAPH_\nBolet til steinhumla ligger sv\xc3\xa6rt ofte nede i bakken i gamle musebol. Men den kan ogs\xc3\xa5 sl\xc3\xa5 seg ned i fuglekasser. Steinhumla sine bol utmerker seg ofte at n\xc3\xa5r bolene blir store blir de omgitt av et vokstak som kan minne om en stein. Derav trolig navnet steinhumle.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nVi finner steinhumlen stort sett i kyststr\xc3\xb8kene i S\xc3\xb8r-Norge nordover til Sognefjorden p\xc3\xa5 Vestlandet. Men det forekommer spredte funn til langt opp i Tr\xc3\xb8ndelag.'