b'\n_START_ARTICLE_\nKvirinius\n_START_PARAGRAPH_\nPublius Sulpicius Quirinius (f\xc3\xb8dt ca. 51 f.Kr., d\xc3\xb8d 21 e. Kr.) var en romersk aristokrat._NEWLINE_Han er omtalt i Lukas-evangeliet i Det nye testamentet som Kvirinius (gresk \xce\x9a\xcf\x85\xcf\x81\xce\xae\xce\xbd\xce\xb9\xce\xbf\xcf\x82, Kyrenios), og var landsh\xc3\xb8vding i Syria og Judea da Jesus ble f\xc3\xb8dt.\n_START_SECTION_\nLiv\n_START_PARAGRAPH_\nKvirinius ble f\xc3\xb8dt i Lanuvium n\xc3\xa6r Roma i en rik familie uten politisk makt. Han tjenestegjorde i Spania, og ble senere romersk guvern\xc3\xb8r i provinsen Creta et Cyrenaica._NEWLINE_If\xc3\xb8lge den romerske historikeren Florus beseiret han rundt \xc3\xa5r 14 f.Kr. Marmaridae-stammen fra Kyrenaika, kanskje mens han var guvern\xc3\xb8r for Creta et Cyrenaica, men han avslo \xc3\xa5 ta tilnavnet \xc2\xabMarmaricus\xc2\xbb selv om skikken tilsa at han som seierherre kunne titulere seg slik. _NEWLINE_I \xc3\xa5r 12 f.Kr. ble han utnevnt til romersk konsul, noe som tilsier at han hadde keiser Augustus\' gunst._NEWLINE_I perioden 11\xe2\x80\x937 f. Kr. kjempet Kvirinius mot homonadane i nordre Syria og Kilikia. Etter \xc3\xa5 ha overvunnet denne stammen ble han hedret med et seierstog, en triumf. I \xc3\xa5r 6 f.Kr. ble han prokonsul for Pamfylia-Galatia. _NEWLINE_Han ble utnevnt til \xc3\xb8verste romerske embetsmann i Syria og Judea i \xc3\xa5r 6 e.Kr., etter forvisningen av Herodes Arkelaos. Han var \xc3\xb8verste romerske embetsmann i Syria og Judea frem til \xc3\xa5r 12 e.Kr., da han dro tilbake til Roma. Der d\xc3\xb8de han i \xc3\xa5r 21 e.Kr., og fikk en offentlig p\xc3\xa5kostet begravelse.\n_START_SECTION_\nKvirinius og manntallet\n_START_PARAGRAPH_\nEn av de f\xc3\xb8rste oppgavene Kvirinius fikk utf\xc3\xb8rt var en folketelling i Syria og Judea i \xc3\xa5r 6 eller 7 over at alle skulle skrives inn i manntall._NEWLINE_En romersk folketelling under Kvirinius er nevnt i Juleevangeliet etter Lukas. Matteus-evangeliet plasserer derimot f\xc3\xb8dselen under styret til den tidligere Herodes den store, som d\xc3\xb8de i 4 f.Kr._NEWLINE_Men Lukas omtaler to forskjellige folketellinger, den i \xc3\xa5r 6/7 i Apostlenes gjerninger og en som ble holdt tidligere. Siden Lukas historisk sett er holdt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en p\xc3\xa5litelig kilde kan det tenkes at tellingen ved Jesu f\xc3\xb8dsel var en del av keiser Augustus beslutning om en omfattende folketelling som startet i \xc3\xa5r 10/9 f.Kr. Den er omtalt av historikeren Tacitus i "Annaler 1.11." Den ble foretatt av j\xc3\xb8dene selv, i motsetning til den senere rundt \xc3\xa5r 6, som f\xc3\xb8rte til mye br\xc3\xa5k siden romerne sto for den._NEWLINE_I det romerske statsapparat var der minst to forvaltningsniv\xc3\xa5er, Senatet som politisk lederskap som  sto for kontroll og straff, milit\xc3\xa6re og politimessige oppgaver. Da Judea ble direkte underlagt romersk styre rundt \xc3\xa5r 6, ble f. eks Coponius utnevnt som sivilt ledd og Kvirinius som Legat. Kvirinius kan ha hatt ansvar for folketellingen rundt Jesu f\xc3\xb8dsel, siden dette var ansett for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en milit\xc3\xa6r oppgave. Derfor kan han p\xc3\xa5 denne tiden ha blitt oppfattet som landsh\xc3\xb8vding i Syria, selv om han enn\xc3\xa5 ikke formelt hadde f\xc3\xa5tt ansvaret for dette omr\xc3\xa5det, hvis vi sammenholder de foreliggende opplysninger da Jesus ble f\xc3\xb8dt, ca \xc3\xa5r 5 f\xc3\xb8r v\xc3\xa5r tidsregning.'