b"\n_START_ARTICLE_\nAleksander I av Russland\n_START_SECTION_\nBakgrunn og oppvekst\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander var s\xc3\xb8nn av den sinnssyke Paul I av Russland, men vokste opp i n\xc3\xa6r kontakt med sin strenge farmor Katarina II (den store) og mottok en vesteurop\xc3\xa9isk oppdragelse i opplysningstidens \xc3\xa5nd. Selv beskrives Aleksander med sine br\xc3\xa5 hum\xc3\xb8rskift og sin merkelige blanding av rettskaffenhet og brutalitet b\xc3\xa5de som schizofren og manisk-depressiv.  Meget tidlig ble forholdet til faren anspent, og Aleksander tok i 1801 makten ved et statskupp som f\xc3\xb8rte til farens d\xc3\xb8d. Som tsar arbeidet Aleksander tidlig med tanken om reformer og en eventuell grunnlov, men alt ble med planene.\n_START_SECTION_\nVed makten\n_START_PARAGRAPH_\nAleksanders regjeringstid sammenfaller med Napoleonskrigene som herjet Europa ved innledningen av 1800-tallet, hvor han etterhvert spilte en sentral rolle. Han inntok f\xc3\xb8rst en n\xc3\xb8lende holdning overfor Napoleon, sluttet seg deretter til hans fiender og deltok fra 1804 i den tredje koalisjon mot Napoleon og Frankrike. Her led han store nederlag, han ble blant annet personlig beseiret ved Austerlitz i 1805 og led nye nederlag under de videre krigshandlingene. S\xc3\xa5 i 1807 sluttet han fred med Napoleon i Tilsit, senere kjent som freden i Tilsit. Aleksander tr\xc3\xa5dte ut av alliansen med Storbritannia og aksepterte Napoleons ledende posisjon i Europa. I de f\xc3\xb8lgende freds\xc3\xa5r bygget han opp et visst vennskap med Napoleon, han aksepterte kontinentalblokaden og tvang Sverige til det samme gjennom finskekrigen, men unngikk \xc3\xa5 forplikte seg videre milit\xc3\xa6rt. Milit\xc3\xa6rt var nok Russland svekket, men territorielt var hans rike enn\xc3\xa5 ikke direkte truet av Napoleon._NEWLINE_Napoleon syntes det ble feil \xc3\xa5 v\xc3\xa6re gjest hos den overvunne tsaren, mens tsaren p\xc3\xa5 sin side ikke ville sette sine ben p\xc3\xa5 fransk-okkupert omr\xc3\xa5de; f\xc3\xb8lgelig lot Napoleon bygge et m\xc3\xb8telokale p\xc3\xa5 en fl\xc3\xa5te midt ute i elven som dannet grensen mellom fransk og russisk omr\xc3\xa5de. Bygningen hadde en d\xc3\xb8r mot den franske og en d\xc3\xb8r mot den russiske siden. Begge statsoverhoder lot seg s\xc3\xa5 ro over til fl\xc3\xa5ten, og snakket sammen p\xc3\xa5 tomannsh\xc3\xa5nd i tre timer. _NEWLINE_\xc2\xabJeg hater engelskmenn like mye som De gj\xc3\xb8r,\xc2\xbb hevdet tsaren. \xc2\xabI s\xc3\xa5 fall har vi fred,\xc2\xbb forsikret Napoleon. Han skrev senere til Jos\xc3\xa9phine om tsaren: \xc2\xabHan er en meget stilig, god og ung keiser.\xc2\xbb Tsaren p\xc3\xa5 sin side skrev til s\xc3\xb8steren Katarina: \xc2\xabGud har reddet oss\xc2\xbb. Til en fransk diplomat sa han om Napoleon: \xc2\xabHvorfor har jeg ikke m\xc3\xb8tt ham f\xc3\xb8r? Sl\xc3\xb8ret har falt, og tiden for feiltakelser er over.\xc2\xbb_NEWLINE_Innenriks st\xc3\xb8ttet han et omfattende liberalt reformarbeid under ledelse av statsmannen Mikhail Speranskij, men oppgav prosjektet som f\xc3\xb8lge av motstand og protester fra overklassen, og lot i 1812 Speranskij avg\xc3\xa5._NEWLINE_En stigende rivalisering med Napoleon, samt russiske \xc3\xb8konomiske kvaler med kontinentalblokaden, f\xc3\xb8rte til at Aleksander i 1812 br\xc3\xb8t med Frankrike og provoserte frem krig. Under den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende krig med Napoleons fatale felttog inn i Russland og tilbaketoget fra Moskva) viste tsaren stor fasthet og kamplyst, og han bidro derved sterkt til det franske nederlaget - uten egentlig \xc3\xa5 ha sl\xc3\xa5tt Napoleon i noe slag. Det var utmattelsen over de ufattelige russiske stepper som ble le grande arm\xc3\xa9's endeligt._NEWLINE_I 1814 var Aleksander I blant seierherrene ved de alliertes inntog i Paris og opptr\xc3\xa5dte som den f\xc3\xb8rste russiske tsar ogs\xc3\xa5 som en klar vesteurop\xc3\xa9isk maktfaktor. Han bes\xc3\xb8kte George III i England, og viste stor interesse for kvekerbevegelsen. Han gav audiens til slaverimotstandere, som ut fra kvekernes overbevisning ikke tok av seg hatten for noen jordisk monark, og mottok deres bok Utdrag av bevismaterialet, om negerslavenes forferdelige levevilk\xc3\xa5r. Da han krysset Den engelske kanal, ble tsaren syk og pekte p\xc3\xa5 plansjen over slaveskipet Brookes, som viste hvordan slavene l\xc3\xa5 sammenstuet under dekk. \xc2\xabDen boken har gjort meg mer syk enn havet,\xc2\xbb sa han.\n_START_SECTION_\nEtter Napoleonskrigene\n_START_PARAGRAPH_\nUnder Wienerkongressen 1814-15 spilte Aleksander en hovedrolle. Han forestod blant annet gjenopprettelsen av en polsk lydstat (Kongresspolen) og st\xc3\xb8ttet Preussens erobringskrav. Han hadde flere sammenst\xc3\xb8t med fyrst Metternich, men st\xc3\xb8ttet ham dog i sluttoppgj\xc3\xb8ret med Napoleon i 1815. Under denne kongressen lanserte han tanken om \xc2\xabDen hellige allianse\xc2\xbb, et fyrsteforbund basert p\xc3\xa5 kristendommens prinsipper, som skulle danne grunnlaget for fremtidens statsforhold. Det ble realisert, men ble i praksis et redskap for Metternich, som sa om ham: \xc2\xabDet er ikke mulig \xc3\xa5 v\xc3\xa6re mer begavet enn tsar Aleksander, men jeg har en f\xc3\xb8lelse av at det er en bit i hans karakter som mangler. Jeg kan bare ikke oppdage hvilken...\xc2\xbb_NEWLINE_Etter 1815 ble Aleksanders styre stadig mer konservativt, mens han selv ble preget av stigende handlingslammelse og hang til mystikk. Utenrikspolitisk ble han p\xc3\xa5virket av Metternich; i selve Russland gled mye av makten over til minister Aleksej Araktsjejev, som skjerpet den reaksjon\xc3\xa6re kurs. Russlands forhold til vestmaktene ble d\xc3\xa5rligere, og revolusjon\xc3\xa6re sammensvergelser i selve Russland ble dannet.\n_START_SECTION_\nD\xc3\xb8d og etterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xa5de i samtiden og ettertiden har Aleksander gjort et forvirrende inntrykk. Han virket snart som en overtroisk og ulikevektig enehersker, snart som en sjarmerende og opplyst verdensmann, og han kunne svinge mellom uselvstendighet og forbl\xc3\xb8ffende konsekvens. Ogs\xc3\xa5 hans d\xc3\xb8d er omgitt av mystikk. Han d\xc3\xb8de offisielt i byen Taganrog ved Svartehavet, men hardnakkede rykter ville ha det til at han i virkeligheten hadde abdisert i hemmelighet og under dekke av \xc3\xa5 v\xc3\xa6re d\xc3\xb8d, hadde sl\xc3\xa5tt seg ned i Sibir som religi\xc3\xb8s eremitt under navnet Fjodor Kusmitj, og skulle v\xc3\xa6re d\xc3\xb8d der i 1864. P\xc3\xa5standen synes faktisk st\xc3\xb8ttet av visse indisier og vitneutsagn, men noe sikkert er aldri bevist. Graven hans ble \xc3\xa5pnet i 1920, men den var tom."