b"\n_START_ARTICLE_\nDet keiserlige romersk-katolske teologiske akademi\n_START_PARAGRAPH_\nDet keiserlige romersk-katolske teologiske akademi (russisk: \xd0\x98\xd0\xbc\xd0\xbf\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xb0\xd1\x82\xd0\xbe\xd1\x80\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xa0\xd0\xb8\xd0\xbc\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xbe-\xd0\x9a\xd0\xb0\xd1\x82\xd0\xbe\xd0\xbb\xd0\xb8\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\x94\xd1\x83\xd1\x85\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\x90\xd0\xba\xd0\xb0\xd0\xb4\xd0\xb5\xd0\xbc\xd0\xb8\xd1\x8f) var et h\xc3\xb8yere l\xc3\xa6rested som utdannet katolske teologer i Det russiske rike. Akademiet fan magister- og doktorgrader i teologi og var innrettet mot \xc3\xa5 forberede til h\xc3\xb8yere stilinger innen den katolske kirke i keiserriket. Det hadde sine r\xc3\xb8tter i Universitetet i Vilna, men ble flyttet til Sankt Petersburg etter novemberoppstanden i 1831 i rikets polske deler. De tsaristiske myndigheter aktet med dette \xc3\xa5 kunne ut\xc3\xb8ve en bedre kontroll over akademiet og til \xc3\xa5 sette det i russifiseringspolitikkens tjeneste. Etter oktoberrevolusjonen i 1917 ble akademiet flyttet til Polen der det ble til det katolske universitet i Lublin. _NEWLINE_Et nytt teologisk seminar ble etablert i Moskva i 1993; det flyttet Sankt Petersburg i 1995 og inn i akademiets historiske bygninger og er kjent som Sankt Petersburgs romersk-katolske teologiske akademi.\n_START_SECTION_\nI Vilnius (Vilna)\n_START_PARAGRAPH_\nAkademiet f\xc3\xb8rer sine r\xc3\xb8tter tilbake til det teologiske seminar ved universitetet i Vilnius fra 1803\xe2\x80\x931808 i augustinernes kloster. Etter novemberoppr\xc3\xb8ret i 1831 ble universitetet stengt - p\xc3\xa5 n\xc3\xa6r som to fakulteter, det medisinske-kirurgiske og det teologiske. Begge ble understilt det russiske innenriksministerium (og verken undervisningsministeriet eller biskopen av Vilnius). _NEWLINE_Vilnius' teologiske akademi ble etablert 1. juli 1833. Det ble undervist i teologi, Den hellige skrift, homiletikk, bibelsk hermeneutikk] og arkeologi, kirkehistorie, kirkerett, lofikk, etikk, klassiske spr\xc3\xa5k, polsk og russisk spr\xc3\xa5k og litteratur, verdenshistorie og russisk historie. Undervisningsspr\xc3\xa5kene var latin og russisk. Akademiet hadde omlag 40 studenter; sseksjonen viet til den armenske katolske kirke hadde syv studenter. Dets rektorer var Alojzy Osi\xc5\x84ski (som tidligere hadde undervist ved Liceum Krzemienieckie; 1770\xe2\x80\x931842) og Antoni Fija\xc5\x82kowski (tidligere professor ved Vilnius-universitetet; 1797\xe2\x80\x931883). Akademiet hadde \xc3\xa5tte fakultetsmedlemmer, blant dem var filologen Leon Borowski, filosofen Anio\xc5\x82 Dowgird og historikeren Pawe\xc5\x82 Kukolnik. Akademiet samarbeirtet tett med presteseminaret i Vilnius. _NEWLINE_Omkring \xc3\xa5r 1840 mistenkte de tsaristiske myndigheter at studentene planla et nytt oppr\xc3\xb8r. Dermed ble akademiet med dets professorer og studenter og dets bibliotek flyttet til Sankt Petersburg i august 1842. Akademiet for medisin og kirurgi ble ogs\xc3\xa5 stengt, og dets utstyr og annet tilh\xc3\xb8rig overf\xc3\xb8rt til Det kongelige St. Vladimir-universitetet i Kiev. Vilnius og Litauen opph\xc3\xb8rte med dette \xc3\xa5 ha en egen institusjon for h\xc3\xb8yere utdannelse.\n_START_SECTION_\nI Sankt Petersburg\n_START_PARAGRAPH_\nI Sankt Petersburg ble akademiet anbragt i det russiske akademis tidligere palass p\xc3\xa5 Vasilij\xc3\xb8ya i 1844. Kj\xc3\xb8p og renovering av bygningsmassen ble finansiert med midler fra stengte katolske klostre. Innvielsesseremonien av palasset ble overv\xc3\xa6rt av keiser Nikolaj I. Akademiet ble ved denne anledning gitt rang som keiserlig akademi. Alle andre katolske akademier ble understilt dette akademiet. Antallet studenter ble avgrenset til 40; dette ble \xc3\xb8kt til 60 etter at det romersk-katolske klerikale akademi i Warszawa ble stengt i 1867. _NEWLINE_Fra 1885 til 1917 publiserte akademiet studentenes forskningsoppgaver i en \xc3\xa5rbok. S\xc3\xa6rlig begavede studenter ble sendt for videre studier ved vestlige universiteter. I 1906 hadde akademiet 13 fakultetsmedlemmer. Etter oktoberrevolusjonen i 1917 ble akademiet flyttet til Polen der det ble til det katolske universitet i Lublin._NEWLINE_Akademiet fortsatte \xc3\xa5 forberede teologer i de vestlige provinser av det russiske keiserrike. Studentene var for det meste polakker og litauere, med noen innslag av hviterussere, latviere og tyskere. I l\xc3\xb8pet av 70 \xc3\xa5r utdannet det mer enn 1.000 studenter. Blant dets mest kjente studenter og l\xc3\xa6rekrefter var Fabijan Abrantovitsj, Antanas Baranauskas, Jan Cieplak, Antoni Czerwi\xc5\x84ski, den senere helligk\xc3\xa5rede Zygmunt Szcz\xc4\x99sny Feli\xc5\x84ski,  Romuald Ja\xc5\x82brzykowski, Vladas Jurgutis, Aleksander Kakowski, Josef Alois Kessler, Mykolas Krupavi\xc4\x8dius, Zygmunt \xc5\x81ozi\xc5\x84ski, Maironis, den senere saligk\xc3\xa5rede Jurgis Matulaitis-Matulevi\xc4\x8dius, Vincas Mykolaitis-Putinas, Justinas Pranaitis, Me\xc4\x8dislovas Reinys, Franz Anton Schiefner, Juozapas Skvireckas, Bo\xc4\xbceslavs Slosk\xc4\x81ns, Julijans Vaivods og  Motiejus Valan\xc4\x8dius."