b'\n_START_ARTICLE_\nBibio\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nSm\xc3\xa5 til middelsstore (3\xe2\x80\x9315 mm), kraftig bygde mygg med korte antenner, disse er kortere enn hodet. Hannene er vanligvis svarte bortsett fra at beina kan v\xc3\xa6re lysere, hunnene ikke sjelden brunlige eller r\xc3\xb8dlige. Fasett\xc3\xb8ynene er store hos hannene og dekker hele hodets overside (holoptiske \xc3\xb8yne), hos hunnene er de mye mindre og bredt adskilte i pannen. Oppe p\xc3\xa5 hodet sitter det tre punkt\xc3\xb8yne (ocelli) p\xc3\xa5 en lav kn\xc3\xb8l. S\xc3\xa6rlig hos hannene har fasett\xc3\xb8ynene ofte tette, ganske lange, oppst\xc3\xa5ende h\xc3\xa5r som sitter festet mellom fasettene. Antennene er stav- til tr\xc3\xa5dformede og best\xc3\xa5r av seks til tolv mer eller mindre sylindriske ledd. Antennen mangler lange h\xc3\xa5r. Palpene er vanligvis fem-leddete og omtrent s\xc3\xa5 lange som antennene. Munndelene er av varierende lengde og ender i et puteformet sugeorgan (labellum). _NEWLINE_Midtkroppen (thorax) er kraftig sklerotisert (hard), ryggen (\xc2\xabscutum\xc2\xbb) h\xc3\xb8yt hvelvet, scutellum ganske lite men oppst\xc3\xa5ende. Hele kroppen kan v\xc3\xa6re kledt med lange h\xc3\xa5r, s\xc3\xa6rlig hos hannene. Beina er kraftige og middels lange Framl\xc3\xa5rene er brede og noe flate, framleggene (protibiae) er fortykkede og ender i en kraftig pigg, dessuten med en mer eller mindre skarp spore p\xc3\xa5 innersiden. Framf\xc3\xb8ttene er ganske sterkt forlengede. Mellom- og bakbeina er vanligvis mer eller mindre fortykkede._NEWLINE_Vingene er forholdsvis store og brede med f\xc3\xa5 men tydelige \xc3\xa5rer som danner et karakteristisk m\xc3\xb8nster (se tegningen). De er gjerne r\xc3\xb8ykfargede men har sjelden fargetegninger, bortsett fra at det m\xc3\xb8rke vingemerket (pterostigma) gjerne er tydelig. Hunnens vinger er ofte m\xc3\xb8rkere enn hannens. Bakkroppen er ganske slank hos hannen med lange h\xc3\xa5r p\xc3\xa5 sidene, hos hunnen er den mye tykkere og mindre h\xc3\xa5rete._NEWLINE_Larvene er avlange, sylindriske, mer eller mindre p\xc3\xb8lseformede uten bein eller vortef\xc3\xb8tter. Hodekapselen er markert, rund og blank og kan ikke trekkes inn i kroppen. P\xc3\xa5 farge er de hvite, gulaktige, brunlige eller gr\xc3\xa5. Munndelene er korte og kraftige med jekselaktige mandibler. Kroppen er kledt med harde, mikroskopiske skjell som ofte b\xc3\xa6rer pigger og gj\xc3\xb8r at overflaten blir ru. Dessuten har de fleste en rekke fingeraktige utvekster som overflatisk kan ligne p\xc3\xa5 pigger, men der er ganske myke, typisk har de 22 slike p\xc3\xa5 hvert kroppsledd. P\xc3\xa5 det bakerste kroppsleddet er det en stor spirakel (\xc3\xa5ndehull) som hos denne slekten er delt i to (hos Pleciinae er den udelt, hos slekten Dilophus vanligvis delt i tre)._NEWLINE_Puppene ligger fritt i et kammer i jorden, ikke omgitt av noen slags kokong. De er hvitaktige p\xc3\xa5 farge bortsett fra fasett\xc3\xb8ynene som blir r\xc3\xb8dbrune f\xc3\xb8r klekkingen. De fleste av det voksne insektets deler er gjenkjennelige p\xc3\xa5 puppen.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nDe fleste artene finnes i \xc3\xa5pne habitater, som gressenger, dyrket mark, fjellomr\xc3\xa5der og heier, men det er ogs\xc3\xa5 noen arter som lever i skog. Larvene lever i str\xc3\xb8laget p\xc3\xa5 bakken der de spiser r\xc3\xa5tnende plantemateriale, noen ganger ogs\xc3\xa5 r\xc3\xb8tter. Hunnene legger alle sine egg (100-4000, avhengig av hunnens st\xc3\xb8rrelse) i et utgravd hulrom i bakken, og d\xc3\xb8r like etterp\xc3\xa5. Larvene fra ett eggkull holder sammen gjennom larvetiden, og danner dermed tette ansamlinger. Larvetiden er gjerne ett \xc3\xa5r, men kan strekke seg over minst to \xc3\xa5r i kalde omr\xc3\xa5der med kort vekstsesong. Enkelte arter, s\xc3\xa6rlig hageh\xc3\xa5rmygg (Bibio hortulanus), kan gj\xc3\xb8re en god del skade p\xc3\xa5 dyrket mark, gr\xc3\xb8nnsaker og plener om den er tallrik. En annen art som er kjent for spektakul\xc3\xa6re masseforekomster er russeflue (Bibio pomonae), men denne forekommer sjelden p\xc3\xa5 dyrket mark s\xc3\xa5 den gj\xc3\xb8r neppe \xc3\xb8konomisk skade. P\xc3\xa5 den andre siden er larvene et viktig element i jordbunnens \xc3\xb8kosystem og bidrar til nedbrytingen av plantedeler ved \xc3\xa5 tygge opp d\xc3\xb8de planter. De kan ogs\xc3\xa5 finnes i gammel husdyrgj\xc3\xb8dsel. _NEWLINE_De voksne myggene lever bare kort tid - hos arten engh\xc3\xa5rmygg (Bibio johannis) omtrent tre dager. Noen arter tar ikke n\xc3\xa6ring til seg som voksne, andre, s\xc3\xa6rlig hunnene, bes\xc3\xb8ker blomster og tar til seg nektar og pollen. Hannene danner svermer, hos noen arter like over bakken, hos andre i opptil 10 meters h\xc3\xb8yde, og griper hunner som flyr gjennom svermen for \xc3\xa5 parre seg med dem. Myggene er noks\xc3\xa5 trege og lar seg ikke s\xc3\xa5 lett jage bort, s\xc3\xa5 noen ganger oppleves de som plagsomme ved masseforekomster. De biter imidlertid ikke og opps\xc3\xb8ker heller ikke mennesker. Da de kan v\xc3\xa6re svart tallrike og dessuten lette \xc3\xa5 fange kan de v\xc3\xa6re en viktig matkilde for insektetende fugler, edderkopper, maur og andre rovdyr.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nSlekten er utbredt over hele Jorda, av st\xc3\xb8rre landomr\xc3\xa5der utenfor Polomr\xc3\xa5dene mangler den bare p\xc3\xa5 New Zealand. Den g\xc3\xa5r ogs\xc3\xa5 langt mot nord og er kjent fra Novaja Semlja og Baffin Island. De fleste artene holder til p\xc3\xa5 den nordlige halvkulen. Slekten er sjelden i lavlandet i tropene, men finnes i h\xc3\xb8yereliggende omr\xc3\xa5der. De kan g\xc3\xa5 noks\xc3\xa5 h\xc3\xb8yt opp i fjellene og er funnet 5300 meter over havet i Himalaya, ca. 1700 meter over havet i S\xc3\xb8r-Norge.\n_START_SECTION_\nFossile arter\n_START_PARAGRAPH_\nDenne slekten er kjent fra fossiler tilbake til tidlig Terti\xc3\xa6r. Det er beskrevet tallrike (ca. 130) fossile Bibio-arter, s\xc3\xa6rlig fra Europa, men det er sannsynlig at mange av navnene er synonymer - det fossile h\xc3\xa5rmygg-materialet b\xc3\xb8r revideres.'