b"\n_START_ARTICLE_\nJack Lindsay\n_START_SECTION_\nLiv og virke\n_START_PARAGRAPH_\nHan var den eldste s\xc3\xb8nnen av kunstneren Norman Lindsay, og dennes f\xc3\xb8rste hustru Kathleen Agatha, f\xc3\xb8dt Parkinson, som var f\xc3\xb8dt i India. Lindsay ble f\xc3\xb8dt i Melbourne, tilbrakte sin f\xc3\xb8rste barndom i Sydney, men da hans foreldre ble skilt i 1909 tok hans mor ham sammen med br\xc3\xb8drene Raymond og Philip med til Brisbane for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re n\xc3\xa6r sin s\xc3\xb8ster. I de neste ti \xc3\xa5rene tilbrakte han mye av sin tid i huset til sin tante og sin onkel, J.S.C. Elkington. Hans akademiske dyktighet skaffet ham et stipend til gymnaset i Brisbane (1914-1917) og deretter ved Universitet i Queensland hvor han studerte klassisk litteratur og tok en BA i 1921. Han hadde ingen kontakt med sin far f\xc3\xb8r i 1919 da kontakten ble fornyet, b\xc3\xa5de f\xc3\xb8lelsesmessig og intellektuelt og varte ut 1920-tallet._NEWLINE_Da han ikke fikk universitets reisestipend i 1921, som i stedet gikk til hans venn Eric Partridge, oppga han sin akademiske karriere og flyttet til Sidney. Her ble han en profilert skribent og en entusiastisk talsmann for sin fars nietzscheanske filosofi som ble kalt for \xc2\xabvitalisme\xc2\xbb. Den hevdet at livet finner sin fremste realisering i kreativ inspirasjon, samtidig b\xc3\xa5de antikristelig og antimoderne, og s\xc3\xb8kte til den gresk-romerske verden for fornyelse._NEWLINE_Den 28. oktober 1922 giftet han seg med Janet Beaton, barnebarn av den australske politiker William Bede Dalley. Han utga en poesibok, Fauns and Ladies (1923) og var med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 redigere det litter\xc3\xa6re tidsskriftet Vision (1923-1924). I 1926 forlot han sin hustru og reiste til London sammen med John Kirtley for \xc3\xa5 opprette forlaget Fanfrolico Press. Han kom aldri til \xc3\xa5 vende tilbake til Australia. Forlaget utga en rekke klassikere og litter\xc3\xa6re kuriositeter, blant annet hans egne oversettelser av greske og latinsk klassiskere, mange illustrert av faren Norman Lindsay. Han var ogs\xc3\xa5 med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 opprette tidsskriftet London Aphrodite (1928-1929), ment som et frekt tilsvar til etablismentets blad London Mercury._NEWLINE_Fanfrolico gikk konkurs i 1930 og etter en bitter uenighet med sin far dro han til Cornwall med sin psykisk ustabile elskerinne, poeten Elza de Locre (d\xc3\xb8d 1941). Pengelens og sliten begynte Lindsay \xc3\xa5 skrive historiske romaner, politiske kommentarer og litter\xc3\xa6re biografier. Mellom 1934 og 1941 skrev han mer enn tretti b\xc3\xb8ker, men ingen av dem vekket st\xc3\xb8rre oppmerksomhet eller solgte s\xc3\xa6rlig mye. Hans f\xc3\xb8rste historiske roman var Rome for Sale (1934) og skrive om historiske emner drev ham mot politisk mot venstre, og han ble kommunist i 1936. Han meldte seg inn i det britiske kommunistpartiet mot slutten av ti\xc3\xa5ret og skrev kommentarer for Left Review. Hans tidligere opptatthet av sin fars filosofi ble erstattet av marxisme som inspirerte mye av hans senere skj\xc3\xb8nnlitter\xc3\xa6re verker som sakprosa og skaffet ham en sovjetisk \xc3\xa6resbevisning i 1968. Hans b\xc3\xb8ker ble utgitt i Sovjetunionen under navnet Richard Preston, og han samarbeidet blant annet med Edgell Rickword, poet og den ledende engelske kommunistiske intellektuelle p\xc3\xa5 1930-tallet._NEWLINE_Under den andre verdenskrig tjenestegjorde han i den britiske h\xc3\xa6ren, f\xc3\xb8rst i Royal Signal Corps, og fra 1943 i War Office (Krigsministeriet) hvor han skrev teatralske manuskripter. Han innledet ogs\xc3\xa5 et forhold til skuespilleren Ann Davies (d\xc3\xb8d 1954). Etter krigen flyttet han til Castle Hedingham, en liten landsby i nord\xc3\xb8stlige Essex. Han fortsatte \xc3\xa5 v\xc3\xa6re politisk aktiv i etterkrigstiden, var med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 redigere kommunistpartiets tidsskrift Arena (1949-1951) og bidro i administrasjonen i partiets tilsluttede forlag Fore Publications. Han reiste mye rundt i Europa, s\xc3\xa6rlig Russland og \xc3\x98st-Europa. Etter Ann Davies' d\xc3\xb8d innledet han et nytt forhold til Meta Waterdrinker som han fikk to barn med, og giftet seg med i 1974._NEWLINE_Romanen Betrayed Spring (1953) handlet om havnearbeidernes streik i 1948. Den var den f\xc3\xb8rste av ni romaner om samtidens britiske klassepolitikk. I hans siste ti\xc3\xa5re var han politisk desillusjonert, og konsentrerte seg om b\xc3\xb8ker for det bredere publikum, blant annet om den gresk-romerske verden og biografier over kjente kunstnere, blant annet J.M.W. Turner (1966), Paul C\xc3\xa9zanne (1969) og William Morris (1975). Hans produksjon var omfattende, han skrev poesi, drama, historie, biografier, romaner, og oversatte, til sammen mer enn 150 b\xc3\xb8ker._NEWLINE_I tillegg til hans tidlige poesi og litter\xc3\xa6re omtaler, er hans mest betydelige verk med australsk innhold hans selvbiografi i tre bind. Men da forlaget University of Queensland Press fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 overtale ham til \xc3\xa5 komme til Australia for utgivelsen av The Blood Vote i 1985 avslo han. Han mottok en rekke utmerkelser, s\xc3\xa6rlig fra hans f\xc3\xb8deland Australia, blant annet ble valgt til livsvarig medlem av Foreningen for studiet av australsk litteratur i 1980 og \xc3\xa5ret etter gitt Order of Australia (AM). I 1985 flyttet han til Cambridge med sin hustru og d\xc3\xb8de der fem \xc3\xa5r senere."