b'\n_START_ARTICLE_\nDonauskolen\n_START_PARAGRAPH_\nDonauskolen (tysk: Donauschule eller Donaustil) er betegnelsen p\xc3\xa5 en stilretning i malerkunsten representert av gruppe tyske og \xc3\xb8sterrikske kunstnere fra den f\xc3\xb8rste tredel av det 16. \xc3\xa5rhundret. Kunstnerne virket hver for seg slik at begrepet mer er konstruert av hensiktsmessighet enn som uttrykk for en gruppetilh\xc3\xb8righet.\n_START_SECTION_\nBegrepshistorie\n_START_PARAGRAPH_\nBegrepet "Donaustil" ble f\xc3\xb8rste gang brukt og definert i 1892 av Theodor von Frimmel i hans kritikk av kunsthistorikeren og berlineren Max Jakob Friedl\xc3\xa4nders avhandling over Albrecht Altdorfer. Han fant karakteristiske trekk i malerkunsten i donauregionen som var forskjellig fra den \xc3\xb8vrige tyske malerkunsten og han ans\xc3\xa5 Albrecht Altdorfer som stilens fremste representant. I \xc3\xa5rene som fulgte ble begrepet stadig og noe ureflektert anvendt selv om Max Jakob Friedl\xc3\xa4nder allerede i 1922 kritiserte begrepets un\xc3\xb8yaktighet og krevde en klarere formulering av stilretningen.\n_START_SECTION_\nKarakteristiske trekk ved stilretningen\n_START_PARAGRAPH_\nDonauskolens medlemmer konsentrerte seg gjerne om landskapet og da s\xc3\xa6rlig skogene og \xc3\xa5sene langs Donau, men uten tilstedev\xc3\xa6relse i bildene av menneskelige figurer. Dersom mennesket likevel opptrer i bildet er naturen gjerne uttrykt symbolistisk. Ved en korsfestelse vil for eksempel himmelen over v\xc3\xa6re malt med svarte skyer._NEWLINE_Stilen var ekspressiv om ikke akkurat ekspresjonistisk. Den var lite preget av det italienske og representerte ogs\xc3\xa5 et klart brudd med finishen som var vanlig i nordeuropeisk renessanse, idet man anvendte en mer malerisk i betydningen utbroderende stil.'