b"\n_START_ARTICLE_\nKongeriket W\xc3\xbcrttemberg\n_START_SECTION_\nGeografi\n_START_PARAGRAPH_\nW\xc3\xbcrttembergs grenser som i 1813 ble definert  til mellom 47\xc2\xb034' og 49\xc2\xb035' nord og 8\xc2\xb015' og 10\xc2\xb030' \xc3\xb8st. P\xc3\xa5 det lengste var det 225 kilometer fra nord til s\xc3\xb8r og 160 kilometer fra \xc3\xb8st til vest. Grensen hadde en lengde p\xc3\xa5 1800\xc2\xa0km. Det totale arealet: 19.508\xc2\xa0km\xc2\xb2._NEWLINE_I \xc3\xb8st grenset kongeriket til Bayern og mot Baden ved de andre sidene, unntatt en liten del av grensen helt i s\xc3\xb8r hvor det grenset mot Hohenzollern og Bodensj\xc3\xb8en.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nDen 1. januar 1806 gjorde Friedrich II, hertug av W\xc3\xbcrttemberg seg til konge som Fredrik I av W\xc3\xbcrttemberg. Han avskaffet konstitusjonen og samlet det gamle og det nye W\xc3\xbcrttemberg. Etterp\xc3\xa5 la han kirkens eiendommer under statens kontroll. I 1806 gikk han inn i Rhinforbundet, og med dette fikk han tildelt nye omr\xc3\xa5der med 160\xc2\xa0000 innbyggere. Senere, ved freden i Sch\xc3\xb6nbrunn i 1809 ble ytterligere territorier og 110\xc2\xa0000 innbyggere til ble lagt under konged\xc3\xb8mmet. Som gjengjeld for disse tjenestene gikk Friedrich sammen med Napol\xc3\xa9on Bonaparte i felttog mot Preussen, \xc3\x98sterrike og Russland. Av de 16\xc2\xa0000 fra W\xc3\xbcrttemberg som marsjerte mot Moskva, kom bare et f\xc3\xa5tall tilbake. Etter slaget ved Leipzig (oktober 1813) ble det klart for kongen at lykken hadde snudd for den franske keiseren og hans h\xc3\xa6r. Kongen signerte deretter (i november 1813) en avtale med Klemens von Metternich i Fulda der han sikret sine kongelige titler og nylig ervervede omr\xc3\xa5der; mens kongens tropper marsjerte sammen med de allierte inn i Frankrike. I 1815 ble kongeriket med i Det tyske forbund. Wienerkongressen gjorde ingen endringer p\xc3\xa5 kong Friedrichs landomr\xc3\xa5der. Det samme \xc3\xa5ret la kongen fram et forslag til en ny grunnlov for folkets representanter, men de godtok det ikke, og midt oppi alt dette oppstyret d\xc3\xb8de kong Friedrich (30. oktober 1816)._NEWLINE_Den avd\xc3\xb8de kongens s\xc3\xb8nn, Vilhelm, inntok tronen som Wilhelm I (konge fra 1816-1864). Etter mye diskusjon ble en ny grunnlov vedtatt i september 1819. Grunnloven, med uvesentlige endringer, var i kraft inntil 1918. I en periode med \xc3\xb8konomisk nedgang, der det stod d\xc3\xa5rlig til med skole og landbruk, klarte Wilhelm \xc3\xa5 skape \xc3\xb8konomisk balanse i riket sitt._NEWLINE_\xc3\x98nsket om mer politisk frihet \xc3\xb8kte i styrke, gemyttene roet seg ikke etter at grunnloven ble undertegnet i 1819 og i 1830 vokste uroen. I \xc3\xa5rene som fulgte roet det seg ned; W\xc3\xbcrttemberg gikk inn i Zollverein og byggingen av jernbaner gjorde at handelen blomstret._NEWLINE_De revolusjon\xc3\xa6re bevegelsene som fantes i 1848 ber\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 W\xc3\xbcrttemberg, men uten at det kom til voldelige oppr\xc3\xb8r. Kong Wilhelm sa opp Johannes Schlayer og de andre ministrene sine for \xc3\xa5 slippe mer liberale menn til makten, de som tenkte tanken om et samlet Tyskland. Kongen proklamerte en demokratisk grunnlov, men s\xc3\xa5 snart de revolusjon\xc3\xa6re bevegelsene hadde brukt opp sine krefter, sparket han de liberale ministrene, og Schlayer og de andre tidligere makthavende inntok sine maktposisjoner igjen i oktober 1849. Ved \xc3\xa5 blande seg  borti valgretten samlet kongen og ministrene seg om en besluttende forsamling i 1851. Med dette gav de fra seg alle privilegiene de hadde f\xc3\xa5tt etter 1848. Grunnloven fra 1819 tr\xc3\xa5dte i kraft igjen, og statsmakten ble tildelt byr\xc3\xa5kratiet. Et konkordat med paven var den siste handlingen i Wilhelms lange styre. Den bestemmende forsamlingen avslo konkordatet, den ville regulere forholdet mellom kirken og staten selv._NEWLINE_I juli 1864 etterfulgte Karl sin far Wilhelm som konge. Karl I st\xc3\xb8tte p\xc3\xa5 mange vanskeligheter allerede i de f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rene som konge. Det var kamper mellom \xc3\x98sterrike og Preussen, da begge land ville ha overherred\xc3\xb8mme over de tyske statene. Wilhelm hadde alltid gitt sin st\xc3\xb8tte til \xc3\x98sterrike, og Karl og hans r\xc3\xa5dgivere videref\xc3\xb8rte denne alliansen. P\xc3\xa5 vegne av \xc3\x98sterrike ledet W\xc3\xbcrttemberg i 1866 sine styrker inn i den \xc3\xb8sterriksk-pr\xc3\xb8yssiske krig. Lykken var ikke p\xc3\xa5 W\xc3\xbcrttembergs side; tre uker etter slaget ved K\xc3\xb6niggratz (3. juli 1866) led styrkene et stort nederlag ved Tauberbischofsheim, og landet m\xc3\xa5tte se seg sl\xc3\xa5tt av Preussen. Pr\xc3\xb8ysserne beleiret den nordlige delen av W\xc3\xbcrttemberg og kom fram til en fredsavtale i august 1866. W\xc3\xbcrttemberg m\xc3\xa5tte betale en oppreisning p\xc3\xa5 \xc3\xa5tte millioner gulden, men inngikk deretter en offensiv og defensiv traktat med Preussen._NEWLINE_Slutten p\xc3\xa5 striden mellom W\xc3\xbcrttemberg og Preussen gjorde at demokratiet fikk mer og mer fotfeste i landet. Under den fransk-pr\xc3\xb8yssiske krig viste det seg likevel at det demokratiske idealet ikke hadde sl\xc3\xa5tt rot i landet. Selv om W\xc3\xbcrttemberg fortsatte \xc3\xa5 ha en fiendtlig tiln\xc3\xa6rming til Preussen, fantes det tysk nasjonalf\xc3\xb8lelse nok til \xc3\xa5 sende store tropper til pr\xc3\xb8yssisk tjeneste. Disse w\xc3\xbcrttembergske troppene spilte en stor rolle i blant annet slaget ved Worth og i andre hendelser i krigsforl\xc3\xb8pet. I 1871 ble W\xc3\xbcrttemberg med i det nye tyske keiserriket, men opprettholdt kontrollen over sitt postvesen og jernbanenettverk og sine telegraftjenester. Landet fikk ogs\xc3\xa5 forskjellige privilegier innenfor skattevesen og milit\xc3\xa6rstyrker, og i de ti neste \xc3\xa5r var W\xc3\xbcrttemberg en st\xc3\xb8ttespiller for det nye keiserriket._NEWLINE_Mange viktige reformer, spesielt innen finans, fulgte, men forslaget om en union mellom det w\xc3\xbcrttembergske og det felles tyske jernbanesystemet feilet. Etter nedsettelsen av skattene i 1889, ble det bare et tidssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l n\xc3\xa5r grunnloven m\xc3\xa5tte reformeres. Kngen \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 stryke de konservative elementene, men lovgivningen i  1874, 1876 og 1879 klarte bare \xc3\xa5 f\xc3\xa5 til mindre reformer 6. oktober 1891 d\xc3\xb8de kong Karl helt uventet og hans fetter Vilhelm II etterfulgte ham og fulgte opp hans politikk._NEWLINE_Med tiden fulgte flere diskusjoner rundt reformen av grunnloven. Valget i 1895 f\xc3\xb8rte til at demokratene igjen fikk mer makt. Kong Vilhelm hadde ingen s\xc3\xb8nner, og det hadde heller ikke hans eneste protestantiske slektning, hertug Nicholas (1833\xe2\x80\x931903). Arvef\xc3\xb8lgen gav med dette rom for en maktovertagelse av den katolske grenen av familien. Denne situasjonen gjorde at sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let om forholdet mellom kirke og stat igjen ble aktuelt. Arvingen til tronen var i 1910 den romersk-katolske hertugen Albrecht som tilh\xc3\xb8rte Altshausengrenen av den kongelige slekten._NEWLINE_En eldre katolsk linje, til hertugene av Urach, ble forbig\xc3\xa5tt grunnet et morganatisk ekteskap. En annen linje, som var protestantisk, inkluderte Mary av Teck, som var gift med Georg V av Storbritannia._NEWLINE_Mellom 1900 og 1910 gikk man gjennom m\xc3\xa5ten konstitusjonen og utdanningen var organisert. I 1906 reformerte man grunnloven. I 1904 ble jernbanen integrert med den i Tyskland._NEWLINE_Etter f\xc3\xb8rste verdenskrig ble samtlige monarkier i det tyske riket avl\xc3\xb8st av republikker. I kongeriket W\xc3\xbcrttemberg foregikk omveltningen p\xc3\xa5 fredelig vis, og selve administrasjonen bestod. Den nye statsdannelsen, Fristaten W\xc3\xbcrttemberg, ble med i Weimarrepublikken og bestod helt fram til etter andre verdenskrig, da W\xc3\xbcrttemberg ble en del av den nye tyske staten Baden-W\xc3\xbcrttemberg."