b'\n_START_ARTICLE_\nBrannen p\xc3\xa5 Vaterland 1819\n_START_PARAGRAPH_\nBrannen p\xc3\xa5 Vaterland 1819 (ogs\xc3\xa5 kalt bordtomtbrannen) var en av de voldsomste som rammet Christiania. Den br\xc3\xb8t ut 4. mai. Brannen krevde visstnok ingen menneskeliv, men skadene var s\xc3\xa5 omfattende at den er kalt en landsulykke. Den \xc3\xb8dela f\xc3\xb8rst og fremst et veldig trelastlager, men ogs\xc3\xa5 en reperbane, et tj\xc3\xa6relager og noen pakkhus. De totale skadene ble beregnet til 40\xc2\xa0000 pund sterling. Brann\xc3\xa5rsaken ble aldri brakt p\xc3\xa5 det rene.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8r brannen\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 denne tiden hadde trelasten lenge v\xc3\xa6rt en meget viktig eksportn\xc3\xa6ring for Norge. Dette skyldtes bl.a. behovet for skipst\xc3\xb8mmer, men ogs\xc3\xa5 de stadige bybrannene i Europa; det ble sagt at Norge varmet seg godt p\xc3\xa5 brannen i London 1666._NEWLINE_Trelasthandelen var ikke minst viktig for Christiania. Byen var nettopp blitt hovedstad (i 1814) og hadde ca. 10 000 innbyggere. Ca. 240 sagbruk leverte t\xc3\xb8mmer til byen for eksport. Om vinteren ankom mengder av t\xc3\xb8mmersleder Vaterland, hvor trelasten ble lagret. Det var s\xc3\xa6rlig plankekj\xc3\xb8rerne som gjorde Str\xc3\xb8msveien til en av Nordens mest trafikkerte de siste ti\xc3\xa5rene f\xc3\xb8r Hovedbanen ble \xc3\xa5pnet i 1854. P\xc3\xa5 1840-tallet kunne det if\xc3\xb8lge Byantikvaren g\xc3\xa5 1000 lass gjennom Groruddalen hver dag._NEWLINE_Omr\xc3\xa5det rundt Akerselvas munning var lenge brukt av nederlandske skuter, som ankret opp her for \xc3\xa5 laste t\xc3\xb8mmer, og det skal ha v\xc3\xa6rt nederlendere som gav omr\xc3\xa5det navnet Waterland (v\xc3\xa5tmark). Etter hvert steg omr\xc3\xa5det fordi landet hevet seg; i tillegg ble deler av omr\xc3\xa5det fylt opp. P\xc3\xa5 Vaterland fantes bebyggelse alt f\xc3\xb8r bybrannen 1624, og ny forstadsbebyggelse grodde opp igjen etter at den gamle ble brent av stattholderen i 1658. Enn\xc3\xa5 i 1819 var Vaterland en forstad.\n_START_SECTION_\nN\xc3\xb8ds\xc3\xa5r og krisetid\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x85rene etter 1807 var n\xc3\xb8ds\xc3\xa5r i Norge. Danmark-Norge ble angrepet av England og kom dermed med i napoleonskrigen. Ogs\xc3\xa5 de f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rene etter 1814 var en krisetid, preget av \xc3\xb8konomisk svikt, med mange konkurser. I tillegg til krigen kom flere u\xc3\xa5r. Dette hadde trolig sammenheng med en alminnelig nedkj\xc3\xb8ling etter flere vulkanutbrudd, bl.a. Tambora 1815. Trelastn\xc3\xa6ringen var s\xc3\xa6rlig hardt rammet, desto mer etter at et stort trelastlager i 1817 brant ved Drammen, en av de st\xc3\xb8rste utskipningshavnene. _NEWLINE_Selv om klimaet p\xc3\xa5 denne tiden var kj\xc3\xb8ligere enn i dag, tyder det som skjedde 4. mai p\xc3\xa5 at v\xc3\xa5ren 1819 i Christiania hadde v\xc3\xa6rt forholdsvis t\xc3\xb8rr og varm.\n_START_SECTION_\nAlarmen gikk\n_START_PARAGRAPH_\nBrannen br\xc3\xb8t ut i en plankestabel ved Akerselva og ble varslet ca. kl. 1215. Den skal ha blitt oppdaget ved at et ektepar fra Svelvik, som gikk langs plankestablene, kjente r\xc3\xb8yklukt. Mannen varslet brann. Kort etter ble det avfyrt brannskudd fra Akershus, storklokken i V\xc3\xa5r Frelsers kirke begynte \xc3\xa5 kime, og et r\xc3\xb8dt brannflagg ble heist og pekte mot bordtomtene p\xc3\xa5 Vaterland. Flammene stod allerede h\xc3\xb8yt i v\xc3\xa6ret. Snart visste hele den lille byen at det brant p\xc3\xa5 bordtomtene. Folk kom str\xc3\xb8mmende til \xe2\x80\x93 brannkorpset, garnisonen fra festningen, vognmannslauget, frivillige \xe2\x80\x93 med det de hadde av brannspr\xc3\xb8yter, vogner og b\xc3\xb8tter.\n_START_SECTION_\nHele byen i fare\n_START_PARAGRAPH_\nIlden spredte seg fra bordstabel til bordstabel, med \xc3\xb8kende hastighet. Snart var hele trelastlageret et flammehav. Etter hvert forstod folk at det ikke nyttet \xc3\xa5 slukke brannen p\xc3\xa5 bordtomtene. N\xc3\xa5 gjaldt det \xc3\xa5 redde bebyggelsen \xe2\x80\x93 b\xc3\xa5de selve byen og Vaterlands forstadsbebyggelse. Vinden og ilden stod snart mot byen, snart mot forstadsbebyggelsen. Vinden var ikke sterk, og tidvis var det stille. Men den kom stadig fra nye retninger, med uberegnelige ildvirvler, som f\xc3\xb8rte med seg brennende bordbiter. _NEWLINE_Ildens fremmarsj mot byen ble fors\xc3\xb8kt stanset ved Glasmagasinet, som l\xc3\xa5 der Jernbanetorget ligger i dag. \xc2\xabPaa tak og bordstabler var folk paaferde med at str\xc3\xa6kke seil. En m\xc3\xa6ngde spr\xc3\xb8iter holdt det gaaende med vandmasser og p\xc3\xb8ser ble langet fra mand til mand. Mangfoldige mennesker av alle klasser og st\xc3\xa6nder viste et heltemot og den mest udmerkede utholdenhet paa de farligste steder\xc2\xbb, skrev Den Norske Rigstidende._NEWLINE_B\xc3\xa5de Glasmagasinet, Pal\xc3\xa9haven og annen bebyggelse ble flere ganger satt i brann. Og da m\xc3\xb8rket falt p\xc3\xa5, virket brannen enda nifsere. Hele himmelen lot ut til \xc3\xa5 st\xc3\xa5 i flammer, og Ekeberg\xc3\xa5sen s\xc3\xa5 ut til \xc3\xa5 gl\xc3\xb8de i gjenskinnet fra brannen. Folk fryktet selvf\xc3\xb8lgelig at vinden skulle \xc3\xb8ke p\xc3\xa5. Men her hadde de hellet med seg. Henimot midnatt var det vindstille, og den st\xc3\xb8rste faren var over. Og de andre branntill\xc3\xb8pene lot seg slukke med datidens redskap. Byen var reddet.\n_START_SECTION_\nEtterspillet\n_START_PARAGRAPH_\nTo dager etter brannen ble en kommisjon nedsatt for \xc3\xa5 skaffe opplysninger om brannen. Mistanken falt p\xc3\xa5 en Ole Olsen \xc3\x98stbye, kalt Ole Niefing fordi han hadde bare ni fingre. Han og noen f\xc3\xa5 vitner ble forh\xc3\xb8rt i fire og en halv m\xc3\xa5ned. Han ble frifunnet, men m\xc3\xa5tte betale 140 spesiedaler i omkostninger. Det tilsvarte en bra \xc3\xa5rsl\xc3\xb8nn p\xc3\xa5 den tiden. Heller ingen andre ble d\xc3\xb8mt, og brann\xc3\xa5rsaken ble aldri brakt p\xc3\xa5 det rene.'