b'\n_START_ARTICLE_\nNaturtilstand\n_START_PARAGRAPH_\nNaturtilstand  er et begrep innen politisk filosofi brukt i tilknytning den s\xc3\xa5kalte kontraktteorien for \xc3\xa5 beskrive en hypotetisk tilstand der det ikke eksisterer noen statsmakt.\n_START_SECTION_\nThomas Hobbes\n_START_PARAGRAPH_\nBegrepet om naturtilstanden ble skapt av Thomas Hobbes i verket Leviathan, utgitt i 1651. Historisk sett m\xc3\xa5 Leviathan ses p\xc3\xa5 bakgrunn av den engelske borgerkrigen. Temaene i verket blir i stor grad foregrepet i verket De Cive, \xc2\xabOm borgeren\xc2\xbb, som Hobbes utgav i 1642. Naturtilstanden er, if\xc3\xb8lge Hobbes, en anarkisk tilstand der menneskene s\xc3\xb8ker overlevelse, makt, \xc3\xa6re og behag, men opplever sult, frykt og krenkelser, en p\xc3\xa5 latin bellum omnium contra omnes, \xc2\xaballes krig mot alle\xc2\xbb. Hobbes mener at skillet mellom rett og urett betinger lover og myndigheter. Derfor har enhvert menneske i naturtilstanden en rett til selvtekt._NEWLINE_For \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 at naturtilstanden utvikler seg til en alles kamp mot alle, inng\xc3\xa5r menneskene en uuttalt samfunnskontrakt, der de overf\xc3\xb8rer myndighet til en eneveldig hersker. Hobbes logiske slutning er at idet menneskene, iallfall i de samfunn han kjenner, \xc3\xb8yensynlig har inng\xc3\xa5tt en samfunnskontrakt, beviser det i seg selv at denne ordnede tilstanden er foretrukket foran naturtilstanden. Hobbes skriver uttrykkelig at det ikke p\xc3\xa5hviler menneskene noen plikt \xc3\xa5 tvinge andre inn i samfunnskontrakten, men sier ingenting om hvilken rett de m\xc3\xa5tte ha til \xc3\xa5 tvinge andre._NEWLINE_Herskeren i Hobbes kontraktsteori plikter til gjengjeld \xc3\xa5 forsvare unders\xc3\xa5ttenes liv og eiendom, for slik \xc3\xa5 opprettholde en samfunnsmessig orden. Det er n\xc3\xb8dvendig at herskerens myndighet er absolutt, fordi uorden vil motivere flere til \xc3\xa5 krenke andres liv og eiendom, for \xc3\xa5 beskytte seg selv mot tilsvarende overgrep. Hobbes mener at herskerens avgj\xc3\xb8relser er legitime, s\xc3\xa5fremt herskeren beskytter unders\xc3\xa5ttenes liv og eiendom. Samfunnskontrakten gjelder unders\xc3\xa5ttene imellom, ikke mellom unders\xc3\xa5ttene og herskeren. Om herskeren ikke makter \xc3\xa5 beskytte unders\xc3\xa5ttene, bryter samfunnskontrakten mellom menneskene sammen, og menneskene g\xc3\xa5r tilbake til naturtilstanden, if\xc3\xb8lge Hobbes.\n_START_SECTION_\nJohn Locke\n_START_PARAGRAPH_\nJohn Locke dr\xc3\xb8fter naturtilstanden i verket Second Treatise on Civil Government, utgitt i 1690, kort tid etter den \xc3\xa6rerike revolusjonen. Locke har et mer positivt menneskesyn enn Hobbes. Som en gudeskapt skapning med fornuft og samvittighet, er ikke mennesket, selv i naturtilstanden, et vilt dyr. Locke beskriver derfor naturtilstanden, forst\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5te som hos Hobbes, som en mer attraktiv tilstand. Skj\xc3\xb8nt Locke legger et mer positivt menneskesyn til grunn, anerkjenner han en fare for frihet, liv og eiendom i en slik naturtilstand, i mangel p\xc3\xa5 lover og myndigheter. Locke mener ogs\xc3\xa5 at sult er en st\xc3\xb8rre trussel enn andre mennesker i lovl\xc3\xb8sheten. Derfor argumenterer han for at samfunnskontrakten tilf\xc3\xb8rer menneskene st\xc3\xb8rre reell frihet, og at menneskene derfor slutter seg sammen frivillig. Locke mener at samfunnskontrakten beskytter \xc2\xabden naturlige lov\xc2\xbb (se naturretten), som sier at menneskene, som er f\xc3\xb8dt frie og likeverdige, av samme grunn ikke kan krenke andres frihet, liv og eiendom.\n_START_SECTION_\nJean-Jacques Rousseau\n_START_PARAGRAPH_\nHobbes syn ble ogs\xc3\xa5 utfordret av Jean-Jacques Rousseau, som pekte p\xc3\xa5 at Hobbes ikke tok hensyn til at mennesker var sosiale vesener. Han mente at menneskene var f\xc3\xb8dt gode, og at deres d\xc3\xa5rlige adferd var et resultat av sivilisasjonen, spesielt sosiale hierarkier, eiendom og markeder. Rousseau skiller mellom to tilstander. Det f\xc3\xb8rste er tale om en hobbesiansk naturtilstand, en tilstand av selvopprettholdelse. For Rousseau er naturtilstanden mest av alt en fiksjon, men en tydelig kontrast til en frihetlig tilstand, der mennesker gjensidig anerkjenner hverandre._NEWLINE_Rousseau mener at det ligger i menneskets natur \xc3\xa5 strebe etter anerkjennelse fra andre. Friheten betinger derfor menneskenes gjensidige anerkjennelse av hverandre som frie og uavhengige. For Rousseau blir samfunnskontrakten som begrep i st\xc3\xb8rre grad et sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l om hvordan menneskene kan utleve sin frihet innenfor rammen av et samfunn, uten \xc3\xa5 gi slipp p\xc3\xa5 sin frihet. Den politiske tilstanden som f\xc3\xb8rer oss n\xc3\xa6rmest den friheten vi streber etter, er rettsstaten, som virkeliggj\xc3\xb8r og garanterer friheten gjennom rettigheter. Rousseaus rettsstat er alle menneskers gjensidige tilbaketrekning for hverandre. Form\xc3\xa5let er \xc3\xa5 anerkjenne hverandres rom for \xc3\xa5 utleve sin frihet.'