b'\n_START_ARTICLE_\nDippoldiswalde\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nIf\xc3\xb8lge legenden g\xc3\xa5r opprinnelsen til byen Dippoldiswalde tilbake til en eneboer ved navn Dippold, som sies \xc3\xa5 ha bodd p\xc3\xa5 Dippoldiswaldheden. Denne eremitten skal ha grunnlagt byen. Bak denne legenden skjuler det seg det faktum at den f\xc3\xb8rste s\xc3\xa5kalte lokatoren (forpakteren) av stedet hadde navnet Diepold._NEWLINE_Dippoldiswalde ble sannsynligvis grunnlagt som en landsby \xe2\x80\x93 en landlig bosetning i skogen (Waldhufendorf), under ledelse av borg-grevskapet av Dohna i tidsrommet 1160\xe2\x80\x931170. Stedets f\xc3\xb8rste mer dokumenterte innbygger blir omtalt den 11. juni 1218 som en prest ved navn Johannes sacerdos de Dipoldiswale i et dokument til biskopen av Mei\xc3\x9fen._NEWLINE_I \xc3\xa5ret 1266 var Dippoldiswalde en eiendom tilh\xc3\xb8rende Markgreven Heinrich den edle fra grevskapet Wettin. Som borger av Dippoldiswalde forteller hans diplom at han under en tvist ble anbefalt \xc3\xa5 levere mineraler fra en gruve til borgere av Freiberg. Diplomet forteller likevel ikke hvor gruvene befinner seg, og er derfor i seg selv ikke noe bevis p\xc3\xa5 s\xc3\xb8lvgruver i Dippoldiswalde i 1266._NEWLINE_P\xc3\xa5 denne tiden fantes to representative steinkirker i Dippoldiswalde: En Mariakirke fra omkring 1200 i n\xc3\xa6rheten av byens marked og den litt yngre St Nikolai-kirken i Wei\xc3\x9feritzaue. Av Mariakirken, som i middelalderen muligens stod under Laurentiuskirkens beskyttelse, er det vestlige t\xc3\xa5rnet bevart. T\xc3\xa5rnet ble bygd omkring 1220, i en senromansk/tidlig gotisk stil. Nikolaikirken ble bygd p\xc3\xa5 en basilika uten t\xc3\xa5rn i tidsrommet 1230\xe2\x80\x931240 og er fortsatt bevart intakt._NEWLINE_Under arbeidet med \xc3\xa5 sanere og sikre Alterberggruvens anlegg, ble det i omr\xc3\xa5det ved de s\xc3\xb8rlige malmforekomstene og langs Dresdner Stra\xc3\x9fe avdekket fylte s\xc3\xb8lvgruver fra senmiddelalderen, som var i drift i 1220, og muligens allerede i 1200. Det ble oppdaget tre bygninger i sjakten, dreide sk\xc3\xa5ler, taurester, keramikk-sk\xc3\xa5r og knokler, som stammer fra 1200-tallet. Det ble ogs\xc3\xa5 oppdaget en haspe av tre som stammet fra en av gruvene, og som ble plassert der i 1185._NEWLINE_De s\xc3\xb8lvgruvene som er oppdaget, ble stengt p\xc3\xa5 midten av 1200-tallet. Gruvedriften ble likevel videref\xc3\xb8rt i eller ved Dippoldiswalde. I \xc3\xa5ret 1300 ble s\xc3\xb8lv-tiende betalt av Friedrich Clem, den uekte s\xc3\xb8nnen av Markgreven Heinrich den edle, til Klosteret Nimbschen i n\xc3\xa6rheten av Grimma, hvor s\xc3\xb8lvgruvene i Dippoldiswalde for f\xc3\xb8rste gang omtales eksplisitt._NEWLINE_Etter den dohnaiske feide ble Markgreve Wilhelm I i 1401 besitter av Dippoldiswalde, som siden 1366 hadde v\xc3\xa6rt i hendene p\xc3\xa5 Wettinerne innenfor grevskapet i Dohna. P\xc3\xa5 dette tidspunkt fantes det fortsatt gruvedrift ved Dippoldiswalde, om enn i en mindre skala, noe som bekreftes av myntmester-regninger i perioden 1401\xe2\x80\x931405. I begynnelsen av 1470-\xc3\xa5rene fikk gruvene, under sin andre periode med drift, et nytt oppsving._NEWLINE_I 1541 ble reformasjonen gjennomf\xc3\xb8rt. I 1632 ble byen p\xc3\xa5f\xc3\xb8rt store skader under tredve\xc3\xa5rskrigen. Som standplass for en markgreveborg fikk Dippoldiswalde tidlig funksjoner som amt, og ble et forvaltnings-, handels- og maktsentrum for de omkringliggende stedene. Som f\xc3\xb8lge av dette ble byen i 1874 sete for det nye Amtshauptmannschaft Dippoldiswalde i kongeriket Sachsen._NEWLINE_I 1949 ble byen innlemmet i Den tyske demokratiske republikk (DDR). I perioden 1939\xe2\x80\x931952 var byen Dippoldiswalde sete i Landkreis Dippoldiswalde, og fra 1952 frem til DDRs oppl\xc3\xb8sning i 1990 sete i Kreis Dippoldiswalde.'