b'\n_START_ARTICLE_\nM.F.11\n_START_SECTION_\nUtvikling og produksjon\n_START_PARAGRAPH_\nDet siste Hansa Brandenburg W.33 forlot fabrikken i 1929. Da var det allerede klart at denne flytypen trengte en etterf\xc3\xb8lger. Marinens flyvebaatfabrikk fikk samme \xc3\xa5r som oppdrag \xc3\xa5 designe og produsere et nytt rekognoseringsfly for Marinen. Konstrukt\xc3\xb8ren, kaptein Johan H\xc3\xb8ver brukte nesten et \xc3\xa5r p\xc3\xa5 \xc3\xa5 utarbeide et konsept, og i oktober 1930 ble konstruksjonen godkjent for produksjon. Opprinnelig \xc3\xb8nsket flygerne et monoplan, men det viste seg at det i s\xc3\xa5 fall ville f\xc3\xa5 et for langt vingespenn til \xc3\xa5 passe inn i datidens standard hangarer. Det ble derfor n\xc3\xb8dvendig \xc3\xa5 konstruere det som biplan (dobbeltdekker)._NEWLINE_Det f\xc3\xb8rste flyet, F.300, fl\xc3\xb8y for f\xc3\xb8rste gang den 29. september 1931. Det ble bygd i alt 29 fly av denne typen. De 14 f\xc3\xb8rste flyene ble utstyrt med engelske Armstrong Siddeley Panther II radialmotorer. I 1934 kj\xc3\xb8pte Norge lisens for produksjon av disse motorene, og de resterende flyene fikk motorer produsert ved Marinens Minevesen i Horten. Disse motorene var h\xc3\xa5ndlagde, og viste seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re bedre og mer p\xc3\xa5litelige enn de engelske serieproduserte.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rkrigstiden\n_START_PARAGRAPH_\nFlyet ble tatt i bruk av Marinen i 1932, og ble straks tatt i bruk ved forskjellige oppdrag langs hele kysten. Etter krigsutbruddet i 1939 ble det brukt i alle st\xc3\xb8rre v\xc3\xa5pen\xc3\xb8velser, s\xc3\xb8k etter miner og savnede skip, og generell rekognoserings- og patruljevirksomhet. P\xc3\xa5 dette tidspunktet var man blitt klar over at flytypen begynte \xc3\xa5 bli umoderne, og Marinen bestilte den 8. mars 1940 24 Northrop N-3PB som var ment \xc3\xa5 skulle p\xc3\xa5 sikt erstatte M.F.11. Ingen av disse flyene ble levert f\xc3\xb8r invasjonen den 9.april 1940.\n_START_SECTION_\nKampene i 1940\n_START_PARAGRAPH_\nM.F.11 ble brukt flittig under den tyske invasjonen og i de p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende kampene. Stort sett ble det v\xc3\xa6rende i observasjons- og kommunikasjonsrollen. I de f\xc3\xa5 tilfellene flyene kom i direkte konfrontasjon med tyske styrker gjorde den lave hastigheten at M.F.11 var meget utsatt for fiendtlig ild. Et unntak var et vellykket oppdrag i Sogn der mineleggerne KNM Tyr og KNM Uller, som var overtatt av tyskerne, ble bombet av to M.F.11-fly.\n_START_SECTION_\nM.F.11 i Finland\n_START_PARAGRAPH_\nVed kampenes opph\xc3\xb8r fikk flygerne ordre om \xc3\xa5 hindre tyskerne i \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tak i flyene. Flere evakuerte til Storbritannia, men en Heinkel He 115 og tre M.F.11 s\xc3\xa5 ingen andre muligheter enn \xc3\xa5 ta seg over til Finland. Der ble alle flyene tatt i bruk av det finske flyv\xc3\xa5penet. To av flyene overlevde krigen, og ble tilbudt solgt til Norge henholdsvis i 1948 og 1950. Det var imidlertid ingen interesse for \xc3\xa5 overta flyene, og de ble hugget opp i Finland.'