b'\n_START_ARTICLE_\nOdda Smelteverk\n_START_PARAGRAPH_\nOdda Smelteverk er en tidligere fabrikk som ligger i Odda sentrum, innerst i S\xc3\xb8rfjorden i Hardanger, og som produserte kalsiumkarbid og derivata kalsiumcyanamid, dicyandiamid og hydrogencyanamid. Smelteverket var i drift fra 1908 til 2002, med noen avbrudd. Virksomheten gikk konkurs i 2003._NEWLINE_19. juni 2009 ble Odda Smelteverk sammen med Tyssedal kraftanlegg og industristedene Rjukan/Notodden oppf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 Norges tentative liste til UNESCOs verdensarvliste. I 2010 framholdt internasjonale verdensarvr\xc3\xa5dgivere at: Hva som gj\xc3\xb8r Odda smelteverk s\xc3\xa5 viktig og sentralt i utviklingen av Norges vannkraft og banebrytende kjemiske industri til et verdensarvomr\xc3\xa5de, er at her finnes, p\xc3\xa5 en internasjonal og unik m\xc3\xa5te, fysiske etterlevninger av en tidlig kjemisk produksjonsprosess, som eksisterer den dag i dag. I januar 2013 besluttet likevel Milj\xc3\xb8verndepartementet at serienominasjonen skulle splittes i to faser, 1. s\xc3\xb8knad for Rjukan/Notodden oversendes til UNESCO i januar 2014, og fase 2, det at jobbes videre med utvidelse av nominasjonen for \xc3\xa5 inkludere Odda/Tyssedal med eventuell oversendelse til UNESCO i januar 2016. I januar 2014 ble verdensarvs\xc3\xb8knaden for Rjukan/Notodden sendt til UNESCO, og stedene er foresl\xc3\xa5tt listef\xc3\xb8rt som fremragende representanter for den andre industrielle revolusjonen.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nDet f\xc3\xb8rste smelteverket i Odda ble bygd i 1906 da det britiske The Sun Gas Company anla kraftverk og fabrikk. Da anleggsarbeidet ble ferdig og produksjonen tok til i 1908 var dette verdens st\xc3\xb8rste karbidfabrikk. Selskapet hadde da skifta navn til The Alby United Carbide Factories Ltd. The North Western Cyanamide Company, et annet britisk selskap, startet i 1909 opp produksjon av kalsiumcyanamid p\xc3\xa5 det samme fabrikkomr\xc3\xa5det. Grunnlaget for industriutbyggingen var billig elektrisitet fra vannkraft. Tysso I vannkraftverk i Tyssedal ble bygd ut i takt med smelteverket.\n_START_SECTION_\nKarbidfabrikken\n_START_PARAGRAPH_\nHovedmarkedet for kalsiumkarbid var England, som trengte acetylengass for bruk til belysning i gruvene og ved jernbanen. I 1904 stiftet den engelske industrimannen Alfred Ernst Barton selskapet The Sun gas Company Ltd. som \xc3\xa5ret etter fikk aksjemajoriteten i Alby Carbidfabrikk AB._NEWLINE_P\xc3\xa5 tross av at kapasiteten ved karbidfabrikken i Alby ble utvidet til 14000 \xc3\xa5rstonn karbid, var ettersp\xc3\xb8rselen st\xc3\xb8rre. Barton var derfor interessert i \xc3\xa5 anlegge en fabrikk i Norge med tilgang til tilstrekkelig elektriske kraftmengder og adgang til isfri havn. Dr. Albert Petersson fikk som leder av Albyfabrikken i oppdrag \xc3\xa5 skaffe kontakt med interesserte norske kretser. Det ble opprettet kontakt med Sam Eyde og svenskene Knut Tillberg og Marcus Wallenberg. Eyde-konsernet tilb\xc3\xb8d seg \xc3\xa5 bygge ut Tyssovassdraget og levere Sun Gas Co de 20 000 elektriske hestekreftene de etterspurte._NEWLINE_F\xc3\xb8r Sun Gas Co tok den endelige avgj\xc3\xb8relsen ble dr. Peterson i februar 1906 sendt til en befaring til Odda og Tyssedal sammen med ingeni\xc3\xb8r Frans Wilhelm Bruce (1875\xe2\x80\x931956). 13. mars 1906 ble kontrakten mellom Eyde-konsernet og The Sun Gas Co underskrevet i Stockholm. Konsernet skulle levere minst 18 000 HK til drift av karbid- og cyanamidfabrikkene i Odda. Sun Gas Co sikret seg rettighetene til cyanamidprosessen i Norge og inngikk avtale med engelske jernbaneselskap om levering av karbid til belysning. P\xc3\xa5 dette grunnlag ble AS Tyssefaldene stiftet p\xc3\xa5 Sam Eydes kontor i Kristiania den 20. april 1906, med ingeni\xc3\xb8r dr. Albert Petersson som en av stifterne. P\xc3\xa5 Tyssefaldenes ekstraordin\xc3\xa6re generalforsamling den 15. juni 1906 vedtok man kontrakten med Sun Gas Co om levering av 20 000 hk fra 1. mai 1908 og 30 \xc3\xa5r fremover. V\xc3\xa5ren 1906 flyttet dr. Petersson til Odda for \xc3\xa5 planlegge og bygge den nye fabrikken._NEWLINE_I 1906 ble Meraker Karbidfabrikk i Tr\xc3\xb8ndelag rammet av brann. Sun Gas Co overtok aksjemajoriteten og dr. Petersson ble generaldirekt\xc3\xb8r for det nye A/S Meraker Elektriske Kraft og Smelteverk. 17. november 1906 forandret Albyfabrikken navn til Alby United Carbide Factories Ltd. med Alfred Ernst Barton som formann og dr. Petersson som administrerende direkt\xc3\xb8r og teknisk leder for alle fabrikkene i selskapets eie._NEWLINE_I september 1906 startet byggingen av karbidfabrikken i Odda. Ingeni\xc3\xb8r Frans Wilhelm Bruce, som hadde arbeidet med dr. Petersson siden 1903, fikk ansvar som disponent og byggeleder. Ingeni\xc3\xb8r Harald Rosengren ble noe senere ogs\xc3\xa5 knyttet til anlegget. B\xc3\xa5de kraftanlegget i Tyssedal og karbidfabrikken sto ferdig i mai 1908 og etter noen startvansker gikk fabrikken i ordin\xc3\xa6r drift fra september 1908. For god tilgang til r\xc3\xa5stoff fikk dr. Petersson sikret en rekke gode kalksteinsbrudd, Skaft\xc3\xa5 p\xc3\xa5 Oster\xc3\xb8y, Mosterhamn p\xc3\xa5 B\xc3\xb8mlo, samt et brudd p\xc3\xa5 Sunnm\xc3\xb8re og \xc3\x98stborg i Levanger. Antrasittkull ble importert fra Wales og koksen ble hentet fra havnene p\xc3\xa5 Englands \xc3\xb8stkyst.\n_START_SECTION_\nCyanamidfabrikken\n_START_PARAGRAPH_\nCarl von Linde hadde i 1902 utviklet teknologi for kommersiell produksjon av nitrogen og oksygen fra luft. Dette ble gjort ved at luften f\xc3\xb8rst ble gjort flytende, og deretter ble oksygen og nitrogen skilt fra hverandre med sakte oppvarming (fraksjonell destillasjon). I 1903, samme \xc3\xa5ret som en kommersiell prosess for framstilling av cyanamid ble patentert, hadde dr. Petersson forhandlet med patentselskapet La Soci\xc3\xa9ta Generale per la Cianamide i Roma om anvendelsen av patentet, uten at dette f\xc3\xb8rte fram. North Western Cyanamide Company Limited ble stiftet som eget selskap med Alfred Ernst Barton som formann og dr. Petersson som teknisk leder. 17. juli 1906 ble det inng\xc3\xa5tt en avtale med Soci\xc3\xa9ta Generale per la Cianamide om bruk av cyanamidprosessen. Bakgrunnen for at cyanamidfabrikken m\xc3\xa5tte skilles ut fra Alby United var at lisensselskapet fikk sitt vederlag i form av friaksjer verdt \xc2\xa330 000 (av en samlet aksjekapital p\xc3\xa5 \xc2\xa3120 000), representasjon i styret og 5\xc2\xa0% i royalty av fakturaverdien av salg fra selskapet. P\xc3\xa5 grunn av konsesjonsloven fra 1906 ble datterselskapet A/S North Western Cyanamide Company stiftet 29. august 1907. Selskapets sete var i Ullensvang og 2/3 av styret var norske statsborgere._NEWLINE_I konsesjonss\xc3\xb8knaden ble det s\xc3\xb8kt om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 leie kraft fra Alby United til cyanamidfabrikken. Etter kontrakt med Alby United skulle det \xc3\xa5rlig leveres 10- 15000 tonn karbid, og brukes 680 elektriske hk pr. 10 000 tonn karbid, maks 4 000 hk. Den svenske sivilingeni\xc3\xb8ren Carl-Hjalmar Halldin ble disponent og byggeleder for cyanamidfabrikken. Dr. Albert Petersson ble administrerende direkt\xc3\xb8r og hadde ledelsen under anleggsarbeidet. Cyanamidfabrikken i Odda fikk en produksjonskapasitet p\xc3\xa5 12\xc2\xa0000 tonn cyanamid og var i sin tid verdens st\xc3\xb8rste. I 1908 produserte fabrikken i Odda 1760 tonn, i topp\xc3\xa5ret 1918 produserte den 65700 tonn cyanamid._NEWLINE_Med Alfred Ernst Barton i spissen ble Nitrogen Fertilizers Ltd dannet i begynnelsen av 1912. Dette selskapet overtok North Western Cyanamide Company Ltd. Den 12. februar 1912 ble det skrevet en ny kontrakt med Alby United om levering av av 57000 tonn karbid til cyanamidfabrikken. Det f\xc3\xb8rte til at b\xc3\xa5de karbid- og cyanamidfabrikken m\xc3\xa5tte utvides. Cyanamidfabrikken var planlagt og konstruert for_NEWLINE_utvidelser. Fabrikken var oppf\xc3\xb8rt med s\xc3\xb8ylekonstruksjoner i armert betong og ikke-b\xc3\xa6rende veggfyllinger i murstein. Ved utvidelsen kunne fabrikken ekspandere i alle fire retninger. Ved utvidelsen av ovnshuset ble 604 Frank-Caro-ovner plassert i tre seksjoner._NEWLINE_Cyanamid fra Odda ble eksportert til Vilvorde, Belgia (1913) og Dagenham Dock, England (1916-17) og hvor Nitrogen Products and Carbide Company  hadde anlagt fabrikker som benyttet Ostwald-prosessen for produksjon av salpetersyre til krigsindustrien. P\xc3\xa5 grunn av ub\xc3\xa5tkrigen leverte fabrikken i Odda ogs\xc3\xa5 cyanamid til Notodden, hvor Norsk Hydro hadde f\xc3\xa5tt oppf\xc3\xb8rt en ammoniakkvannfabrikk (1914-1916) og utvidet ammoniumnitratfabrikk (1915/1917). Topp\xc3\xa5ret for produksjonen kom i 1918, da fabrikken i Odda leverte 65 700 tonn cyanamid. I l\xc3\xb8pet av 1. verdenskrig hadde det blitt etablert en rekke nye cyanamidfabrikker og markedet kollapset etter 1919._NEWLINE_Frank-Caro-ovnene ble modernisert i 1934 og kapasiteten i hver enkelt ovn ble doblet. Siden den gang har det i ovnhus II og III p\xc3\xa5 Cyanamiden st\xc3\xa5tt 324 produksjonsovner og en pr\xc3\xb8veovn.\n_START_SECTION_\nKonkurs\n_START_PARAGRAPH_\nDen verdensomfattende \xc3\xb8konomiske depresjonen p\xc3\xa5 1920-tallet f\xc3\xb8rte til konkurs for fabrikkene, og som stengte v\xc3\xa5ren 1921 og gjorde tusen mennesker arbeidsledige. Drifta startet opp igjen i 1924 da Odda Smelteverk AS ble grunnlagt av kraftselskapet Tyssefaldene og Hafslund/Meraker-gruppa.\n_START_SECTION_\nOddaprosessen\n_START_PARAGRAPH_\nEtter 1. verdenskrig innf\xc3\xb8rte de fleste industriland selvforsyningspolitikk som resulterte i st\xc3\xb8rre konkurranse p\xc3\xa5 eksportmarkedene. For \xc3\xa5 m\xc3\xb8te utfordringen s\xc3\xb8kte man etter alternative r\xc3\xa5stoffer, prosesser og framstillingsm\xc3\xa5ter. Ved Odda Smelteverk fikk sjefskjemiker Erling Johnson mulighet til \xc3\xa5 forske p\xc3\xa5 nye gj\xc3\xb8dselstyper. Johnson var godt kjent med de internasjonale fors\xc3\xb8kene med \xc3\xa5 framstille NPK-gj\xc3\xb8dsel. Nitrophoska, IG Farbens f\xc3\xb8rste NPK-gj\xc3\xb8dsel fra 1927, var produsert etter en metode som anvendte kostbar svovelsyre og produserte gipsavfall. I laboratoriet ved Odda Smelteverk utviklet Johnson i 1927 en metode for produksjon av gj\xc3\xb8dsel basert p\xc3\xa5 oppl\xc3\xb8sning av r\xc3\xa5fosfat i salpetersyre. Patents\xc3\xb8knaden ble sendt i 1928. Norsk Hydro protesterte mot patents\xc3\xb8knaden de hevdet krenket deres samarbeidspartner IG Farben og deres patent. Denne klagen ble avvist b\xc3\xa5de i Norge og i Tyskland da patentet ble anmeldt der. Oddaprosessen ga NPK-gj\xc3\xb8dsel av h\xc3\xb8y kvalitet og var mye enklere enn svovelsyreprosessen som ble benyttet av IG Farben. Det ble bygget et eget fors\xc3\xb8ksanlegg ved Odda Smelteverk og fram til 1930 ble det utviklet en rekke nye patenter knyttet til prosessen. Prosessen ble likevel ikke brukt i praktisk produksjon ved Odda Smelteverk. Den eneste aktuelle kandidaten til prosessen i Norge var den andre store gj\xc3\xb8dselsprodusenten, Norsk Hydro._NEWLINE_I 1930 fikk Hydro anledning til \xc3\xa5 studere prosessen, inkludert Johnsons fors\xc3\xb8ksprotokoller. Det ble innledet forhandlinger om \xc3\xa5 lisensiere prosessen. I lisensforhandlingene krevde Hydro \xc3\xa5 f\xc3\xa5 overdratt lisensrettigheten overfor utlandet, noe ledelsen i Odda ikke kunne godta. Samtidig som forhandlinger p\xc3\xa5gikk ble det satt igang fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 Hydros laboratorium p\xc3\xa5 Rjukan, hvor en systematisk arbeidet for \xc3\xa5 omg\xc3\xa5 Johnsons patenter. I november 1931 s\xc3\xb8kte Olaf Jensen og Hydro om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 patent p\xc3\xa5 en lignende NPK-prosess som innbefattet tilsetting av ammoniumnitrat som dannet et dobbeltsalt. Oddapatentene hadde ogs\xc3\xa5 anbefalt tilsetting av ammoniumnitrat i prosessen, men ikke beskrevet selve dannelsen av dobbeltsaltet. I 1934 ble Hydros patents\xc3\xb8knad f\xc3\xb8rst innvilget, men etter klage fra Odda Smelteverk ble vedtaket opphevet i 1935, og Hydro ble nektet patent. P\xc3\xa5 tross av dette startet Hydro produksjonen av Fullgj\xc3\xb8dsel uten lisens ved en fors\xc3\xb8ksfabrikk p\xc3\xa5 Her\xc3\xb8ya i 1936 og ved fullgj\xc3\xb8dselfabrikken som startet opp i 1938. H\xc3\xb8sten 1945 ble Hydro stevnet for retten for patentinngrep av Odda Smelteverk og Erling Johnson. Saken ble forlikt i 1947 ved at Hydro betalte Odda 175 000 kr, samt inngikk en 10-\xc3\xa5rig samarbeidsavtale der en \xc3\xa5pnet for \xc3\xa5 kunne benytte hverandres patenter og erfaringer med fullgj\xc3\xb8dsel. I 1951 gikk ogs\xc3\xa5 Hydros fullgj\xc3\xb8dselfabrikk over til \xc3\xa5 bruke den umodifiserte Oddaprosessen. I 1955 fikk ogs\xc3\xa5 Erling Johnson Norsk Hydros \xc3\xa6respris for arbeidet med Oddaprosessen._NEWLINE_Internasjonalt ble Oddaprosessen f\xc3\xb8rst lisensiert til Bamag-Meguin AG i 1934 og IG Farben i 1938. Prosessen ble ogs\xc3\xa5 lisensiert til BASF, Hoechst og Staatsmijnen.  Alle disse foretakene brukte prosessen, introduserte endringer, og lisensierte disse videre til andre foretak. Pr. 2004 bruker Yara (Norsk Hydro), BASF, Agrolinz og Gujarat Narmada Valley Fertilizers Company Limited prosessen.\n_START_SECTION_\nBritisk oppkj\xc3\xb8p\n_START_PARAGRAPH_\nBritish Oxygen Company (BOC) kj\xc3\xb8pte i 1937 alle aksjene i Odda Smelteverk. BOC-konsernet var et stort internasjonalt konsern, og sikret Odda bedre salg og utvikling. Fabrikken ble modernisert p\xc3\xa5 1950- og 1970-tallet.\n_START_SECTION_\nOvn III\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at Tysso II kraftverk startet produksjonen i 1967 \xc3\xb8kte tilgangen til elektrisk kraft. I 1973 hadde Odda Smelteverk sitt f\xc3\xb8rste kontraktsm\xc3\xb8te med Elkem Technology om \xc3\xa5 bygge verdens st\xc3\xb8rste karbidovn med en installert transformatorkapasitet p\xc3\xa5 75 MVA. Elkemovnen ble bygget fra mai 1976 til februar 1978. Ovnshuset har 5 etasjer og et areal p\xc3\xa5 1270m\xc2\xb2. Smelteovnen har tre tappetuter og hadde en \xc3\xa5rlig produksjonskapasitet p\xc3\xa5 133.000 tonn kalsiumkarbid. Ovn III l\xc3\xb8ste ogs\xc3\xa5 milj\xc3\xb8problemene som ovn I og ovn II tidligere slet med. Som f\xc3\xb8rste ovn utenfor Japan, ble ovn III utstyrt med tappemaskiner. Ovnen fikk betydelige oppstartsproblemer, bl.a. med ovnstransformatorene og gjennombrenning i ovnsbunnen. Ovn III kom i kontinuerlig produksjon fra 1982. Ovnen ble belastet med over 60 MW - noe som tilsvarte str\xc3\xb8mforbruket til en mellomstor, norsk by som Haugesund. Da Odda Smelteverk gikk konkurs i 2003 skal ovnen fremdeles ha v\xc3\xa6rt en av de st\xc3\xb8rste og best utstyrte karbidovneene i verden.\n_START_SECTION_\nAvvikling\n_START_PARAGRAPH_\nFall i karbidettersp\xc3\xb8rselen og \xc3\xb8kende str\xc3\xb8mpriser gjorde det stadig mindre l\xc3\xb8nnsomt \xc3\xa5 drifte fabrikken. Smelteverket pr\xc3\xb8vde seg en tid med \xc3\xa5 framstille det mer milj\xc3\xb8vennlige stoffet hydrogencyanamid (CY-50). I 2002 stoppet produksjonen av kalsiumkarbid i juni mens driften for hele verket fikk en \xc2\xabmidlertidig\xc2\xbb stopp i november det samme \xc3\xa5ret._NEWLINE_Det amerikanske selskapet Philipp Brothers Chemicals Inc. hadde tatt over som eier av selskapet i 1998. I virkeligheten fortsatte den gradvise avviklingen. Smelteverket tapte penger, og da eierselskapet ikke ville gi det et l\xc3\xa5n p\xc3\xa5 10 millioner kroner m\xc3\xa5tte det gi opp. Den 27. februar 2003 ble Odda Smelteverk AS erkl\xc3\xa6rt konkurs, etter gradvis nedtrapping av produksjonen og nedkutting av arbeidskrafta. 60 ansette mistet arbeidet. Smelteverket hadde en gjeld p\xc3\xa5 22 millioner kroner: 12 millioner til Statens n\xc3\xa6rings- og distriktsutviklingsfond (SND) og 10 millioner til andre kreditorer._NEWLINE_Tomta utgj\xc3\xb8r rundt en tredel av sentrumsarealet i Odda. Odda kommune har brukt rundt 6,5 millioner til \xc3\xa5 kj\xc3\xb8pe syv bygg det ikke er pant i: Lindehuset (1908), hovedkontor (1906), teknisk kontor (1906), portvakten (1965), sentralbadet (1908), verksted (1916) og laboratorium (1918). Resten av Smelteverket ble kj\xc3\xb8pt opp av Smelteverkstomta N\xc3\xa6ringsutvikling AS. H\xc3\xb8sten 2009 solgte SNU mellom annet hovedlageret (1908) og smien (1907).\n_START_SECTION_\nKulturminnet Odda Smelteverk\n_START_PARAGRAPH_\nSom et kulturminne av nasjonal og internasjonal verdi ble deler av anlegget fredet av Riksantikvaren den 31. mars 2011. Fredningsvedtaket for Odda smelteverk/smelteverkstomta omfatter fredning av blant annet cyanamidfabrikken, taubanen, Lindehuset og kalksteinsiloen p\xc3\xa5 importkaia. Fredningsomfanget skal gi et helhetsbilde av industrieventyret som s\xc3\xa5 dagens lys i Odda i forrige \xc3\xa5rhundre. Riksantikvarens fredningsvedtak ble v\xc3\xa5ren 2011 anket til Milj\xc3\xb8verndepartementet av Smelteverkstomta N\xc3\xa6ringsutvikling AS, etter at de hadde kommet fram til \xc2\xabat selskapet ikke har noe \xc3\xa5 tape p\xc3\xa5 \xc3\xa5 anke\xc2\xbb I sin klagebehandling h\xc3\xb8sten 2012 opprettholdt Milj\xc3\xb8verndepartementet fredningen av Odda Smelteverk p\xc3\xa5 bakgrunn av at departementet ga Riksantikvaren og Hordaland fylkeskommune medhold p\xc3\xa5 alle punkter. Milj\xc3\xb8verndepartementet stilte ogs\xc3\xa5 som vilk\xc3\xa5r til fredning at Riksantikvaren skal f\xc3\xa5 utf\xc3\xb8rt en mulighetsstudie, samt f\xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8rt n\xc3\xb8dvendige sikringstiltak p\xc3\xa5 de fredete objektene s\xc3\xa5 snart som mulig og helst innen et \xc3\xa5r. Riksantikvaren skal ogs\xc3\xa5 legge til rette for at Odda Smelteverk blir sikret en god forvaltning, drift og et godt vedlikehold.\n_START_SECTION_\nSmelteverket og Oddasamfunnet\n_START_PARAGRAPH_\nSmelteverket var grunnlaget for at Odda vokste fram som en industriby, og for at den ble et st\xc3\xb8rre tettsted. Da smelteverket p\xc3\xa5 kort tid ble bygd opp, \xc3\xb8kte innbyggertallet drastisk. I virkeligheten ble det bygd opp en helt ny sm\xc3\xa5by i l\xc3\xb8pet av noe f\xc3\xa5 \xc3\xa5r. Det vokste etter hvert fram flere industriforetak, som Nitriden (1916) i Tyssedal og Zinken (1924) p\xc3\xa5 Eitrheimsneset. Tross i dette var Odda smelteverk et viktig symbol p\xc3\xa5 Oddasamfunnet, og fabrikkomr\xc3\xa5det utgjorde store deler av Odda sentrum. Hva smelteverket har hatt \xc3\xa5 si for samfunnet, ble mellom annet avspeilet i flere litter\xc3\xa6re verk. Gro Holms roman De hvite kull har handling fra grunnleggingen og oppbyggingen av smelteverket. Romanen "Fabrikken" (2008) av \xc3\x98ivind H. Solheim handler om livet p\xc3\xa5 og rundt smelteverket fra starten i 1906 og fram til 2. verdenskrig. B\xc3\xb8kene til Frode Grytten og Lars Ove Seljestad bygger mye p\xc3\xa5 livet i Odda i tilknytting til smelteverket._NEWLINE_Smelteverket og Oddasamfunnets skjebne ble h\xc3\xb8sten 2008 skildret i den TV 2-sendte dokumentaren Sk\xc3\xa5l, Odda? . Dokumentaren tok i hovedsak for seg tiden etter nedleggelsen i 2003 og frem til sommeren 2008. Den viste en sm\xc3\xa5by preget av dype konflikter om hva som skulle skje med det nedlagte Odda Smelteverk. Sentralt i dokumentaren var folkeavstemningen h\xc3\xb8sten 2007 om hvorvidt Odda skulle s\xc3\xb8ke om \xc3\xa5 bli f\xc3\xb8rt opp p\xc3\xa5 UNESCOs verdensarvliste. Den r\xc3\xa5dgivende folkeavstemningen gav et knapt nei-flertall, men et flertall av kommunens politikere satte seg imot dette. Dokumentaren var et resultat av flere \xc3\xa5rs samarbeide mellom Robert Reinlund og forfatteren Frode Grytten.'