b"\n_START_ARTICLE_\nSlaget ved Krokusmarkene\n_START_SECTION_\nKilder og kronologi\n_START_PARAGRAPH_\nDe antikke kildene for den tredje hellige krig er knappe, og mangler generelt klar kronologisk informasjon. Hovedkilden for perioden er Diodorus Siculus' Bibliotheca historica (\xc2\xabHistorisk bibliotek\xc2\xbb), skrevet p\xc3\xa5 100-tallet f.Kr., hvilket gj\xc3\xb8r teksten i stor grad til en sekund\xc3\xa6r kilde. Diodorus er ofte spottet av moderne historikere for hans stil og un\xc3\xb8yaktigheter, men han har bevart mange detaljer om den antikke perioden som ikke er funnet andre steder. Diodorus arbeidet hovedsakelig med \xc3\xa5 forkorte verkene til andre historikere, utelot mange detaljer n\xc3\xa5r de ikke passet inn i hans hensikt, som var \xc3\xa5 illustrere moralske l\xc3\xa6rdommer fra historien; hans redegj\xc3\xb8relser for den tredje hellige krig inneholder s\xc3\xa5ledes mange hull._NEWLINE_Bortenfor Diodorus kan ytterligere detaljer om den hellige krigen bli funnet i talene til athenske statsmenn, hovedsakelig Demosthenes og Aiskines, som har blitt bevart intakt. Ettersom disse talene aldri hadde til hensikt \xc3\xa5 v\xc3\xa6re historisk materiale, m\xc3\xa5 de bli behandlet med forsiktighet; Demosthenes og Aiskines har blitt beskrevet som \xc2\xabet par l\xc3\xb8gnere, ingen av dem kan bli tiltrodd for \xc3\xa5 fortelle sannheten i noen sak hvor det selv var fjernt i hans interesse \xc3\xa5 lyve.\xc2\xbb  Uansett, deres hentydninger til samtidige eller tidligere hendelser indikerer en del av hullene eller utelatelsene til Diodorus' fortelling, og bidrar til \xc3\xa5 sikre kronologien. Redegj\xc3\xb8relsene til Diodorus, Demosthenes og Aiskines kan bli ytterligere utvidet ved fragmenter av ellers tapte historiske verker (som eksempelvis av Theopompos) og av samtidig epigrafiske kilder._NEWLINE_Moderne historikeres dateringer for krigen har blitt heftig diskutert, uten at det er oppn\xc3\xa5dd klar enighet. Det er generelt akseptert at krigen varte i ti \xc3\xa5r, og ble avsluttet sommeren 346 f.Kr. (en av de eneste bestemte dateringer), noe som gir en dato p\xc3\xa5 \xc3\xa5r 356 f.Kr. for begynnelsen av krigen med Filomelos' plyndring av Delfi. Etter Filomelos' nederlag ved Neon, mente Theben at det var trygt \xc3\xa5 sende h\xc3\xa6rf\xc3\xb8reren Pammenes til Asia med 5000 hoplitter. En kombinasjon av bevis antyder at Pammenes m\xc3\xb8tte Filip II ved Maroneia i Trakia i 355 f.Kr., antagelig p\xc3\xa5 hans ytre reise til Asia. John Buckler, den eneste historiker som har framskapt en systematisk unders\xc3\xb8kelse av den hellige krig, har derfor plassert Neon tidligere i 355 f.Kr. Andre historikere har plassert Neon i 354 f.Kr. ettersom Diodorus forteller at slaget skjedde mens Filip beleiret Methone, som Diodorus (ved et punkt) plasserer i 354 f.Kr. Imidlertid er Diodorus' kronologi for den hellige krig meget forvirrende; han daterer begynnelsen og slutten p\xc3\xa5 krigen et \xc3\xa5r for sent, ulikt sier han at krigen varte i 9, 10 eller 11 \xc3\xa5r, og inkluderer beleiringen av Methone to ganger under forskjellig datoer; og hans dateringer er derfor ikke ha tillitvekkende._NEWLINE_Ser man bort fra dateringene, er de fleste historikere enige om den samme sekvensen av hendelser for denne delen av den hellige krigen. Hovedsp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let er derfor n\xc3\xa5r denne sekvensen begynte. John Buckler (som Beloch og Cloche) daterer Neon til 355 f.Kr., Methone til 355\xe2\x80\x93354 f.Kr., Filips f\xc3\xb8rste milit\xc3\xa6re kampanje i Thessalia til 354 f.Kr., og hans andre til 353 f.Kr. Omvendt har Cawkwell, Sealey, Hammond og andre historikere senket disse datoene med et \xc3\xa5r, begynner med Neon i 354 f.Kr.\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nDen tredje hellige krig (ofte kalt kun den hellige krig) br\xc3\xb8t ut i 356 f.Kr. og ga Filip II hans f\xc3\xb8rste virkelig mulighet til \xc3\xa5 utvide sin innflytelse i hendelsene i sentrale og s\xc3\xb8rlige Hellas. Krigen var tilsynelatende utl\xc3\xb8st ved at det fokiske forbund nektet \xc3\xa5 betale en bot som ble p\xc3\xa5lagt dem i 357 f.Kr. av det amfiktyoniske forbud, en fellesgresk religi\xc3\xb8s organisasjon som styre meste hellige sted i antikkens Hellas, tempelet til Apollon i Delfi. Bak den religi\xc3\xb8se fasaden l\xc3\xa5 et antagelig en realpolitisk strid i f\xc3\xb8re anklager mot fokierne, p\xc3\xa5drevet av thebanerne. P\xc3\xa5 denne tiden kontrollerte Theben flertallet av stemmene i r\xc3\xa5det, og h\xc3\xb8stm\xc3\xb8tet i 357 f.Kr. var thebanerne i stand til \xc3\xa5 ford\xc3\xb8mme og b\xc3\xb8telegge b\xc3\xa5de fokierne (for \xc3\xa5 kultivere hellig land) og spartanerne (for \xc3\xa5 okkupere Theben 25 \xc3\xa5r tidligere). Ettersom b\xc3\xb8tene for begge grupepr var \xc2\xaburettmessige harde\xc2\xbb, forventet Theben antagelig at ingen av dem var villig til \xc3\xa5 betale, og s\xc3\xa5ledes var forberedt til \xc3\xa5 erkl\xc3\xa6re en \xc2\xabhellig krig\xc2\xbb mot dem begge._NEWLINE_Som reaksjon p\xc3\xa5 dette dro fokierne, under ledelse av Filomelos, til Delfi (som l\xc3\xa5 innenfor grensene til Fokis) og hevdet deres gamle krav p\xc3\xa5 lederskapet til det amfiktyoniske forbund, hensikten var \xc3\xa5 oppheve bestemmelsen mot dem selv. Det synes \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt en del sympati i Hellas for fokierne ettersom andre bystater kunne se at \xc2\xabthebanerne ... hadde brukt amfiktyoniet til f\xc3\xb8re sm\xc3\xa5lige og nedbrytende vendettaer.\xc2\xbb Fokierne fikk st\xc3\xb8te fra Athen (mange\xc3\xa5rige fiender av Theben) og ikke overraskende av Sparta som hadde interesse \xc3\xa5 f\xc3\xa5 opphevet deres dom og bot. Imidlertid plyndret Filomelos skattene i Apollons tempel for \xc3\xa5 betale sine leiesoldater, s\xc3\xa5ledes skaffe seg en mektig h\xc3\xa6r, men i drastisk grad endret han oppfatningen til de andre greske bystatene. I 356/355 f.Kr. ble det erkl\xc3\xa6rt \xc2\xabhellig krig\xc2\xbb mot fokierne av det amfiktyoniske r\xc3\xa5d hvor thebanerne var de fremste p\xc3\xa5driverne. Krigen begynte relativt bra for fokierne, men i et hardt nederlag som ble p\xc3\xa5f\xc3\xb8rt fokierne ved Neon av thebanerne i enten 355 eller 354 f.Kr. og Filomelos ble drept. Fryktl\xc3\xb8s overtok Onomarkos ledelsen av den fokiske h\xc3\xa6ren og skaffet seg nye leiesoldater for \xc3\xa5 fortsette kampen._NEWLINE_Den hellige krigen synes \xc3\xa5 ha f\xc3\xa5tt \xc3\xb8kt konflikt innenfor Thessalia. Det thessaliske forbund var p\xc3\xa5litelige tilhengere av det amfiktyoniske forbundet og hadde et gammelt hat mot fokierne. Omvendt hadde bystaten Ferai alliert seg med fokierne. I enten 354 eller 353 f.Kr. sendte adelen i den thessaliske byen Larissa bud til Filip II om \xc3\xa5 hjelpe dem med \xc3\xa5 bekjempe fokierne. Filip tok imot og f\xc3\xb8rte sin h\xc3\xa6r inn i Thessalia, antagelig med den hensikt \xc3\xa5 angripe Ferai. Under betingelsene av alliansen anmodet Lykofron fra Ferai st\xc3\xb8tte fra fokierne, og Onomarkos sendte sin bror Fallyos avsted med 7 000 menn; imidlertid slo Filip II tilbake denne h\xc3\xa6ren f\xc3\xb8r den kunne forene seg med h\xc3\xa6ren til Ferai. Onomarkos oppga da den beleiringen han holdt p\xc3\xa5 med, og f\xc3\xb8rte hele sin styrke til Thessalia for \xc3\xa5 angripe Filip II. De n\xc3\xb8yaktige detaljene av den milit\xc3\xa6re kampanjen som fulgte er uklare, men Onomarkos synes \xc3\xa5 ha p\xc3\xa5f\xc3\xb8rt to nederlag p\xc3\xa5 Filip II hvor mange makedonere ble drept. Etter disse nederlagene trakk Filip II seg tilbake til Makedonia for vinteren. Det er sagt at han kommenterte at han \xc2\xabflyktet ikke, men som en rambukk trakk jeg meg tilbake for \xc3\xa5 ramme hardere.\xc2\xbb_NEWLINE_Filip II kom tilbake til Thessalia den neste sommeren (enten 353 eller 352 f.Kr. avhengig av den kronologien som fulgte) etter \xc3\xa5 ha samlet sammen en ny h\xc3\xa6r i Makedonia. Filip anmodet formelt h\xc3\xa6ren i Thessalia til \xc3\xa5 bli med ham i krigen mot fokierne. Filip II m\xc3\xb8nstret n\xc3\xa5 alle motstandere av Ferai som han kunne, og i henhold til Diodorus utgjorde hans h\xc3\xa6r til sist 20 000 infanterister og 3 000 kavalerister.\n_START_SECTION_\nInnledning\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xa5de Buckler og Cawkwell antyder at Filip II beleiret den strategiske havnen i Pagasai som fungerte som havneby for Ferai f\xc3\xb8r slaget ved Krokusmarkene. Ved \xc3\xa5 ta Pagasai er det sannsynlig at Filip II hadde til hensikt \xc3\xa5 sikre seg mot at fienden fikk forsterkninger sj\xc3\xb8vegen. Buckler antyder at Filip II hadde l\xc3\xa6rt sin lekse fra de tidligere h\xc3\xa6rtoktene, og \xc3\xb8nsket forhindre Ferai fra \xc3\xa5 f\xc3\xa5 hjelp utenfra f\xc3\xb8r han angrep byen. I mellomtiden hadde Onomarkos kommet tilbake til Thessalia for \xc3\xa5 fors\xc3\xb8ke \xc3\xa5 bevare fokiernes herred\xc3\xb8mme der med omtrentlig den samme h\xc3\xa6ren som \xc3\xa5ret tidligere. Enn videre sendte Athen sin h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer Kares med en betydelig fl\xc3\xa5te for \xc3\xa5 gi sin st\xc3\xb8tte til sin allierte fokierne da de s\xc3\xa5 muligheten til \xc3\xa5 p\xc3\xa5f\xc3\xb8re Filip II et betydelig nederlag. Fokierne og athenerne hadde antagelig til hensikt \xc3\xa5 m\xc3\xb8tes ved Pagasai ettersom det var den eneste havnen som den athenske fl\xc3\xa5ten kunne bruke, og siden Filip II var der uansett.\n_START_SECTION_\nSlaget\n_START_PARAGRAPH_\nDe p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende hendelsene er uklare, men et slag ble utkjempet mellom makedonerne og fokierne, antagelig da Filip fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 forhindre fokierne i \xc3\xa5 forene sine styrker med soldatene til Ferai, og avgj\xc3\xb8rende, f\xc3\xb8r athenerne hadde kommet. I henhold til Diodorus m\xc3\xb8ttes de to h\xc3\xa6rene p\xc3\xa5 en stor slette i n\xc3\xa6rheten av havet, antagelig i n\xc3\xa6rheten av Pagasai. \xc2\xabKrokusmarkene\xc2\xbb i Thessalia passer for denne beskrivelsen, og slaget er derfor siden blitt kjent som \xc2\xabslaget p\xc3\xa5 Krokusmarkene\xc2\xbb; imidlertid er denne sletten s\xc3\xa5 stor at det har v\xc3\xa6rt umulig \xc3\xa5 bestemme slagmarken med n\xc3\xb8yaktighet._NEWLINE_Filip sendte sin menn i slag ved \xc3\xa5 b\xc3\xa6re en krans av laurb\xc3\xa6r, symbolet til Apollon; \xc2\xabettersom han var en hevner... av helligbr\xc3\xb8de, og han gikk i slaget under lederskapet, som det var, av guden.\xc2\xbb  En del av de fokiske leiesoldatene skal ha kastet fra seg sine v\xc3\xa5pen, smertet av deres smertelige samvittighet. I det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende slaget, det blodigste som er nedtegnet i antikkens Hellas' historie, vant Filip en avgj\xc3\xb8rende seier over fokierne. Slaget synes \xc3\xa5 ha blitt vunnet ved v\xc3\xa6re tallmessig overlegne og p\xc3\xa5 grunn av motet til Filips kavaleri._NEWLINE_Da fokierne flyktet fra nederlaget, l\xc3\xb8p de mot havet hvor Kares' fl\xc3\xa5te hadde ankommet under slagets gang, men mange av dem ble drept mens de ble forfulgt, eller druknet mens de fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 komme seg ut til de athenske skipene. Totalt skal rundt 6000 fokiske soldater ha blitt drept, blant dem ogs\xc3\xa5 Onomarkos, og ytterligere 3000 ble tatt til fange. Onomarkos ble enten hengt eller korsfestet og andre fanger ble druknet, hvilket var det religi\xc3\xb8se kravet for tempelplyndrere. Denne straffen var formet for \xc3\xa5 hindre de beseirede \xc3\xa5 gi sine d\xc3\xb8de en \xc3\xa6refull begravelse; Filip kunne s\xc3\xa5ledes fortsette \xc3\xa5 framstille seg selv som den fromme hevneren av den helligbr\xc3\xb8dre som var blitt beg\xc3\xa5tt fokierne. Buckler uttalte at: \xc2\xabIkke skal man automatisk anta at en massedrukning ... ville sjokkere den greske verden. Selv den milde Isokrates mente at de fokiske leiesoldatene var bedre som d\xc3\xb8de enn levende... Fryktelig som straffen enn var, var den helt i overensstemmelse med Filips rolle som Apollons forkjemper.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nTiden etter slaget\n_START_PARAGRAPH_\nDet var antagelig i kj\xc3\xb8lvannet av denne seieren (om ikke tidligere) at thessalierne utpekte Filip som \xc2\xabarkont av Thessalia\xc2\xbb. Det var en utnevnelse p\xc3\xa5 livstid og ga Filip kontroll over alle ressurser i den thessaliske forbund, og gjorde i tillegg Filip til leder av den forente thessaliske h\xc3\xa6ren. Tyrannene i Ferai, framfor \xc3\xa5 lide samme skjebne som Onomarkos, fikk til en avtale med Filip, og i motytelse for \xc3\xa5 overgi byen fikk de lov til, sammen med 2000 av sine leiesoldater, \xc3\xa5 reise til Fokis. Filip tilbrakte en del tid med \xc3\xa5 reorganisere Thessalia, og straks han var forn\xc3\xb8yd, marsjerte han s\xc3\xb8rover til Thermopylene, en smal kystpassasje p\xc3\xa5 grensen mellom Thessalia og Lokris. Hans hensikt var antagelig \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge opp seieren over fokierne ved \xc3\xa5 invadere selve Fokis, en mulighet som fikk alarmen til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 i Athen for straks Filip passerte Thermopylene kunne han ogs\xc3\xa5 marsjere mot Athen. Athenerne sendte derfor en styrke til Thermopylene og okkuperte overgangen. Det er en del debatt blant historikerne om andre bidrag deltok sammen med athenerne. Selv om det hadde vist seg umulig \xc3\xa5 tvinge seg gjennom passet, hadde Filip ikke til hensikt \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re det da han ikke ville risikere et nederlag kort tid etter hans store suksess i Thessalia._NEWLINE_I mellomtiden hadde fokierne omgruppert seg under Onomarkos' bror Fallyos. Etter de store fokiske nederlagene ved Neon og Krokusmarkene, m\xc3\xa5tte han gi dobbel betaling til leiesoldater for \xc3\xa5 tiltrekke seg nok folk til \xc3\xa5 bygge opp en h\xc3\xa6r. Til tross for deres nederlag var flertallet av fokierne fortsatt for \xc3\xa5 fortsette krigen. I l\xc3\xb8pet av vinteren dette \xc3\xa5ret var Fallyos opptatt med diplomatiske anstrengelser for \xc3\xa5 samle mer st\xc3\xb8tte fra Fokis' allierte, og greide \xc3\xa5 utvide konflikten i den neste krigs\xc3\xa5ret. Unikt i gresk historie var fokierne i stand til utjevne store tap i arbeidskraften, takket v\xc3\xa6re deres plyndring av rikdommene i Apollontempelet, en faktor som bidro til at krigen fortsatte uavgjort fram til 346 f.Kr."