b'\n_START_ARTICLE_\nDupond og Dupont\n_START_PARAGRAPH_\nDupond og Dupont er to fiktive tegneseriefigurer og politietterforskere som er en del av de faste figurene i tegneserien Herg\xc3\xa9s tegneserie Tintin. Deres funksjon er normalt \xc3\xa5 kvikke opp historien med slapstick-humor. Deres dumhet er grensel\xc3\xb8s. De dukket opp f\xc3\xb8rste gang i albumet Faraos sigarer fra 1934 i svarthvitt-utgaven, da under navnene X33 og X33bis (men var egentlig anonymt til stede allerede i albumet Tintin i Kongo). Selv om de stadig mistenker Tintin for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re (feilaktig) skyldig og stadig villig til \xc3\xa5 arrestere ham, kaller de ham konsekvent for \xc2\xabkj\xc3\xa6re venn\xc2\xbb._NEWLINE_Selv om navnene er nesten like er de to ikke i slekt, selv om de av utseende er like til forveksling. Den ene skriver navnet sitt med d og den andre med t, dessuten har de mustasjer som vender ulikt: Dupond har en rundere D-formet mustasje mens Dupont har en spissere T-formet mustasje.\n_START_SECTION_\nDumhet satt i system\n_START_PARAGRAPH_\nDeres fremtreden er tilsynelatende nobel: sort jakke med vest og bowlerhatt samt spaserstokk. N\xc3\xa5r de er p\xc3\xa5 oppdrag utenlands fors\xc3\xb8ker de imidlertid p\xc3\xa5 \xc3\xa5 opptre i forkledning. Men fors\xc3\xb8kene p\xc3\xa5 \xc3\xa5 gli inn blant lokalbefolkningen virker som regel motsatt. De har tilsynelatende opplysninger om lokal klesdrakt fra turistbrosjyrer, s\xc3\xa5 de blir straks gjenkjent som utlendinger. Som detektiver er de som regel mer til besv\xc3\xa6r enn til hjelp for oppklaringen av forbrytelsene. P\xc3\xa5 den m\xc3\xa5ten f\xc3\xa5r de Tintin til \xc3\xa5 fremst\xc3\xa5 som ekstra smart._NEWLINE_En n\xc3\xa5del\xc3\xb8s om enn n\xc3\xa6r lyrisk beskrivelse av deres intelligens er f\xc3\xb8lgende: \xc2\xabN\xc3\xa5r Dupond og Dupont g\xc3\xa5r kledt i sort skyldes det at de b\xc3\xa6rer sorg for deres avd\xc3\xb8de intelligens. De rundt med ansiktsuttrykk og mustasje som f\xc3\xa5r dem til \xc3\xa5 minne om hulepinnsvin; med bowlerhatter som gikk av moten for over hundre \xc3\xa5r siden; med hevete \xc3\xb8yenbryn som hos de spanske inkvisitorer; med jakkesett som er smurt p\xc3\xa5 med sort klebrig tusj; med fastelavensneser, bedehusansikter, og s\xc3\xb8mbesl\xc3\xa5tte st\xc3\xb8vler. Om man ser dem i profil eller en face, forfra eller bakfra, s er og blir de et par store dustemikler.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nRetoriske virkemidler\n_START_PARAGRAPH_\nDen dobbelthet som frag\xc3\xa5r av figurenes utseende, understrekes ogs\xc3\xa5 i deres v\xc3\xa6rem\xc3\xa5te. Deres retorikk er gjennomg\xc3\xa5ende preget av bestemte virkemidler. De benytter jevnlig tautologi, det vil si lett omskrevne gjentagelser, og redundans, det vil si un\xc3\xb8dvendige detaljert meddelelse. F\xc3\xb8lgende p\xc3\xa5stand er karakteristisk: \xc2\xabDet er n\xc3\xa5 min mening, og den er jeg enig i.\xc2\xbb Eller \xc3\xa5 begynne en setning med \xc2\xabJeg vil enda si...\xc2\xbb _NEWLINE_Deres spr\xc3\xa5k er generelt en rekke variasjoner over et begrenset antall klisjer som benyttes i enhver sammenheng, hvilket som regel er l\xc3\xb8srevet fra enhver sammenheng. De klisjer som de benyttes mishandles i tillegg til n\xc3\xa6r ukjennelighet ved \xc3\xa5 bytte om p\xc3\xa5 bokstaver og omvendte ordstillinger. For dem selv synes det som om deres fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 kansellispr\xc3\xa5k den h\xc3\xb8yeste form for veltalenhet.'