b"\n_START_ARTICLE_\nMarina, hertuginne av Kent\n_START_SECTION_\nSenere liv og d\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nPrinsesse Marina fortsatte etter ektemannens d\xc3\xb8d \xc3\xa5 representere kongehuset, og reiste blant annet til Ghana og Botswana, som p\xc3\xa5 den tiden var underlagt den britiske kronen. _NEWLINE_F\xc3\xb8r sin eldste s\xc3\xb8nns bryllup i 1961 erkl\xc3\xa6rte prinsesse Marina at hun \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 bli titulert prinsesse Marina, hertuginne av Kent, i stedet for Enkehertuginnen av Kent, som if\xc3\xb8lge retningslinjene ville bli hennes nye tittel n\xc3\xa5r svigerdatteren ble Hertuginnen av Kent. _NEWLINE_Hun tjenestegjorde som f\xc3\xb8rstekansler ved University of Kent at Canterbury fra 1963 inntil hennes d\xc3\xb8d fra en hjernesvulst i sitt hjem i Kensington Palace klokken 11:40 den 27. august 1968, i en alder av 61. Begravelsen for prinsessen fant sted i St. George's Chapel den 30 August. Hun ble gravlagt i Royal Burial Ground, Frogmore. Hennes begravelse var den siste kongelige seremoni hvor hennes svoger, den tidligere Edvard VIII, deltok."