b'\n_START_ARTICLE_\nChristina av Sverige\n_START_SECTION_\nOppvekst\n_START_PARAGRAPH_\nGustav Adolf fikk aldri noen s\xc3\xb8nn som kunne overta tronen. F\xc3\xb8rst kom to d\xc3\xb8tre som begge ligger gravlagt i Riddarholmskyrkan i Stockholm \xe2\x80\x93 en navnl\xc3\xb8s prinsesse som d\xc3\xb8de i 1620, og den f\xc3\xb8rste prinsesse Christina som ble f\xc3\xb8dt i 1623 og d\xc3\xb8de \xc3\xa5ret etter. Det knyttet seg derfor nytt h\xc3\xa5p til Maria Eleonoras tredje svangerskap i 1626 og slottet ble fylt av glede da hun nedkom med et barn som f\xc3\xb8rst ble tatt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en gutt  han var s\xc3\xa5 lodden og skrek med sterk, hes stemme. Christina skrev selv i sin selvbiografi: \xc2\xabDyp forlegenhet spredde seg blant kvinnene da de oppdaget at de hadde tatt feil.\xc2\xbb Imidlertid var kongen like blid og sa: \xc2\xabHun kommer til \xc3\xa5 bli dyktig, for hun har lurt oss alle!\xc2\xbb Christina var f\xc3\xb8dt med seiersskjorte, dvs med en mer eller mindre intakt fosterhinne klebende til seg. Dette kan ha v\xc3\xa6rt \xc3\xa5rsaken til at hun f\xc3\xb8rst ble tatt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en gutt \xe2\x80\x93 men uansett ble seiersskjorte regnet som et lykkelig varsel. Gustav Adolf var n\xc3\xa6rt knyttet til barnet, som p\xc3\xa5 sin side s\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt opp til ham, mens moren forble fjern i sin skuffelse over datterens kj\xc3\xb8nn. F\xc3\xb8r Gustaf Adolf dro ut i tredve\xc3\xa5rskrigen for \xc3\xa5 forsvare protestantismens sak, s\xc3\xb8rget han for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re piken til tronarving og sikre hennes interesser i tilfelle han ikke kom tilbake. Det gjorde han da heller ikke._NEWLINE_Christina skal ha gr\xc3\xa5tt i tre dager etter farens avreise, enda hun var et barn som sjelden tok til t\xc3\xa5rene. Det er bevart brev hun skrev til ham p\xc3\xa5 tysk i fem\xc3\xa5rsalderen \xe2\x80\x93 skoletimene var dagens lyspunkt for henne. Moren hadde hentet faren hjem fra Tyskland i en kiste og stengte seg inne i sin leilighet der vinduer og vegger var dekket med svart stoff. Hun hadde tilbedt sin mann og befalte at han ikke skulle i jorden f\xc3\xb8r hun skulle begraves sammen med ham. Hun forlangte at kisten skulle v\xc3\xa6re \xc3\xa5pen og hver formiddag satt hun og klappet liket uten \xc3\xa5 ense forr\xc3\xa5tnelsen. Kongen hadde falt i november 1632, men ble f\xc3\xb8rst gravlagt 22. juni 1634, mer enn halvannet \xc3\xa5r senere. Etter kort tid tok Maria Eleonora seg inn i gravkammeret og pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 krype ned til liket. Rikskansler Axel Oxenstierna m\xc3\xa5tte sette ut en vaktpost for \xc3\xa5 hindre gjentagelser._NEWLINE_Datteren, som av utseende lignet sin far, ble plutselig sentrum for morens oppmerksomhet  Fra \xc3\xa5 stille seg helt likegyldig til datteren, ble Maria Eleonora plutselig sykelig opptatt av henne.  Gustav Adolf hadde bestemt at datterens oppdragelse i tilfelle hans d\xc3\xb8d skulle overg\xc3\xa5 til hans s\xc3\xb8ster, Catharina av Pfalz, som var gift med grev Johan Kasimir, og hadde flyttet tilbake til Sverige ved tredve\xc3\xa5rskrigens utbrudd. Christina kjente paret godt; kusinen Maria Eufrosyne giftet seg senere med en av Christinas n\xc3\xa6re venner, og fetteren Karl Gustav ble hennes barndomskj\xc3\xa6reste og senere tronarving. Men denne l\xc3\xb8sningen passet ikke dronningen, som forviste sin svigerinne fra slottet. Hun ville selv oppdra barnet. Rikskansler Oxenstierna s\xc3\xa5 ingen annen utvei enn \xc3\xa5 forvise dronningen til Gripsholms slott, og det var Riksr\xc3\xa5det som skulle avgj\xc3\xb8re n\xc3\xa5r hun fikk treffe den ni \xc3\xa5r gamle Christina._NEWLINE_Det fulgte n\xc3\xa5 tre gode \xc3\xa5r, hvor piken hadde sin tante Catharina og hennes familie boende p\xc3\xa5 slottet, men da Catharina d\xc3\xb8de i 1639, flyttet Oxenstierna resten av familien ut. Senere i livet skrev Christina p\xc3\xa5 sin selvbiografi i flere omganger. Her skrev hun at det var vondt \xc3\xa5 skilles fra sin mor, \xc2\xabsom jeg fremdeles skal vise\xc2\xbb. Dessverre slutter selvbiografien her._NEWLINE_Barnepikene hadde ved en anledning mistet Christina i gulvet da hun var baby, s\xc3\xa5 hun brakk et krageben og fikk brudd p\xc3\xa5 et skulderblad. Hun ble skjev for livet med en skulder som var h\xc3\xb8yere enn den andre, men utviklet seg til en s\xc3\xa6rdeles dyktig rytterske som ogs\xc3\xa5 fikk timer i fekting og skyting. Tidlig viste hun en imponerende modenhet \xe2\x80\x93 15. mars 1633 ble hun utropt til dronning, bare seks \xc3\xa5r gammel, og m\xc3\xa5tte som sin f\xc3\xb8rste offisielle handling motta den russiske utsendingen som var imponert over barnet._NEWLINE_Teologen Johannes Matthiae Gothus var etter kongens \xc3\xb8nske hennes hovedl\xc3\xa6rer, og underviste henne i religion, filosofi, gresk og latin. Hun fikk ogs\xc3\xa5 l\xc3\xa6re om svensk historie og moderne spr\xc3\xa5k og hadde et helt uvanlig spr\xc3\xa5k\xc3\xb8re. Da Frankrikes ambassad\xc3\xb8r Pierre Hector Chanut kom til Stockholm i 1645, konstaterte han: \xc2\xabHun snakker fransk som om hun var f\xc3\xb8dt i Louvre!\xc2\xbb_NEWLINE_Otto Sperling, som var lege for Christian IVs datter Leonora Christina, m\xc3\xb8tte Christina i Sverige vinteren 1653 og samtalte med henne p\xc3\xa5 italiensk, som han behersket flytende etter \xc3\xa5 ha bodd i Italia i fire \xc3\xa5r. Han forundret seg over at hun som aldri hadde v\xc3\xa6rt i Italia, snakket spr\xc3\xa5ket som en innf\xc3\xb8dt. Christina satte seg ogs\xc3\xa5 inn i islam, og hun leste Les trois imposteurs, et verk som s\xc3\xa5dde tvil om all organisert religion._NEWLINE_Christina var en m\xc3\xb8nsterelev og rikskansler Oxenstierna skrev stolt om fjorten\xc3\xa5ringen at hun \xc2\xabikke var som en kvinne\xc2\xbb, men derimot hadde \xc2\xabgod forstand\xc2\xbb \xe2\x80\x93 dette hadde hun etter sin far som hadde studert under Galileo Galilei. Oxenstierna underviste henne i politikk. Han og Gustav Adolf hadde skilt ut krongods som bel\xc3\xb8nning til adel og feltherrer for \xc3\xa5 sikre seg deres lojalitet, en politikk som Christina skulle oppdage forrykket maktbalansen mellom konge og adel. Hennes oldefar Gustav Vasa hadde g\xc3\xa5tt over til protestantismen og derved for\xc3\xb8ket krongodset med kirkens og klostrenes beslaglagte eiendommer, slik at kongehuset satt med ca. 30\xc2\xa0% av jorden, de frie b\xc3\xb8ndene med noe over halvparten, og adelen med ca. 20\xc2\xa0%.  Men fordi Gustav Adolf hadde stykket ut krongodset som l\xc3\xb8nn til feltherrer og embetsmenn, eide adelen p\xc3\xa5 Christinas tid nesten 75\xc2\xa0% av jorden. I l\xc3\xb8pet av hennes ti \xc3\xa5r p\xc3\xa5 tronen ble antall adelsfamilier doblet, fra 300 til 600, fordi hun ikke hadde annen m\xc3\xa5te \xc3\xa5 l\xc3\xb8nne folk for deres krigsinnsats p\xc3\xa5. Overf\xc3\xb8ringene skjedde s\xc3\xa5 raskt at man ikke alltid rakk \xc3\xa5 f\xc3\xb8re dem inn i jordeboken, og iblant ble samme jordstykket gitt bort to ganger.\n_START_SECTION_\nForholdet til moren\n_START_PARAGRAPH_\nMaria Eleonora skrev jevnlig klagebrev til datteren om at hun og hennes tyske hoff \xc3\xb8nsket seg vekk fra eksilet p\xc3\xa5 Gripsholms slott. Christina svarte taktfullt; Riksr\xc3\xa5det ville ikke la enkedronningen flytte derfra. Hun bad da om lov til \xc3\xa5 forlate Sverige. Christina inviterte sin mor til Stockholm og fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 overtale henne til \xc3\xa5 bli i landet; men i 1640 flyktet enkedronningen sammen med sin hoffdame Anna Sofia von B\xc3\xbclow til Danmark med en dansk b\xc3\xa5t, og ble vel mottatt av Christian IV uten at det fikk den kravstore Maria Eleonora til \xc3\xa5 like Danmark noe bedre. Hun ville hjem til Brandenburg, men kurfyrsten der forlangte i s\xc3\xa5 fall \xc3\xb8konomisk kompensasjon fra Sverige, mens det svenske Riksr\xc3\xa5det tvert om ville inndra apanasjen og konfiskere eiendommene hennes. Til slutt fikk Christina forhandlet seg til et visst underhold for sin mor, og supplerte dette med midler fra sin egen kasse. _NEWLINE_I 1648 kom moren tilbake til Sverige. Christina kj\xc3\xb8pte da det nylig oppf\xc3\xb8rte slottet Makal\xc3\xb6s til henne. Det l\xc3\xa5 like ved det kongelige slottet Tre Kronor. Makal\xc3\xb6s var kolossalt dyrt, men Christina betalte da heller ikke. I stedet leverte hun slottet tilbake i 1652. Moren d\xc3\xb8de i 1655, \xc3\xa5ret etter at Christina hadde abdisert.\n_START_SECTION_\nBes\xc3\xb8k av Descartes\n_START_PARAGRAPH_\nChristinas gode venn, ambassad\xc3\xb8r Pierre Hector Chanut, korresponderte med filosofen Ren\xc3\xa9 Descartes og formidlet hans tanker til henne. Christina ble s\xc3\xa5 interessert at ogs\xc3\xa5 hun begynte \xc3\xa5 brevveksle med Descartes og snart inviterte hun ham til Sverige. Hun advarte ham mot den svenske vinterkulden og foreslo at han skulle komme p\xc3\xa5  v\xc3\xa5ren eller sommeren. I stedet ankom han 4. oktober 1649 og i de f\xc3\xb8lgende m\xc3\xa5nedene ble det klart at kulden plaget ham sterkt. Han bodde hos Pierre Hector Chanut. Descartes stilte opp i slottsbiblioteket klokken 5 om morgenen for \xc3\xa5 diskutere filosofi med henne og bibliotekaren Johan Freinsheim. Lokalet var iskaldt og i februar 1650 ble Descartes syk og d\xc3\xb8de ti dager senere. Christina s\xc3\xb8rget og var plaget av skyldf\xc3\xb8lelse over hans d\xc3\xb8d.\n_START_SECTION_\nDronning\n_START_PARAGRAPH_\nI sin selvbiografi fra 1681 skriver Christina: \xc2\xabMin mening er at kvinner aldri b\xc3\xb8r regjere\xc2\xbb. Dette er oppsiktsvekkende fra en kvinne som selv styrte et land i ti \xc3\xa5r og gjorde det godt._NEWLINE_Riksr\xc3\xa5det foreslo at Christina tiltr\xc3\xa5dte regjeringen da hun var seksten \xc3\xa5r, men hun bad om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 vente til hun var atten, siden hennes far hadde ventet til da. I 1644 besteg hun tronen og hennes f\xc3\xb8rste store oppgave ble \xc3\xa5 slutte fred med Danmark. Dette kom Sverige heldig fra; Danmark m\xc3\xa5tte avst\xc3\xa5 \xc3\xb8yene Gotland og \xc3\x98sel, mens Norge mistet J\xc3\xa4mtland og H\xc3\xa4rjedalen._NEWLINE_Rikskansler Oxenstierna oppdaget snart at Christina gikk inn for en annen politikk enn han. Til fredskongressen i Tyskland i 1645 sendte han sin s\xc3\xb8nn Johan Oxenstierna nedover, med den holdning at det var i Sveriges interesse at tredve\xc3\xa5rskrigen fortsatte. Christina \xc3\xb8nsket derimot fred, og sendte derfor sin egen forhandler Johan Adler Salvius. Han var blant de borgerlige hun s\xc3\xb8rget for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 i sin tjeneste. Like f\xc3\xb8r fredsslutningen fikk hun Salvius utnevnt til riksr\xc3\xa5d, mot rikskansler Oxenstiernas vilje og til generell bestyrtelse fordi Salvius ikke var adelig; men Christina \xc3\xb8nsket seg nettopp en motvekt til adelen._NEWLINE_Med sitt freds\xc3\xb8nske fremsto hun som langt mer folkelig enn sin far; men f\xc3\xb8rst 24. oktober 1648 ble fredsforhandlingene i Westfalen ratifisert. \xc3\x89n god ting hadde krigen f\xc3\xb8rt med seg: ervervelsen av store boksamlinger tatt som krigsbytte. I Christinas samling fantes flere dubletter og disse ble auksjonert bort, slik at noen faktisk havnet hos Oslo katedralskole._NEWLINE_Christina visste at man forventet at hun skaffet landet en tronarving. Fetteren Karl Gustav var forelsket i henne og de ble hemmelig forlovet f\xc3\xb8r han i 1642 dro ut i tre \xc3\xa5rs krigstjeneste i Tyskland. Men Christina skriver i sin selvbiografi at hun hadde \xc2\xaben uovervinnelig motvilje mot ekteskapet\xc2\xbb; likeledes kjente hun \xc2\xaben uovervinnelig motvilje for alt hva kvinner snakket om og gjorde\xc2\xbb og det eneste de to hadde felles ser ut til \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt en forkj\xc3\xa6rlighet for hunder. Hun sov tre-fire timer om natten og var mest opptatt av studier; hun glemte \xc3\xa5 gre h\xc3\xa5ret, kastet kl\xc3\xa6rne p\xc3\xa5 seg i en fart og gikk av bekvemmelighetshensyn med lavh\xc3\xa6lte herresko, enda hun var s\xc3\xa5 vidt over 150\xc2\xa0cm h\xc3\xb8y. Imidlertid ble det sagt at hun hadde sjarm, og at det rufsete h\xc3\xa5ret kledde henne. Hennes beste venninne var den jevngamle Ebba Sparre som hun kalte Belle (= den vakre). Hun var vertinne ved Ebbas bryllup med Jacob De la Gardie i 1653, men ekteskapet kom bare til \xc3\xa5 vare i fem \xc3\xa5r. Ebba bes\xc3\xb8kte sin mann i Helsing\xc3\xb8r da han ble skutt ned og drept og deres tre barn d\xc3\xb8de alle som sm\xc3\xa5. Ebba selv d\xc3\xb8de allerede i 1662, bare fire \xc3\xa5r etter sin mann. Christina holdt kontakten med henne i brev og gav alltid uttrykk for stor kj\xc3\xa6rlighet til venninnen._NEWLINE_26. februar 1649 offentliggjorde Christina at hun ikke \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 gifte seg overhodet, men ville ha fetteren Karl Gustav som sin tronarving. Adelen gikk imot forslaget, mens de andre stendene aksepterte det. \xc2\xabJeg vil ikke at en mann omg\xc3\xa5s meg slik bonden omg\xc3\xa5s sin \xc3\xa5ker,\xc2\xbb sa hun en gang._NEWLINE_I oktober 1650 kunne s\xc3\xa5 Christina krones som dronning. Hun dro ut til slottet Jacobsdal, n\xc3\xa5 kjent som Ulriksdal, og steg inn i en kroningsvogn trukket med svart, gullbrodert fl\xc3\xb8yel og trukket av seks hvite hester. Triumftoget til Storkyrkan i Stockholm kj\xc3\xb8rte gjennom tre \xc3\xa6resporter og var s\xc3\xa5 langt at da de f\xc3\xb8rste n\xc3\xa5dde frem, hadde ikke de siste forlatt Jacobsdal. De fire stendene \xe2\x80\x93 adel, geistlighet, borgere og b\xc3\xb8nder \xe2\x80\x93 var invitert til middag p\xc3\xa5 slottet. Torgets fontener sprutet vin, og det ble budt p\xc3\xa5 spiddstekt okse og fyrverkeri. Festdeltakerne var utkledd i fantastiske drakter som til karneval. P\xc3\xa5 Norrmalmstorg var det bygd en stor triumfbue med tre hvelv etter modell av den romerske Konstantinbuen, men av tre og papir, slik at den snart ble rasert av v\xc3\xa6r og vind._NEWLINE_Under et kostymeball Helligtrekongersdag 1653 stiftet dronning Christina Amaranterordenen.\n_START_SECTION_\nReligion\n_START_PARAGRAPH_\nChristina var hele sitt liv sv\xc3\xa6rt tolerant mot andres religi\xc3\xb8se overbevisning. Hennes l\xc3\xa6rer Johannes Matthiae sto for en mildere holdning enn lutheranere ellers. I 1644 foreslo han en ny kirkeordning, men ble nedstemt fordi den ble tolket som kalvinisme. Christina som da var blitt dronning, forsvarte Matthiae stikk i strid med kansler Oxenstiernas r\xc3\xa5d, men tre \xc3\xa5r senere m\xc3\xa5tte forslaget trekkes tilbake._NEWLINE_I 1647 \xc3\xb8nsket geistligheten \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re Konkordieboken, som definerte korrekt lutheranisme og kjetteri, slik at fri teologisk tenkning ikke lenger ville v\xc3\xa6re mulig.  Matthiae satte seg sterkt imot og fikk igjen st\xc3\xb8tte av Christina. Konkordieboken ble ikke innf\xc3\xb8rt._NEWLINE_Da Ludvig XIV trakk tilbake ediktet i Nantes fra 1598, slik at franske protestanter igjen kunne forf\xc3\xb8lges, skrev hun et indignert brev, datert 2. februar 1686  rettet til den franske ambassad\xc3\xb8ren. Solkongen tok ikke dette n\xc3\xa5dig opp, men Christina ville ikke gi seg._NEWLINE_I Roma fikk hun pave Klemens X til \xc3\xa5 forby skikken med \xc3\xa5 jage j\xc3\xb8der gjennom gatene under karnevalet. 15. august 1686 undertegnet hun en erkl\xc3\xa6ring om at Romas j\xc3\xb8der sto under hennes beskyttelse og undertegnet la Regina \xe2\x80\x93 dronningen._NEWLINE_Som ung dronning hadde hun selv v\xc3\xa6rt i en presset situasjon, mens hun regjerte et protestantisk land og skjulte at hun personlig var katolikk. I august 1651 ba hun Riksr\xc3\xa5det om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 abdisere, men ga etter for deres b\xc3\xb8nner om \xc3\xa5 fortsette som dronning. Hun hadde f\xc3\xb8rt lange samtaler med Antonio Macedo, tolken for Portugals ambassad\xc3\xb8r.  Han var jesuitt og i august 1651 tok han med seg et hemmelig brev fra Christina til jesuittgeneralen i Roma. Som svar p\xc3\xa5 brevet dro to jesuitter p\xc3\xa5 hemmelig oppdrag til Sverige v\xc3\xa5ren 1652, under falske navn og forkledd som adelsmenn. Christina hadde flere samtaler med dem hvor hun blant annet \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 vite mer om katolisismens forhold til fornuft og fri vilje. For en kvinne som f\xc3\xb8lte motvilje mot ekteskapet, m\xc3\xa5tte ogs\xc3\xa5 katolisismen virke tiltrekkende med sin jomfrudyrkelse og forherligelse av s\xc3\xb8libatet._NEWLINE_Alt dette m\xc3\xa5tte hun holde skjult for omgivelsene og det tok slik p\xc3\xa5 henne at hun ble syk. I februar 1652 kom den franske legen Pierre Bourdelot til Sverige.  I motsetning til datidens leger ellers hadde han ingen tro p\xc3\xa5 \xc3\xa5relating, men beordret rikelig s\xc3\xb8vn, varme bad og sunne m\xc3\xa5ltider som en motvekt mot det asketiske livet Christina hittil hadde f\xc3\xb8rt. Hun var bare 25 \xc3\xa5r og burde glede seg over livet. Skuespill hadde alltid interessert henne, s\xc3\xa6rlig Pierre Corneille med sin vekt p\xc3\xa5 heroiske idealer. Bourdelot fikk kunstnere til \xc3\xa5 komme til det svenske hoffet, som i \xc3\xb8kende grad ble et kultursentrum.\n_START_SECTION_\nAbdikasjon\n_START_PARAGRAPH_\n6. juni 1654 sa Christina fra seg den svenske tronen i Rikssalen i Uppsala slott. Hun bar kroningskappen, rikseplet, septeret og kronen, som deretter ble tatt av henne, gjenstand for gjenstand; men Per Brahe som skulle ta av henne kronen, r\xc3\xb8rte seg ikke, s\xc3\xa5 den m\xc3\xa5tte hun ta av selv. Bare if\xc3\xb8rt en enkel hvit taftkjole holdt hun avskjedstalen med sviktende stemme, takket alle og overlot makten til sin fetter. Per Brahe mente at hun \xc2\xabstod s\xc3\xa5 skj\xc3\xb8nn som en engel\xc2\xbb. Dokumentet hvor hun frasa seg tronen, stemplet med 306 segl, ligger i dag i Vatikanets arkiver._NEWLINE_\xc3\x98konomisk var Christina sikret gjennom inntekter fra blant annet Norrk\xc3\xb6ping, \xc3\x96land, Gotland og gods i Pommern. Hun forlot Sverige sommeren 1654, skiftet til mannskl\xc3\xa6r ved den danske grensen og red som mann gjennom Danmark. Forholdet mellom de to landene var enn\xc3\xa5 s\xc3\xa5 spent at en tidligere svensk dronning neppe kunne reist trygt i Danmark._NEWLINE_I august ankom hun Antwerpen som dengang l\xc3\xa5 under Spania. Det ble holdt fester til hennes \xc3\xa6re; dit kom ogs\xc3\xa5 ambassad\xc3\xb8r Chanut og tidligere stattholder i Norge, Hannibal Sehested._NEWLINE_24. desember 1654 konverterte hun til den katolske tro i erkehertug Leopolds kapell i Brussel. Dette torde hun likevel ikke g\xc3\xa5 ut med offentlig i tilfelle det svenske Riksr\xc3\xa5det da ville avsl\xc3\xa5 \xc3\xa5 betale underhold til henne. I tillegg forberedte Sverige krig mot Pommern, slik at hennes inntekter derfra ble sterkt redusert. Paven og kong Filip IV av Spania kunne heller ikke g\xc3\xa5 \xc3\xa5pent ut med st\xc3\xb8tte til henne, siden hun offisielt enn\xc3\xa5 ikke var katolikk. I stedet fikk hun ordnet med et stort l\xc3\xa5n slik at hun kom seg s\xc3\xb8rover med et f\xc3\xb8lge best\xc3\xa5ende av 255 personer og 247 hester. Hertugen av Tyrol ble p\xc3\xa5 det n\xc3\xa6rmeste ruinert av bes\xc3\xb8ket._NEWLINE_Pavens utsending, bibliotekaren Lucas Holstenius, m\xc3\xb8tte henne i Innsbruck. Han var selv konvertitt. 3. november 1655 konverterte Christina offentlig i Innsbrucks slottskirke og skrev om avgj\xc3\xb8relsen til pave Alexander VII og sin fetter, Karl X Gustav. N\xc3\xa5 var det ingen vei tilbake.\n_START_SECTION_\nRoma\n_START_PARAGRAPH_\nFerden s\xc3\xb8rover gjennom Italia var n\xc3\xb8ye planlagt av Vatikanet og en str\xc3\xa5lende triumf. I Pesaro ble Christina kjent med de to br\xc3\xb8drene Santinelli, som sjarmerte henne slik med sine dikt og danseferdigheter at hun tok dem i sin tjeneste.  20. desember kom hun frem til Vatikanet; det siste stykket i en b\xc3\xa6restol tegnet av Bernini. Hun fikk sin egen fl\xc3\xb8y i Vatikanet, Vindenes t\xc3\xa5rn, og da paven oppdaget inskripsjonen som symboliserte nordenvinden, Omne malum ab Aquilone (= alt ondt kommer nordfra), s\xc3\xb8rget han for at den straks ble malt over._NEWLINE_23. desember fulgte inntoget i selve Roma, p\xc3\xa5 hesterygg gjennom Porta Flaminia som i dag heter Porta del Popolo p\xc3\xa5 Piazza del Popolo. Bernini hadde smykket porten med Christinas v\xc3\xa5pen (et kornaks for Wasa-slekten) under pave Alexanders (seks fjell med en stjerne over). Ogs\xc3\xa5 i dag kan man lese inskripsjonen Felici Faustoq Ingressui Anno Dom MDCLV (= for et lykkelig og velsignet inntog i \xc3\xa5ret 1655). Christina m\xc3\xb8tte Bernini noen dager senere, og de to ble gode venner. Hun bes\xc3\xb8kte ham ofte i hans atelier, og da han l\xc3\xa5 for d\xc3\xb8den, ville han at hun skulle be for ham, fordi hun f\xc3\xb8rte et spr\xc3\xa5k som Gud ville forst\xc3\xa5._NEWLINE_I Peterskirken knelte hun foran alteret, og f\xc3\xb8rste juledag mottok hun sakramentet av paven selv. Til hans \xc3\xa6re tok hun tilleggsnavnene Alexandra Maria \xe2\x80\x93 Alexandra b\xc3\xa5de etter paven og etter sin store helt, Aleksander den store. Om Christina viste paven respekt i hans embete, hadde hun ikke like stor respekt for ham som privatperson. Dette skal hun engang ha kommentert til en av hans tjenere. Pavens sommerresidens var dengang Quirinal-palasset, som l\xc3\xa5 p\xc3\xa5 Monte Cavallo (= hesteberget). Hun skal da ha sagt at Monte Cavallo heller burde hett Monte degli Assisi (= Eselberget), for i de 30 \xc3\xa5rene hun da hadde bodd i Roma, hadde hun aldri m\xc3\xb8tt en pave med menneskevett._NEWLINE_Christina bosatte seg i Palazzo Farnese som tilh\xc3\xb8rte hertugen av Parma, like overfor St. Birgittas kirke, en annen svensk kvinne som hadde gjort Roma til sitt hjem. Hun \xc3\xa5pnet et akademi der 24. januar 1656, kalt \xc2\xabArcadia\xc2\xbb, hvor deltakerne dyrket musikk, teater, litteratur og spr\xc3\xa5k. Hver onsdag kunne bes\xc3\xb8kende fra de h\xc3\xb8yere klasser beundre palassets kunstgjenstander._NEWLINE_Men den avtalte apanasjen fra Sverige kom ikke; Christina levde p\xc3\xa5 l\xc3\xa5n og gaver. Tjenerne brukte d\xc3\xb8rene som brensel, og br\xc3\xb8drene Santinelli og enda et stabsmedlem, Gian Rinaldo Monaldeschi, solgte ut av palassets kunstgjenstander. H\xc3\xa6rverket ble forklart med at tjenerne ikke hadde f\xc3\xa5tt l\xc3\xb8nn. Samtidig var Christinas oppf\xc3\xb8rsel en kilde til forargelse. Hun var en ung kvinne p\xc3\xa5 29, og omgikkes unge menn helt fritt, noe som vakte anst\xc3\xb8t._NEWLINE_En av dem var kardinal Decio Azzolino (1623\xe2\x80\x9389), som hadde v\xc3\xa6rt sekret\xc3\xa6r for ambassad\xc3\xb8ren i Spania, og satt med ansvaret for Vatikanets korrespondanse med europeiske hoff. De stod hverandre s\xc3\xa5 n\xc3\xa6rt at paven bad ham forkorte bes\xc3\xb8kene hos Christina; men deres vennskap varte livet ut._NEWLINE_I et brev til Azzolino skriver Christina p\xc3\xa5 fransk at hun aldri ville krenke Gud eller gi Azzolino grunn til \xc3\xa5 f\xc3\xb8le seg st\xc3\xb8tt, men at dette \xc2\xabhindrer meg ikke i \xc3\xa5 elske Dem til d\xc3\xb8den, og siden fromheten fritar Dem fra \xc3\xa5 v\xc3\xa6re min elsker, s\xc3\xa5 fritar jeg Dem fra \xc3\xa5 v\xc3\xa6re min tjener, for jeg vil leve og d\xc3\xb8 som Deres slave\xc2\xbb. Han var mer forbeholden i sine svar. Christina skrev mange brev til Azzolino n\xc3\xa5r hun var p\xc3\xa5 reise; av disse er ca. femti bevart. De ble skrevet i en kode som friherre Carl Bildt, Norges og Sveriges ambassad\xc3\xb8r i Roma rundt \xc3\xa5rhundreskiftet, klarte \xc3\xa5 knekke._NEWLINE_Iblant gikk det voldsomt for seg mellom de to. En gang hadde Christina og Azzolino avtalt \xc3\xa5 m\xc3\xb8tes i Villa Medici ved Monte Pincio, men kardinalen dukket ikke opp. Christina stakk da over til Engelsborg og fyrte av en av kanonene. Fremdeles kan man se merket i bronseporten foran Villa Medici der kulen traff._NEWLINE_Til kretsen rundt Christina h\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 Francesco Negri, en fransiskaner fra Ravenna som regnes som Nordkapps f\xc3\xb8rste turist. Negri skrev \xc3\xa5tte brev om sin vandring gjennom Skandinavia helt opp til \xc2\xabCapo Nord\xc2\xbb i 1664; det ene er adressert til rikskansler Ove Bjelke p\xc3\xa5 Austr\xc3\xa5t, der Negri hadde v\xc3\xa6rt gjest i noen dager. Hun knyttet ogs\xc3\xa5 til seg komponistene Alessandro Scarlatti og Arcangelo Corelli; sistnevnte dediserte sitt f\xc3\xb8rste verk, Sonata da chiesa opus 1, til Christina._NEWLINE_Svensken Lars Skytte var ogs\xc3\xa5 fransiskaner og ble under navnet pater Laurentius Christinas skriftefar gjennom \xc3\xa5tte \xc3\xa5r. Ogs\xc3\xa5 han var elev av Johannes Matthiae, og hans onkel hadde v\xc3\xa6rt Gustav Adolfs l\xc3\xa6rer. Som diplomat i Portugal hadde han konvertert og bad om \xc3\xa5 bli overflyttet til Roma da han h\xc3\xb8rte at Christina skulle dit. Hun var imidlertid mer tiltrukket av den spanske presten Miguel Molinos, som hadde hatt inkvisisjonen etter seg pga sin l\xc3\xa6re, som var inspirert av mystikeren Teresa av Avila. Det var henne Christinas venn Bernini hadde avbildet i statuen Den hellige Teresa, som st\xc3\xa5r i kirken Santa Maria della Vittoria i Roma.\n_START_SECTION_\nDrapet p\xc3\xa5 Monaldeschi\n_START_PARAGRAPH_\nSpania satt med herred\xc3\xb8mmet over Milano, Sicilia og konged\xc3\xb8mmet Napoli.  Den franske politikeren Mazarin, som selv var italiener, hadde fors\xc3\xb8kt \xc3\xa5 befri Napoli for det spanske styret de hadde gjort oppr\xc3\xb8r mot; men en ekspedisjon i 1654, der ogs\xc3\xa5 Christinas hoffmann Monaldeschi deltok, hadde mislykkes._NEWLINE_Mazarin vurderte n\xc3\xa5 om Christina kunne v\xc3\xa6re et passende dronningemne for Napoli. Befolkningen ville ikke ha en italiensk fyrste p\xc3\xa5 tronen; de foretrakk en fransk prins. Sommeren 1656 seilte Christina til Marseille og dro derfra til Paris for \xc3\xa5 diskutere saken; offisielt het det seg at hun skulle ordne opp i avtalen med Karl X om sitt \xc3\xb8konomiske underhold._NEWLINE_22. september 1656 var avtalen mellom henne og Ludvig XIV klar. Han skulle anbefale henne som dronning for napolitanerne og garantere beskyttelse mot spansk aggresjon. Dagen etter reiste hun til Pesaro og slo seg ned der i p\xc3\xa5vente av sakens videre utvikling. Som dronning av Napoli ville hun bli \xc3\xb8konomisk uavhengig av Sverige og dessuten mekle frem fred mellom Spania og Frankrike._NEWLINE_Men Mazarin la saken p\xc3\xa5 is. P\xc3\xa5 dette tidspunkt hadde han fremforhandlet en fredsavtale med Spania p\xc3\xa5 annet vis og styrket den med en avtale om ekteskap mellom Ludvig 14. og hans spanske kusine, Maria Theresia \xe2\x80\x93 de ble gift i 1660. Men Christina var ukjent med dette og sendte f\xc3\xb8rst Monaldeschi, deretter Francesco Santinelli for \xc3\xa5 minne Mazarin p\xc3\xa5 deres avtale. Sommeren 1657 tok hun selv turen til Frankrike, offisielt for \xc3\xa5 bes\xc3\xb8ke pavebyen Avignon. I oktober inviterte Ludvig 14. henne til \xc3\xa5 bo p\xc3\xa5 slottet Fontainebleau. Her lot hun Monaldeschi drepe 10. november 1657._NEWLINE_Hun har selv skrevet en redegj\xc3\xb8relse for dette, som ble spredt rundt i Europa. Hun hadde gjennom to m\xc3\xa5neder hatt mistanke til Monaldeschi og beslaglagt hans korrespondanse. Av den fremgikk det at han hadde forr\xc3\xa5dt hennes interesser og attp\xc3\xa5til lagt skylden p\xc3\xa5 en frav\xc3\xa6rende hoffmann. Hun tok opp saken med Monaldeschi, som hevdet at forr\xc3\xa6deri burde straffes med d\xc3\xb8den. Hun satt med bevisene og mente at han n\xc3\xa5 hadde avsagt d\xc3\xb8dsdom over seg selv. Pateren Le Bel, som oppholdt seg p\xc3\xa5 slottet, skulle ta imot hans skriftem\xc3\xa5l i Galerie des Cerfs (= hjortegalleriet)._NEWLINE_Le Bel var sjokkert da han forstod hva som foregikk. De tre mennene i salen utenom Monaldeschi og ham selv, skulle henrette Monaldeschi som ble jagd rundt i rommet i flere timer f\xc3\xb8r de fikk inn et d\xc3\xb8delig stikk. Han hadde p\xc3\xa5 seg en brynje som fremdeles er utstilt i en glassmonter utenfor salen. Le Bel, som hadde tigget p\xc3\xa5 sine kn\xc3\xa6r om at de m\xc3\xa5tte sk\xc3\xa5ne mannen, fikk beskjed om \xc3\xa5 s\xc3\xb8rge for at han ble gravlagt inne i kirken, og Christina, som virket helt uber\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 Le Bel, betalte klosteret for \xc3\xa5 holde sjelemesser for den d\xc3\xb8de. Hun \xc2\xabbeklaget at hun hadde v\xc3\xa6rt n\xc3\xb8dt til \xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8re denne henrettelsen. Men, sa hun, rettferdigheten har skjedd fyllest for hans forbrytelse og forr\xc3\xa6deri. Hun bad Gud tilgi ham,\xc2\xbb skriver Le Bel._NEWLINE_Drapet p\xc3\xa5 Monaldeschi gav gjenlyd i samtiden. Mazarin r\xc3\xa5det Christina til \xc3\xa5 legge skylden p\xc3\xa5 Santinelli og gi ham avskjed, men hun insisterte p\xc3\xa5 at hun alene stod ansvarlig. Hun hadde skrevet til Ludvig 14. om saken, og to uker senere avla han henne et vennskapsbes\xc3\xb8k i Fontainebleau uten at saken ble nevnt mellom dem. I Roma var folk annerledes oppr\xc3\xb8rte. Monaldeschi hadde v\xc3\xa6rt en italiensk adelsmann, drept av en utenlandsk barbarkvinne med Santinelli som b\xc3\xb8ddel. Brevene som beviste hans skyld, er borte; Christina overlot dem til Le Bel p\xc3\xa5 drapsdagen, og han bekreftet at de fantes._NEWLINE_Christina fortalte aldri hva som stod i brevene. Kanskje hadde Monaldeschi r\xc3\xb8pet Napoli-planene for Spania \xe2\x80\x93 men hvorfor skulle han det, n\xc3\xa5r han selv hadde v\xc3\xa6rt en av lederne under oppr\xc3\xb8ret i Napoli? Kanskje Mazarin var den som fikk ham til \xc3\xa5 informere spanjolene, slik at planen med Christina ikke lenger kunne realiseres, uten at Mazarin var den som fikk skylden for dette._NEWLINE_Filosofen Gottfried Wilhelm Leibniz mente Christina hadde juridisk rett til \xc3\xa5 la Monaldeschi henrette, fordi hun som suveren dronning r\xc3\xa5det over sine undergivne. Ut fra sin tids tankegang m\xc3\xa5tte hun som dronning ogs\xc3\xa5 presisere hva som var rett og galt, og Christina hadde sterk pliktf\xc3\xb8lelse. Hennes oppfatning av seg selv om suveren dronning varte livet ut. Venninnen Angela Maddalena Voglia ble sendt i kloster av paven for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 henne ut av et litt for n\xc3\xa6rt forhold til en kardinal ved Sacro Collegio. Angela klarte \xc3\xa5 flykte fra klosteret og s\xc3\xb8kte tilflukt hos Christina, men ble der overfalt og voldtatt av en abbed. Christina var forst\xc3\xa5elig nok oppr\xc3\xb8rt over at noe slikt var hendt under hennes tak, og ville ha abbeden d\xc3\xb8mt og henrettet, men han klarte \xc3\xa5 flykte.\n_START_SECTION_\nTilbake i Roma\n_START_PARAGRAPH_\n15. mai 1658 ankom Christina for andre gang Roma, men denne gang var det ikke i triumf. Hun hadde satt over styr sin popularitet da hun d\xc3\xb8mte Monaldeschi til d\xc3\xb8den. Alexander VII holdt seg i sin sommerresidens og ville ikke ha flere bes\xc3\xb8k av denne kvinnen han omtalte som en barbar. For \xc3\xa5 bli kvitt henne, hadde det franske hoffet l\xc3\xa5nt henne 80\xc2\xa0000 \xc3\xa9cu og stilt Palazzo Rospigliosi, som tilh\xc3\xb8rte Mazarin, til hennes disposisjon. Dette ligger i n\xc3\xa6rheten av Quirinal-palasset, og paven var lettet da Christina i juli 1659 flyttet til Trastevere for \xc3\xa5 bo i villa Corsini, som dengang ble kalt Riario-palasset \xe2\x80\x93 tegnet av Bramante og hjemmet til familien Sforza fra slutten av 1500-tallet. Det var kardinal Azzolino som underskrev leiekontrakten, slik at leietakerens navn ikke ble avsl\xc3\xb8rt f\xc3\xb8r etterp\xc3\xa5, og skaffet henne nye tjenere til erstatning for Francesco Santinelli, som hadde v\xc3\xa6rt Monaldeschis b\xc3\xb8ddel og attp\xc3\xa5til bestj\xc3\xa5let Christina i \xc3\xa5revis._NEWLINE_Riario-palasset ble hennes hjem livet ut. Hun dekorerte veggene med malerier, hovedsakelig fra renessansen; ingen kunstsamling i Roma kunne m\xc3\xa5le seg med hennes. Her fantes ogs\xc3\xa5 portretter av hennes venner Azzolino og Bernini, ambassad\xc3\xb8r Chanut og legen Bourdelot, venninnen Ebba Sparre og Descartes. Azzolino s\xc3\xb8rget for at Christina ble forsonet med paven, og at denne bevilget henne en pensjon.\n_START_SECTION_\nGjensyn med Sverige\n_START_PARAGRAPH_\nI april 1660 fikk Christina vite at Karl X var d\xc3\xb8d i februar. S\xc3\xb8nnen hans, Karl XI, var bare fem \xc3\xa5r. Utp\xc3\xa5 sommeren reiste hun til Sverige og bekjentgjorde der at hun hadde overlatt tronen til sin fetter og hans arving, s\xc3\xa5 hvis Karl XI skulle d\xc3\xb8, ville hun overta tronen igjen. Som katolikk kunne hun ikke det, og geistligheten nektet henne \xc3\xa5 holde katolsk messe der hun losjerte. Etter noen uker i Stockholm slo hun seg ned i Norrk\xc3\xb6ping, som var hennes omr\xc3\xa5de. Der fikk hun h\xc3\xb8re at Mazarin var d\xc3\xb8d, og at Ludvig 14. ville bli enevoldskonge._NEWLINE_P\xc3\xa5 tilbaketuren til Roma tilbrakte hun et \xc3\xa5r i Hamburg for \xc3\xa5 ordne sine finanser. Hun overlot sine inntekter til bankmannen Diego Texeira \xe2\x80\x93 hans egentlige, j\xc3\xb8diske navn var Abraham \xe2\x80\x93 mot at han sendte henne et m\xc3\xa5nedlig bel\xc3\xb8p og dekket hennes gjeld i Antwerpen. Hun b\xc3\xa5de bes\xc3\xb8kte Texeira-familien og inviterte dem hjem til seg, noe som var uvanlig overfor j\xc3\xb8der._NEWLINE_Sommeren 1662 ankom hun Roma for tredje gang. N\xc3\xa5 fulgte noen bekymringsl\xc3\xb8se \xc3\xa5r, men i 1666 m\xc3\xa5tte Christina igjen dra til Hamburg for \xc3\xa5 sikre sin \xc3\xb8konomi. I Sverige var hun u\xc3\xb8nsket, men dro likevel dit v\xc3\xa5ren 1667, bare for \xc3\xa5 m\xc3\xa5tte returnere med uforrettet sak. Dette ble hennes siste bes\xc3\xb8k i hjemlandet._NEWLINE_I Hamburg fikk hun vite at Alexander VII var d\xc3\xb8d. Den nye paven, som tok navnet Clemens IX, hadde v\xc3\xa6rt fast gjest i Christinas palass. I sin glede over valget stelte hun i stand storsl\xc3\xa5tt bankett i sitt losji i Krayenkampfstrasse overfor Michaeliskirken i Hamburg, med illuminasjon (600 sm\xc3\xa5 fakler rundt et enormt emblem med pavens n\xc3\xb8kler og tiara) og vin i fontenen utenfor. Imidlertid hadde hun glemt at dette var protestantisk omr\xc3\xa5de, og da hun skulle legge seg, begynte folk utenfor \xc3\xa5 hive stein. Christina holdt seg rolig og lot d\xc3\xb8rene barrikadere, men da noen pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 inn hovedporten, gav hun vaktene ordre om \xc3\xa5 \xc3\xa5pne ild. \xc3\x85tte d\xc3\xb8de l\xc3\xa5 igjen utenfor, noen kanskje trampet ned og ikke skutt, men n\xc3\xa5 kom omsider byens kommandant til unnsetning. Christina f\xc3\xb8lte seg krenket, og gav ordre til at alle skip fra Hamburg som l\xc3\xa5 i havn i hennes len, skulle tas i arrest som hevn. Ingen skip l\xc3\xa5 inne da, men for svenske styresmakter ble det pinlig, og hun m\xc3\xa5tte trekke ordren tilbake. Familien Texeira m\xc3\xa5tte betale for h\xc3\xa6rverket.\n_START_SECTION_\nHjem til Roma\n_START_PARAGRAPH_\n22. november 1668 var dagen for Christinas fjerde og siste inntog i Roma. Som f\xc3\xb8rste gang red hun denne gang gjennom Porta del Popolo i triumf. Clemens IX bes\xc3\xb8kte henne ofte; de delte interessen for skuespill, og Christina etablerte Romas f\xc3\xb8rste offentlige teater i et tidligere fengsel, Tor di Nona, som n\xc3\xa5 tilh\xc3\xb8rte en munkeorden. Da paven mot slutten av 1669 fikk slag, var hun blant de f\xc3\xa5 han \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 se ved sykesengen. 9. desember d\xc3\xb8de han, og den nye paven, Clemens X, bekymret seg for teaterets innflytelse p\xc3\xa5 moralen. Verre ble det under Innocens XI, som omgjorde Christinas teater til kornkammer, enda han tidligere ofte hadde v\xc3\xa6rt gjest i hennes losje sammen med de andre kardinalene. Han forb\xc3\xb8d ogs\xc3\xa5 kvinner \xc3\xa5 opptre med sang eller skuespill, og \xc3\xa5 g\xc3\xa5 med nedringede kjoler. Christina syntes dette var noe t\xc3\xb8v, og i hennes palass ble det fremdeles oppf\xc3\xb8rt skuespill med kvinner p\xc3\xa5 scenen. Innocens XI sendte henne et brev om at hennes pensjon p\xc3\xa5 12\xc2\xa0000 scudi var inndradd, slik at pengene kunne brukes til krigen mot tyrkerne som ogs\xc3\xa5 var en hjertesak for Christina. Nyheten gjorde henne likevel rasende, men hun svarte: \xc2\xabDet eneste jeg beklager, er at man ikke har kunnet ber\xc3\xb8ve meg 100\xc2\xa0000 \xc3\xa9cu i m\xc3\xa5neden, for det ville v\xc3\xa6rt en st\xc3\xb8tte til keiseren verdig en pave.\xc2\xbb_NEWLINE_I sin kjeller hadde hun et laboratorium, der hun og Azzolino eksperimenterte med alkymi. Hun skrev ogs\xc3\xa5 \xe2\x80\x93 essays om sine helter Aleksander den store og Julius C\xc3\xa6sar i tillegg til en selvbiografi.\n_START_SECTION_\nSykdom og d\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nI februar 1689 ble den 62-\xc3\xa5rige Christina alvorlig syk og mottok den siste olje. Alexander VIII var for syk til \xc3\xa5 komme selv, men sendte henne sin hilsen. Hun kom seg imidlertid, og det h\xc3\xb8rtes lovsanger i kirkene. Trolig led hun av diabetes og gallestein, som hun fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 lindre ved \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 krydder i maten og vin. Men i midten av april fikk Christina lungebetennelse og h\xc3\xb8y feber. P\xc3\xa5 sitt d\xc3\xb8dsleie sendte hun bud til paven om han kunne tilgi hennes forn\xc3\xa6rmelser, og det kunne han. Azzolino vek ikke fra sengen f\xc3\xb8r Christina var d\xc3\xb8d._NEWLINE_Selv \xc3\xb8nsket hun en enkel begravelse og \xc3\xa5 begraves med den enkle innskriften \xc2\xabD.O.M. Christina levde i 63 \xc3\xa5r\xc2\xbb, men Alexander VIII lot henne i stedet ligge fire dager p\xc3\xa5 lit de parade i Riario-palasset. Fra kirken Santa Maria in Valicella gikk s\xc3\xa5 begravelsesprosesjonen til Peterskirken. Christina var balsamert og dekket av hvit brokade, en s\xc3\xb8lvmaske, forgylt krone og septer. Hun ble lagt i en tredobbel kiste, f\xc3\xb8rst en av sypress, en av bly og s\xc3\xa5 en av trevirke. Hennes innvoller l\xc3\xa5 i en h\xc3\xb8y urne, som sammen med kisten ble plassert i kirkekrypten blant pavene. Hun er den ene av bare to kvinner som er gravlagt i Peterskirken. Kisten stod etterhvert nedst\xc3\xb8vet og langt p\xc3\xa5 vei glemt i et hj\xc3\xb8rne, f\xc3\xb8r den p\xc3\xa5 1900-tallet ble flyttet til en ny marmorsarkofag med en ny og lengre innskrift etter initiativ fra pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus._NEWLINE_I 1702 reiste pave Clemens XI over henne et monument som st\xc3\xa5r til h\xc3\xb8yre for kirkens inngang. Hun hadde oppf\xc3\xb8rt Azzolino som sin enearving for at han skulle ordne opp i gjelden hun etterlot seg. Imidlertid var han for syk og utslitt til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 i begravelsen hennes og d\xc3\xb8de alt i juni samme \xc3\xa5r. Hans nev\xc3\xb8, Pompeo Azzolino, var hans enearving, og han solgte raskt unna Christinas eiendeler. Hennes bibliotek ble kj\xc3\xb8pt av Alexander VIII til Vatikan-biblioteket, mens de fleste maleriene havnet i Frankrike. Tre hundre malerier talte Christinas samling, og st\xc3\xb8rsteparten stammet fra hennes fars plyndring av Praha i 1648. For Sverige var det i f\xc3\xb8rste omgang et tap at hun f\xc3\xb8rte alle disse kunstskattene ut av landet; men i 1697 brant slottet i Stockholm ned, slik at bare en fl\xc3\xb8y stod igjen, s\xc3\xa5 maleriene ville neppe ha eksistert i dag om de dengang hadde blitt i Sverige. Et av dem, \xc2\xabVenus s\xc3\xb8rger over Adonis\xc2\xbb av Paolo Veronese, var krigsbytte fra Praha, ble solgt av Azzolinos nev\xc3\xb8 og endte til sist i Stockholms Nationalmuseum.\n_START_SECTION_\nVar hun tvekj\xc3\xb8nnet?\n_START_PARAGRAPH_\nRykter har g\xc3\xa5tt om at Christina skulle v\xc3\xa6re f\xc3\xb8dt som hermafroditt. I 1943 ble hennes kiste \xc3\xa5pnet da sarkofagene i krypten ble flyttet. Man fant s\xc3\xb8lvmasken, kronen og septeret, mens brokaden langt p\xc3\xa5 vei var borte. I desember 1965 ble kisten \xc3\xa5pnet igjen. Det dreide seg om en enkel, n\xc3\xa6rmest r\xc3\xa5tten kiste p\xc3\xa5heftet en blyplate med inskripsjon. S\xc3\xb8lvmasken, kronen og septeret var imidlertid p\xc3\xa5 plass, og skjelettet ble m\xc3\xa5lt og unders\xc3\xb8kt. Det fremkom ingenting annet enn typisk kvinnelige kjennetegn. Dr Carl-Herman Hjortsj\xc3\xb6 leste obduksjonsrapporten skrevet et d\xc3\xb8gn etter Christinas d\xc3\xb8d. Denne nevner ingenting om anomalier ved hennes kj\xc3\xb8nnsdeler, og ryktene har neppe hatt annet grunnlag enn at Christina av bekvemmelighetsgrunner trivdes i herresko, hadde dyp stemme og ikke var det minste interessert i \xc3\xa5 gifte seg.\n_START_SECTION_\nFort Christina i Den nye verden\n_START_PARAGRAPH_\n3\xc2\xa0km fra stedet der Christina River munner ut i Delaware River, l\xc3\xa5 den f\xc3\xb8rst svenske bosetningen i Amerika. Den ble reist i 1638, kalt Fort Christina etter dronningen og l\xc3\xa5 ca. 1,5\xc2\xa0km \xc3\xb8st for sentrum i dagens Wilmington. Fort Christina var den f\xc3\xb8rste permanente europeiske bosetningen i Delaware Valley. De svenske skipene \xc2\xabKalmar Nyckel\xc2\xbb og \xc2\xabF\xc3\xa5gel Grip\xc2\xbb dro innover i landet med Peter Minuit som kaptein. Han valgte stedet der Christina River flyter sammen med South River, da dette ville v\xc3\xa6re et naturlig stopp for indianerne som kom i kano fra innlandet for \xc3\xa5 selge pels og skinn. Imidlertid gjorde nederlenderne krav p\xc3\xa5 omr\xc3\xa5det siden Henry Hudsons reise i 1609, s\xc3\xa5 dette ble starten p\xc3\xa5 en konflikt mellom nederlendere og svensker som varte i sytten \xc3\xa5r, til Peter Stuyvesant tok kontroll over Fort Christina og omr\xc3\xa5det rundt. I mangel av svenske kolonister hadde myndighetene lokket over folk fra Finland som praktiserte svedjebruk og langt p\xc3\xa5 vei hadde utpint hjemlandets jord. Finnene introduserte t\xc3\xb8mmerkoien i omr\xc3\xa5det. Det st\xc3\xa5r i dag et minnesmerke p\xc3\xa5 stedet der Minuit steg i land, og en kopi av \xc2\xabKalmar Nyckel\xc2\xbb har Wilmington som sin hjemmehavn.'