b'\n_START_ARTICLE_\nWutaishan\n_START_PARAGRAPH_\nWutaishan (kinesisk: \xe4\xba\x94\xe5\x8f\xb0\xe5\xb1\xb1; pinyin: W\xc7\x94t\xc3\xa1i Sh\xc4\x81n, Femplat\xc3\xa5fjellet) er et fjell i fylket  Wutai i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina.\n_START_SECTION_\nBuddhistisk hellig fjell\n_START_PARAGRAPH_\nDet er et av de fire hellige fjell i Kina for buddhister. Fjellene huser mange av Kinas viktigste klostre og templer. Wutaishans kulturarv best\xc3\xa5r av 53 kloster som fikk status som verdensarv i 2009._NEWLINE_Hver og et av de fire fjellene ses som en av de fire store bodhisattvenes boliger eller ut\xc3\xb8velsessteder (d\xc3\xa0och\xc3\xa1ng; \xe9\x81\x93\xe5\xa0\xb4)._NEWLINE_Wutai er hjemsted for visdommens Bodhisattva, Manjusri eller Wenshu (tradisjonelt: \xe6\x96\x87\xe6\xae\x8a) p\xc3\xa5 kinesisk. Wutaishan har ogs\xc3\xa5 en kobling til den tibetanske buddhismen._NEWLINE_Fjellet har f\xc3\xa5tt sitt navn fra sin uvanlige topografi, best\xc3\xa5ende av fem avrundede topper (nordre, s\xc3\xb8ndre, \xc3\xb8stre, vestre og midtre), av hvilke den nordre, kalt Beitai Ding eller Yedou Feng, er den h\xc3\xb8yeste, og faktisk det h\xc3\xb8yeste punkt i det nordlige Kina. _NEWLINE_Wutaishan var det f\xc3\xb8rste av de fire fjell som ble identifisert, og omtales ofte som "det f\xc3\xb8rste av de fire store fjell." Fjellet ble identifisert ved hjelp av en passus i Avatamsaka Sutra (H\xc3\xbaay\xc3\xa1n j\xc4\xabng; \xe8\x8f\xaf\xe5\x9a\xb4\xe7\xb6\x93), som beskriver mange av Bodhisattvas boliger. I kapittelet sies Manjusri \xc3\xa5 vistes p\xc3\xa5  "et klart kaldt fjell" i nord\xc3\xb8st. Dette fungerte som et kart for fjellets identitet, og dets alternative navn "Klart kaldt fjell" (Q\xc4\xabngli\xc3\xa1ng Sh\xc4\x81n; \xe6\xb8\x85\xe6\xb6\xbc\xe5\xb1\xb1)._NEWLINE_Bodhisattvaen tros \xc3\xa5 ofte manifestere seg selv p\xc3\xa5 fjellet, noe som inneb\xc3\xa6rer at han tar form som en vanlig pilegrim, munk, eller det vanligste merkelige femfargede skyen._NEWLINE_Wutaishan har noen av Kinas eldste trebygniner som har overlevd siden Tangdynastiets dager (618-907). Dette omfatter hovedhallen i Nanchanklostret og \xc3\xb8stre hall i Fuguangklostret, oppf\xc3\xb8rt i 782 henholdsvis i 857. De ble oppdaget i 1937 og 1938 av et lag arkitekturhistoriker med blant andre den kjente historikeren Liang Sicheng. Den arkitektoniske designen av disse bygninger har siden da blitt studert av ledende sinologer og eksperter p\xc3\xa5 tradisjonell kinesisk arkitektur, som blant andre Nancy Steinhardt. Steinhardt klassifiserte bygningene etter halltypene gjengitt i Yingzao Fashi, en kinesisk bygningsmanual skrevet p\xc3\xa5 1100-tallet._NEWLINE_I 2009 h\xc3\xa5pet myndighetene att helligdommen p\xc3\xa5 Wutaishan skulle overveies \xc3\xa5 bli et verdensarvsted. Lokalbefolkningen har imidlertid hevdet at de er blitt tvunget fra sine hjem forut for s\xc3\xb8knaden.\n_START_SECTION_\nSt\xc3\xb8rre templer\n_START_PARAGRAPH_\nNanshantemplet (kinesisk: \xe5\x8d\x97\xe5\xb1\xb1\xe5\xaf\xba) er et stort tempel p\xc3\xa5 fjellet, f\xc3\xb8rst oppf\xc3\xb8rt under Yuandynastiet. Hele templet omfatter sju terrasser inndelt i tre deler. De nedre tre terrassene er navngitt som Jiletempelet (\xe6\x9e\x81\xe4\xb9\x90\xe5\xaf\xba); det mitderste Shandehallen (\xe5\x96\x84\xe5\xbe\xb7\xe5\xa0\x82); de \xc3\xb8vre tre Youguotempelet (\xe4\xbd\x91\xe5\x9b\xbd\xe5\xaf\xba). Andrr st\xc3\xb8rre tempel er blant annet Xiantongtemplet, Tayuantemplet og Pusadingtemplet._NEWLINE_Andre viktige tempel i Wutaishan er: Shouningtemplet, Bishantemplet, Puhuatempelet, Dailuo Ding, Qixiantempelet, Shifang Tang, Shuxiangtempelet, Guangzongtempelet, Yuanzhaotempelet, Guanyin Dong, Longquantempelet, Luomuhoutempelet, Jingetempelet, Zhenhaitempelet, Wanfo Ge, Guanhaitempelet, Zhulintempelet, Jifutempelet, Gufotempelet, Yanqingtempelet, Nanchantempelet, Mimitempelet, Foguangtempelet, Yanshantempeley, Zunshengtempelet og Guangjitempelet.'