b'\n_START_ARTICLE_\nDen europeiske utenrikstjeneste\n_START_SECTION_\nOrganisasjon\n_START_PARAGRAPH_\nTjenesten er unik i sitt slag, da den ikke er en EU-institusjon i begrepets juridiske betydning, men likevel opptrer som et selvstendig organ innen unionens institusjonelle sf\xc3\xa6re. _NEWLINE_Utenrikstjenesten samler brorparten av det som f\xc3\xb8r Lisboatraktatens ikrafttredelse den 1. desember 2009 var henholdsvis Europakommisjonens og Ministerr\xc3\xa5dets utenriksrelaterte kompetanser. Form\xc3\xa5let med denne endring er at unionens utenrikspolitikk skal kunne gestaltes p\xc3\xa5 en helhetlig m\xc3\xa5te, uten \xc3\xa5 begrenses av det faktum at EU-systemets kompetanser p\xc3\xa5 utenriksomr\xc3\xa5det forblir under b\xc3\xa5de overnasjonal og mellomstatlig kontroll. _NEWLINE_Utenrikstjenesten skal fungere som et samlende organ for det som tradisjonelt er blitt kalt den felles utenriks- og sikkerhetspolitikk, og skal drifte EUs diplomatiske delegasjoner jorden rundt. Enstemmighet fortsetter \xc3\xa5 v\xc3\xa6re et krav i Ministerr\xc3\xa5det n\xc3\xa5r utenrikspolitikk er p\xc3\xa5 dagsordenen, men Den h\xc3\xb8ye representant og utenrikstjenestens sentrale ledelse vil drifte sitt organ aktivt.'