b'\n_START_ARTICLE_\nTraktaten i Berlin, 1878\n_START_PARAGRAPH_\nTraktaten i Berlin i 1878 var den endelige avtalen fra kongressen i Berlin (13. juni-13. juli 1878), holdt p\xc3\xa5 initiativ fra Otto von Bismarck, hvor stormaktene Tyskland, \xc3\x98sterrike-Ungarn, Storbritannia, Frankrike, Italia, Russland og Det osmanske riket reviderte traktaten fra San Stefano, signert 3. mars samme \xc3\xa5r._NEWLINE_Avtalen anerkjente uavhengigheten til fyrsted\xc3\xb8mmene Romania, Serbia og Montenegro. Det nordlige Bulgaria ble et autonomt fyrsted\xc3\xb8mme under formell osmansk overh\xc3\xb8yhet, mens s\xc3\xb8ndre del, \xc3\x98st-Rumelia, forble en osmansk provins med mer begrenset autonomi, som et mottrekk mot russiske planer for et \xc2\xabstor-Bulgaria\xc2\xbb. Den osmanske provinsen Bosnia-Hercegovina og det tidligere Novi Pazar-Sandsjak (milit\xc3\xa6rdistrikt) ble plassert under \xc3\xb8sterriksk-ungarsk okkupasjon, selv om begge omr\xc3\xa5der formelt forble deler av Det osmanske riket._NEWLINE_De tre nye uavhengige statene erkl\xc3\xa6rte seg deretter som kongeriker (Romania i 1881, Serbia i 1882 og Montenegro i 1910), mens Bulgaria krevet full uavhengighet i 1908 etter \xc3\xa5 ha blitt forent med \xc3\x98st-Rumelia i 1885. \xc3\x98sterrike-Ungarn annekterte Bosnia-Hercegovina (som kondominium) i 1908, noe som f\xc3\xb8rte til en stor europeisk krise.'