b'\n_START_ARTICLE_\nDe svarte hundre\n_START_PARAGRAPH_\nDe svarte hundre (russisk: \xd0\xa7\xd1\x91\xd1\x80\xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x8f \xd1\x81\xd0\xbe\xd1\x82\xd0\xbd\xd1\x8f, \xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xbd\xd0\xbe\xd1\x81\xd0\xbe\xd1\x82\xd0\xb5\xd0\xbd\xd1\x86\xd1\x8b, Chyornaya sotnya, chernosotentsy) var en ultranasjonalistisk bevegelse i Russland tidlig p\xc3\xa5 1900-tallet som kjempet mot den revolusjon\xc3\xa6re bevegelsen. Bevegelsen st\xc3\xb8ttet det tsar-styret og Romanov-familien, og motsatte seg enhver endring av det autokratiske og eneveldige styreformen til monarken. De var ogs\xc3\xa5 kjente for sine ekstremt russisksentrerte doktriner, fremmedfrykt, s\xc3\xa6rlig j\xc3\xb8dehat, og oppfordret til pogromer. De ut\xc3\xb8vet vold og mord p\xc3\xa5 liberale, radikale og j\xc3\xb8de under og etter revolusjonen i 1905.\n_START_SECTION_\nVirksomhet\n_START_PARAGRAPH_\nDe svarte hundre-bevegelsen utga aviser, som Znamya (\xc2\xabFanen\xc2\xbb) eller Russkoye znamya (\xc2\xabRussiske fane\xc2\xbb), Pochayevsky listok (\xc2\xabPochayev-siden\xc2\xbb), Zemschina, Kolokol (\xc2\xabKlokken\xc2\xbb), Groza (\xc2\xabTordenstormen\xc2\xbb) og andre. Mange h\xc3\xb8yreekstreme aviser som Moskovskiye vedomosti (\xc2\xabMoskva nyheter\xc2\xbb), Grazhdanin (\xc2\xabBorgeren\xc2\xbb) og Kievlyanin (\xc2\xabKieveren\xc2\xbb), utga ogs\xc3\xa5 deres materiell. Blant de framtrdende ledere av bevegelsen var Alexander Dubrovin, Vladimir Purisjkevitj, Nikolai Markov, Pavel Bulatzel, Ivan Vostorgov, Iliodor (Sergei Trufanov), Johannes av Kronstadt, biskop Hermogen, og andre._NEWLINE_De svarte hundre var fiendtlig til \xc2\xabillojale\xc2\xbb nasjonalister som polakker, men hadde et s\xc3\xa6rskilt hat mot j\xc3\xb8der, og spant videre p\xc3\xa5 eksisterende str\xc3\xb8mninger av russisk antisemittisme som la skylden p\xc3\xa5 j\xc3\xb8der for bortimot alle sosiale og politiske problemer i Russland. De erkl\xc3\xa6rte krig mot j\xc3\xb8dene og deres p\xc3\xa5st\xc3\xa5tte allierte i dumaen (den lovgivende forsamling) som fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 skape en demokratisk russisk republikk._NEWLINE_Da to medlemmer fra dumaen, Grigori Borisovich Iollos og Mikhail Herzenstein, begge representerte Det konstitusjonelt-demokratiske parti, ble myrdet i 1906 av medlemmer fra de svarte hundre, erkl\xc3\xa6rte deres avis Russkoe Znamya \xc3\xa5pent at \xc2\xabEkte russere drepte Herzenstein og Iollos med embetsmennenes vitende, og uttrykte beklagelse at kun to j\xc3\xb8der d\xc3\xb8de i korstoget mot de revolusjon\xc3\xa6re.\xc2\xbb_NEWLINE_De svarte hundre motsatte seg eksistensen av en ukrainsk nasjon og definerte ukrainere som russere. Denne politiske holdningen skaffet dem st\xc3\xb8tte fra etniske ukrainske russofile som betraktet seg selv som russere. De svarte hundre drev aktiv kampanje mot hva de betraktet som ukrainsk separatisme, herunder ogs\xc3\xa5 ukrainsk spr\xc3\xa5k og kultur generelt, og imot verkene til den ukrainske poeten Taras Sjevtsjenko i s\xc3\xa6rdeleshet. I Odessa fikk de svarte hundre stengt lokalavdelingen av den ukrainske samfunnet Prosvita (ukrainsk: \xd0\xbf\xd1\x80\xd0\xbe\xd1\x81\xd0\xb2\xd1\x96\xd1\x82\xd0\xb0, \xc2\xabopplysning\xc2\xbb) som var dedikert til \xc3\xa5 spre lese- og skrivekunnskap i ukrainsk spr\xc3\xa5k og fremme bevissthet om ukrainsk kultur.\n_START_SECTION_\nVekst og fall\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabUnionen av det russiske folk\xc2\xbb (Soyuz Russkogo Naroda [SRN]) var det mest betydningsfull av de ulike svarte hundres politiske monarkistorganisasjoner i Russland mellom 1905 og 1917. Det ble grunnlagt 8. november 1905 av Alexander Dubrovin, opprinnelig en lege, men oppga sin medisinske praksis for \xc3\xa5 bekjempe Zhidomasonstvo, en p\xc3\xa5st\xc3\xa5tt konspirasjon av j\xc3\xb8der og frimurere, og han ble en lederen innen de svarte hundres pogromer._NEWLINE_De svarte hundre organiserte fire all-russiske kongresser med det m\xc3\xa5l \xc3\xa5 forene sine krefter. I oktober 1906 ble det opprettet et s\xc3\xa5kalt glavnaya uprava (styre eller direksjon) for en ny all-russisk organisasjon, \xc2\xabDet forente russiske folk\xc2\xbb (\xd0\x9e\xd0\xb1\xd1\x8a\xd0\xb5\xd0\xb4\xd0\xb8\xd0\xbd\xd1\x91\xd0\xbd\xd0\xbd\xd1\x8b\xd0\xb9 \xd1\x80\xd1\x83\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb4, Ob\xe2\x80\x99yedinyonniy russkiy narod). Imidlertid begynte denne organisasjonen \xc3\xa5 preges av indre strid etter 1907 og alle svarte hundre-organisasjoner ble svekket med minskede medlemsantall. Ved 1910 hadde Alexander Dubrovins organisasjon blitt splittet i tre fraksjoner, hvorav den som Dubrovin ledet ble ironisk nok hetende \xc2\xabDen sanne union av det russiske folk\xc2\xbb._NEWLINE_Etter Februarrevolusjonen, hvor tsar Nikolaj II gikk av, ble de gjenv\xc3\xa6rende svarte hundre-organisasjonene offisielt forbudt. Etter Oktoberrevolusjonen drev mange av lederne og de jevne medlemmene fra disse organisasjonene med i aktiv kamp mot bolsjevikene og den kommunistiske Sovjetunionen, men deres generelle deltagelse var langt lavere de mer moderate styrkene i den hvite bevegelse. Det var i forlengelsen av kampene med bolsjevik-revolusjonen etter 1917 at de verste masseforbrytelsene mot j\xc3\xb8der fant sted. Det er regnet ut at mer enn 100 000 j\xc3\xb8der ble myrdet i de hvites herjinger mellom 1918 og 1920. Etter nederlaget i 1923 for den siste anti-kommunistiske enklaven, dro de fleste i bevegelsen utenlands, ogs\xc3\xa5 de fremste tilhengerne av de svarte hundre._NEWLINE_I landflyktighet i utlandet ble medlemmene av de svarte hundre de fremste h\xc3\xb8yreekstreme kritikerne av den hvite bevegelse. De klandret bevegelsen for ikke \xc3\xa5 ha vektlagt monarkiet som det viktigste ideologiske fundamentet, og for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re p\xc3\xa5virket av liberale og frimurere. Et tidligere medlem av de svarte hundre, Boris Brasol (1885\xe2\x80\x931963), emigrerte senere til USA hvor han ble kjent med Forretningsmagnaten og bilfabrikanten Henry Ford, som ga Brasol en jobb i Fords ukeavis The Dearborn Independent. Denne avisen var preget av antisemittiske holdninger og som f\xc3\xb8rte til at den ble nedlagt i desember 1927. Brasol arbeidet ogs\xc3\xa5 med produksjonen av The International Jew (\xc2\xabDen internasjonale j\xc3\xb8den\xc2\xbb), en serie p\xc3\xa5 fire antisemittiske pamfletter eller b\xc3\xb8ker som ble skrevet og gitt ut av Ford fra 1920 til 1922, basert p\xc3\xa5 artikler fra The Dearborn Independent. Brasol er ogs\xc3\xa5 knyttet til den f\xc3\xb8rste amerikanske utgaven av Sions vises protokoller i 1920. Boken er et grovt historisk forfalskning som fors\xc3\xb8kte demonisere j\xc3\xb8der i alminnelighet._NEWLINE_I Jack Londons roman Jernh\xc3\xa6len (1907, The Iron Heel), som foruts\xc3\xa5 framveksten av en h\xc3\xb8yreekstrem nasjonalistisk regjering i USA, ble innleide b\xc3\xb8ller som var lojale til regimet og spesialiserte seg i \xc3\xa5 angripe arbeiderm\xc3\xb8ter, benyttet navnet the Black Hundreds, \xc2\xabde svarte hundre\xc2\xbb.'