b'\n_START_ARTICLE_\nNguyen Van Thieu\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nI sin ungdom deltok han i H\xe1\xbb\x93 Ch\xc3\xad Minhs motstandbevegelse Viet Minhs kamp mot det franske kolonistyret, hvor han steg i gradene og ble distriktssjef. Han forlot Viet Minh da bevegelsen sto fram som kommunistisk og sovjet-vennlig. Han flyttet deretter til Saigon i den franskst\xc3\xb8ttede Staten Vietnam. Han tok f\xc3\xb8rst utdannelse som offiser i handelsfl\xc3\xa5ten, og fikk hyre etter et \xc3\xa5r som offiser p\xc3\xa5 et franske handelsfart\xc3\xb8y, men avslo tilbudet da han oppdaget at han av de franske eierne fikk en lavere hyre enn sine franske kolleger. Han begynte deretter p\xc3\xa5 det f\xc3\xb8rste kullet ved milit\xc3\xa6rakademiet i Dalat og ble i 1949 fenrik i den s\xc3\xb8rvietnamesiske h\xc3\xa6ren som ble etablert av den tidligere keiseren Bao Dai som hadde g\xc3\xa5tt med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 bli den nye statssjefen i Staten Vietnam for \xc3\xa5 bekjempe Vietminhs statsdannelse Den demokratiske republikken Vietnam.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb8rvietnamesisk politiker\n_START_PARAGRAPH_\nHan avanserte innen de milit\xc3\xa6re styrkene og ble utnevnt til general etter kuppet mot president Ngo Dinh Diem 1. november 1963. I 1965 ble han leder for milit\xc3\xa6rjuntaen, og 3. september 1967 vant han valget med 38\xc2\xa0% av stemmene og ble president i en sivil regjering. Den tidligere sterke statsministeren Nguy\xe1\xbb\x85n Cao K\xe1\xbb\xb3 ble hans visepresident, men samarbeidet mellom de to tidligere politiske rivalene var preget av fortsatt rivaliseringer og maktkamp._NEWLINE_Da presidentperioden gikk ut i 1971, \xc3\xb8nsket b\xc3\xa5de Ky og D\xc6\xb0\xc6\xa1ng V\xc4\x83n Minh \xc3\xa5 stille som motkandidater, men begge trakk seg fra valget da det ble klart at det ville ble utstrakt valgfusk. Ogs\xc3\xa5 den amerikanske utenriksministeren Henry Kissinger mistet tilliten til regimet da Van Thieu ble gjenvalgt uten motkandidat._NEWLINE_Rett f\xc3\xb8r de nordvietnamesiske styrkene rykket inn i Saigon 30. april 1975 og slik avsluttet Vietnamkrigen, flyktet han til Taiwan, deretter Storbritannia, for til slutt \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 seg ned utenfor Boston i Massachusetts i USA hvor han bodde til sin d\xc3\xb8d._NEWLINE_If\xc3\xb8lge Ellsworth Bunker, USAs ambassad\xc3\xb8r i S\xc3\xb8r-Vietnam fram til 1973, var president Thieu en person med betydelig intellektuell kapasitet. Thieu bestemte seg \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge grunnlovens vei istedenfor \xc3\xa5 styre etter de milit\xc3\xa6res forventning. Med milit\xc3\xa6r bakgrunn \xc2\xaboppf\xc3\xb8rte Thieu mer og mer som politiker, han dro ut p\xc3\xa5 landet, fulgte opp pasifiseringen, snakket med folk og s\xc3\xa5 hva de gjorde\xc2\xbb. If\xc3\xb8lge milit\xc3\xa6rhistoriker Lewis Sorley var president Thieu \xc2\xabkanskje mer \xc3\xa6rlig og anstendig enn Lyndon Johnson, og - tatt i betraktning forskjellene i respektive omstendigheter, ganske sannsynligvis en mer effektiv president for sitt land.\xc2\xbb'