b'\n_START_ARTICLE_\nChiasognathus (Ramireziella) mniszechii\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nEn middelsstor (ca. 26 millimeter), noks\xc3\xa5 bred, langbeint, brunlig hjortebille. Kroppen er kort og bred, med m\xc3\xb8rk metallglans. Pronotum har en pigg ved bakhj\xc3\xb8rnet og er kledt med korte, lyse, ull-aktige h\xc3\xa5r p\xc3\xa5 sidene. Beina er slanke, leggene (tibiae) p\xc3\xa5 frambeina med torner. Kjevene hos hannen er lange og tynne, rette med en knekk i spissen, p\xc3\xa5 innersiden med sm\xc3\xa5 tenner. Hannene har fire klart adskilte, runde fasett\xc3\xb8yne, ett par som sitter p\xc3\xa5 oversiden av kjevene og ett p\xc3\xa5 undersiden. Pronotum er bredere enn langt, omtrent klokkeformet, med spisst uttrukne bakhj\xc3\xb8rner. Dekkvingene er noks\xc3\xa5 korte og brede, uten punktrekker. _NEWLINE_Hunnene mangler hannenes sterkt forst\xc3\xb8rrede kjever, selv om kjevene ogs\xc3\xa5 hos hunnene er temmelig kraftige. Kroppsformen er noks\xc3\xa5 bred, oval.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nDisse billene lever i den s\xc3\xa5kalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i h\xc3\xb8ye tr\xc3\xa6r, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i \xc3\xa5 spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg n\xc3\xa6ring som voksne.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nArten er kjent fra Chile og Argentina.'