b'\n_START_ARTICLE_\nGeorg Wilhelm Friedrich Hegel\n_START_SECTION_\nLiv og virke\n_START_PARAGRAPH_\nHegel studerte teologi og filosofi i T\xc3\xbcbingen mellom 1788 og 1793. Der ble han venner med den romantiske dikter Friedrich H\xc3\xb6lderlin (1770-1843) og filosofen Friedrich W. J. von Schelling (1775-1854)._NEWLINE_Etter sin eksamen arbeidet Hegel som privatl\xc3\xa6rer for familier i Bern og Frankfurt, hvor han m\xc3\xb8tte H\xc3\xb6lderlin igjen. Inntil ca. 1800 var Hegel beskjeftiget med \xc3\xa5 utvikle sine tanker om religi\xc3\xb8se og sosiale emner. Det ser ut til at han s\xc3\xa5 seg selv i rollen som en slags reformator med forbilder hos den tyske opplysningstids store personligherer, for eksempel Lessing og Schiller. Men ved \xc3\xa5rhundreskiftet vendte hans interesse seg i stedet mot Immanuel Kant (1724-1804). I 1801 fikk han arbeide p\xc3\xa5 universitetet i Jena, der han m\xc3\xb8tte Schelling igjen. I l\xc3\xb8pet av 1790-\xc3\xa5renee var Jena blitt et sentrum for kantianisme, og Schelling var allerede blitt en av lederne for den romantiske bevegelse, da Hegel kom dit. Han hadde l\xc3\xa6rt av J. G. Fichte (1762-1814), som var en av de toneangivende Kant-forskere. Sist p\xc3\xa5 \xc3\xa5ret 1801 utgav Hegel sitt f\xc3\xb8rste filosofiske verk, Differenz des Fichteschen und Schellingschen Systems der Philosophie, og inntil 1803 arbeidet han tett sammen med Schelling om utgivelsen av et tidsskrift for kritisk filosofi._NEWLINE_Sist i 1806 hadde Hegel avsluttet sitt f\xc3\xb8rste hovedverk, Ph\xc3\xa4nomenologie des Geistes (utgitt i 1807), som avviker en del fra hans tidligere, mer  schellingske p\xc3\xa5virkning. Schelling oppfattet en kritikk i forordet til Fenomenologien som rettet mot sitt arbeid, og deres vennskab sluttet br\xc3\xa5tt. _NEWLINE_Da Napoleons tropper besatte Jena, ble universitetet lukket nettopp som Hegel gjorde manuskriptet ferdig, og han forlot byen. I sin arbeidsl\xc3\xb8shet kastet han seg over arbeidet som avisredakt\xc3\xb8r i Bamberg, men fra 1808 til 1815 var han rektor og filosofil\xc3\xa6rer p\xc3\xa5 et gymnasium i N\xc3\xbcrnberg. I samme periode ble han gift og fikk barn, mens han skrev p\xc3\xa5 det neste hovedverk, Wissenschaft der Logik. _NEWLINE_I 1816 fikk han igjen arbeid som professor, denne gang ved universitetet i Heidelberg, men allerede i 1818 ble han tilbudt professoratet i Berlin, hvor han arbeidet til sin d\xc3\xb8d. Det var datidens mest ettertraktede stilling for en filosof- Hegel ble etterh\xc3\xa5nden meget ber\xc3\xb8mt og han fungerte som universitets rektor i flere perioder.\n_START_SECTION_\nFilosofi\n_START_PARAGRAPH_\nMan kan si at Hegels tankegang springer ut av p\xc3\xa5standen: Das Wahre ist das Ganze ("Det sanne er helheten"). Det vil si, vi kjenner f\xc3\xb8rst sannheten om verden n\xc3\xa5r vi kjenner hele sannheten og hele verden, alts\xc3\xa5 f\xc3\xb8rst n\xc3\xa5r vi har den \'absolutte viten\'. Sannheten er noe vi f\xc3\xb8rst erkjenner gjennom en prosess: gjennom den personlige utvikling og gjennom den sosiale, politiske og kulturelle utvikling som utgj\xc3\xb8r verdenshistorien. Som en del av denne erkjennelsesprosess blir vi dessuten p\xc3\xa5 et tidspunkt bevisst om den s\xc3\xa6regne logiske form som utviklingen gjennoml\xc3\xb8per. Hegels logikk adskiller seg vesentlig fra den klassiske logikk._NEWLINE_En m\xc3\xa5te \xc3\xa5 forenkle Hegels system p\xc3\xa5 er gjennom et tese-antitese-syntese-skjema, som det straks skal sies ble avvist av Hegel selv. I alle tilfelle har oppstillingen dog vist seg ganske popul\xc3\xa6r i diverse fremstillinger av hans filosofi (tese og antitese). Ideen er at et erkjennende subjekt legger ut med en tese. Etter at denne gjennomtenkes viser det seg imidlertid at den direkte motsatte tese \xe2\x80\x93 antitesen \xe2\x80\x93 presser seg p\xc3\xa5. Imidlertid kan ikke begge teser v\xc3\xa6re sanne uten videre, hvorfor man p\xc3\xa5 et tidspunkt via tankens logikk ledes frem til en ny tese, som kan erstatte den gamle tese og antitese, men som samtidig b\xc3\xa5de omfatter, inneholder og overskrider dem. Denne nye tese kalles syntesen. Gleden er dog kort, idet man ogs\xc3\xa5 finner mangler og selvmotsigelser i denne nye syntese, hvorved den selv kommer til \xc3\xa5 opptre som tese i motsigelsesforhold til en ny antitese, osv._NEWLINE_Ut fra dette grunnlag skapte Hegel en omfattende historiefilosofi med stor forklaringskraft.\n_START_SECTION_\nLogikk\n_START_PARAGRAPH_\nHegel bygget opp et utrolig komplekst og vanskelig tilgjengelig logisk system, som er blitt misforst\xc3\xa5tt mange ganger gjennom filosofiens historie p\xc3\xa5 grunn av hans innviklede og tunge skrivestil. Hans logikk er inndelt i tre b\xc3\xb8ker. F\xc3\xb8rste bok er en fremstilling av v\xc3\xa6renskategoriene, annen bok er en fremstilling av vesenskategoriene, og tredje bok er om Begrepet. Han mente at de tre grunnbegreper \xe2\x80\x93 V\xc3\xa6ren, Vesen og Begrep \xe2\x80\x93 er logikkens vei til den absolutte sannhet.\n_START_SECTION_\nKunstfilosofi\n_START_PARAGRAPH_\nEtter det erkjennelsesteoretiske syndefall er det skapt et brudd i den moderne bevissthet. Etter at Immanuel Kant hadde p\xc3\xa5vist (i sin Kritikk af den rene fornuft), at det er et innbyrdes spenningsforhold mellom tingen i sig selv og tingen for oss, da er det kommet en uoverensstemmelse mellom viten og v\xc3\xa6ren for den subjektive bevissthet, da den i en forstand er blitt adskilt fra den ytre verden og ikke kan bringe den indre og ytre verden til enhet. Dette anser Hegel \xc3\xa5 v\xc3\xa6re kunstens oppgave. Han mener da at skj\xc3\xb8nnheten m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re middelet som skaper denne samstemmighet mellom v\xc3\xa5r bevissthet og den bakenforliggende v\xc3\xa6ren, som er den fremmed. Men skj\xc3\xb8nnheten har mange former, for eksempel kan man anta naturen for skj\xc3\xb8nn, men Hegel mente at den eneste form for skj\xc3\xb8nnhet som ville kunne danne bro over denne brist i den moderne bevissthet, er kunstens skj\xc3\xb8nnhet. Dette er p\xc3\xa5 grunn av at det naturskj\xc3\xb8nne ikke lenger kan vise skj\xc3\xb8nnheten i ubrutt form, ettersom Kants erkjennelsesteoretiske omveltning har medf\xc3\xb8rt at naturen i den moderne bevissthet har antatt en kausal natur, og derved er den adskilt fra frihetens id\xc3\xa9. Kunsten, derimot, kan nettopp bringe det ytre sammen med det \xc3\xa5ndelige, eller rettere, redusere det ytre til det \xc3\xa5ndelige, da kunsten tar idealitetens parti.\n_START_SECTION_\nVirkelighet er helhet\n_START_PARAGRAPH_\nHegel, som st\xc3\xa5r som romantikkens mest kjente filosof, er idealist og metafysiker. Alt i universet henger if\xc3\xb8lge Hegel sammen i \xc3\xa9n helhet, og hva vi kaller virkeligheten, er ikke en id\xc3\xa9 eller noe fysisk bak v\xc3\xa5r erfaring, men derimot den store sammenheng i den. Universet eksisterer kun i menneskets sammenlagte bevissthet, det vil si verdens\xc3\xa5ndens bevissthet, og det er kun virkelig i sin helhet, for en enkelt del kan ikke eksistere alene. Tid eller rom finnes verken forut for eller utenfor universet, ettersom det ville inneb\xc3\xa6re en atskilthet som Hegel ikke godtar.\n_START_SECTION_\nDialektikk\n_START_PARAGRAPH_\nDenne holisme gjelder p\xc3\xa5 alle omr\xc3\xa5der. Hegels grunntanker gjenfinnes bl.a. i hans syn p\xc3\xa5 selve tenkningen, som han mener utvikler sig dialektisk. Det vil si at enhver begivenhet samtidig b\xc3\xa5de skyldes og er en tanke hos verdens\xc3\xa5nden, og at samme begivenhet straks skaper sin motsetning eller motbegivenhet. Det gir en spenning eller en kamp, som resulterer i en h\xc3\xb8yere enhet, en syntese, hvor tese og antitese er forent i noe h\xc3\xb8yere. Men ogs\xc3\xa5 denne nye, h\xc3\xb8yere enhet skaper sin egen motsetning, og resultatet blir igjen en enda h\xc3\xb8yere enhet, en ny syntese osv._NEWLINE_P\xc3\xa5 den m\xc3\xa5te utvikler Verdens\xc3\xa5nden seg hele tiden mot en stadig h\xc3\xb8yere bevissthet, som viser seg b\xc3\xa5de i det enkelte menneske (den subjektive \xc3\xa5nd) og i familie, samfunn og stat (den objektive \xc3\xa5nd), men ogs\xc3\xa5 i kunst, religion og filosofi, hvor filosofien er uttrykk for den h\xc3\xb8yeste (den absolutte \xc3\xa5nd). Sluttstadiet er den absolutte tilstand eller fornuft, hvor verdens\xc3\xa5nden og filosofien fullendes.\n_START_SECTION_\nHistoriefilosofi\n_START_PARAGRAPH_\nHegel var en av de f\xc3\xb8rste som startet historiefilosofien. Grunnlaget for hans historiefilosofi var at han s\xc3\xa5 alt som en bevegelse, og at sannheten derfor alltid er i forandring. Det som var sant for hundre \xc3\xa5r siden, er ikke sant i dag. Likesom barnet langsomt l\xc3\xa6rer at hva det tidligere trodde var sant er falskt, s\xc3\xa5ledes gj\xc3\xb8r historien det ogs\xc3\xa5.\n_START_SECTION_\nKritikk\n_START_PARAGRAPH_\nHegels spekulative tenkning, som mer er rettet mot "den store helhet" enn mot sm\xc3\xa5 detaljer, blir p\xc3\xa5 den ene side sett som fortsettelsen av Immanuel Kants forst\xc3\xa5else, men ogs\xc3\xa5 som en tydelig motsetning til den. Mens Kant snarest s\xc3\xa5 seg selv i den engelske filosofiske tradisjon og klart tilh\xc3\xb8rer opplysningstiden, m\xc3\xa5 Hegel i stedet plasseres i den tyske romantiske tenkning._NEWLINE_Hegels overdrevent patriotiske syn p\xc3\xa5 den vestlige historie er problematisk. Mens han stort sett tillegger Vesten en stadig videreutvikling, mener han at resten av verden (s\xc3\xa6rlig Kina) vil henge fast i en langvarig stillstand._NEWLINE_Hegels skrifter ble utgangspunkt for tallrike retninger innenfor filosofien, bl.a. hegelianismen og marxismen. Hegels tenkning rommer likevel, if\xc3\xb8lge mange av marxismens kritikere, \xc3\xa5rsaken til de grunnskavanker som det marxiske system inneholder.'