b'\n_START_ARTICLE_\nLeidang\n_START_PARAGRAPH_\nLeidang (norr\xc3\xb8nt lei\xc3\xb0angr, dansk leding, svensk ledung, engelsk lething, latin expeditio)  var en ordning for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 frie b\xc3\xb8nder til \xc3\xa5 utruste og bemanne skip for ekspedisjoner og krig. Ordningen var karakteristisk for de skandinaviske landene, men hadde forbilde i angelsaksernes fyrd i England. I Norge ble leidangen etablert i siste halvdel av 900-tallet, etter alt \xc3\xa5 d\xc3\xb8mme av kong H\xc3\xa5kon den gode, som hadde erfaring med liknende institusjoner i England. Noen ganger blir dette framstilt som at leidangen ble \xc2\xaboppfunnet\xc2\xbb p\xc3\xa5 900-tallet. Dette stemmer ikke helt. P\xc3\xa5 dette tidspunktet hadde h\xc3\xb8vdingd\xc3\xb8mmet som institusjon v\xc3\xa6rt vanlig i de skandinaviske land i hundrevis av \xc3\xa5r. Og et av de sentrale kjennetegn ved h\xc3\xb8vdingd\xc3\xb8mmet er at h\xc3\xb8vdingen har som privilegium \xc3\xa5 beordre frie menn til \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re milit\xc3\xa6rtjeneste.\n_START_SECTION_\nHistorikk\n_START_PARAGRAPH_\nI 954 vant H\xc3\xa5kon den gode over Eirikss\xc3\xb8nnene og deres allierte i et slag som sto ved Avaldsnes p\xc3\xa5 Karm\xc3\xb8y. H\xc3\xa5kon hadde god innenriks kontroll, og leidangen ble f\xc3\xb8rst brukt mot danskekongen i slaget i Hj\xc3\xb8rungav\xc3\xa5g.  En bondeh\xc3\xa6r m\xc3\xb8tte danskekongen og Eirikss\xc3\xb8nnene, og avverget danskekongens \xc3\xb8nsker om kontroll i Vest-Norge og Tr\xc3\xb8ndelag.  Leidangen styrket ogs\xc3\xa5 kongens territorielle makt, og b\xc3\xb8ndene var i s\xc3\xa5 m\xc3\xa5te med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 verne samfunnet mot herjing, et av de st\xc3\xb8rste farene mot et bondesamfunn.  H\xc3\xa5kon den godes regjeringstid var god og stabil._NEWLINE_Heimskringla forteller at H\xc3\xa5kon skrev i loven at over hele landet langs sj\xc3\xb8en, og s\xc3\xa5 langt opp i elvene som laksen gikk, s\xc3\xa5 skulle landets deles inn etter skipreider. B\xc3\xb8ndene i et skipreide m\xc3\xa5tte bygge og utruste et seilskip. St\xc3\xb8rrelsen p\xc3\xa5 skipet ble definert som et visst antall \xc3\xa5rer. Til \xc3\xa5 begynne med var dette tallet ca. 40 \xc3\xa5rer, senere ble det \xc3\xb8ket._NEWLINE_Leidangen var et system for \xc3\xa5 organisere en kystfl\xc3\xa5te med tanke p\xc3\xa5 forsvar. Fl\xc3\xa5ten kunne ogs\xc3\xa5 bli brukt mer offensivt, som i handelstvister, plyndring og kriger. Alle frie menn (b\xc3\xb8nder) hadde plikt til \xc3\xa5 delta i eller bidra til utrustingen av leidangen.  Hele leidangen ble mobilisert n\xc3\xa5r fremmede skip truet landet. Om somrene kunne det v\xc3\xa6re ekspedisjoner p\xc3\xa5 to til tre m\xc3\xa5neder. I ekspedisjoner utenlands deltok bare deler av leidangen. Ekspedisjonene ga ofte rikt bytte, og h\xc3\xb8vdingene var med for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 \xc3\xa6re og ta del i rikdommen._NEWLINE_P\xc3\xa5 1000-tallet var leidangen p\xc3\xa5 sitt mest suksessrike. Deler av den norske og danske leidangen h\xc3\xa6rtok landomr\xc3\xa5der vest i England._NEWLINE_Skipreiden skulle sendes ut n\xc3\xa5r det var allmenning.  Allmenning skulle sendes ut n\xc3\xa5r det var fiendtlige styrker i landet.  Hverken i Heimskringla eller Fagrskinna ble ordningen kalt leidang, men den ligner p\xc3\xa5 vesentlige punkter p\xc3\xa5 den ordningen vi finner igjen i lovb\xc3\xb8kene senere._NEWLINE_I Norge var det 270 slike skipreider i 1277, i Danmark to til tre ganger s\xc3\xa5 mange. Lederen for en skipreide ble kalt \xc2\xabstyrmann\xc2\xbb, (styrima\xc3\xb0r eller styr\xc3\xa6smand).  Han fungerte som kaptein for skipet. Den minste enheten var de b\xc3\xb8ndene som skulle utruste en roer (mannger\xc3\xb0 p\xc3\xa5 norr\xc3\xb8nt)._NEWLINE_F\xc3\xb8r 1270-tallet var det egne lovb\xc3\xb8ker for hvert av landskapene Gulating, Frostating, Eidsivating og Borgarting.  Lovtekstene for Gulatinget og Frostatinget har overlevd til v\xc3\xa5r tid.  Gulating sier f\xc3\xb8lgende om leidangen: \xc2\xabKongen skal r\xc3\xa5 for bod og bann og for utferdene v\xc3\xa5re.  Vi skal ikkje nekta han leidang til landsenden, n\xc3\xa5r han byd ut fordi han treng det og til gangs for oss.\xc2\xbb  Leidangen g\xc3\xa5r alts\xc3\xa5 til landets grenser, og det er understreket at den m\xc3\xa5 kalles ut til allmenn nytte.  De to lovtekstene regulerer begge manntall: der st\xc3\xa5r det hvor mye som skal ytes i leidang og hvem som skal v\xc3\xa6re ansvarlige.  Videre er det regler for organisering av leidangsferden, utrustning og beredskap og bot ved brudd p\xc3\xa5 loven.  De to lovene uttrykker ting forskjellig, men de motsier ikke hverandre, noe som gir et inntrykk av en enhetlig organisering av leidangen._NEWLINE_Lovgivningen om leidangen hadde ogs\xc3\xa5 to distinkte deler, nemlig hva som skulle skje hvis kongen kalte ut leidangen, og hva som skulle skje hvis leidangen ble mobilisert ved angrep p\xc3\xa5 landet._NEWLINE_V\xc3\xa5pnene p\xc3\xa5 skipet var typisk buer, spyd, sverd og \xc3\xb8kser. Som beskyttelse mot fiendens v\xc3\xa5pen brukte man skjold._NEWLINE_P\xc3\xa5 1000-tallet er jarler nevnt som h\xc3\xb8vdinger i leidangen._NEWLINE_P\xc3\xa5 1100-tallet ble biskopene overordnede for leidangsfl\xc3\xa5ten. I alle de tre skandinaviske landene utviklet leidangen seg til en skatt, som skulle betales av alle frie b\xc3\xb8nder. Skatten ble holdt i hevd helt fram til 1800-tallet. Prestestanden og adelen var fritatt fra denne skattebyrden. Dermed var denne skatten med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 legge til rette for at adelen og kirken tok over jord fra b\xc3\xb8ndene. Etter hvert ble staten (kongen) i \xc3\xb8kende grad avhengig av adelen for \xc3\xa5 kunne mobilisere krigsmakt.'