b'\n_START_ARTICLE_\nYdmykhet\n_START_PARAGRAPH_\nYdmykhet (av norr\xc3\xb8nt au\xc3\xb0mj\xc3\xbakr i betydningen jeg/noen \xc2\xabsom lett blir myk\xc2\xbb) betegner en persons egenskap, ved at vedkommende personlig viser beskjedenhet, saktmodighet og underdanighet i forholdet til omverdenen. Egenskapen blir vedsatt i et samfunn dominert av holdninger beskrevet i \xc2\xabJanteloven\xc2\xbb, og er gjerne sett i motsetning til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re bel\xc3\xa6rende, eller \xc3\xa5 ha manglende evne til \xc3\xa5 se egne svakheter. Betegnelsen blir ogs\xc3\xa5 brukt i religi\xc3\xb8s sammenheng, der den ansees som en positiv egenskap, ved at personen erkjenner sine egne feil og syndigheter, og underkaster seg Guds vilje.\n_START_SECTION_\nBibelsk omtale\n_START_PARAGRAPH_\nYdmykhet er ikke opptegnet som en av \xc2\xab\xc3\x85ndens frukter\xc2\xbb i Paulus brev til Galatermenigheten (5:22), men regnes som den jordbunn som de andre dyder kan vokse opp i._NEWLINE_Ydmykhet er en betingelse for \xc3\xa5 st\xc3\xa5 i rett forhold til Gud. B\xc3\xa5de Peter og Jacob har sammenfallende vers som bekrefter at ydmykhet er den livsholdning som utl\xc3\xb8ser Guds velbehag og n\xc3\xa5de. I motsetning gj\xc3\xb8r hovmot og stolthet at man f\xc3\xa5r Gud i mot seg. (Jakob 4:6 og 1. Peter 5:5.)_NEWLINE_Ydmykhet inng\xc3\xa5r i Grundtvigs \xc2\xabDanske ordsprog\xc2\xbb: \xc2\xabYdmyghed gaar for (det vil si: har fortrinnet for) \xc3\xa6re\xc2\xbb. (1845).nr.2973.\n_START_SECTION_\nForholdet til \xc2\xabJanteloven\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nForholdet mellom ydmykhet og \xc3\xa6re er karikert av Aksel Sandemose i \xc2\xabJanteloven\xc2\xbb.'