b"\n_START_ARTICLE_\nLe Dauphin\n_START_PARAGRAPH_\nLe Dauphin de France var tittelen til tronarvingen til Frankrikes trone under Valois- og Bourbon-dynastiene. Tittelen ble gitt til den utpekte arvingen av den franske tronen fra 1350 til 1791, og p\xc3\xa5 nytt fra 1824 til 1830._NEWLINE_Det var strengt tatt f\xc3\xb8rst \xc2\xabDauphin av Viennois\xc2\xbb (fransk: Dauphin de Viennois), hvor Viennois var den historiske regionen, siden Province du Dauphin\xc3\xa9. Guigues IV av Albon (ogs\xc3\xa5 gjengitt som Guido eller Guy; d\xc3\xb8d 1142), greve av Albon, hadde en delfin p\xc3\xa5 sitt v\xc3\xa5penskjold og fikk tilnavnet le Dauphin (fransk for \xc2\xabdelfinen\xc2\xbb; latin: Guigo Dalphinus), og det ble en tittel blant hans etterkommere. Denne tittelen ble f\xc3\xb8rt videre i slekten frem til 1349, hvor Humbert II av Viennois solgte sine eiendommer, kalt Dauphin\xc3\xa9, til kong Filip VI p\xc3\xa5 den betingelse at Frankrikes tronarving skulle ha tittelen le Dauphin de France._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste franske prinsen som ble kalt le Dauphin de France var Johan II, som overtok tronen etter Filip. Den siste var hertugen av Angoul\xc3\xaame, s\xc3\xb8nn av Karl X, som sa fra seg tittelen i 1830.\n_START_SECTION_\nIn usum Delphini\n_START_PARAGRAPH_\nTil bruk for sin Dauphins utdannelse i de klassiske spr\xc3\xa5k, lot Ludvig XIV utarbeide en omfattende utgave av de greske og latinske skribenter som var omhyggelig renset for alle anst\xc3\xb8telige steder. Denne utgave, kalt in usum Delphini (\xc2\xabtil Dauphinens bruk\xc2\xbb) utkom 1674-1730 i ikke mindre enn 64 bind. Ogs\xc3\xa5 senere har man kalt lignende 'rensete' utgaver av forskjellige verker for in usum Delphini."