b"\n_START_ARTICLE_\nIngeborg Bachmann\n_START_SECTION_\nLiv og virke\n_START_PARAGRAPH_\nIngeborg Bachmann var rektoren Mathias Bachmann og Olga Haas' f\xc3\xb8rstef\xc3\xb8dte. Allerede fra ung alder skrev hun musikk og dikt, og hadde opprinnelig til hensikt \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 inn p\xc3\xa5 en l\xc3\xb8pebane som musiker. _NEWLINE_Bachmann studerte filosofi, psykologi, germanistikk og rettsvitenskap ved universitetene i Innsbruck, Graz og Wien, og avsluttet studiene med \xc3\xa5 ta doktorgraden p\xc3\xa5 den kritiske mottakelsen av eksistensialfilosofien til den tyske filosofen Martin Heidegger. P\xc3\xa5 slutten av 1940-\xc3\xa5rene hadde hun et kj\xc3\xa6rlighetsforhold med den langt eldre essayisten og litteraturkritikeren Hans Weigel._NEWLINE_Novellen Die F\xc3\xa4hre, som sto p\xc3\xa5 trykk i K\xc3\xa4rntner Illustrierte i 1946, er Bachmanns f\xc3\xb8rste publikasjon. I studie\xc3\xa5rene ble hun kjent med Paul Celan, Ilse Aichinger og Klaus Demus._NEWLINE_I 1946 hadde hun sin f\xc3\xb8rste h\xc3\xb8ytlesing i Gruppe 47 og foretok den f\xc3\xb8rste reisen til Italia. For diktsamlingen Die gestundete Zeit fikk hun i 1953 Gruppe 47s litteraturpris. Fra seinsommeren samme \xc3\xa5r bodde hun i Italia: Ischia, Napoli og til slutt Roma. _NEWLINE_I august 1954 ble hun hovedoppslag i det tyske ukesmagasinet Der Spiegel og ble med ett kjent for et bredere publikum._NEWLINE_De f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rene skrev hun dikt, essays, operalibretti og noveller som bragte henne stor internasjonal anerkjennelse."