b'\n_START_ARTICLE_\nIndustriforsyningsdepartementet\n_START_PARAGRAPH_\nIndustriforsyningsdepartementet var et norsk departement som eksisterte midlertidig fra 1917 til 1920. Det hadde ansvaret for \xc3\xa5 sikre sivil og milit\xc3\xa6r industri forsyninger (byggevarer, r\xc3\xa5stoff, halvfabrikata osv.) i den vanskelige situasjonen landet var i under og etter f\xc3\xb8rste verdenskrig.\n_START_SECTION_\nOpprettelsen\n_START_PARAGRAPH_\nKrigen hadde f\xc3\xb8rt til vansker for en stor del av industrien, og myndighetene s\xc3\xa5 det som n\xc3\xb8dvendig \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re sterkere regulering av produksjon og handel, herunder eksport. Flere kommisjoner var i virksomhet for \xc3\xa5 analysere behovet, og i 1916 og 1917 blei det gjort ei rekke lovendringer og innf\xc3\xb8rt reguleringer p\xc3\xa5 feltet. Utenriksdepartementet oppretta i 1915 et kontor for eksportforbud (5. kontor). Ved kongelig resolusjon av 28. april 1917 blei det s\xc3\xa5 vedtatt \xc3\xa5 opprette et eget departement som skulle koordinere de industrielle forsyningene. Departementet blei organisert i tre avdelinger.\n_START_SECTION_\nAvdeling I: Industriforsyninga\n_START_PARAGRAPH_\nAvdelinga hadde inntil fire underkontorer. Industriforsyningskontoret regulerte tilf\xc3\xb8rselen til industrien gjennom tiltak som beslagleggelse av r\xc3\xa5stoffer og andre innsatsvarer, frambringing av surrogater, prisregulering og produksjonsfremmende tiltak. Kontoret for eksportforbud var en fortsettelse av tilsvarende kontor i Utenriksdepartementet. I tillegg fantes det i 1918 og 1919 et varebyttekontor, som tok seg av ulike sider ved varebyttet med utlandet. Ekspedisjonskontoret, som blei etablert i 1918, hadde \xe2\x80\x93 i tillegg til interne administrative oppgaver \xe2\x80\x93 ansvaret for statistikk p\xc3\xa5 feltet.\n_START_SECTION_\nAvdeling II: Krigsforsyninga\n_START_PARAGRAPH_\nDenne avdelinga hadde s\xc3\xa6rlig ansvar for krigstekniske og beredskapsmessige saker. Den var organisert i tre underkontorer: Ingeni\xc3\xb8rkontoret, det statisiske kontor og personalkontoret.\n_START_SECTION_\nAvdeling III: Statens brenselsstyre\n_START_PARAGRAPH_\nDette var det tidligere Statens ved- og torvkontor, som f\xc3\xb8r hadde v\xc3\xa6rt underlagt Provianteringsdepartementet. Avdelinga hadde ei relativt sj\xc3\xb8lstendig stilling, n\xc3\xa6rmest som et direktorat med egen direkt\xc3\xb8r. Avdelinga hadde ansvaret for innenlands anskaffelse av og fordeling av brensel til privat og industriell bruk. (Kj\xc3\xb8p fra utlandet sorterte fortsatt under Provianteringsdepartementet, men brenselstyret overtok varene n\xc3\xa5r de kom til Norge.)_NEWLINE_Avdelinga hadde tre underkontorer: Kontoret for skogsdrift, ved og torv (ogs\xc3\xa5 kalt innkj\xc3\xb8pskontoret), transportkontoret, regnskapskontoret (ogs\xc3\xa5 kalt hovedkontoret eller salgskontoret) og ekspedisjonskontoret._NEWLINE_Fra februar 1918 ble ledelsen for brenselstyret lagt til generaldirekt\xc3\xb8ren for Statsbanene.\n_START_SECTION_\nAvvikling\n_START_PARAGRAPH_\nIndustriforsyningsdepartementet blei nedlagt 30. april 1920. Mange midlertidige bestemmelser blei samtidig oppheva, og en del av departementets virksomhet blei avvikla. En del eksportsaker fra avdeling I blei f\xc3\xb8rst overf\xc3\xb8rt til Finansdepartementet og fra h\xc3\xb8sten samme \xc3\xa5r til Provianteringsdepartementet._NEWLINE_De krigstekniske sakene i avdeling II gikk over til Forsvarsdepartementet, mens Sosialdepartementet overtok saker rundt kontroll av sprit til teknisk bruk. \xc3\x98vrige importrelaterte saker gikk f\xc3\xb8rst til Handels- og industridepartementet, f\xc3\xb8r ogs\xc3\xa5 disse p\xc3\xa5 h\xc3\xb8sten blei plassert i Provianteringsdepartementet i ei felles avdeling for import og eksport._NEWLINE_Brenselstyret blei ogs\xc3\xa5 lagt til Provianteringsdepartementet.\n_START_SECTION_\nDirektoratet for industriforsyning\n_START_PARAGRAPH_\nIndustriforsyningsdepartementet m\xc3\xa5 ikke forveksles med Direktoratet for industriforsyning (DFI), som i 1939 blei oppretta under Forsyningsdepartementet.'