b'\n_START_ARTICLE_\nRyggstrengdyr\n_START_SECTION_\nRyggstreng\n_START_PARAGRAPH_\nRyggstrengdyrene har navnet sitt etter en (chorda dorsalis eller notokord). Dette er en elastisk st\xc3\xb8ttestav som ligger over tarmkanalen. Funksjonen er sannsynligvis \xc3\xa5 holde dyrets lengde konstant ved bevegelse, noe som kan forklare hvorfor ringmuskellaget (som oppstod i bilaterienes stamart) gikk tapt, i og med at det hadde samme funksjon. Ryggstrengen er hos pattedyr kun bevart som sm\xc3\xa5 v\xc3\xa6skefylte \xc2\xabputer\xc2\xbb i mellomvirvelskivenes brusk. Over ryggstrengen ligger ryggmargen, som p\xc3\xa5 dette stadiet kalles nevralr\xc3\xb8ret, fordi det dannes som et enkelt v\xc3\xa6skefylt r\xc3\xb8r. Opprinnelsen til dette r\xc3\xb8ret er usikker, men en teori g\xc3\xa5r ut p\xc3\xa5 at det har sin opprinnelse i en fjern larveform kledd med cilieh\xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nGjelletarm\n_START_PARAGRAPH_\nEnda en egenskap de ryggstrengdyrene deler med de fleste hemichordater, men ingen andre n\xc3\xa5levende dyr, er tilstedev\xc3\xa6relsen av en gjelletarm med gjellespalter. Hvordan gjelletarmen oppstod, er ikke kjent, men f\xc3\xb8r den begynte \xc3\xa5 ta seg av gassutvekslingen mellom dyret og omgivelsene som en tilleggsfunksjon, var dens rolle \xc3\xa5 filtrere vannet for n\xc3\xa6ringspartikler, et levesett som viser at ryggstrengdyrenes forfedre stort sett levde som passive filtrerere. Dette gjelder trolig for hele deuterostomienes stamform.\n_START_SECTION_\nEndostyl\n_START_PARAGRAPH_\nHos enkelte ryggstrengdyr finner vi en innvendig bukfure ventralt i gjelletarmen, kalt endostyl. Det er en ciliekledd og slimproduserende renne som spiller en viktig rolle ved filtreringen av partikler fra vannet. Hos hemichordatene kan vi hos noen arter se begynnelsen p\xc3\xa5 denne strukturen, som er fullt til stede hos kappedyrene og lansettfiskene. Ogs\xc3\xa5 hos ni\xc3\xb8yelarver finnes vi en tilsvarende struktur, skj\xc3\xb8nt det ikke er helt sikkert hvorvidt dette er et opprinnelig trekk eller om den er oppst\xc3\xa5tt sekund\xc3\xa6rt. I alle fall viser forekomsten og den felles funksjonen av denne bukfuren hos s\xc3\xa5pass forskjellige grupper at den er et opprinnelig trekk ved ryggstrengdyrenes bygning. Hos de resterende medlemmene av Chordata er denne anatomiske detaljen blitt videreutviklet til skjoldbruskkjertelen.\n_START_SECTION_\nOpp-ned anatomi\n_START_PARAGRAPH_\nEn annen bemerkelsesverdig egenskap ved ryggstrengdyrene er at anatomien deres er snudd opp\xe2\x80\x93ned i forhold til andre bilaterale dyr. Dette f\xc3\xb8rer til at nervesystemet deres ligger p\xc3\xa5 ryggsiden og blodkarsystemet p\xc3\xa5 buksiden, stikk motsatt av hva som er tilfellet hos andre dyr. En mulig forklaring er at en stamart en gang i fjern fortid begynte \xc3\xa5 leve \xc2\xabmed buken i v\xc3\xa6ret\xc2\xbb, uvisst av hvilken grunn. Det finnes ogs\xc3\xa5 i dag dyr slom lever slik, for eksempel ryggsv\xc3\xb8mmere (en type insekter). Hemichordatene er ansett for \xc3\xa5 ha en slags mellomform, der de har et \xc3\xb8vre nerver\xc3\xb8r i krageregionen, men ogs\xc3\xa5 bukganglier slik man finner hos protostomier.\n_START_SECTION_\nInndeling\n_START_PARAGRAPH_\nRyggstrengdyrene er tradisjonellt delt inn i tre underrekker med litt usikkert slekstkapsforhold: Virveldyr, kappedyr og lansettfisker. Det har v\xc3\xa6rt antatt at kappedyrene utgj\xc3\xb8r den mest primitive gruppen, men dette er i dag utfordret av synet p\xc3\xa5 kappedyrene som en h\xc3\xb8yt spesialisert gruppe. I s\xc3\xa5 faller lansettfiskene de mest primitive formen. Lansettfiskene lever stort sett som filterspisere som voksne, og det er mulig virveldyrene og kappedyrene representerer hver sin spesialisering: Virveldyrene for mobilitet og kappedyrene som filterspisere._NEWLINE_To utd\xc3\xb8dde grupper, vetulicoliaene og conodontene har litt usikker tilh\xc3\xb8righet og kan v\xc3\xa6re primitive medlemmer av alle tre underrekkene, eller utgj\xc3\xb8re egne sidegreiner. Et annet problem som gj\xc3\xb8r tolkningen av ryggstrendyrenes tidlige evolusjon\xc3\xa6re slektskap vanskelig er pigghudene. Selv om pigghuder p\xc3\xa5 mange m\xc3\xa5ter er s\xc3\xa5 forskjellige fra ryggstrengdyr som dyr kan bli, viser b\xc3\xa5de bygningen av larvene, fosterutviklingen og genetikk at de to gruppene er beslektet. S\xc3\xa6rlig en fossil gruppe, de underlige asymmetriske calcichordata har vekselvis v\xc3\xa6rt plassert som ryggstrendyr og som piggud.'