b'\n_START_ARTICLE_\nKongeriket Kerma\n_START_PARAGRAPH_\nKongeriket Kerma eller Karmakulturen var en tidlig sivilisasjon som blomstret i Nubia (dagens Sudan) fra rundt 2500 f.Kr. til 1600 f.Kr. Sivilisasjonen har navn etter hovedstaden Kerma. Det synes som om det var en rekke sudanske h\xc3\xb8vdingeriker i l\xc3\xb8pet av samme tid som mellomriket i Egypt. I dens siste fase, som varte i tiden rundt 1700\xe2\x80\x931500 f.Kr., ble landet absorbert av det sudanske kongeriket Sai og ble et betydelig folkerikt rike som rivaliserte oldtidens Egypt. En gang rundt 1500 f.Kr. ble det selv oppslukt av det egyptiske rike, men oppr\xc3\xb8r og uro fortsatte i flere \xc3\xa5rhundrer. P\xc3\xa5 1000-tallet f.Kr. oppsto det mer egyptisklignende konged\xc3\xb8mmet Kusj, tilsynelatende fra Kerma, og gjenvant regionens uavhengighet fra Egypt.\n_START_SECTION_\nKermas \xc3\xb8kopolitiske struktur\n_START_PARAGRAPH_\nFram til nylig var Kermasivilisasjonen kun kjent fra levningene av byen Kerma og de store gravhaugene, foruten mindre byer i nord mot Egypt. Imidlertid har nyere unders\xc3\xb8kelser og utgravninger identifisert mange nye steder s\xc3\xb8r for Kerma, mange lokalisert ved vannkanaler fra Nilen (n\xc3\xa5 t\xc3\xb8rre) og som l\xc3\xa5 \xc3\xb8st for det moderne l\xc3\xb8pet til elven. Dette m\xc3\xb8nsteret med bosetninger indikerer en betydelig befolkning og for f\xc3\xb8rste gang har gitt ettertiden en form for kontekst hvor vi kan plassere Kerma. Hastige unders\xc3\xb8kelser grunnet byggingen av Merowedemningen ved fjerde katarakt har bekreftet tilstedev\xc3\xa6relsen av Kermasteder minst s\xc3\xa5 langt opp elven som ved \xc3\xb8ya Abu Hamed/Mograt._NEWLINE_Kerma var \xc3\xa5penbart en betydelig politisk enhet. Egyptiske nedtegnelser nevner landet som rikt jordbruksland med tallmessig befolkning. I motsetningen til Egypt synes Kerma \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt meget sentralisert. Det kontrollerte f\xc3\xb8rste til fjerde katarakt, noe som inneb\xc3\xa6rer at dens omr\xc3\xa5der var bortimot like omfattende som oldtidens Egypt._NEWLINE_Tallrike landsbysamfunn var spredt langs \xc3\xa5kerlapper og utgjorde hovedmengden i riket, men det synes ogs\xc3\xa5 som det har v\xc3\xa6rt distrikter med husdyrhold, geiter, sauer og kr\xc3\xb8tter. Det var ogs\xc3\xa5 en del industri som prosesserte edelt metall som gull. Bestemte Kermabyer fungerte som sentrale steder for jordbruksproduktene og for direktehandel. Analyser av hodeskaller fra kr\xc3\xb8tter som er funnet i de kongelige gravene i Kerma antyder at kr\xc3\xb8tterne tidvis hadde blitt fraktet over store avstander fra fjerne distrikter, muligens som en form for tributt fra jordbrukssamfunn ved d\xc3\xb8dsfallet til en monark i Kerma. Det er en parallell av viktigheten av kr\xc3\xb8tter som en \xc2\xabkongelige eiendom\xc2\xbb i andre deler av Afrika ved senere tider._NEWLINE_Kun sentrene i Kerma og Sai synes \xc3\xa5 ha hatt en betydelig urban befolkning. Muligens vil ytterligere utgravninger avsl\xc3\xb8re andre regionale sentre. Ved Kerma og Sai er det vitnem\xc3\xa5l p\xc3\xa5 en rik elite og en samfunnsklasse av h\xc3\xb8ytst\xc3\xa5ende funksjon\xc3\xa6rer eller adelige som overv\xc3\xa5ket handelen med fjerne steder og som ledet forsendelser fra administrative bygninger. \xc3\x85penbart spilte Kerma en betydelig rolle som mellommann i handelen med luksusvarer fra det indre av Afrika og til Egypt.\n_START_SECTION_\nKermas plass i oldtidens historie\n_START_PARAGRAPH_\nI l\xc3\xb8pet av Egypts f\xc3\xb8rste mellomperiode opph\xc3\xb8rte den egyptiske tilstedev\xc3\xa6relsen i Nedre Nubia. Ved begynnelsen av det nye rike i Egypt begynte egyptiske kilder igjen \xc3\xa5 nevne regionen Kerma og rapporterte at Kerma kontrollerte b\xc3\xa5de \xc3\x98vre og Nedre Nubia._NEWLINE_Den lange historien av egyptisk milit\xc3\xa6r aktivitet i Nedre Nubia indikerer at Kerma var oppfattet som en betydelig trussel til faraoiske Egypt. De st\xc3\xb8rste og mest tallrike festningsverkene ble bygd av Egypt for \xc3\xa5 sikre sine grenser mot angrep fra Kerma og for \xc3\xa5 beskytte handelsrutene mellom de to maktene. B\xc3\xa5de i l\xc3\xb8pet av Egypts mellomrike og det nye rike var de ressursene som Kerma hadde tilgang til, som gull, kr\xc3\xb8tter, melkeprodukter, elfenbein, r\xc3\xb8kelse, ibenholt og lignende, meget ettertraktet i Egypt._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av sin fremste tid dannet Kerma et partnerskap med folkegruppen Hyksos og fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 knuse Egypt. Funn i 2003 ved graven til guvern\xc3\xb8ren av El Kab i n\xc3\xa6rheten av Teben viser at Kerma invaderte og trengt dypt inn i Egypt i tiden mellom 1575 og 1550 f.Kr. Det er antatt at det var et av Egypts mest ydmyke nederlag og som senere faraoer fjernet fra de historiske nedtegnelsene. Mange kongelige statuer og monumenter ble plyndret fra Egypt og fraktet til Kerma, antagelig som en form av triumf av Kermas hersker._NEWLINE_En del bibelforskere har h\xc3\xa5p om at Kerma ogs\xc3\xa5 skal kunne gi h\xc3\xa5p om arkeologiske \xc2\xabbevis\xc2\xbb for at den bibelske profeten Moses bodde i Kusj etter at han flyktet fra Egypt, slik som det er beskrevet i Jashers bok, en ukjent eller ikke bevart tekst, men som det henvises til i Bibelen._NEWLINE_Under Tuthmosis I angrep Egypt flere ganger s\xc3\xb8rover. Det f\xc3\xb8rste til at farao annekterte Nubia (Kerma/Kusj) en gang rundt 1504 f.Kr. Etter erobringen ble Kermakulturen i stor grad egyptisk i sitt vesen, men tallrike lokale oppr\xc3\xb8r fortsatte i rundt 220 \xc3\xa5r, fram til rundt 1300 f.Kr. I l\xc3\xb8pet av det nye rike i Egypt ble Kerma og Kusj uansett en meget viktig provins i det egyptiske rike, \xc3\xb8konomisk, politisk og \xc3\xa5ndelige. Betydelige faraoiske seremonier ble holdt ved Jebel Barkal i n\xc3\xa6rheten av Napata, og de kongelige dynastiene ved de to regionene synes \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt inngiftet._NEWLINE_Graden av kulturell og politisk kontinuitet mellom Kerma og konged\xc3\xb8mmet Kusj er vanskelig \xc3\xa5 avgj\xc3\xb8re. Kusj begynte \xc3\xa5 st\xc3\xa5 fram i tiden rundt 1000 f.Kr. I begynnelsen fortsatte kongene i Kusj \xc3\xa5 bruke det store gravomr\xc3\xa5det ved Kerma for kongelige gravleggelser og s\xc3\xa6rskilte seremonier, noe som antyder en forbindelse. Formgivningen av de kongelige gravene i b\xc3\xa5de Kerma og Napata, hovedstaden i Kusj, er likeledes formet. Statuer av faraoer fra Kusj har ogs\xc3\xa5 blitt oppdaget ved Kerma, noe som antyder at herskerne i Napata anerkjente en historisk forbindelse mellom deres hovedstad og Kerma.\n_START_SECTION_\nArkeologi\n_START_PARAGRAPH_\nDa Kerma f\xc3\xb8rst gang ble unders\xc3\xb8kt p\xc3\xa5 1920-tallet, trodde George Reisner at det opprinnelig var en festning til en egyptisk guvern\xc3\xb8r han hadde avdekket, og at disse egyptiske herskerne til sist utviklet seg til uavhengige monarker i Kerma. Reisners fortolkning var basert p\xc3\xa5 tilstedev\xc3\xa6relsen av egyptiske statuer med inskripsjoner i de store gravhaugene, hvilket han antatt tilh\xc3\xb8rte de navngitte individer. De f\xc3\xb8rste arkeologene hadde vanskelig for \xc3\xa5 tro at kulturen ved Kerma kunne ha oppst\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 stedet, og antok en utenlandsk, ytre innflytelse av en h\xc3\xb8yere sivilisasjon som den egyptiske._NEWLINE_I senere ti\xc3\xa5r har forskerne fjernet seg fra synet at Kerma var kun en fjern handelspost for egypterne da den l\xc3\xa5 for langt fra de kjente grensene til oldtidens Egypt til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re direkte tilknyttet. Imidlertid har utgravninger de siste ti\xc3\xa5rene av 1900-tallet avsl\xc3\xb8rt at byen Kerma var langt st\xc3\xb8rre og langt mer kompleks enn tidligere antatt. Det ble ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5vist at den materielle kulturen og gravskikkene her var i stor grad lokal nubisk framfor egyptisk._NEWLINE_I 2003 ledet arkeologen Charles Bonnet en gruppe sveitsiske arkeologer som gjorde utgravninger i n\xc3\xa6rheten av Kerma og avdekket en gruppe monumentale statuer av faraoer i svart granitt fra det nubiske dynasti, inkludert Taharqa og Tanoutamon, de siste to faraoene fra det nubiske dynasti. Disse statuene ble beskrevet som "mesterverker" som st\xc3\xa5r fram blant de st\xc3\xb8rste i kunsthistorien.'