b'\n_START_ARTICLE_\nBladm\xc3\xb8ll\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nSm\xc3\xa5 (vingespenn 5 \xe2\x80\x93 20 mm), slanke, langbeinte m\xc3\xb8ll. Kroppen er lang og slank, hodet forholdsvis bredt, i pannen tett kledt med oppst\xc3\xa5ende h\xc3\xa5r. Labialpalpene er ikke spesielt lange, antennene er tr\xc3\xa5dformede og vanligvis omtrent like lange som forvingene. Forvingene er lange og smale, i spissen med lange h\xc3\xa5rfrynser. P\xc3\xa5 farge er de gjerne mer eller mindre r\xc3\xb8dlige hos Gracillariinae, kontrastrikt farget i brunlig og s\xc3\xb8lvhvitt hos Lithocolletinae og mer eller mindre hvite hos Phyllocnistinae. Hos mange arter st\xc3\xa5r bakhj\xc3\xb8rnet av forvingen opp som en dusk n\xc3\xa5r m\xc3\xb8llen blir sett fra siden, slik som hos grasm\xc3\xb8ll (Elachistidae), men de kjennes vanligvis lett fra disse p\xc3\xa5 den slanke kroppsbygningen og de lange antennene. Bakvingene er stavformet smale med lange, men grisne, h\xc3\xa5rfrynser. Bakkroppen er ganske slank, beina lange og tynne. Mange arter har h\xc3\xa5rdusker p\xc3\xa5 l\xc3\xa5rene og/eller leggene som st\xc3\xa5r ut som flagg._NEWLINE_De unge larvene er flattrykte og har munndeler spesielt tilpasset \xc3\xa5 leve av sevje, mens store larver er sylindriske med vanlige, bitende munndeler.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nBladm\xc3\xb8llene er bladminerere, det vil si at larvene utvikler seg mellom hudlagene p\xc3\xa5 over- og undersiden av et blad, uten \xc3\xa5 bryte gjennom huden. De etterlater et omr\xc3\xa5de av tomrom inne i bladet, en mine. Denne kan v\xc3\xa6re av forskjellig form for de forskjellige artene, dette, sammen med vertsplanten, kan brukes til \xc3\xa5 bestemma hvilken art det dreier seg om. De aller fleste bladm\xc3\xb8llene lever p\xc3\xa5 busker eller tr\xc3\xa6r. I de fem f\xc3\xb8rste larvestadiet lever den vesle, flattrykte larven av sevje, deretter skifter de form (hypermetamorfose) og blir sylindriske, munndelene fornadrer seg ogs\xc3\xa5. De siste larvestadiene tygger i seg bladvev, det er disse som lager de karakteristiske minene. N\xc3\xa5r larven er ferdigvokst, gnager den seg ut, slipper seg ned p\xc3\xa5 bakken og forvandler seg til en puppe. De voksne m\xc3\xb8llene flyr vanligvis om ettermiddagen og kvelden. Den norske entomologen Ragnhild Sundby viste at ospemin\xc3\xa9rm\xc3\xb8llen (Phyllocnistis labyrinthella) blir angrepet av en rekke sm\xc3\xa5 snylteveps, selv om det dreier seg om en ganske liten m\xc3\xb8ll.\n_START_SECTION_\nEn gammel gruppe\n_START_PARAGRAPH_\nFossile blader med miner slik som de Phyllocnistis-artene etterlater seg, er kjent fra Kritt-tiden, 97 millioner \xc3\xa5r f\xc3\xb8r n\xc3\xa5tid. De stammer etter alt \xc3\xa5 d\xc3\xb8mme fra bladm\xc3\xb8ll. Det er ogs\xc3\xa5 kjent to arter voksne bladm\xc3\xb8ll fra Baltisk rav, 20 \xe2\x80\x93 40 millioner \xc3\xa5r gammelt.\n_START_SECTION_\nSkadedyr\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om mange av bladm\xc3\xb8llene lever p\xc3\xa5 \xc3\xb8konomisk viktige arter, er det sjelden at de forekommer i s\xc3\xa5 store mengder at de gj\xc3\xb8r vesentlig skade. Normalt blir bare en del av bladet \xc3\xb8delagt av en larves angrep. Et unntak er ospemin\xc3\xa9rm\xc3\xb8ll (Phyllocnistis labyrinthella) og poppelmin\xc3\xa9rm\xc3\xb8ll (Phyllocnistis unipunctella), som begge kan gj\xc3\xb8re skade p\xc3\xa5 osp om de er sv\xc3\xa6rt tallrike. Cameraria ohridella gj\xc3\xb8r mye skade p\xc3\xa5 hestekastanje.'