b"\n_START_ARTICLE_\nDen hvite lotus\n_START_PARAGRAPH_\nDen hvite lotus (kinesisk: \xe7\x99\xbd\xe8\x93\xae\xe6\x95\x99, pinyin: B\xc3\xa1ili\xc3\xa1nji\xc3\xa0o) var en sekterisk bevegelse med buddhistiske trekk som appellerte til mange kinesere, ikke minst blant kvinner og fattige, som fant tr\xc3\xb8st i tilbedelse av den evige moder som en gang skulle samle alle sine barn til \xc3\xa9n stor familie. Et element av Den hvite lotus' l\xc3\xa6re var det n\xc3\xa6rt forest\xc3\xa5ende komme av Buddha Maitreya.\n_START_SECTION_\nOpprinnelse\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb8rste indikasjoner p\xc3\xa5 et selskap ved navn den hvite lotus stammer fra slutten av 1200-tallet. Mongolenes styre av Kina, det vil si Yuan-dynastiet, avf\xc3\xb8dte sm\xc3\xa5 men popul\xc3\xa6re markeringer mot fremmedstyret. Den hvite lotus tok del i noen av disse protestene som de ble mer og mer utbredte. Mongolene betraktet Den hvite lotus som en heterodoks religi\xc3\xb8s sekt og forb\xc3\xb8d den, noe som f\xc3\xb8rte til at dens videre liv m\xc3\xa5tte utspille seg i det skjule, som et hemmelig selskap. Som hemmelig selskap var bidro den til en form for nasjonal opposisjon og religi\xc3\xb8s antimongolsk mobilisering.\n_START_SECTION_\nDe r\xc3\xb8de turbaners oppr\xc3\xb8r\n_START_PARAGRAPH_\nDen hvite lotus ansporet til det oppr\xc3\xb8r som fikk sin begynnelse i 1352 rundt Guangzhou. Det fikk navnet De r\xc3\xb8de turbaners oppr\xc3\xb8r. En buddhistmunk og tidligere tiggergutt, Zhu Yuanzhang, la av seg munkedrakten og sluttet seg til de revolusjon\xc3\xa6re. Han evnet \xc3\xa5 ta ledelsen for oppr\xc3\xb8rsh\xc3\xa6ren, og vant folket over p\xc3\xa5 sin side ved \xc3\xa5 forby sine soldater \xc3\xa5 plyndre og og holde seg til Den hvite lotus' l\xc3\xa6re. I 1355 hadde oppr\xc3\xb8ret spredt seg over det meste av Kina. I 1356 erobret Zhu Yuanzhang Nanjing og gjorde byen til sin hovedstad. Her begynte han \xc3\xa5 snu ryggen til Den hvite roses l\xc3\xa6re, og vant slik de konfucianske mandariners st\xc3\xb8tte. De utf\xc3\xb8rte da de ritualer som skulle bekrefte at han n\xc3\xa5 n\xc3\xb8t det himmelske mandat, et vitalt skritt for opprettelsen av et nytt herskerdynasti. I mens var mongolene opptatt med indre stridigheter, slik at ikke tilstrekkelige styrker ble satt inn for \xc3\xa5 knuse oppr\xc3\xb8ret. I 1368 utvidet Zhu Yuanzhang sitt styre til Guangzhou. Den mongolske hersker, Toghan Temur, flyktet samme \xc3\xa5r til Karakorum, og Zhu Yuanzhang og hans h\xc3\xa6r kunne n\xc3\xa5 marsjere inn i mongolenes tidligere hovedstad Beijing. Han fortsette \xc3\xa5 sikre sin makt og tok regjeringsnavnet Hongwu som den f\xc3\xb8rste keiser av Ming-dynastiet.\n_START_SECTION_\nDet annet oppr\xc3\xb8r\n_START_PARAGRAPH_\nDet skulle g\xc3\xa5 flere hundre \xc3\xa5r f\xc3\xb8r Den hvite lotus igjen skulle la h\xc3\xb8re fra seg. Oppr\xc3\xb8ret kalles Den hvite lotus' oppr\xc3\xb8r. Det br\xc3\xb8t ut sent p\xc3\xa5 1700-tallet i form av en bevegelse ledet av Wang Lun som ville styrke Qing-dynastiet. Wang Lun var en mester i kampkunst og urtemedisin. Oppr\xc3\xb8ret hadde sitt utgangspunkt i fjelltraktene mellom Sichuan, Hubei og Shaanxi, og begynte som skatteprotester. Den hvite lotus tok ledelsen for de fattige b\xc3\xb8nder og gav dem l\xc3\xb8fte om personlig frelse som bel\xc3\xb8nning for deres troskap. Oppr\xc3\xb8ret grep stadig mer om seg blant vanlig folk. Etterhvert ble det til en alvorlig hodepine for regjeringen._NEWLINE_Heshen, en korrupt mandarin, ble sendt av Qianlong-keiseren for \xc3\xa5 knuse oppr\xc3\xb8ret. Men oppr\xc3\xb8rerne hadde ingen st\xc3\xb8rre problemer med \xc3\xa5 beseire de annenrangs keiserlige styrker som var avsatt til form\xc3\xa5let. Det viste seg ogs\xc3\xa5 at Heshen hadde beriket seg av de midler som egentlig skulle g\xc3\xa5tt til den milit\xc3\xa6re kampanjen, og da Jiaqing-keiseren i 1799 kom til reell makt, avsatte han Heshen. N\xc3\xa5 ble oppdraget gitt til mer effektive mandsjukommandanter._NEWLINE_Nedkjempelsen av Den hvite roses oppr\xc3\xb8r tok flere \xc3\xa5r. Store deler av befolkningen ble flyttet til hundreder av nye befestede landsbyer, og organisert i militser. Mot slutten av kampanjen kombinerte Qing-styret sin jakt og nedkjempelse til siste mann av geriljagrupper med l\xc3\xb8fter om amnesti for desert\xc3\xb8rer. Oppr\xc3\xb8ret var knekt i 1804. Daoguang-keiseren innr\xc3\xb8mmet i et senere dekret at oppr\xc3\xb8ret i stor grad skyldtes lokale embedsmenns griskhet og utpining av befolkningen.\n_START_SECTION_\nEtterspill\n_START_PARAGRAPH_\nKampen mot Den hvite lotus var imidlertid ikke over. N\xc3\xa5 ble befolkningen igjen utpresset; betalte de ikke, ble de ansett som lotusmedlemmer og straffet. Den hvite lotus' skrifter ble inndratt og \xc3\xb8delagt n\xc3\xa5r man kom over dem. Mandarinen Huang Yupian tilbakeviste i et skrift de heterodokse l\xc3\xa6resetninger han fant i disse beslaglagte dokumentene. Hans skrift, \xc2\xabEn detaljert tilbakevisning av vrangl\xc3\xa6re\xc2\xbb (\xe7\xa0\xb4\xe9\x82\xaa\xe8\xa9\xb3\xe8\xbe\xaf P\xc5\x8dxi\xc3\xa9 Xi\xc3\xa1ngbi\xc3\xa0n, 1838) er blitt ettertidens beste kilde til forst\xc3\xa5elsen av Den hvite lotus' l\xc3\xa6re._NEWLINE_Den hvite lotus' oppr\xc3\xb8r hadde imidlertid ogs\xc3\xa5 sl\xc3\xa5tt hull p\xc3\xa5 myten om Mandsjutroppenes uovervinnelighet, og dette kan v\xc3\xa6re en delforklaring til de mange oppr\xc3\xb8r som skulle f\xc3\xb8lge mot Qing-dynastiet gjennom 1800-tallet. Elementer av tankegodset fra Den hvite lotus inngikk ogs\xc3\xa5 i oppr\xc3\xb8rernes ideologi under bokseroppr\xc3\xb8ret 1899-1900."