b'\n_START_ARTICLE_\nGiacomo Meyerbeer\n_START_SECTION_\nEn nyskaper\n_START_PARAGRAPH_\nMeyerbeer huskes f\xc3\xb8rst og fremst som en av skaperne av 1800-tallets Grand Opera i Frankrike.  Disse bredt anlagte verkene var kjennetegnet ved overd\xc3\xa5dige massescener, ballettinnslag og en dristig iscenesetting, og temaene ble hentet fra mer eller mindre \xc2\xabobskure\xc2\xbb historiske hendelser._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste operaen i denne nye stilen var Robert le Diable fra 1831. Selv om den ikke antar de samme dimensjonene som senere verk i genren, er verket banebrytende b\xc3\xa5de med hensyn til musikk og innhold.  Kontrasten til de operaene Meyerbeer skrev i italiensk stil i tidsrommet 1817-1824 er likevel sl\xc3\xa5ende: Disse var sterkt inspirert av Rossini, og hadde sogar resativer med akkompagnement av cembalo eller hammerklaver.  Allerede rundt 1815 ble dette ansett som utdatert n\xc3\xa5r det gjaldt seri\xc3\xb8se operaer._NEWLINE_Med Les Huguenots fra 1836 og Le Proph\xc3\xa9te fra 1849 befestet Meyerbeer sin stilling som en av Frankrikes fremste operakomponister i f\xc3\xb8rste halvdel av 1800-tallet.  I disse spektakul\xc3\xa6re verkene med handling hentet fra to dramatiske hendelser p\xc3\xa5 1500-tallet var det ikke spart p\xc3\xa5 noe som helst, og som datidens motstykke til n\xc3\xa5tidens p\xc3\xa5kostede actionfilmer og musikaler, trakk operaene et formidabelt publikum.  _NEWLINE_Ved inngangen til 1850-\xc3\xa5rene hadde imidlertid Giuseppe Verdi og Richard Wagner skapt seg solide navn som operakomponister, og deres verker var nok en viktig \xc3\xa5rsak til at Meyerbeers operaer gradvis tapte seg i popularitet.'