b'\n_START_ARTICLE_\nSlaget ved Langnes skanse\n_START_SECTION_\nKrigen i 1814\n_START_PARAGRAPH_\nI Kieltraktaten, som ble inng\xc3\xa5tt etter Napoleons nederlag i folkeslaget ved Leipzig, ble Norge avst\xc3\xa5tt til kongen av Sverige som krigsbytte. Da Riksforsamlingen p\xc3\xa5 Eidsvoll erkl\xc3\xa6rte Norges selvstendighet i maidagene i 1814, ble det krig mellom landene._NEWLINE_P\xc3\xa5 svensk side sto den svenske kronprinsen Carl Johan, krigsveteran fra Napoleonskrigene med vel utrustede h\xc3\xa6rstyrker p\xc3\xa5 mellom 40- og 50\xc2\xa0000 mann og en overlegen fl\xc3\xa5te. P\xc3\xa5 norsk side sto en lite krigsvant h\xc3\xa6r p\xc3\xa5 rundt 30\xc2\xa0000, under ledelse av den unge og uerfarne norske kongen Christian Frederik._NEWLINE_Krigen sommeren 1814 ble kort. Nordmennene tapte flere slag p\xc3\xa5 \xc3\x98stlandet, og da festningen Fredrikstad falt, \xc3\xb8ket faren for svensk seier. De norske styrkene reorganiserte seg bak Glomma, og bygget en pongtongbru ved Langnes for \xc3\xa5 trekke styrkene tilbake. Denne brua ble bygget slik at bruhodet skulle v\xc3\xa6re lett \xc3\xa5 forsvare.\n_START_SECTION_\nLangnes\n_START_PARAGRAPH_\nPongtongbrua krysset Glomma fra s\xc3\xb8r mot nord over sundet ved Langnes \xc3\xb8st for Askim, der en landtunge stikker ut i Glomma. Tvers over denne landtungen ligger en liten, naturlig forh\xc3\xb8yning (en morene), og bak denne, p\xc3\xa5 \xc3\xb8stsiden av veien, en liten kolle._NEWLINE_Her la den norske kommandanten, Diderich Hegermann, ut sine styrker for \xc3\xa5 forsvare brohodet slik at de norske styrkene kunne ta seg over. Langs moreneryggen som krysser neset anla oberst Hegermann en skanse. Han hadde 8 kanoner til r\xc3\xa5dighet, fire av disse ble lagt p\xc3\xa5 den lille kollen. To bataljoner fra Oplandske regiment og tre divisjoner med skarpskyttere fra Valdres, bemannet skansene._NEWLINE_I dag er deler av skansen pl\xc3\xb8yet ned i \xc3\xa5keren til Langnes g\xc3\xa5rd, men den lille kollen ligger der enn\xc3\xa5, og deler av skansen kan skimtes nede ved elva.\n_START_SECTION_\nForpostfektninger\n_START_PARAGRAPH_\nDe svenske styrkene besto av flere infanteriregimenter fra V\xc3\xa4sterg\xc3\xb6tland og V\xc3\xa4rmland under general Eberhard Ernst Gotthard von Vegesack og oberstl\xc3\xb8ytnant Cederstr\xc3\xb6m. Styrken hadde marsjert fram mot det norske bruhodet den 8. august, og flere v\xc3\xa6pnede patruljer ble sendt fram for \xc3\xa5 rekognosere. I l\xc3\xb8pet av natten til 9. august kom de f\xc3\xb8rste svenske fortroppene fram til Langnes._NEWLINE_Oberst Hegermann hadde norske patruljer ute for \xc3\xa5 holde rede p\xc3\xa5 hvor langt den svenske framrykningen hadde kommet, og det var flere trefninger mellom norske og svenske styrker i nattem\xc3\xb8rket. Det var uvanlig d\xc3\xa5rlig v\xc3\xa6r denne natta, og en norsk kaptein som kom i kontakt med en svensk speider overlevde takket v\xc3\xa6re at kruttet i fengpanna p\xc3\xa5 det svenske flintl\xc3\xa5sgev\xc3\xa6ret var v\xc3\xa5tt. Kapteinen drepte den svenske soldaten med sabel og tok gev\xc3\xa6ret; det befinner seg enn\xc3\xa5 p\xc3\xa5 Forsvarsmuseet p\xc3\xa5 Akershus festning._NEWLINE_Oberst Hegermann fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 utnytte forvirringen det d\xc3\xa5rlige v\xc3\xa6ret skapte. F\xc3\xb8r gr\xc3\xa5lysningen satte han inn et overraskende angrep mot de svenske troppene, men de disiplinerte og kampvante svenske styrkene slo angrepet tilbake etter det f\xc3\xb8rste sjokket. De norske styrkene m\xc3\xa5tte trekke seg tilbake til skansen i morgentimene.\n_START_SECTION_\nSvenskene angriper\n_START_PARAGRAPH_\nUtover dagen fors\xc3\xb8kte svenskene \xc3\xa5 drive de norske styrkene ut av skansen. De svenske troppene ble sendt fram i kolonner fra en liten h\xc3\xb8yde der Langnes holdeplass p\xc3\xa5 \xc3\x98stfoldbanen l\xc3\xa5, omtrent en halv kilometer fra skansen._NEWLINE_De store \xc3\xa5pne jordene var gj\xc3\xb8rmete p\xc3\xa5 grunn av regnet, og de norske kanonene hadde godt skytefelt. De svenske angrepene ble m\xc3\xb8tt av konsentrert ild hver gang. Oberst Hegermann beskrev senere hvordan kanonskudd gjorde at det s\xc3\xa5 ut som \xc2\xabom en vogn hadde faret gjennem den fra teten til k\xc3\xb8en\xc2\xbb. De som s\xc3\xb8kte tilflukt fra den sterke beskytningen i bygningene p\xc3\xa5 Langnes g\xc3\xa5rd, m\xc3\xa5tte snart r\xc3\xb8mme husene, som ble s\xc3\xb8nderskutt av de norske artilleristene._NEWLINE_Tre ganger angrep svenskene, og slaget raste hele formiddagen i regnv\xc3\xa6r og s\xc3\xb8le. I begynnelsen rykket svenskene fram i tette kolonner, men disse ble revet fra hverandre av kardeskene fra kanonene. Mange svenske soldater ble drept og skadet i det f\xc3\xb8rste angrepet. Hegermann hadde holdt tilbake ilden fram til svenskene var kommet gjennom g\xc3\xa5rden foran inngangspartiet til skansen. Nordmennene kunne derfor skyte inn i siden p\xc3\xa5 kolonnen, som falt fra hverandre. Etter omgruppering fors\xc3\xb8kte de svenske styrkene en annen taktikk ved bruk av jegerkjeder, der skytterne i spredt orden fors\xc3\xb8kt \xc3\xa5 opprettholde en kontinuerlig ildgivning mot forsvarerne._NEWLINE_Svenskene hadde bedre krutt og langtrekkende gev\xc3\xa6rer. Jegerkjedenes angrep hadde virkning p\xc3\xa5 den s\xc3\xa5rbare batteristillingen som l\xc3\xa5 h\xc3\xb8yt plassert over brystvernet. Flere, blant dem l\xc3\xb8ytnant Hauch, falt under den svenske ilden, som ble forsterket av skarpskyttere som etter hvert fant gode plasser i tr\xc3\xa6r, hvorfra de kunne skyte inn i skansen fra overh\xc3\xb8yde. Hegermann rettet kanonene mot skarpskytterne, som trakk seg tilbake etter flere velplasserte skudd. Ved effektiv bruk av ildgivning fra artilleriet holdt Hegermann stand mot svenskene, som gav opp etter det tredje angrepet. Likevel hadde skytingen fra de svenske jegerne vist at kanonstillingen p\xc3\xa5 den lille kollen ikke hunne holdes i lengden, og det var klart at skansen f\xc3\xb8r eller siden ville m\xc3\xa5tte oppgis.\n_START_SECTION_\nTilbaketrekning\n_START_PARAGRAPH_\nSkj\xc3\xb8nt slaget ikke ble like blodig som slaget ved Matrand, hadde de svenske styrkene lidd betydelige tap. Kong Christian Frederik, som l\xc3\xa5 p\xc3\xa5 Spydeberg presteg\xc3\xa5rd, ble vekket av skuddene. Da han n\xc3\xa5dde pongtongbrua, ble liket av l\xc3\xb8ytnant Hauch b\xc3\xa5ret over. If\xc3\xb8lge datidens kilder skal kongen ha sagt \xc2\xabFor meget blod for min skyld\xc2\xbb. Soldatene som bar liket skal ha svart: \xc2\xabIkke for meget blod, konge, for litet!\xc2\xbb. Likevel besluttet kongen \xc3\xa5 trekke styrkene tilbake. Oberst Hegermann, som planla et motangrep, protesterte mot kongens avgj\xc3\xb8relse. If\xc3\xb8lge datidens kilder skal kongen ogs\xc3\xa5 ha uttalt: \xc2\xabMen min Gud, har De da endu ikke oppoffret nok af disse smukke Folk?\xc2\xbb_NEWLINE_P\xc3\xa5 formiddagen den 9. august stilnet skuddene i det siste st\xc3\xb8rre sammenst\xc3\xb8tet under krigen mellom svensker og nordmenn. Ogs\xc3\xa5 den svenske kommandanten trakk styrkene sine tilbake. Tilbaketoget over pongtongbrua til den andre siden av Glomma gikk raskt, men under h\xc3\xb8yr\xc3\xb8stede protester fra soldatene, som m\xc3\xa5tte dumpe tre kanoner i elva ettersom de ikke hadde tilstrekkelig mange hester til \xc3\xa5 frakte dem. Brua ble brutt ved \xc3\xa5 slippe l\xc3\xb8s brob\xc3\xa5tene som drev vekk nedover elven._NEWLINE_De norske tapene bak brystvernet var knapt merkbare med 6 d\xc3\xb8de og 9 til 10 s\xc3\xa5rede. Svenskene, som hadde overlatt initiativet til nordmennene i forveien, led store tap i frontalangrepene mot kanonstillingen. De hadde m\xc3\xa5ttet angripe over vanskelig gj\xc3\xb8rmete grunn, og organisert i formasjoner som var meget s\xc3\xa5rbare, utsatt for kanonene bak brystvernet p\xc3\xa5 skansen. Antagelig hadde svenskene mer enn 100 d\xc3\xb8de og s\xc3\xa5rede under stormangrepene._NEWLINE_Etter at tilbaketoget over Glomma var fullf\xc3\xb8rt, marsjerte oberst Hegermann med hovedparten av h\xc3\xa6ren sydover til st\xc3\xb8tte for de norske forsvarsstyrkene langs Glommalinjen, som hadde blitt truet av den svenske erobringen av de viktige bygdene Tune og Rolvs\xc3\xb8y i s\xc3\xb8r\xc3\xb8st. Karl Johan hadde gitt sine offiserer ordre om \xc3\xa5 sikre Glommas \xc3\xb8stre bredd fra \xc3\x98yeren i nord fram til munningen ved Fredrikstad, og flere mindre trefninger fant sted fram til den 14. august.\n_START_SECTION_\nEtter slaget\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om de norske styrkene hadde holdt svenskene tilbake, var det klart at det bare var et tidssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l n\xc3\xa5r krigen ville v\xc3\xa6re tapt. De norske styrkene hadde bare mat til to uker. Allerede 3. august hadde Carl Johan tilbudt fredsforhandlinger. De norske styrkene hadde vunnet slaget, men fem dager senere vant svenskene selve krigen._NEWLINE_Ved Konvensjonen i Moss ble det inng\xc3\xa5tt en v\xc3\xa5penstillstand som i realiteten var en fredsslutning p\xc3\xa5 bestemte vilk\xc3\xa5r. Kronprins Karl Johan oppn\xc3\xa5dde sitt hovedm\xc3\xa5l, \xc3\xa5 f\xc3\xb8re Norge inn i union med Sverige. Christian Frederik og hans regjering oppn\xc3\xa5dde \xc3\xa5 f\xc3\xa5 anerkjent Norges selvstendighet og fikk aksept for at den uunng\xc3\xa5elige unionen ikke skulle inng\xc3\xa5s p\xc3\xa5 Kieltraktatens premisser._NEWLINE_Slaget ved Langnes hadde ikke v\xc3\xa6rt bortkastet. De norske styrkene hadde kommet seg over Glomma. Selv om krigen p\xc3\xa5 \xc3\x98stlandet s\xc3\xa5 langt hadde g\xc3\xa5tt d\xc3\xa5rlig, hadde forsvaret av bruhodet ved Langnes sikret at h\xc3\xa6ren hadde kunnet trekke seg tilbake intakt. Slaget hadde ogs\xc3\xa5 virkning p\xc3\xa5 moralen til de norske styrkene, og det viste svenskene at deres motstandere var sterkere enn antatt. Med en intakt og kampklar norsk h\xc3\xa6r var det klart at en fortsatt krig p\xc3\xa5 \xc3\x98stlandet ikke ville bli vunnet uten blodutgytelser. Seieren hadde gitt nordmennene forhandlingsrom og gjorde at de svenske forhandlerne ikke kunne forlange en betingelsesl\xc3\xb8s kapitulasjon. Ved fredsslutningen i Moss godtok kong Christian Frederik \xc3\xa5 abdisere etter \xc3\xa5 ha innkalt et overodentlig Storting som kunne vedta de endringer i Grunnloven som var n\xc3\xb8dvendige for \xc3\xa5 inng\xc3\xa5 i unionen. Den 10. oktober abdiserte han og returnerte til Danmark, der han senere ble konge. I forhandlinger med svenske kommiss\xc3\xa6rer h\xc3\xb8sten 1814 oppn\xc3\xa5dde Stortinget at den reviderte Grunnloven av 4. november i alt vesentlig var den samme som ble vedtatt p\xc3\xa5 Eidsvoll 17. mai. Norge beholdt sin selvstendighet (men ikke uavhengighet) i unionen.'