b'\n_START_ARTICLE_\nKrimkrigen\n_START_SECTION_\nDe f\xc3\xb8rste fiendtlighetene\n_START_PARAGRAPH_\nI februar 1853 ble lord Stratford gjeninnsatt som ambassad\xc3\xb8r til Det osmanske riket. Den britiske regjeringen, ved statsminister lord Aberdeen, sendte ham p\xc3\xa5 nytt \xc3\xb8stover, og han kom frem til Konstantinopel den 5. april 1853. Han lyktes i \xc3\xa5 overtale sultanen til avsl\xc3\xa5 det russiske avtaleforslaget, som ville svekke tyrkernes uavhengighet. Opposisjonslederen i det britiske underhuset, Benjamin Disraeli klandret Aberdeen og Stratford for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re krig uunng\xc3\xa5elig. Dette f\xc3\xb8rte til en prosess der Aberdeen-regjeringen tilslutt ble tvunget til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 av i januar 1855. _NEWLINE_Kort tid etter at han ble informert om Mensjikovs feilsl\xc3\xa5tte diplomati, sendte tsaren h\xc3\xa6rstyrker inn i Moldavia og Valakia. Dette var fyrsted\xc3\xb8mmer langs Donau under osmansk herred\xc3\xb8mme, men hvor Russland var akseptert som spesiell vokter av den ortodokse kirke. Tsaren benyttet seg derfor av dette som unnskyldning for invasjonen, etter at sultanen mislyktes i \xc3\xa5 l\xc3\xb8se konflikten over hvem som skulle ha herred\xc3\xb8mme over de kristne stedene i Palestina. Tsar Nikolaj trodde at de europeiske maktene, s\xc3\xa6rlig \xc3\x98sterrike, ikke ville protestere kraftig p\xc3\xa5 en annektering av noen f\xc3\xa5 osmanske provinser i nabolaget, s\xc3\xa6rlig siden Russland hadde st\xc3\xb8ttet \xc3\x98sterrikes anstrengelser med \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 ned revolusjonene i 1848._NEWLINE_Da tsaren den 2. juli 1853 sendte tropper inn i de \xc2\xabdonauske fyrsted\xc3\xb8mmer\xc2\xbb h\xc3\xa5pet Storbritannia \xc3\xa5 beholde Det osmanske rike som en bolverk og skanse mot den russiske utvidelsen i Asia, og sendte en milit\xc3\xa6rfl\xc3\xa5te til Dardanellene hvor den gikk sammen med en annen fl\xc3\xa5te sendt av Frankrike. P\xc3\xa5 den samme tiden hadde de europeiske stormaktene fortsatt h\xc3\xa5p om et diplomatisk kompromiss. Representantene fra de fire n\xc3\xb8ytrale stormaktene \xe2\x80\x93 Storbritannia, Frankrike, \xc3\x98sterrike og Preussen \xe2\x80\x93 m\xc3\xb8ttes i Wien hvor gjorde utkast til et skriv som de h\xc3\xa5pet ville bli akseptert b\xc3\xa5de hos russerne som hos tyrkerne. Notatet ble m\xc3\xb8tt med tsar Nikolajs godkjennelse, men ble avvist av sultan Abd\xc3\xbclmecid som mente at dokumentets svake fraseringer etterlot for mange forskjellige fortolkninger. Storbritannia, Frankrike og \xc3\x98sterrike var forent i \xc3\xa5 foresl\xc3\xa5 forbedringer som ville stagge sultanen, men deres forslag ble ignorert av det russiske hoffet i St. Petersburg._NEWLINE_Storbritannia og Frankrike la til side h\xc3\xa5pet om fortsatte forhandlinger, men \xc3\x98sterrike og Preussen mente at avslaget av de framsatte endringene ikke rettferdiggjorde \xc3\xa5 oppgi den diplomatiske prosessen. Sultanen erkl\xc3\xa6rte formelt krig den 23. oktober 1853 og fortsatte med \xc3\xa5 g\xc3\xa5 til angrip. Hans h\xc3\xa6rstyrker flyttet seg mot den russiske h\xc3\xa6ren i n\xc3\xa6rheten av Donau senere den samme m\xc3\xa5neden. B\xc3\xa5de Russland og Det osmanske rike stablet mengder av soldater opp p\xc3\xa5 to hovedfronter, Kaukasus og langs Donau. Den osmanske lederen Omar Pasha greide \xc3\xa5 f\xc3\xa5 noen seirer ved Donau og i Kaukasus var osmanene i stand til holde p\xc3\xa5 posisjonene ved hjelp av tsjetsjenske muslimer ledet av Imam Shamel. Tsar Nikolaj svarte med \xc3\xa5 sende krigsskip som i sj\xc3\xb8slaget ved Sinope den 30. november 1853 \xc3\xb8dela en patruljeskvadron av osmanske fregatter og korvetter mens de l\xc3\xa5 ankret opp ved havn i Sinope i nordlige Tyrkia. \xc3\x98deleggelsen av de tyrkiske skipene var det som ga Storbritannia og Frankrike p\xc3\xa5skudd, noen f\xc3\xa5 m\xc3\xa5neder senere, til \xc3\xa5 erkl\xc3\xa6re krig mot Russland og stille seg p\xc3\xa5 osmanenes side. Den 28. mars 1854, etter at Russland hadde ignorert det britisk-franske ultimatum om \xc3\xa5 trekke seg ut av de donauske fyrsted\xc3\xb8mmene, erkl\xc3\xa6rte Storbritannia og Frankrike formelt krig.\n_START_SECTION_\nBeleiringen av Sevastopol\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om russerne hadde fjernet de mest tungtveiende \xc3\xa5rsakene til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 til krig mot dem, gikk allierte tropper i land p\xc3\xa5 Krim og beleiret byen Sevastopol, hvor basen for tsarens svartehavsfl\xc3\xa5te l\xc3\xa5 og utgjorde en potensiell trussel om russisk inntrenging i Middelhavet._NEWLINE_Russerne gikk f\xc3\xb8rst til det skritt \xc3\xa5 bore i senk egne krigsskip og brukte skipskanonene som ekstra artilleri og skipsmannskapet som ekstra soldater. I l\xc3\xb8pet av beleiringen tapte russerne fire linjeskip med 110 eller 120 kanoner med tre dekk, tolv fregatter med 84 kanoner, to dekk og 4 fregatter med 60 kanoner i Svartehavet. I tillegg et st\xc3\xb8rre antall mindre fart\xc3\xb8yer. Admiral Pavel Nakhimov fikk et d\xc3\xb8delig skudds\xc3\xa5r i hodet og d\xc3\xb8de den 30. juni 1855. Byen ble erobret den 9. september 1855. Beleiring hadde tatt et helt \xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nKrigshandlingene i Kaukasus\n_START_PARAGRAPH_\nDet var kamphandlinger mellom russere og tyrkere i Kaukasus, blant annet slaget ved Kurekdere i 1854, og beleiringen av Kars (en tyrkisk festning) av russerne i 1855.\n_START_SECTION_\nKvitsj\xc3\xb8en\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xb8sten 1854 forlot en skvadron av tre britiske krigsskip, ledet av HMS Miranda, \xc3\x98stersj\xc3\xb8en for Kvitsj\xc3\xb8en hvor de bombarderte byen Kola som ble hardt \xc3\xb8delagt og Solovki\xc3\xb8yene. Et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 storme Arkhangelsk var derimot feilsl\xc3\xa5tt.\n_START_SECTION_\nItaliensk involvering\n_START_PARAGRAPH_\nCamillo di Cavour, under ordre fra Viktor Emmanuel II av Konged\xc3\xb8mmet Sardinia (ogs\xc3\xa5 kjent som Piedmont), sendte soldater for \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte Frankrike og Storbritannia i l\xc3\xb8pet av krigen. Dette var et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 komme p\xc3\xa5 god fot med s\xc3\xa6rlig Frankrike da saken om et forent Italia under den sardinske tronen ville bli en viktig politisk sak snart. Anvendelsen av sardinske soldater i Krim gjorde det mulig for konged\xc3\xb8mmet \xc3\xa5 v\xc3\xa6re representert ved fredskonferansen mot slutten av krigen. Her ble saken om Risorgimento adressert til de andre europeiske maktene.\n_START_SECTION_\nMot slutten av krigen\n_START_PARAGRAPH_\nFredsforhandlinger kom i gang i 1856 under tsar Nikolajs s\xc3\xb8nn og etterf\xc3\xb8lger Aleksander II ved Fredskongressen i Paris. Tsaren og sultanen ble enig om at begge partier ikke skulle ha marinebaser eller milit\xc3\xa6rt arsenal langs kysten av Svartehavet. Dette var en stor ulempe for Russland da det fjernet alle marinetrusler mot tyrkerne. I tillegg forpliktet stormaktene seg om \xc3\xa5 respektere landomr\xc3\xa5dene og uavhengigheten til Det osmanske rike._NEWLINE_Paristrakten sto fast fram til 1871 da Frankrike ble beseiret av Preussen i Den fransk-pr\xc3\xb8yssiske krig i 1870\xe2\x80\x931871. Mens Pr\xc3\xb8yssen og flere andre tyske stater gikk sammen for \xc3\xa5 danne et sterkt tysk rike ble den franske keiseren Napoleon III avsatt for \xc3\xa5 danne Den tredje franske republikk. I l\xc3\xb8pet av sitt regime hadde Napoleon III, ivrig etter st\xc3\xb8tte fra Storbritannia, motsatt seg Russland i det \xc3\xb8stlige sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let. Russisk innblanding i Det osmanske rike innebar ingen betydelig trussel mot Frankrikes interesser. S\xc3\xa5ledes oppga Frankrike sin opposisjon til Russland etter etableringen av republikken. Oppmuntret av franskmennenes beslutning, og st\xc3\xb8ttet av den tyske ministeren Otto von Bismarck, ford\xc3\xb8mte Russland klausulene i Paristraktaten av 1856. Da Storbritannia alene ikke kunne h\xc3\xa5ndheve at Russland opprettholdt vilk\xc3\xa5rene i traktaten kunne Russland igjen etablere en marinefl\xc3\xa5te i Svartehavet._NEWLINE_Etter \xc3\xa5 ha g\xc3\xa5tt bort fra sin allianse med Russland var \xc3\x98sterrike diplomatisk isolert etter Krimkrigen. Dette bidro til landets nederlag i Den \xc3\xb8sterriksk-pr\xc3\xb8yssiske krig i 1866 og tapte innflytelse i de fleste tysktalende land. Kort etter gikk \xc3\x98sterrike inn i en allianse med Preussen og ble den nye staten Tyskland. Med Frankrike, n\xc3\xa5 fiendtlig mot Tyskland, alliert med Russland, og Russland som konkurrerte med det nyopprettede riket \xc3\x98sterrike-Ungarn for en \xc3\xb8kende rolle p\xc3\xa5 Balkan p\xc3\xa5 bekostning av tyrkerne, var grunnlaget skapt for de diplomatiske alliansene som til sist f\xc3\xb8rte fram til den f\xc3\xb8rste verdenskrig. _NEWLINE_Ved ikke \xc3\xa5 opprettholde garantiene som bevarte de osmanske landomr\xc3\xa5dene som var spesifisert i Paristraktaten begynte nasjonal uro i de osmanske statene p\xc3\xa5 Balkan \xc3\xa5 komme i bevegelse som Russland dro fordel av. Den 24. april 1877 erkl\xc3\xa6rte Russland igjen krig mot Det osmanske rike. I denne senere den russisk-tyrkiske krigen oppn\xc3\xa5dde statene Romania, Serbia og Montenegro uavhengighet og Bulgaria selvstyre.\n_START_SECTION_\nPolitisk betydning\n_START_PARAGRAPH_\nMilit\xc3\xa6rhistorisk og politisk fikk Krimkrigen stor betydning for maktfordelingen mellom de europeiske statene; krigen og fredsslutningen i Paris markerer det andre maktpolitiske tidsskillet p\xc3\xa5 1800-tallet \xe2\x80\x93 det f\xc3\xb8rste var Wienerkongressen i 1815.\n_START_SECTION_\nBetydning for Det tyske forbund\n_START_PARAGRAPH_\nKrimkrigen f\xc3\xb8rte til slutten p\xc3\xa5 Den hellige allianse mellom \xc3\x98sterrike, Russland og det (under Krimkrigen) n\xc3\xb8ytrale Kongeriket Preussen. Forholdet mellom Preussen og Russland ble bedre, mellom \xc3\x98sterrike og Preussen ble det mer anspent, og mellom \xc3\x98sterrike og Russland falt forholdet n\xc3\xa6rmest sammen. _NEWLINE_\xc3\x98sterrike sto i fare for bli isolert etterhvert som Storbritannia og Frankrike n\xc3\xa6rmet seg Russland. Dermed endret de europeiske maktkonstellasjonene seg til det verre for \xc3\x98sterrike; tross mye indre uro i Europas stater hadde de mellomstatlige forholdene v\xc3\xa6rt relativt stabile siden Wienerkongressen._NEWLINE_Kostnadene ved \xc3\xa5 mobilisere troppene som ble sendt for demonstrere makt overfor Russland brakte \xc3\x98sterrike p\xc3\xa5 randen av finansiell ruin, og f\xc3\xb8rte til varige innsparinger i armeen. \xc3\x98sterrike hadde tidligere v\xc3\xa6rt den dominerende makten innen det tyske forbund, men ble n\xc3\xa5 stadig mer presset av den \xc3\xb8konomiske og politiske utviklingen i det pr\xc3\xb8yssiske monarkiet, s\xc3\xa6rlig fra 1862, da keiser Vilhelm I av Tyskland satte inn Otto von Bismarck som ministerpresident. Utviklingen endte med utbruddet av Den \xc3\xb8sterriksk-pr\xc3\xb8yssiske krig i 1866 som f\xc3\xb8rte til seier for Preussen (og Italia), og oppl\xc3\xb8sning av Det tyske forbund.\n_START_SECTION_\nBetydning for Italia\n_START_PARAGRAPH_\nMed svekkelsen av \xc3\x98sterrike ble Sardinia-Piemontes stilling styrket. Etter Borgerrevolusjonen i 1848 spilte Sardinia en ledende rolle i arbeidet med \xc3\xa5 forene Italia (Risorgimento). Kong Viktor Emanuel II av Sardinia betraktet Frankrike som en n\xc3\xb8dvendig forbundsfelle i kampen mot \xc3\x98sterrike, og ved \xc3\xa5 delta i Krimkrigen lyktes det ham \xc3\xa5 bringe det italienske sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l opp p\xc3\xa5 Frankrikes politiske agenda. I juli 1858 inngikk den sardinske statsminister Cavour en hemmelig pakt med Napoleon III som gjorde det mulig for Sardinia-Piemonte \xc3\xa5 lede de italienske sm\xc3\xa5statene fram til Italias samling i 1861, etter den andre italienske frigj\xc3\xb8ringskrig.\n_START_SECTION_\nBetydning for Russland\n_START_PARAGRAPH_\nKrimkrigen gjorde slutt p\xc3\xa5 den dominerende rollen Russland hadde spilt i Europa etter Napoleonskrigene. Krigen avsl\xc3\xb8rte at Russland l\xc3\xa5 tilbake strukturelt og teknologisk, blant annet fordi livegenskapet f\xc3\xb8rte til mangel p\xc3\xa5 den arbeidskraften som trengtes for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 til en omfattende industrialisering. Tsar Aleksander II innf\xc3\xb8rte derfor omfattende reformer i forvaltning, utdanning og i den keiserlige russiske arm\xc3\xa9. De viktigste reformene, opphevelse av livegenskapet (1861) og en ny milit\xc3\xa6r organisasjon, gjennomf\xc3\xb8rte tsaren tross kraftig motstand fra det russiske aristokratiet. Reformene fikk ogs\xc3\xa5 betydning for den delen av Polen som inngikk i en personalunion med Russland. For den polske befolkningen bet\xc3\xb8d det en periode med liberalisering, og de ble innr\xc3\xb8mmet omfattende rettigheter p\xc3\xa5 konservativt grunnlag (adelsprivilegier)._NEWLINE_Kostnadene ved Krimkrigen og de p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende reformene, samt en ny f\xc3\xb8lelse av s\xc3\xa5rbarhet var \xc3\xa5rsakene til at Russland solgte Alaska til USA i 1867.\n_START_SECTION_\nBetydning for Det osmanske riket\n_START_PARAGRAPH_\nParisfreden i 1856 garanterte Det osmanske riket territoriell uavhengighet og ukrenkelighet. Fredsfordraget formulerte at \xc2\xabenhver handling og enhver hendelse som involverer Det osmanske rikets integritet, er ogs\xc3\xa5 et sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l om Europas interesser.\xc2\xbb Erobringene som var blitt gjort under krigen ble gjensidig oppgitt, men under betegnelsen \xc2\xabgrensejustering\xc2\xbb m\xc3\xa5tte Russland g\xc3\xa5 med p\xc3\xa5 at en del av Bessarabia med festningen Ismail ble gjenforent med fyrsted\xc3\xb8mmet Moldavia. Traktatmaktene garanterte ogs\xc3\xa5 for at donaufyrsted\xc3\xb8mmene Moldavia og Valakia fikk gjenopprettet sine gamle privilegier og sikret sin immunitet.\n_START_SECTION_\nBetydning for Frankrike\n_START_PARAGRAPH_\nFredsforhandlingene som den franske keiser Napol\xc3\xa9on III ledet i Paris hjalp Frankrike fram til en ny lederrolle blant de europeiske stormaktene etter at Russland hadde tapt sin stilling etter nederlaget._NEWLINE_I perioden fra Wienerkongressen i 1815 til Krimkrigen holdt herskerne av Frankrikes mektige \xc3\xb8stlige naboer en viss diplomatisk avstand til Frankrike; etter julirevolusjonen i 1830 og februarrevolusjonen i 1848 regnet de europeiske statene Frankrike som et politisk urosenter, men etter Krimkrigen tr\xc3\xa5dte landet ut av sin diplomatiske isolasjon. Fredsslutningen i Paris fikk i det hele en stor symbolsk betydning for Napol\xc3\xa9on III, og gav ham en ny utenrikspolitiske tyngde.\n_START_SECTION_\nBetydning for Storbritannia\n_START_PARAGRAPH_\nStorbritannias elendige h\xc3\xa5ndtering av Krimkrigen f\xc3\xb8rte til at Aberdeens regjering ble tvunget til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 av i februar 1855. Lord Palmerston dannet et nytt kabinett som gikk i gang med \xc3\xa5 reorganisere British Army, s\xc3\xa6rlig oppl\xc3\xa6ring og trening, og det milit\xc3\xa6re sanitetsvesenet. _NEWLINE_Den senere britiske statsministeren Benjamin Disraeli kalte Krimkrigen en \xc2\xabindisk krig\xc2\xbb fordi den var et ledd i Storbritannias strid med Russland om hegemoniet i Asia. Som Det osmanske rikets viktigste handelspartner var Storbritannia en \xc2\xabvennligsinnet makt\xc2\xbb, og hadde derfor anledning til \xc3\xa5 f\xc3\xb8re sine krigsskip gjennom Dardanellene. Dersom Det osmanske riket falt sto Svartehavet i fare for \xc3\xa5 bli et russisk innhav, noe som ville gi tsaren en stor fordel i \xc2\xabDet store spillet\xc2\xbb om Asia. Fredsbetingelsene overfor den tapende part Russland ga imidlertid Storbritannia tilgang til Svartehavet ogs\xc3\xa5 etter krigen.\n_START_SECTION_\nMilit\xc3\xa6r utdanning og lederskap\n_START_PARAGRAPH_\nEtter 25 \xc3\xa5r med Wellington som milit\xc3\xa6r overbefalshaver var utdanningen av den britiske armeen stagnert, noe som ble sv\xc3\xa6rt tydelig under Krimkrigen. Prins Albert ga den nye overbefalshaveren Henry Hardinge i oppdrag \xc3\xa5 forbedre den britiske armeen. Et tiltak var byggingen av leiren i  Aldershot, \xc2\xabThe Home of the British Army\xc2\xbb; navnet \xc2\xabAldershot\xc2\xbb var i viktoriansk tid synonymt med utdanning av den britiske armeen._NEWLINE_Det gamle britiske systemet med salg av milit\xc3\xa6re offiserutnevnelser (\xc2\xabsale of commissions\xc2\xbb) ble n\xc3\xb8ye gransket i l\xc3\xb8pet av Krimkrigen. Under slaget ved Balaklava ble den lette brigades fatale angrep dr\xc3\xa5pen som f\xc3\xb8rte til at hele systemet med salg av utnevnelser ble avskaffet. Slike salg av milit\xc3\xa6re offisersgrader til rikmanns- og adels\xc3\xb8nner uten milit\xc3\xa6r bakgrunn eller utdannelse hadde v\xc3\xa6rt vanlig praksis i de fleste europeiske h\xc3\xa6rer, og den britiske h\xc3\xa6ren var den siste som avskaffet dette systemet.\n_START_SECTION_\nNye skytev\xc3\xa5pen\n_START_PARAGRAPH_\nKrigen f\xc3\xb8rte til moderne former for milit\xc3\xa6r taktikk som skyttergraver og indirekte artilleriild. Mini\xc3\xa9-projektilet ble introdusert p\xc3\xa5 1840-tallet. Det var innhult bak og ekspanderte n\xc3\xa5r kruttladningen gikk av i kammeret. Denne formen for prosjektil tillot at kulen kunne v\xc3\xa6re noe mindre enn l\xc3\xb8psdiameteren uten at det gikk ut over presisjon og rekkevidde, samtidig som prosjektilet hurtig kunne puttes ned i l\xc3\xb8pet. Tidligere hadde dette kun v\xc3\xa6rt mulig med glattborede musketter. Den britiske h\xc3\xa6ren var akkurat i ferd med \xc3\xa5 g\xc3\xa5 over til Modell 1853 Enfield, en ny og langtrekkende rifle som var effektiv p\xc3\xa5 800 meter, mens russerne fortsatt brukte glattborede musketter med en rekkevidde p\xc3\xa5 200 meter. Samtidig bygget taktikken og troppeformasjonene i stor grad fortsatt p\xc3\xa5 Napoleonskrigenes erfaringer, og resultatet ble flere blodbad, s\xc3\xa6rlig i begynnelsen. Britiske rapporter bemerket at mini\xc3\xa9-prosjektilene kunne sl\xc3\xa5 gjennom b\xc3\xa5de tre og fire mann n\xc3\xa5r russerne rykket fram med sine utskrevne soldater i tette formasjoner ._NEWLINE_Det britiske Enfield-gev\xc3\xa6rets effektivitet f\xc3\xb8rte til at Preussen og andre st\xc3\xb8rre europeiske milit\xc3\xa6rmakter utrustet hele infanteriet med rifler, noe som tidligere bare var forbeholdt de s\xc3\xa5kalte jegertroppene. De nye riflene var s\xc3\xa5 imponerende at det kort etter krigen ble vurdert \xc3\xa5 droppe artilleriet i framtida \xe2\x80\x93 den diskusjonen d\xc3\xb8de riktignok fort bort.\n_START_SECTION_\nDampskip og skyttergraver\n_START_PARAGRAPH_\nKrigsskip med pansrede st\xc3\xa5lplater ble for f\xc3\xb8rste gang satt inn under Krimkrigen. Dampdriften ga skipene h\xc3\xb8yere hastighet og gjorde dem uavhengige av vind. Nytt var ogs\xc3\xa5 moderne artilleri med eksploderende granater. Under beleiringen av Sevastopol l\xc3\xa5 britenes hovedbase i havnebyen Balaklava, og i 1855 bygde de jernbanehistoriens f\xc3\xb8rste strategiske strekning for transport av forsyninger; den gikk mellom havna og den britisk-franske beleiringsarmeen ved Sevastopol. Krimkrigen var samtidig historiens f\xc3\xb8rste skyttergravs- og stillingskrig. Videre stilte tragedien med den lette brigade sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l ved det klassiske kavaleri-angrepet, som viste seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re ineffektivt stilt overfor moderne hurtigskytende v\xc3\xa5pen.\n_START_SECTION_\nTelegraf\n_START_PARAGRAPH_\nDen elektromagnetiske telegrafen ble for f\xc3\xb8rste gang brukt i storstilte strategiske og taktiske operasjoner. P\xc3\xa5 russisk side fantes det allerede f\xc3\xb8r krigen flere optisk-mekaniske telegraflinjer (Chappe-systemet) fra Moskva  til St. Petersburg og videre til Warszawa, og en linje fra Moskva til Sevastopol. Med optisk telegraf kunne en enkel nyhet formidles p\xc3\xa5 ca. to dager. I 1854 begynte Russland \xc3\xa5 bygge betydelig hurtigere elektromagnetiske telegraflinjer fra Moskva, ogs\xc3\xa5 de gikk til St. Petersburg og Warszawa, samt i sydlig retning mot Odessa og Sevastopol. Disse linjene ble ferdigstilt i 1855 og gjorde det mulig for russerne \xc3\xa5 koordinere forflytning av tropper og utstyr, og hurtig f\xc3\xa5 kontakt med Berlin for bestilling av krigsutstyr. De allierte forlenget den elektromagnetiske telegraflinjen fra London over Paris og til Bucure\xc8\x99ti fram til Varna ved Svartehavet. I april 1855 ble en 550 km lang undersj\xc3\xb8iske kabel av jerntr\xc3\xa5d isolert med guttaperka lagt fra Varna til Balaklava p\xc3\xa5 bare 18 dager. Dermed kunne tiden en melding brukte mellom Paris og Krim forkortes fra tidligere mellom 12 og 20 dager til n\xc3\xa5 bare 24 timer. Britene og franskmennene tok dessuten i bruk felttelegraf for f\xc3\xb8rste gang; kabelen ble lagt ned ved hjelp av en vogn utstyrt med plog eller i gr\xc3\xb8fter i jorda. Men b\xc3\xa5de den undersj\xc3\xb8isk kabelen og felttelegrafen ble kortvarig. Felttelegrafenes linjer ble ofte brutt, og den undersj\xc3\xb8iske kabelen ble brutt i desember 1855, kort etter Sevastopols fall, uten at man fikk reparert den. Det er forsket lite p\xc3\xa5 de nye kommunikasjonsmidlenes betydning for krigsforl\xc3\xb8pet, men for de allierte blir to aspekter trukket fram: for f\xc3\xb8rste gang n\xc3\xa5dde nyheter fra fronten fram til offentligheten i Storbritannia og Frankrike p\xc3\xa5 kort tid, noe som trakk krigf\xc3\xb8ringen inn p\xc3\xa5 den politiske arena. Dessuten forlenget den milit\xc3\xa6re kommandokjeden seg helt inn i hovedkvarterene i Paris og London. Befalshaverne i felten hadde et ambivalent forhold til dette, fordi de mente at effektiviteten sank n\xc3\xa5r statsoverhodene blandet seg inn i de taktiske avgj\xc3\xb8relsene som tidligere ble tatt ute i felten. Den britiske general Simpson skal ha sagt: \xc2\xabTelegrafen har \xc3\xb8delagt alt!\xc2\xbb Den franske general Canrobert la ned sin kommando blant annet p\xc3\xa5 grunn av Napol\xc3\xa9on IIIs telegrafiske innblanding i ledelsen av felttoget.\n_START_SECTION_\nMillit\xc3\xa6re utgifter\n_START_PARAGRAPH_\nAlt i alt f\xc3\xb8rte Krimkrigen til h\xc3\xb8yere milit\xc3\xa6rutgifter for alle stater. Russland skaffet seg sine f\xc3\xb8rste kanoner med riflede l\xc3\xb8p og bakladnings-gev\xc3\xa6rer, blant annet Remington M1867, som ogs\xc3\xa5 det norske og svenske forsvaret tok i bruk sin egen variant av (Remington-gev\xc3\xa6r M/1867). \xc3\x98sterrike-Ungarn p\xc3\xa5dro seg s\xc3\xa5 stor statsgjeld p\xc3\xa5 grunn av opprustning etter Krimkrigen at spareprogrammet f\xc3\xb8rte til at hele enheter ble oppl\xc3\xb8st, noe som i st\xc3\xb8rre grad bidro til nederlaget i slaget ved K\xc3\xb6niggr\xc3\xa4tz enn det overvurderte Z\xc3\xbcndnadelgewehr (\xc2\xabn\xc3\xa5legev\xc3\xa6ret\xc2\xbb).\n_START_SECTION_\nKrigsofre, reform av det britiske lasarett\n_START_PARAGRAPH_\nTapstallene under Krimkrigen er usikre, og har v\xc3\xa6rt gjenstand for debatt. Historikeren German Werth sier: \xc2\xabEtter krigen fikk historikerne og statistikerne ordet. Som alltid ble tallet p\xc3\xa5 ofre enormt overdrevet. Det ble snakket om 100\xc2\xa0000, 500\xc2\xa0000, ja selv 600\xc2\xa0000 d\xc3\xb8de. Det viste seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re 165\xc2\xa0000 ofre, av dem d\xc3\xb8de 104\xc2\xa0000 av epidemier og sykdommer: 50\xc2\xa0000 franskmenn (av 70\xc2\xa0000 d\xc3\xb8de), 17\xc2\xa0000 briter (av 22\xc2\xa0000 d\xc3\xb8de), 37\xc2\xa0500 russere (av 73\xc2\xa0000 d\xc3\xb8de).\xc2\xbb Mange soldater omkom av sult, mangelsykdommer eller elendig hygiene i de utilstrekkelig utstyrte lasarettene._NEWLINE_Russiske historikere har i tidens l\xc3\xb8p redusert estimatene over tapstall betydelig. Den russiske encyclopedien Brockhaus-Efron fra 1906 oppga egne tap til en halv million. I Geschichte Russlands (Russlands historie) av den sveitsiske historikeren Gitermann (1944 til 1949), som overveiende var basert p\xc3\xa5 russiske kilder, ble det oppgitt 300\xc2\xa0000 d\xc3\xb8de bare for Russland. En russisk webside om Krimkrigen som legger russiske forskingsresultater til grunn, oppgir Russlands tap til omtrent 256\xc2\xa0000 mann, Frankrikes 100\xc2\xa0000, Storbritannias 22\xc2\xa0700 og Tyrkias 30\xc2\xa0000. Av disse falt 128\xc2\xa0700 russere i kamphandlinger, p\xc3\xa5 motstandernes side var tallet 70\xc2\xa0000. De \xc3\xb8vrige omkom hovedsakelig av kolera eller fr\xc3\xb8s ihjel. _NEWLINE_I flere moderne kilder oppgis det totale tapstallet til rundt 500\xc2\xa0000._NEWLINE_Tross de ulike estimatene er historikerne enige p\xc3\xa5 to punkter: Russerne led de st\xc3\xb8rste tapene av alle, og de fleste d\xc3\xb8de av sult, kulde og mangler ved den medisinske pleien (epidemier og s\xc3\xa5rskader)._NEWLINE_ _NEWLINE_Den britiske pressen kunne i 1853 berette om katastrofale forhold for s\xc3\xa5rede britiske soldater, og offentligheten reagerte med avsky p\xc3\xa5 opplysninger om at de ble behandlet av utrente mannlige sanitetssoldater, mens de franske fikk pleie av katolske barmhjertighetss\xc3\xb8stre. Den engelske sykepleieren Florence Nightingale tilb\xc3\xb8d sin hjelp, og det britiske krigsministeriet sendte henne til Selimiye-kasernens lasarett i bydelen \xc3\x9csk\xc3\xbcdar i Istanbul, Tyrkia med 38 sykepleiersker, medisinsk utstyr og medikamenter. Forholdene var katastrofalt d\xc3\xa5rlige, de s\xc3\xa5rede og syke l\xc3\xa5 i rottebefengte rom uten luftemuligheter og stedet var nesten blottet for hygieniske fasiliteter. Siden ingen f\xc3\xb8lte seg ansvarlig for de s\xc3\xa5rede soldatene hadde de ofte ikke tilgang til det aller n\xc3\xb8dvendigste. En milit\xc3\xa6r forordning sa blant annet at soldatene var forpliktet til \xc3\xa5 bringe med seg sitt feltbestikk til lasarettet, og s\xc3\xa5rede soldater som kom uten hadde vanligvis ingen muligheter til \xc3\xa5 skaffe seg nytt. Forholdene fikk Florence Nightingale til \xc3\xa5 engasjere seg for en reform av forsynings- og lasarettvesenet, et arbeid som den britiske regjeringen omsider ga henne i oppdrag \xc3\xa5 drive. Bare ved \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re enkle hygieniske tiltak falt d\xc3\xb8deligheten i de britiske lasarettene betydelig._NEWLINE_Etter Krimkrigen emigrerte stadig flere krim-tatarer til Det osmanske riket, fra 1860 str\xc3\xb8mmet det russiske og ukrainske nybyggere inn i landet deres. Dermed sank den muslimske befolkningsandelen p\xc3\xa5 Krim, og i 1885 var det av omtrent en million innbyggere p\xc3\xa5 Krim ca. 100\xc2\xa0000 tatarer.\n_START_SECTION_\nNorge-Sverige under Krimkrigen\n_START_PARAGRAPH_\nDet var klart at Norge og Sverige, som nabostater til Russland, ville bli p\xc3\xa5virket av Krimkrigens utbrudd. Situasjonen hadde en parallell i begivenhetene i 1833, da forholdet mellom Russland og Vestmaktene hadde v\xc3\xa6rt spent (p\xc3\xa5 grunn av krigen mellom Mahmud II og Muhammad Ali). Dengang hadde kong Carl Johan utstedt en felles n\xc3\xb8ytralitetserkl\xc3\xa6ring med Danmark. De skandinaviske statenes havner skulle st\xc3\xa5 \xc3\xa5pne for krigsskip fra begge parter. Tsar Nikolaj I hadde v\xc3\xa6rt sv\xc3\xa6rt oppbragt over denne erkl\xc3\xa6ringen, siden han mente den var til fordel for Storbritannia. _NEWLINE_Ved utbruddet av Krimkrigen ivret den svenske kongen for svensk-norsk deltakelse i krigen mot Russland og det var den 80 \xc3\xa5r gamle Severin L\xc3\xb8venskiold som i en rekke skarpe brev gikk i rette med monarken hvor han argumenterte for en n\xc3\xb8ytral linje.N\xc3\xa5, i 1854, gjentok kong Oscar I n\xc3\xb8ytralitetserkl\xc3\xa6ringen for Norges og Sveriges vedkommende. Tsar Nikolai protesterte og krevde forgjeves at Norge-Sverige skulle stenge sine havner for alle krigsskip. Han skrev ogs\xc3\xa5 personlig til kong Oscar og ba ham om at Norge-Sverige ikke m\xc3\xa5tte g\xc3\xa5 til krig mot Russland, men Oscar ville ikke binde seg til noen avtale. Samtidig gikk en britisk fl\xc3\xa5te inn i \xc3\x98stersj\xc3\xb8en, og det var britiske fl\xc3\xa5teaktiviteter i Christianiafjorden og i Ishavet. Pomorhandelen ble stanset for en tid._NEWLINE_De allierte \xc3\xb8nsket at kong Oscar skulle komme med i krigen mot Russland, og tilb\xc3\xb8d ham Finland som bel\xc3\xb8nning. Men kong Oscar stilte som betingelse at \xc3\x98sterrike ogs\xc3\xa5 skulle bli med. Imidlertid hevdet britene at Russland planla \xc3\xa5 ekspandere inn i Finnmark. Forhandlinger med en garantipakt for Finnmark som utgangspunkt ledet frem til Novembertraktaten av 21. november 1855, som gjaldt helt frem til unionsoppl\xc3\xb8sningen i 1905. Kongen av Norge og Sverige forpliktet seg her til ikke \xc3\xa5 avst\xc3\xa5 noe landomr\xc3\xa5de til Russland, mens de allierte Storbritannia og Frankrike p\xc3\xa5 sin side forpliktet seg til \xc3\xa5 hjelpe Norge-Sverige i tilfelle et russisk angrep. _NEWLINE_Det ble ventet at Sverige etter dette ville slutte seg til de allierte i krigen mot Russland, men i mellomtiden ble det sluttet fred i Paris v\xc3\xa5ren 1856. Kong Oscars forhandlinger om Novembertraktaten var stort sett blitt drevet utenom de to rikenes ansvarlige statsr\xc3\xa5d, og nyheten om traktaten kom derfor som en overraskelse. Den var likevel popul\xc3\xa6r blant folket, s\xc3\xa6rlig i Sverige. Novembertraktaten representerte et brudd med Carl Johans russiskvennlige politikk._NEWLINE_I Norge f\xc3\xb8rte Krimkrigen til at skipsfarten fikk gode inntekter. Skipsfarten hadde en blomstringsperiode i 1850-\xc3\xa5rene, og Krimkrigen f\xc3\xb8rte til at fraktene steg ytterligere. Mangt et norsk skip ble brukt som milit\xc3\xa6rtransport fra Frankrike og England til Svartehavet. Imidlertid falt fraktene igjen da krigen var slutt i 1856, og \xc3\xa5ret etter ble forholdene forverret ved Finanskrisen i 1857.'