b"\n_START_ARTICLE_\nRomulus Augustus\n_START_SECTION_\nTidlig liv\n_START_PARAGRAPH_\nRomulus\xe2\x80\x99 far Orestes var en romersk borger, opprinnelig fra Pannonia, som hadde tjenestegjort som sekret\xc3\xa6r og diplomat for Attila, en fryktet huniske h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer, og fikk senere en karriere i den romerske h\xc3\xa6ren. Den framtidige keiseren ble gitt navnet Romulus etter sin bestefar p\xc3\xa5 morssiden, en adelsmann fra Poetovio i Noricum (i dagens Slovenia). Mange historikere har merket seg tilfeldigheten at den siste vestlige keiser hadde det samme navnet som den legendariske grunnleggeren og den f\xc3\xb8rste kongen av Roma, Romulus, og den f\xc3\xb8rste faktiske keiseren av Romerriket (om enn ikke i navnet), Augustus._NEWLINE_Det vestlige Romerriket hadde hatt en fire keisere p\xc3\xa5 fire \xc3\xa5r som ikke hadde oppn\xc3\xa5dd noe som helst eller f\xc3\xa5tt noen reell makt. Til sist var det en barbarsoldat som tok kontroll. Han hadde tidligere v\xc3\xa6rt ved et historisk vendepunkt i romersk historie da han hadde v\xc3\xa6rt en romerskf\xc3\xb8dt sendebud som ble sendt av Attila til Konstantinopel i 449. Etter hunernes oppl\xc3\xb8sning hadde han g\xc3\xa5tt inn i den romerske h\xc3\xa6ren og skaffet seg betydelig mengde tilhengere. Orestes ble utnevnt til magister militum av den unyttige keiser Julius Nepos i 475. Kort tid etter hans utnevnelse satte Orestes i gang et oppr\xc3\xb8r med h\xc3\xa6ren bak seg, leide en rekke germanske leiesoldater fra ulike stammer og marsjerte mot Ravenna. Den 28. august 475 erobret han Ravenna, hovedstaden i Vestromerriket siden 402. Nepos flyktet uten \xc3\xa5 fors\xc3\xb8ke p\xc3\xa5 \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re motstand til Dalmatia hvor hans onkel hadde styrt en delvis selvstyrt stat p\xc3\xa5 460-tallet. Orestes nektet imidlertid selv \xc3\xa5 bli keiser, \xc2\xabfra et hemmelig motiv\xc2\xbb, i f\xc3\xb8lge historikeren Edward Gibbon. Isteden innsatte hans sin rundt 10 eller 15 \xc3\xa5r gamle s\xc3\xb8nn p\xc3\xa5 tronen den 31. oktober 475. \xc3\x85rsaken var antagelig at en romersk keiser ikke burde v\xc3\xa6re en barbar, og Romulus som hadde en romersk mor var mindre barbar enn hva faren var._NEWLINE_Hoffet ved Ravenna var \xc3\xa5penbart villig til \xc3\xa5 akseptere denne fiksjonen, noe som holdt den romerske keisertittelen levende i ytterligere et \xc3\xa5r. Det rike som Romulus i navnet styrte over var mindre enn en blek skygge av sitt tidligere jeg og hadde skrumpet betydelig sammen i l\xc3\xb8pet av de siste 80 \xc3\xa5rene. Keiserlig autoritet hadde trukket seg tilbake til kun grensene av romersk Italia og innenfor deler av s\xc3\xb8rlige Gallia og Gallia Narbonensis. \xc3\x98stromerriket behandlet sin vestlige motpart som en klientstat. Den \xc3\xb8stromerske keiser Leo, som d\xc3\xb8de i 474, hadde utpekt de vestlige keiserne Anthemius og Julius Nepos, og Konstantinopel anerkjente aldri den nye regjeringen. Verken Zenon eller Basiliskos, de to generaler som kjempet for den \xc3\xb8stromerske tronen p\xc3\xa5 den tiden da Romulus ble gjort til keiser, aksepterte ham som hersker._NEWLINE_Som en nikkedukke for sin far gjorde Romulus ingen beslutninger og etterlot seg ingen monumenter, men mynter med hans navn ble preget i Roma, Milano, Ravenna og i Gallia. Flere m\xc3\xa5neder etter at Orestes hadde tatt makten, krevde de germanske leiesoldatene han hadde leid ytterligere bel\xc3\xb8nninger. Da Orestes nektet, gjorde leiesoldatene oppr\xc3\xb8r under lederskapet til den \xc3\xb8stgermanske h\xc3\xb8vdingen Odovakar og marsjerte mot Ravenna. Orestes m\xc3\xb8tte dem i et slag ved Piacenza den 28. august 476 og ble beseiret. Orestes var blant de som ble drept._NEWLINE_Odovakar inntok Ravenna og tok den unge keiseren til fange. Romulus ble tvunget til \xc3\xa5 abdisere keisertronen den 4. september 476. Denne handlingen har blitt sett p\xc3\xa5 som den endelige slutt p\xc3\xa5 Vestromerriket, men avsettelsen av Romulus f\xc3\xb8rte ikke til noen merkbare forstyrrelser p\xc3\xa5 denne tiden. Roma hadde allerede mistet sitt herred\xc3\xb8mme over provinsene, germanere dominerte den romerske h\xc3\xa6ren og germanske generaler som Odovakar hadde lenge hatt den virkelige makten bak tronen. Derimot kom Italia til gjennomg\xc3\xa5 langt st\xc3\xb8rre \xc3\xb8deleggelser i det neste \xc3\xa5rhundret da den \xc3\xb8stromerske keiser Justinian I erobret landet under den gotiske krig._NEWLINE_Etter at Romulus var blitt fjernet fra tronen, sendte det romerske senat, p\xc3\xa5 vegne av Odovakar, representanter til den \xc3\xb8stromerske keiser Zenon hvor det ble anmodet om formelt \xc3\xa5 gjenforene de to halvdelene av riket: \xc2\xabvesten... krever ikke lenger sin egen keiser: en monark er mer enn nok for verden.\xc2\xbb Keiseren ble ogs\xc3\xa5 bedt om \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re Odovakar til patrisier og administrere Italia i Zenons navn. Den \xc3\xb8stromerske keiseren svarte ved \xc3\xa5 pekte p\xc3\xa5 at senatet burde rettmessig ha anmodet Julius Nepos om gjeninnta tronen p\xc3\xa5 nytt, men gikk uansett med p\xc3\xa5 deres anmodninger. Odovakar styrte deretter Italia formelt i Zenons navn.\n_START_SECTION_\nSenere liv\n_START_PARAGRAPH_\nDen endelige skjebnen til Romulus er uklart. Anonymus Valesianus skrev at Odovakar \xc2\xabfikk medlidenhet for hans ungdom\xc2\xbb (han var rundt 16 \xc3\xa5r), sparte Romulus\xe2\x80\x99 liv og ga ham en \xc3\xa5rlig pensjon p\xc3\xa5 6\xc2\xa0000 solidi f\xc3\xb8r han ble sendt til \xc3\xa5 bo med sine slektninger i Campania. Jordanes og Marcellinus Comes er samstemte i at Odovakar forviste Romulus til Campania, men nevner ingen finansiell st\xc3\xb8tte fra germaneren._NEWLINE_Kildene er enige om at Romulus bodde i Castellum Lucullanum, n\xc3\xa5 hetende Castel dell'Ovo (Lucullan Villa), i Napoli, i dag en festning, men opprinnelig bygget som et storstilt herskapshus ved havet av senatoren Lucius Licinius Lucullus p\xc3\xa5 100-tallet f.Kr. befestet av Valentinian III p\xc3\xa5 midten av 400-tallet. Fra her blir de samtidige kildene tause. Den engelske historikeren Edward Gibbon noterte i sitt store verk om Romerrikets vekst og fall at disiplene til den hellige Severinus av Noricum ble invitert av en \xc2\xabnapolitansk frue\xc2\xbb om f\xc3\xb8re sitt legeme til villaen i 488; Gibbon formoder fra dette at Augustulus \xc2\xabvar antagelig ikke lenger [i live]\xc2\xbb. Villaen ble gjort til et kloster mellom 492 og 500 av Eugippius for \xc3\xa5 oppbevare helgenens levninger._NEWLINE_Cassiodorus, den gang en sekret\xc3\xa6r hos Teoderik den store, skrev et brev i 507 til en \xc2\xabRomulus\xc2\xbb for \xc3\xa5 bekrefte hans pensjon. Thomas Hodgkin, som oversatte Cassiodorus\xe2\x80\x99 verker til engelsk, skrev i 1886 at det var \xc2\xabsikkert mulig\xc2\xbb at Romulus i brevet var den samme personen som var den siste romerske keiser. Brevet vil v\xc3\xa6re i overensstemmelse med beskrivelsen av Odovakars statskupp i Anonymus Valesianus, og at Romulus fortsatt levde tidlig p\xc3\xa5 500-tallet. Men Cassiodorus gir ingen detaljer om sin brevskrivning eller personens st\xc3\xb8rrelse eller vesen. Jordanes, som skrev en historie fra denne perioden og benyttet et sammendrag av et tidligere verk av Cassiodorus, nevner ingen pensjon.\n_START_SECTION_\nDen siste vestlige keiser\n_START_PARAGRAPH_\nDa Romulus var en p\xc3\xa5st\xc3\xa5tt tronraner, hevdet Julius Nepos \xc3\xa5 holde den lovlige tittelen som keiser da Odovakar tok makten. Imidlertid er det f\xc3\xa5 av Nepos\xe2\x80\x99 samtidige som var villig til \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte hans sak etter at han flyktet til Dalmatia. En del historikere vurderer Julius Nepos, som styrte i Dalmatia fram til han ble myrdet i 480, som den siste lovmessige vestromerske keiser._NEWLINE_Som f\xc3\xb8lge av Odovakars statskupp sendte det romerske senat et brev til Zenon hvor det ble sl\xc3\xa5tt fast at \xc2\xabmajesteten av en enkelt monark er tilstrekkelig til \xc3\xa5 fylle og beskytte p\xc3\xa5 samme tid, b\xc3\xa5de i \xc3\x98st og i Vest.\xc2\xbb Mens Zenon svarte senatet at Neops var deres lovmessige hersker, insisterte han ikke p\xc3\xa5 dette, og aksepterte de keiserlige symboler som senatet hadde fraktet til ham._NEWLINE_Odovakar tok tittelen konge av Italia og oppga den gamle keiserlige fortiden. Det var en endelig innr\xc3\xb8mmelse av hva som hadde v\xc3\xa6rt p\xc3\xa5 gang lenge, romere styrte ikke lenger Roma. Italia var i stor grad blitt kristen, Odovakar var ogs\xc3\xa5 kristen, og til sist brydde hans tilhengere seg ikke lenger om hans barbariske opphav.\n_START_SECTION_\nArv\n_START_PARAGRAPH_\nRomulus etterlot seg ingen monumenter eller egne beslutninger, men det ble preget mynter i hans navn. Som den siste keiser i Vestromerriket har han blitt portrettert flere ganger i film og litteratur. Skuespillet Romulus der Gro\xc3\x9fe (1950) av den sveitsiske forfatteren Friedrich D\xc3\xbcrrenmatt. Stykket framstiller Romerrikets siste dager som blir rolig forventet av Romulus Augustus. Til tross for fors\xc3\xb8k fra hans ministre til \xc3\xa5 tvinge keiseren til \xc3\xa5 ta avgj\xc3\xb8rende skritt mot den truende germanske invasjonen, fortrekker Romulus \xc3\xa5 v\xc3\xa6re hjemme og passe sine h\xc3\xb8ner._NEWLINE_Romerrikets endelige sammenbrudd er ogs\xc3\xa5 innledningsvis emnet for filmen The Last Legion (2007) med Colin Firth og Ben Kingsley i de fremste rollene, foruten unge Romulus Augustus framstilt av Thomas Brodie-Sangster. Filmen er basert p\xc3\xa5 en italiensk roman fra 2002 skrevet av Valerio Massimo Manfredi. Det er en fiktiv spekulasjon hvor Romulus r\xc3\xb8mmer fra fangenskapet med en liten gruppe lojale romere, reiser til de britiske \xc3\xb8yer hvor han til sist blir Uther Pendragon, den legendariske faren til kong Arthur."