b'\n_START_ARTICLE_\nHagarisme\n_START_PARAGRAPH_\nHagarisme er et tidligere anvendt ord p\xc3\xa5 islam. Det ble igjen tatt i bruk i den kontroversielle, vitenskapelige boka \xc2\xabHagarism: The Making of the Islamic World\xc2\xbb fra 1977. Boka er om Islams tidlige historie skrevet av historikerne Patricia Crone og Michael Cook. Basert p\xc3\xa5 arkeologiske funn og samtidige dokumenter p\xc3\xa5 arabisk, armensk, koptisk, gresk, hebraisk, arameisk, latin og syrisk, skildrer boka en tidlig fase av islam som er sv\xc3\xa6rt forskjellig fra arabiske historiske beretninger._NEWLINE_If\xc3\xb8lge boka ble den arabiske erobringen og dannelsen av kalifatet inspirert av messiansk j\xc3\xb8dedom, som i allianse med j\xc3\xb8der fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 gjenvinne det lovede land fra Det bysantiske riket. Koranen var et produktet av redigeringer av materialer hentet fra et utvalg av j\xc3\xb8disk-kristne og andre Midt\xc3\xb8sten-kilder p\xc3\xa5 700-tallet, og Muhammad en j\xc3\xb8disk Messias._NEWLINE_Boka er sitert og dr\xc3\xb8ftet av mange moderne historikere om tidlig Islam, men id\xc3\xa9ene er sv\xc3\xa6rt omdiskutert.\n_START_SECTION_\nHagar og Hagarenes stamme\n_START_PARAGRAPH_\nOrdet Hagarisme kommer fra Hagarenes stamme p\xc3\xa5 Den arabiske halv\xc3\xb8ya p\xc3\xa5 600-tallet. Det navnet kommer igjen fra etterkommere av den mytologiske egyptiske tjenerjenta Hagar.\n_START_SECTION_\nKilder til tidlig islam\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8lgende ikke arabiske kilder om islam fra perioden 620 til 780 er kjent:_NEWLINE_De greske kildene vi kjenner er Doctrina Jacobi nuper baptizati, John Moschus, Sofronius I av Jerusalem, pave Martin I, Maximus bekjenneren, Anti-j\xc3\xb8diske polemister fra 600-tallet, Sankt Georg-legenden, Anastasius av Sinai, Patriark Germanus, Cosmas av Jerusalem, sankt Stefan, Johannes eremitten, en gresk-koptisk papyrus], Berlin-papyrusen nummer 10677 og Timothy Stylite._NEWLINE_Vest syriske, koptiske og armenenske kilder: Fragment om den arabiske erobringen, Thomas prest, Fortellingen om barnehelgenen fra Babylon, Gabriel av Qartmin, biskop Sebeos av Bagratunis, pave Benjamin av Alexandria, en Maronitkr\xc3\xb8nike, Georg av Resh\'aina, biskop Daniel av Edessa, Athanasius av Balad, pave Isak av Alexandria, biskop Johannes av Nikiu, Theodotus av Amida, Jacob av Edessa, biskop Zacharias av Sakha, Simon av Olives, en koptisk papyrus, Theophilus av Alexandria og et brev fra biskop Jonah._NEWLINE_\xc3\x98stsyriske kilder: Isho\'yahb III av Adiabene, en kr\xc3\xb8nike av Khuzistan, Rabban Hormizd, George I, Johannes bar Penkaye, Hnanisho\' Exegete, Johannes av Daylam, Isho\'bokht i Fars, Abbeden i Sabrisho\', Isho\'dnah av Basra og Thomas av Marga._NEWLINE_Latinske kilder: Fredegar kr\xc3\xb8niken, biskop Arculf, biskop Willibald, sene vitnesbyrd, Historia miscella og Morienus grekeren._NEWLINE_Kinesiske kilder: Tongdian, T\'ang historien og Ts\'e-fu yuan-kuei.\n_START_SECTION_\nCrone og Cooks kildekritikk\n_START_PARAGRAPH_\nCrone og Cook begynner med \xc3\xa5 sette opp forutsetninger. Den viktigste var at vestlige vitenskapelig historiekunnskap om begynnelsen av Islam kun kan v\xc3\xa6re basert p\xc3\xa5 historiske, arkeologiske og filologiske data, og ikke p\xc3\xa5 islamske tradisjoner som de mente var uten historisk verdi. Basert p\xc3\xa5 det fors\xc3\xb8kte forfatterne \xc3\xa5 rekonstruere og presentere hva de hevder er et mer historisk korrekt beskrivelse av islams opprinnelse._NEWLINE_De p\xc3\xa5pekte at nesten alle sammendrag av den tidlige utviklingen av islam tar det som selvinnlysende at det er mulig \xc3\xa5 f\xc3\xa5 fram i det minste konturene av prosessen fra islamske kilder. Det er imidlertid velkjent at disse kildene er skrevet lenge etter at det skjedde. Det er ingen sikre bevis for eksistensen av Koranen i noen form f\xc3\xb8r p\xc3\xa5 690-tallet, og tradisjonen som plasserer den omkring 650 er fra midten av 700-tallet. Det historiske grunnlaget for islamske tradisjoner er dermed problematiske. Mens det ikke er overbevisende begrunnelse for \xc3\xa5 avvise det, er det p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5te ingen overbevisende grunnlag for \xc3\xa5 akseptere det. Det er ikke urimelig \xc3\xa5 unders\xc3\xb8ke islam p\xc3\xa5 vanlig m\xc3\xa5te i historieforskningen, ved bygge p\xc3\xa5 historiske fakta. De insistere p\xc3\xa5 at det som utgir seg for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re beretninger om religi\xc3\xb8se begivenheter p\xc3\xa5 600-tallet, bare er brukbare for studiet av religi\xc3\xb8se ideer p\xc3\xa5 700-tallet. De islamske kildene gir mange muligheter for tolkninger med ulike tiln\xc3\xa6rminger, men tilbyr lite som kan brukes p\xc3\xa5 noen avgj\xc3\xb8rende m\xc3\xa5te \xc3\xa5 mekle mellom dem. Forfatterne mente at den eneste veien ut av dilemmaet var helt \xc3\xa5 g\xc3\xa5 utenfor den islamske tradisjonen og starte p\xc3\xa5 nytt.\n_START_SECTION_\nCrone og Cooks oppfatning av islams tidligste historie\n_START_PARAGRAPH_\nIf\xc3\xb8lge Crone og Cook skildrer flere syriske, armenske og hebraiske kilder fra 600-tallet dannelsen av islam som en j\xc3\xb8disk messiansk bevegelse kjent som hagarisme. Den var betydelige p\xc3\xa5virket av samaritanene og babylonske j\xc3\xb8dedom. Rundt 690 skilte bevegelsen seg fra sin j\xc3\xb8diske identitet til det som senere skulle bli arabiske islam. De overlevende kildene fra perioden beskriver etterf\xc3\xb8lgere av Muhammed som Hagarenes, p\xc3\xa5 grunn av m\xc3\xa5ten Muhammed p\xc3\xa5kalte den j\xc3\xb8diske guden (Jahve), for \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re en monoteistiske tro hos araberne. Muhamed hevdet biologisk avstamming for araberne fra Abraham gjennom hans slavekone Hagar, p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5te som j\xc3\xb8dene som hevdet nedstigningen fra Abraham gjennom Sarah. I l\xc3\xb8pet av denne tidlige perioden var j\xc3\xb8dene og Hagarenes forent, i en tro som forfatterne l\xc3\xb8st beskriver som j\xc3\xb8de-hagarisme. M\xc3\xa5let var \xc3\xa5 gjenvinne det hellige land fra den kristne bysantinerne. I sin analyse av tidlige manuskripter fra \xc3\xb8yenvitner tyder p\xc3\xa5 at Muhammed var leder for en milit\xc3\xa6r ekspedisjon for \xc3\xa5 erobre Jerusalem, og at det opprinnelige Hijra henviste til en reise fra Nord-Arabia til Jerusalem.\n_START_SECTION_\nCrone og Cooks oppfatning av overgangen til dagens islam\n_START_PARAGRAPH_\nEttersom tiden gikk, konkluderte Hagarenerne at samarbeidet med j\xc3\xb8dedommen og kristen messianisme ikke ga dem den unike religi\xc3\xb8se identitet som de strebet etter. De fryktet ogs\xc3\xa5 at \xc3\xa5 lene seg for mye p\xc3\xa5 j\xc3\xb8dedommen, kunne resultere i konvertering og assimilering. Dermed konstruerte de p\xc3\xa5 700-tallet en religion for sine egne, og besluttet \xc3\xa5 skille seg fra j\xc3\xb8diske praksis og tro. Drevet av en s\xc3\xb8ken etter teologisk legitimitet utviklet de en versjon av Abrahams monoteisme, som utviklet seg fra en blanding av j\xc3\xb8dedom, samaritanisme og kristendom, som ble det som n\xc3\xa5 er islam. Crone og Cook mente at islam var laget fra j\xc3\xb8disk mytologi og symbologi ved en hellig skrift lik den j\xc3\xb8diske Torah \xe2\x80\x93 (Koranen), og en profet som Moses, sammen med en hellig by Mekka modellert etter den j\xc3\xb8diske hellige byen Jerusalem i tilknytning til et hellig fjell.\n_START_SECTION_\nNoen vurderinger av Crone og Cooks bok om hagarismen\n_START_PARAGRAPH_\nI 1978 mente Josef Van Ess at en tilbakevisning er kanskje un\xc3\xb8dvendig siden forfatterne ikke fors\xc3\xb8ker \xc3\xa5 bevise hypotesen i boken i detalj. De gir en bare ny tolkning av kjente fakta, men siden aksepterte fakta bevisst er satt opp ned, blir deres tiln\xc3\xa6rming katastrofal."._NEWLINE_I 1978 skr\xc3\xb8t John Wansbrough av boka. Men han mente at de fleste, om ikke alle kildene har blitt eller kan bli utfordret p\xc3\xa5 om de er ekte. Han har reservasjoner mot forfatternes metodiske forutsetninger, hvorav den viktigste bruk av kilder laget av fremmede og for det meste fiendtlige observat\xc3\xb8rer. Kildene er brukt til \xc3\xa5 beskrive ikke bare \xc3\xa5penlys atferd, men ogs\xc3\xa5 intellektuell og \xc3\xa5ndelig utvikling av islam._NEWLINE_I 1978 mente Eric Manheimer at forskningen p\xc3\xa5 hagarismen er grundig, men konklusjonene mangler balanse. En er for mye mot hyperkritisk side._NEWLINE_I 1978 beskrev Oleg Grabar boken som en briljant, fascinerende, original, arrogant og h\xc3\xb8yst diskutabelt. Men det f\xc3\xb8rte dem til billig uttalelser eller uttalelser som krever uvanlig intellektuell gymnastikk \xc3\xa5 forst\xc3\xa5. Han mente at forfatterne manglet hele det historiske grunnlaget, men ber\xc3\xb8mmet ogs\xc3\xa5 forfatterne for \xc3\xa5 pr\xc3\xb8ve \xc3\xa5 forholde seg til det muslimske fenomenet ved bruk av anerkjente teorier._NEWLINE_I 1981 mente RB Sergeant at boka ikke bare er bittert anti-islamsk i tone, men anti-arabisk i dens overfladiske ideer._NEWLINE_I 1982 mente Michael G. Morony at til tross for en nyttig bibliografi, var boka et tynt stykke kulturhistorie full av generaliseringer og lettvinte antagelser. Det er mer argument enn bevis._NEWLINE_I 1995 skrev David Waines at teorien i boka har v\xc3\xa6rt nesten universelt avvist. Bevisene er altfor forel\xc3\xb8pige og motstridende til \xc3\xa5 konkludere med at araberne og j\xc3\xb8dene var s\xc3\xa5 intime._NEWLINE_I 1997 skrev Robert G. Hoyland at boka fulgte den franske historikeren Claude Cahens r\xc3\xa5d, i sin rekonstruksjon av fremveksten av islam. De fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 skrive p\xc3\xa5 grunnlag av vitneutsagn utenfor den islamske tradisjonen. Likevel har en, med et par bemerkelsesverdige unntak (som Lawrence I. Conrad og Michael Morony) ikke fulgt denne linjen med \xc3\xa5 unders\xc3\xb8ke islam. Han mente det var uheldig om en \xc3\xb8nsker \xc3\xa5 f\xc3\xa5 en riktig forst\xc3\xa5else av hendelser og utvikling. Han mente at hagarismen var i ferd med \xc3\xa5 utvikle seg til en bredere tverrfaglig litter\xc3\xa6r tiln\xc3\xa6rming, og at flere studier ville dukke opp._NEWLINE_I 2002 mente David Cook at historiske apokalypser kan v\xc3\xa6re basert p\xc3\xa5 en historisk kjerne, ettersom muslimene delte med j\xc3\xb8dene \xc3\xb8nsket om \xc3\xa5 bygge det tredje tempelet._NEWLINE_I 2005 mente John C. Reeves at hagarismen fortsatt trengte mye grunnforskning. Det er et viktig omr\xc3\xa5de for forskningen som har v\xc3\xa6rt utmark for moderne vestlige l\xc3\xa6rde, og dermed er sammenlignende studier p\xc3\xa5 tvers av religi\xc3\xb8se grenser i sin barndom. En av de viktigste oppgavene inneb\xc3\xa6rer systematisk identifikasjon, sortering, og publisering av det massive antallet apokalyptiske skrifter fra senantikk og tidlig middelalder i manuskriptsamlinger p\xc3\xa5 biblioteker og forskningsinstitutter over hele verden.'