b'\n_START_ARTICLE_\nDen norske spr\xc3\xa5kstriden\n_START_PARAGRAPH_\nDen norske spr\xc3\xa5kstriden, sprogstriden eller m\xc3\xa5lstriden er en norsk, kulturell og politisk kontrovers knyttet til den skriftlige rettskrivningen og ogs\xc3\xa5 muntlig bruk av det norske spr\xc3\xa5k. Bakgrunnen for spr\xc3\xa5kstriden ligger i den dansk\xe2\x80\x93norske unionen, hvor eldre tids mellomnorsk etterhvert ble erstattet av dansk som administrasjonsspr\xc3\xa5k, skriftspr\xc3\xa5k og elitespr\xc3\xa5k i Norge. Spr\xc3\xa5kstriden var p\xc3\xa5 1800-tallet knyttet til forholdet mellom det danske skriftspr\xc3\xa5ket og uttalen av dette i overklassen i norske byer, gjerne omtalt som dannet dagligtale, p\xc3\xa5 den ene siden og de folkelige dialektene og etterhvert landsm\xc3\xa5let p\xc3\xa5 den andre. P\xc3\xa5 1900-tallet dreide fokuset i spr\xc3\xa5kstriden seg i st\xc3\xb8rre grad i retning av normeringen av disse to skriftspr\xc3\xa5kene og sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let om de skulle sl\xc3\xa5s sammen til et tenkt samnorsk.\n_START_SECTION_\nHistorikk\n_START_PARAGRAPH_\nGjennom den mer enn 400-\xc3\xa5rige unionen med Danmark ble gradvis det gamle norske skriftspr\xc3\xa5ket erstattet av et blandingsspr\xc3\xa5k basert i hovedsak p\xc3\xa5 dansk. S\xc3\xa5ledes ble det r\xc3\xa5dende skriftspr\xc3\xa5ket i Norge i unionstiden etterhvert et dansk spr\xc3\xa5k - hvilket var helt forskjellig fra det norr\xc3\xb8ne spr\xc3\xa5ket som var i bruk f.eks. av Magnus Lagab\xc3\xb8te. S\xc3\xa5 da Norge ved unionsoppl\xc3\xb8sningen i 1814 ble adskilt fra det man kan kalle sitt kulturelle opphav, oppstod det et spr\xc3\xa5klig vakuum  - styringspr\xc3\xa5ket var dansk, mens et stort flertall av befolkningen brukte ulike norske dialekter som tildels l\xc3\xa5 langt fra det klokkerdanske skriftspr\xc3\xa5ket. Det kom snart spede fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 utvikle et nasjonalt norsk spr\xc3\xa5k, som skulle v\xc3\xa6re forskjellig fra det r\xc3\xa5dende danske spr\xc3\xa5ket i styringsverket. Den f\xc3\xb8rste tiln\xc3\xa6rmelsen var den s\xc3\xa5kalte fornorskninglinjen som bl.a. Henrik Wergeland stod for, hvorved det danske kansellispr\xc3\xa5ket skulle tilf\xc3\xb8res norske elementer og derved bli et norsk spr\xc3\xa5k. Denne linjen ble etterhvert formalisert gjennom Knud Knudsen og hans virke som f\xc3\xb8rte til riksm\xc3\xa5let. P\xc3\xa5 den annen side var det krefter som \xc3\xb8nsket et norsk m\xc3\xa5l p\xc3\xa5 s\xc3\xa5kalt folkem\xc3\xa5ls grunn, noe som ble til landsm\xc3\xa5let, samlet fra s\xc3\xa5kalte ufordervede dialekter (ikke p\xc3\xa5virket av dansk) av Ivar Aasen og som fra 1917 har blitt benevnt som nynorsk._NEWLINE_De norske skiftnormene har v\xc3\xa6rt gjennom en rekke skriftreformer og endringer i ordtilfanget. I sin ytterste konsekvens hadde dette fra politisk hold i perioden 1917-66 det m\xc3\xa5l for \xc3\xb8ye \xc3\xa5 f\xc3\xb8ye sammen bokm\xc3\xa5l og nynorsk i det s\xc3\xa5kalte samnorsk. Denne tanken ble forlatt i 1966, og senere reformer har f\xc3\xb8rt bokm\xc3\xa5let n\xc3\xa6rmere riksm\xc3\xa5let, selv om det overordnede m\xc3\xa5let har v\xc3\xa6rt \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge vanlig norsk talem\xc3\xa5l._NEWLINE_Nasjonalbibliotekar Aslak Sira Myhre\xc2\xa0argumenterte i 2017 for at den norske spr\xc3\xa5kstriden er i ferd med \xc3\xa5 d\xc3\xb8 ut, som f\xc3\xb8lge av at moderat bokm\xc3\xa5l har blitt den helt dominerende form for bokm\xc3\xa5l, samtidig som forskjellene mellom normert bokm\xc3\xa5l og riksm\xc3\xa5l er s\xc3\xa5 godt som forsvunnet i l\xc3\xb8pet av 2000-\xc3\xa5rene.'