b'\n_START_ARTICLE_\nOm kirkens babylonske fangenskap\n_START_PARAGRAPH_\nOm kirkens babylonske fangenskap (latin: De captivitate Babylonica ecclesiae praeludium) er det annet av de tre programmatiske skrifter som Martin Luther forfattet i  1520, etter at han sommeren det \xc3\xa5ret hadde f\xc3\xa5tt vite at pave Leo X i bullen Exurge Domine truet ham med ekskommunikasjon s\xc3\xa5fremt han ikke trakk tilbake en rekke l\xc3\xa6restandpunkter han hadde inntatt. _NEWLINE_I stedet utviklet han sin l\xc3\xa6re ytterligere og skjerpet selv tonen i sin kontrovers med kirkens ledere. Hans tre programmatiske skrifter er Skriftet til den kristne adel (august 1520), Om kirkens babylonske fangenskap (oktober 1520) og Om den kristne frihet (november 1520).\n_START_SECTION_\nSakramentene\n_START_PARAGRAPH_\nI dette nye skriftet tar Luther for seg kirkens sakramentsl\xc3\xa6re. Om kirkens babylonske fangenskap var forfattet i september, og ble utgitt som et firesiders traktat av boktrykkeren Melchior Lotter tidlig den 6. oktober 1520. Det synes \xc3\xa5 ta som et utgangspunkt kritikk mot Luthers standpunkter fremf\xc3\xb8rt av dominikanerne Hermann av Leipzig og Isidoro Isolani fra Cremona (sistnevnte skrev anonymt mot Luther i november 1519)._NEWLINE_Etterhvert  kom  De captivitate i flere opplag, ogs\xc3\xa5 oversatt til tysk. At dette skrivet var Luthers mest revolusjonerende arbeid s\xc3\xa5 langt ble umiddelbart klart for kirkelesere og teologer over hele Europa. Intet av det han s\xc3\xa5 langt hadde skrevet var et klarere uttrykk for hans brudd med Den katolske kirke. Det er all grunn til \xc3\xa5 regne med at utfallet av prosessen mot ham under riksdagen i Worms v\xc3\xa5ren 1521 ble avgj\xc3\xb8rende bestemt av at Luther nektet \xc3\xa5 trekke tilbake de synspunkter han hadde fremlagt i dette skriftet. _NEWLINE_Luther hevder i dokumentet at det ikke er syv sakramenter, men to (kanskje tre): D\xc3\xa5p og nattverd, kanskje bot (skriftem\xc3\xa5l).\n_START_SECTION_\nD\xc3\xa5pen\n_START_PARAGRAPH_\nD\xc3\xa5pen m\xc3\xa5 ikke settes i skyggen av utfyllende botsgjerninger eller munkel\xc3\xb8fter. Den har betydning for hele livet, fordi vi s\xc3\xa5 lenge vi lever m\xc3\xa5 utf\xc3\xb8re det som d\xc3\xa5pen betyr, nemlig \xc3\xa5 d\xc3\xb8 fra synden og oppst\xc3\xa5 til nytt liv. \xc2\xabDet er ikke sakramentet, men troen p\xc3\xa5 sakramentet, som helliggj\xc3\xb8r\xc2\xbb. Det avgj\xc3\xb8rende er mottakerens tro, og ikke den m\xc3\xa5te d\xc3\xa5pen utf\xc3\xb8res p\xc3\xa5, eller den formel som anvendes. Luther betegner det som \xc2\xabdet stiveste vr\xc3\xb8vl\xc2\xbb \xc3\xa5 kun ville godkjenne d\xc3\xa5psformelen \xc2\xabi Faderens og S\xc3\xb8nnens og Den hellige \xc3\x85nds navn\xc2\xbb, ettersom apostlene d\xc3\xb8pte \xc2\xabi Jesu navn\xc2\xbb (noe Luther utleder fra Apg 2,38; 10,48 og 19,5). \xc2\xabHvordan d\xc3\xa5pen enn blir meddelt, s\xc3\xa5 lenge den bare ikke blir meddelt i et menneskes men i Herrens navn, gj\xc3\xb8r den salig. Ja, jeg tviler ikke p\xc3\xa5 at hvis en mottar den i Herrens navn, er han i sannhet d\xc3\xb8pt i Herrens navn, selv om en ugudelig prest ikke burde meddele den i Herrens navn. For d\xc3\xa5pens kraft beror ikke s\xc3\xa5 meget p\xc3\xa5 meddelerens som p\xc3\xa5 mottakerens tro og bruk\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nBoten\n_START_PARAGRAPH_\nBoten (skriftem\xc3\xa5let) kan strengt tatt ikke kalles et sakrament, mener Luther, fordi den mangler de synlige tegn og i grunnen bare er en tilbakevenden til d\xc3\xa5pen. Likevel var Luther enn\xc3\xa5 villig til \xc3\xa5 regne den som et tredje sakrament som var innstiftet av Kristus ved hans l\xc3\xb8fteord om syndenes forlatelse (Matt 16,19 og 18,8; Joh 20,23).\n_START_SECTION_\nIkke-sakramentene\n_START_PARAGRAPH_\nLuther mener at konfirmasjon, ekteskap, prestevielse og den siste olje ikke b\xc3\xb8r anses som sakramenter fordi de mangler et s\xc3\xa6rlig guddommelig l\xc3\xb8fteord og et ytre tegn. For ekteskapets del avviser Luther p\xc3\xa5beropelsen av Ef 5,32, fordi det i den greske grunntekst st\xc3\xa5r det mysterium, og ikke sakrament som det heter i den latinske bibeloversettelsen. Prestevielsen er ikke et sakrament, men bare en kirkeskikk, mener Luther. Heller ikke kan den siste olje begrunnes ut fra Jak 5,14, som ikke taler om noe d\xc3\xb8dssakrament, men om olje som et legemiddel anvendt under b\xc3\xb8nn til Gud om den sykes helbredelse.\n_START_SECTION_\nIkke egnet til teologisk dialog\n_START_PARAGRAPH_\nDen utforming skrivet ble gitt, viser at det her ikke dreide seg om \xc3\xa5 opprette et godt samtaleklima med kirkeledelse eller katolsksinnede teologer, men om \xc3\xa5 verve og oppildne st\xc3\xb8ttespillere. P\xc3\xa5 endel punkter inneb\xc3\xa6rer korrekturene av katolsk l\xc3\xa6re delvis at Luther ikke fullt ut kjente katolsk l\xc3\xa6re slik den ble dosert andre steder i Europa enn der han hadde studert den, delvis at han karikerer den. Det m\xc3\xa5 dog sies at det var endel forvirring p\xc3\xa5 katolsk hold om en rekke teologiske sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. Men p\xc3\xa5 en lang rekke viktige punkter er hans avskjed med den katolske l\xc3\xa6re helt reell, og kan ikke reduseres til tidsbestemte forhold eller misforst\xc3\xa5elser. _NEWLINE_Selve navnet p\xc3\xa5 dokumentet viser at det er et kampskrift. Med \xc2\xabdet babylonske fangenskap\xc2\xbb siktes det til \xc3\x85penbaringsboken der \xc2\xabBabylon\xc2\xbb brukes allegorisk om frafall fra og forr\xc3\xa6deri mot troen: \xc2\xabBabylon, den store, mor til skj\xc3\xb8gene og til stygghetene p\xc3\xa5 jorden\xc2\xbb (\xc3\x85pb 17,5). Luther skriver at han er viss p\xc3\xa5 at paved\xc3\xb8mmet er Babylons rike _NEWLINE_(certus sum, papatum esse regnum Babylonis). Han skriver at \xc2\xabpaved\xc3\xb8mmet er i sannhet Babylons rike, ja den sanne antikrists rike\xc2\xbb.  Roma er Babylon, og \xc2\xabVed Babylons elver sitter vi og gr\xc3\xa5ter n\xc3\xa5r vi kommer Sion i hu\xc2\xbb (jfr. Salm 137,1). Han taler om pavelig tyranni, og karakteriserer de pavetro kirkefolk som \xc2\xabgresshopper, parasittlarver og tusenbein\xc2\xbb.'