b'\n_START_ARTICLE_\nBeelzebufo\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nFunnene av Beelzebufo er fragmentariske. De f\xc3\xb8rste fossilfragmentene ble funnet I 1993 av den amerikanske paleontologen David W. Krause ved Stony Brook University. Det tok 14 \xc3\xa5r f\xc3\xb8r forskerne hadde nok funn til \xc3\xa5 kunne rekonstruere dyret. 75 forskjellige funn har gitt nok materiale til \xc3\xa5 kunne rekonstruere deler av skjelettet og en nesten komplett hodekalle._NEWLINE_Arten har kommet opp i over 40 cm og har kunnet veie s\xc3\xa5 mye som 4 kilo. Dette er st\xc3\xb8rre enn den st\xc3\xb8rste n\xc3\xa5levende froskearten goliatfrosken Rana goliathus som kan bli noe over 30 centimeter. Beelzebufo hadde korte, kraftige for- og bakbein, og et stort hode med bred munn. Knoklene I hodeskallen har en knudrete ytteroverflate som tyder p\xc3\xa5 at den kan ha hat en form for hudpanser, i alle fall p\xc3\xa5 hodet. Det store gapet og de korte, kraftige lemmene antyder at Beelzebufo i all hovedsak var en bakholdspredator, som satt stille og ventet p\xc3\xa5 at et egnet bytte skulle komme forbi. Med sin store munn ville kjempefrosken v\xc3\xa6re i stand til \xc3\xa5 ta ganske store byttedyr, inkludert primitive pattedyr og sm\xc3\xa5 dinosaurer. Lagene Beelzebufo er funnet i tyder p\xc3\xa5 at den levde i t\xc3\xb8rre eller halvt\xc3\xb8rre omr\xc3\xa5der.\n_START_SECTION_\nBiogeographi\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om Beelzebufo er funnet p\xc3\xa5 Madagaskar, viser arten store likhetstrekk med hornfroskene som lever i S\xc3\xb8r- og Mellom-Amerika. S\xc3\xa6rlig likner den de artene som i dag selges som kjeledyr under navnet Pacman-frosker. En velvoksen packman-frosk  som Cranwells hornfrosk (Ceratophrys cranwelli) kan bli 15 cm, omtrent en fjerdedel av st\xc3\xb8rrelsen p\xc3\xa5 Beelzebufo, men viser ellers samme generelle trekk med korte lemmer og hornpryd._NEWLINE_Den store likheten med de s\xc3\xb8ramerikanske hornfroskene har voldet forskere en del hodebry. If\xc3\xb8lge n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende rekonstrusjoner av kontinentaldrift hadde Madagaskar brutt l\xc3\xb8s fra superkontinentet Gondwanaland allerede i slutten av Jura for rundt 140 millioner \xc3\xa5r siden, f\xc3\xb8r det tidspunktet man har antatt hornfroskene var utviklet. Dette har f\xc3\xa5tt flere til \xc3\xa5 foresl\xc3\xa5 at det har eksistert en landbro mellom Madagaskar og S\xc3\xb8r-Amerika (via Antarktis) mye senere enn tidligere antatt. Dette st\xc3\xb8ttes av oppdagelsen av en primitiv palme p\xc3\xa5 Madagaskar, Tahina spectabilis, et palme som ogs\xc3\xa5 finnes i S\xc3\xb8r-Amerika._NEWLINE_En annen mulighet er at hornfroskene utviklet seg tidligere og har hatt en mye st\xc3\xb8rre utbredelse i Mesozoicum enn i dag, og ogs\xc3\xa5 eksistert i Afrika og India, eller at slektskapet med hornfroskene er en feiltolkning, og skyldes at Beelzebufo har hatt samme livsstil som hornfroskene og derfor har utviklet like trekk (se: Analogi (biologi).)'