b'\n_START_ARTICLE_\nDen nye hollandske vannlinjen\n_START_PARAGRAPH_\nDen nye hollandske vannlinjen (ned.: De Nieuwe Hollandse Waterlinie) er en viktig, historisk forsvarslinje for Nederland som fikk sitt navn i 1871. Denne nye linjen skulle erstatte vannlinjen som ble konstruert p\xc3\xa5 slutten av det 17. \xc3\xa5rhundre. En viktig forskjell mellom de to er at den nye linjen ble lagt \xc3\xb8st for byen Utrecht og dermed beskyttet ogs\xc3\xa5 denne byen._NEWLINE_I 1995 lot den nederlandske staten disse forsvarsverkene f\xc3\xb8yes til UNESCOs forel\xc3\xb8pige liste over verdensarven. Frem til 2008 har den nye hollandske vannlinjen ikke blitt plassert p\xc3\xa5 verdensarvlisten, \xc3\xa5rsaken skal v\xc3\xa6re at dens funksjon delvis overlapper Stelling van Amsterdams. En mulig l\xc3\xb8sning kan v\xc3\xa6re \xc3\xa5 f\xc3\xb8ye disse to forsvarsverkene sammen til Festning Holland.\n_START_SECTION_\nFortene\n_START_PARAGRAPH_\nDer hvor inundasjon ikke var mulig og p\xc3\xa5 steder der veier krysset vannlinjen bygget man fort. Hvert enkelt fort ble tilpasset kravene som ble gitt av landskapet p\xc3\xa5 stedet der det ble bygget. Av alle fortene er det kun fem som er bygget over det samme grunnrisset: Fort Kijkuit og Fort Spion er identiske, mens Fort Tienhoven er en speilvendt versjon av disse. Videre er ogs\xc3\xa5 Fort Blauwkapel og Fort Vossegat bygget etter samme grunnriss._NEWLINE_Omr\xc3\xa5dene som ble satt under vann var den viktigste delen av forsvaret. Tropper som pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 krysse disse omr\xc3\xa5dene skulle sl\xc3\xa5s tilbake ved hjelp av lett skyts montert p\xc3\xa5 flatbunnede prammer (ned.: uitleggers). Fortene tjente som forsterkninger ved linjens svake punkter, der forbindelseslinjer krysset den, og som beskyttelse for inundasjonsslusene som slapp vann inn i omr\xc3\xa5det og regulerte vannh\xc3\xb8yden.\n_START_SECTION_\nVannlinjen bygges\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb8rste skissene ble laget p\xc3\xa5 slutten av det 18. \xc3\xa5rhundre. Cornelis Kraijenhoff som var direkt\xc3\xb8r for de Hollandske fortifikasjonene fra 1796, s\xc3\xa5 gjerne at den gamle hollandske vannlinjen ble skj\xc3\xb8vet lengre mot \xc3\xb8st slik den ogs\xc3\xa5 beskyttet byen Utrecht. Etter at landet ble inkludert i det franske keiserriket, viste det seg at Napol\xc3\xa9on Bonaparte var interessert i planen. Dette fordi den for ham strategisk viktige byen Amsterdam ble beskyttet, men planen ble aldri utf\xc3\xb8rt. Etter hans fall ble planene funnet frem igjen, og i 1815 avgjorde kong Vilhelm I at forsvarslinjen skulle bygges._NEWLINE_Arbeidet tok lang tid. Hele komplekset, med alle slusene, fortene og de andre forsvarsverkene, ble ikke ferdigstilt f\xc3\xb8r ca. 1870. I de p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rene fulgte den ene ombyggingen av fortene etter den andre. Dette var et resultat av den tekniske utviklingen med hensyn til v\xc3\xa5pen og ammunisjon. Dette ble ikke avsluttet f\xc3\xb8r Nederland mobiliserte i 1939._NEWLINE_Selv om fortene er den delen av vannlinjen som er mest synlig, l\xc3\xa5 dens styrke f\xc3\xb8rst og fremst i sammenhengen mellom de ulike delene. Et lite dike eller en sluse kunne spille en viktigere rolle enn et fort fordi det regulerte vann-niv\xc3\xa5et i et omr\xc3\xa5de som ble satt under vann (inundert)._NEWLINE_I denne sammenhengen b\xc3\xb8r ingeni\xc3\xb8r Jan Blanken (1775\xe2\x80\x931838) ikke glemmes, han hadde utviklet en spesiell type sluse (viftesluse) som ble brukt i slusen ved Schenkeldijk. I denne typen sluse kan d\xc3\xb8rene b\xc3\xa5de \xc3\xa5pnes og lukkes mot vanntrykket, noe som ikke er mulig med vanlige sluser.\n_START_SECTION_\nEndringer\n_START_PARAGRAPH_\nJordvollene og den lette bestykningen gjorde den nye vannlinjen svak. Da bestykningen ble endret ca. 1860 og en del av den fransk-pr\xc3\xb8yssiske krigen ble utkjempet her i 1870\xe2\x80\x931871, viste det seg at linjen ikke var sterk nok. Dette f\xc3\xb8rte til at linjen ble endret og forsterket gjentatte ganger, slik at den skulle kunne st\xc3\xa5 bedre rustet mot nyere v\xc3\xa5pen og ammunisjon. Et eksempel p\xc3\xa5 dette er brisantgranaten. Videre ble noen av fortene rundt Utrecht skj\xc3\xb8vet n\xc3\xa6rmere en eventuell front. Blant disse var Hemeltje, Vechten, Rijnauwen, Hoofddijk, Ruigenhoek og Gagel. Sammen overtok de funksjonen som de fire lunetten p\xc3\xa5 Houtense Vlakte, fort Vossegat og fortet ved de Klop hadde hatt._NEWLINE_Takket v\xc3\xa6re bedre v\xc3\xa5pen, kunne fortene bygges med 2\xe2\x80\x933 km avstand. Dette gjorde at fortene kunne forsvare hverandre, og for \xc3\xa5 forsterke dette ble mindre forsvarsstillinger som for eksempel batterier, v\xc3\xa5penbunkere og skytterstillinger bygget mellom fortene._NEWLINE_Den fremskutte linjen ble ogs\xc3\xa5 ombygget og modernisert flere ganger, sist tidlig i 1940. I 1940 ble betongkasematter og tilfluktsbunkere for grupper av infanteri bygget. Disse verkene finnes fremdeles, men er s\xc3\xa5 godt skjult at de lett kan overses om man ikke er lokalkjent._NEWLINE_Fortene var konstruert slik at de var s\xc3\xa5 lave som mulig, og ser i dag ikke ut til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re stort mer enn sm\xc3\xa5 forh\xc3\xb8yninger i landskapet. Ofte har tr\xc3\xa6r og busker bidratt til \xc3\xa5 skjule dem enda bedre. De var gravet ned i bakken, med forsiden dekket av et flere meter tykt jordlag som skulle ta av for ild fra fiendtlig skyts. Baksiden er som oftest ikke synlig f\xc3\xb8r man er helt n\xc3\xa6r, og ligger ofte under bakkeniv\xc3\xa5. I senere \xc3\xa5r er det plassert informasjonsskilt ved de fleste fortene, slik at forbipasserende kan bli oppmerksom p\xc3\xa5 dem.\n_START_SECTION_\nForsterkede posisjoner i den nye hollandske vannlinjen\n_START_PARAGRAPH_\nGenerelt sett fra nord til s\xc3\xb8r, fra Zuiderzee til Biesbosch.'