b"\n_START_ARTICLE_\nJean-Baptiste Louis Gresset\n_START_SECTION_\nBakgrunn i jesuittordenen\n_START_PARAGRAPH_\nJean-Bapriste Gresset ble oppfostret hos jesuittene og inntr\xc3\xa5dte i 1726 som novise i deres orden. Han ble senere sendt til Paris til Lyc\xc3\xa9e Louis-le-Grand og senere satt inn som l\xc3\xa6rer ved andre av ordenens skoler (Moulins, Tours, Rouen). _NEWLINE_I 1730 kunne han med stort hell debutere dikterisk med oden \xc2\xabSur l'amour de la patrie\xc2\xbb._NEWLINE_I 1731 utgav han sin f\xc3\xb8rste diktsamling og i 1734 sitt mest ber\xc3\xb8mte dikt, Vert-Vert, histoire d'un perroquet de Nevers. Det er en serdeles kvikk og elegant satire som skildrer hvordan en papeg\xc3\xb8ye som har vokst opp blant nonnene i et kloster og blant dem l\xc3\xa6rt b\xc3\xa5de b\xc3\xb8nner og fromme talem\xc3\xa5ter, blir s\xc3\xa5 ber\xc3\xb8mt at nonnene i et annet kloster ber om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 l\xc3\xa5ne den. P\xc3\xa5 reisen kommer den imidlertid i d\xc3\xa5rlig selskap og l\xc3\xa6rer seg matrosenes eder og plumpe uttrykk. Naturligvis oppvekker den stor forargelse n\xc3\xa5r den ved ankomsten fremplaprer sin nyervervede l\xc3\xa6rdom. Diktets to siste sanger, senere tilkomne, finnes ikke lengre, ettersom Gresset brente opp dem. _NEWLINE_Hans conte Le lutrin vivant og hans \xc3\xa9pitre La chartreuse hadde som f\xc3\xb8lge at han ble utestengt fra jesuittordenen i 1735.\n_START_SECTION_\nUt av jesuittordenen, fetert verdensmann\n_START_PARAGRAPH_\nGresset ble da en popul\xc3\xa6r verdensmann, som spilte en rolle i Paris' salonger. Han fors\xc3\xb8kte seg p\xc3\xa5 noe nytt med tragedien med \xc3\x89douard III (1740), men uten fremgang. Bedre lykke gjorde hans lystspill: Sidney (1745), Les bourgeois (1747), Les parvenus (1748) og fremfor alt Le m\xc3\xa9chant (1747), som er hans mesterverk. Stykkets helt er en av tidens egoistiske og korrumperte \xc2\xabrou\xc3\xa9er\xc2\xbb, som forn\xc3\xb8yer seg med \xc3\xa5 baktale damene i sine omgivelser. Gressets rykte var stort. _NEWLINE_I 1748 ble han medlem av Det franske akademi. _NEWLINE_I 1749 vendte han tilbake til sin f\xc3\xb8deby, giftet seg og grunnla der i 1750 et akademi for vitenskap, diktning og kunst. Ved denne tid ble han religi\xc3\xb8s, angret sine ungdomsdikter og ford\xc3\xb8mte i 1756 i et \xc3\xa5pent brev sine poetiske ungdomssynder. Dette ble tatt gunstig imot p\xc3\xa5 h\xc3\xb8yere hold. Han ble utnevnt til akademiets direkt\xc3\xb8r, lykk\xc3\xb8nsket i 1774 i akademiets nabn kong Ludvig XVI til hans tronbestigning og ble adlet. _NEWLINE_Hans lette talent, fine observasjon og elegante kvikkhet gj\xc3\xb8r ham til en av 1700-tallets elskverdigste franske forfattere. Hans \xc5\x92uvres compl\xc3\xa8tes e\xc3\xa4r utgitte av Renouard i 3 bind i 1811, Po\xc3\xa9sies in\xc3\xa9dites av V. de Beauvill\xc3\xa9 i 1863 og Po\xc3\xa9sies choisies av Der\xc3\xb4me i 1883."