b"\n_START_ARTICLE_\nRomersk Britannia\n_START_SECTION_\nTidlig kontakt\n_START_PARAGRAPH_\nBritannia var ikke ukjent for antikkens verden. S\xc3\xa5 tidlig som p\xc3\xa5 300-tallet f.Kr. hadde grekerne, f\xc3\xb8nikere og karthagere handlet tinn fra Cornwall:  grekerne referert til Cassiterides (\xc2\xabTinn\xc3\xb8yene\xc2\xbb) og beskrev at disse \xc3\xb8yene l\xc3\xa5 et sted n\xc3\xa6r vestkysten av Europa. Den karthanske sj\xc3\xb8mannen Himilco skal etter sigende ha bes\xc3\xb8kt \xc3\xb8yene p\xc3\xa5 400-tallet f.Kr., og den greske utforskeren Pytheas fra Massalia p\xc3\xa5 300-tallet f.Kr. Men generelt ble \xc3\xb8yene sett p\xc3\xa5 som et mystisk sted som en del antikke forfattere tvilte p\xc3\xa5 i det hele tatt eksisterte._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste direkte romerske kontakt kom med den romerske general og framtidige diktator Julius C\xc3\xa6sar. Han gjennomf\xc3\xb8rte to ekspedisjoner til Britannia i \xc3\xa5rene 55 og 54 f.Kr. som avleggere av erobringen av Gallia fordi han mente at britonerne i dagens England hadde bidratt til gallernes motstand. Den f\xc3\xb8rste ekspedisjonen som mest var en form for rekognosering og sondering enn en full invasjon, tok fotfeste p\xc3\xa5 kysten av Kent, men uten kavaleri og fordi en storm i Den engelske kanalen \xc3\xb8dela skipene hans, var det umulig for romerne \xc3\xa5 avansere videre. Om ekspedisjonen var milit\xc3\xa6rt mislykket var den likevel en politisk suksess: det romerske senatet erkl\xc3\xa6rte 20 dagers offentlig ferie i Roma for \xc3\xa5 feire denne enest\xc3\xa5ende bedriften ved \xc3\xa5 ta gisler fra Britannia, og fordi belgiske stammer ble beseiret da de romerske styrkene igjen var tilbake p\xc3\xa5 kontinentet._NEWLINE_I hans andre invasjon \xc3\xa5ret etter tok C\xc3\xa6sar med seg en betydelig st\xc3\xb8rre h\xc3\xa6r og fortsatte med \xc2\xabpisk og gulrot\xc2\xbb-politikken; han inviterte innf\xc3\xb8dte stammer til \xc3\xa5 underkaste seg ham og gi fra seg gisler i bytte mot fred. En vennligsinnet lokal h\xc3\xb8vding, Mandubracius, ble installert, og hans rival Cassivellaunus ble underkastet. Gisler ble tatt, men historikerne er uenige om den tributt som man kom overens om, ble betalt av britonerne f\xc3\xb8rst etter at C\xc3\xa6sar hadde reist tilbake til Gallia med sine styrker._NEWLINE_C\xc3\xa6sar hadde ikke erobret noe territorium og hadde heller ikke etterlatt seg tropper, men han hadde etablert klientkonger p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya og hadde f\xc3\xb8rt Britannia inn under Romas sf\xc3\xa6re av politisk innflytelse. Keiser Augustus planla invasjoner i 34, 27 og 25 f.Kr., men omstendighetene var aldri gunstige. Forholdet mellom Britannia og Romerriket besto av diplomati og handel. Strabon, som skrev sent i Augustus\xe2\x80\x99 regime, hevdet at skattene p\xc3\xa5 handelen f\xc3\xb8rte til st\xc3\xb8rre \xc3\xa5rlige inntekter enn hva en erobring ville ha gitt. Likeledes har arkeologiske unders\xc3\xb8kelser vist en \xc3\xb8kning i importerte luksusvarer til det s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Britannia p\xc3\xa5 denne tiden. Strabon nevner ogs\xc3\xa5 britonske konger som sendte ambassad\xc3\xb8rer til Augustus, og Augustus\xe2\x80\x99 egen Res Gestae Divi Augusti refererer til to britiske konger han mottok som flyktninger. Da en del av Tiberius\xe2\x80\x99 skip ble f\xc3\xb8rt til Britannia av en storm under hans krigf\xc3\xb8ring i Germania i \xc3\xa5r 16 e.Kr. ble disse sendt tilbake til ham av lokale h\xc3\xb8vdinger og det ble fortalt fortellinger om store uhyrer._NEWLINE_Roma synes \xc3\xa5 ha oppmuntret til en maktbalanse i s\xc3\xb8rlige Britannia ved \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte to mektige konged\xc3\xb8mmer: Catuvellaunere (Catuvellauni), styrt av etterkommerne til Tasciovanus, og atrebatere (Atrebates), styrt av etterkommerne til Commius. Denne politikken ble fulgt fram til \xc3\xa5r 39 eller 40 da keiser Caligula mottok et forvist medlem av catuvellaunere, og keiseren satte i gang en invasjon av Britannia. Denne invasjonen som kollapset under farseaktige omstendigheter allerede f\xc3\xb8r invasjonsh\xc3\xa6ren hadde forlatt Gallia. Han skal ha stilt opp sine styrker i slagformasjon i Gallia, vendt mot Den engelske kanal, og beordret dem til \xc3\xa5 angripe sivet i vannkanten. Han fikk s\xc3\xa5 soldatene til \xc3\xa5 samle skjell som ble bragt til Roma som \xc2\xabkrigsbytte\xc2\xbb. I 43 foretok Claudius et felttog, som var vellykket, og provinsen ble formelt opprettet. Ogs\xc3\xa5 denne gangen var det offisielle m\xc3\xa5let \xc3\xa5 gi st\xc3\xb8tte til en landflyktig britonsk hersker, denne gangen Verica fra atrebaterne.\n_START_SECTION_\nDen romerske invasjonen\n_START_PARAGRAPH_\nInvasjonsstyrken i 43 ble ledet av Aulus Plautius. Det er ikke kjent hvor mange romerske legioner som ble sendt. Bare en legion, II Augusta som ble kommandert av den framtidige keiser Vespasian, er dokumentert i \xc3\xa5 ha deltatt. IX Hispana, XIV Gemina (senere kalt Martia Victrix) og XX (senere kalt Valeria Victrix) er attestert for \xc3\xa5 ha deltatt under Boudiccas oppr\xc3\xb8r i 60 og 61. Det er sannsynlig at de hadde v\xc3\xa6rt der siden den innledende invasjonen, men den romerske h\xc3\xa6ren var veldig fleksibel med enheter som ble brukt og flyttet n\xc3\xa5r det enn var n\xc3\xb8dvendig, slik at dette ikke er sikkert. Kun Legio IX Hispana er sannsynlig i \xc3\xa5 ha blitt stasjonert der, fordi det er attestert at denne legionen sto ved Eburacum (York) i 71. Legionen er nevmt p\xc3\xa5 en bygningsinskripsjon der, datert 108, f\xc3\xb8r de siste \xc3\xb8deleggende kampene i \xc3\xb8st, sannsynligvis i l\xc3\xb8pet av Bar Kokhba-oppr\xc3\xb8ret._NEWLINE_Invasjonen ble forsinket da det br\xc3\xb8t ut mytteri blant troppene, men de ble til slutt overbevist av en frigitt slave om at ikke var farlig \xc3\xa5 krysse havet og kjempe bortenfor grensene av den kjente verden. De seilte i tre divisjoner og gikk sannsynligvis i land ved Richborough i Kent, men det er ogs\xc3\xa5 blitt foresl\xc3\xa5tt at en del av invasjonsstyrken gikk i land p\xc3\xa5 s\xc3\xb8rkysten, i Fishbourne-omr\xc3\xa5det i West Sussex._NEWLINE_Romerne beseiret catuvellaunere og deres allierte i to slag: det f\xc3\xb8rste, forutsatt landgang ved Richborough, ved elven Medway, det andre p\xc3\xa5 Themsen. En av catuvellauneres ledere, Togodumnus, ble drept, men hans bror Caratacus overlevde og fortsatte motstanden senere. Plautius gjorde stopp ved Themsen og sendte bud til Claudius om forsterkninger, inkludert artilleri og elefanter, for den endelige marsjen mot catuvellauneres hovedstad, Camulodunum (Colchester). Den framtidige keiser Vespasian nedkjempet og underkastet den s\xc3\xb8rvestlige delen av England. Cogidubnus ble innsatt som konge over flere territorier, og det ble inng\xc3\xa5tt avtaler med stammer utenfor det omr\xc3\xa5det som kom inn under direkte romersk kontroll.\n_START_SECTION_\nRomersk styre etablert\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at den s\xc3\xb8rlige delen av \xc3\xb8ya var blitt erobret vendte romerne oppmerksomheten mot det som i dag er Wales. Silurere, ordovikere og dekeangliene kjempet innbitt mot de romerske inntrengerne og i l\xc3\xb8pet av de f\xc3\xb8rste ti\xc3\xa5rene etter invasjonen konsentrerte romerne seg om dem, til tross for mindre oppr\xc3\xb8r blant romerske allierte som brigantere og ikenere. Silurere ble ledet av en h\xc3\xb8vding romerne kalte Caratacus og som drev effektiv geriljakrig mot den romerske guvern\xc3\xb8ren Publius Ostorius Scapula. F\xc3\xb8rst i \xc3\xa5r 51 klarte Ostorius \xc3\xa5 lure Caratacus inn i et rent slag og beseiret ham. Den britonske lederen s\xc3\xb8kte tilflukt hos briganterne, men deres dronning Cartimandua viste sin underdanighet og utleverte ham til romerne. Han ble f\xc3\xb8rt som fange til Roma hvor den verdige talen som han holdt under Claudius' triumftog, fikk keiseren til \xc3\xa5 spare livet hans. Imidlertid var silurere fortsatt ikke pasifisert og Cartimanduas tidligere ektemann Venutius overtok Caratacus\xe2\x80\x99 posisjon som den mest framtredende britonske lederen._NEWLINE_I \xc3\xa5rene 60-61, mens guvern\xc3\xb8r Gaius Suetonius Paulinus drev h\xc3\xa6rtokt i Wales, gjorde det s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Britannia oppr\xc3\xb8r under Boudicca, enken etter en nylig avd\xc3\xb8d konge av ikenerne, Prasutagus. Hun var provosert av at stammens landomr\xc3\xa5der var blitt tatt og av den brutale behandlingen som hun selv og d\xc3\xb8trene hennes var blitt utsatt for. Prasutagus hadde etterlatt et testamente hvor halvparten av konged\xc3\xb8mmet han ble gitt til keiser Nero i h\xc3\xa5p om at resten av konged\xc3\xb8mmet ville bli etterlatt uber\xc3\xb8rt. Han tok feil. Ikenerne, sammen med nabostammen trinovantere, \xc3\xb8dela den romerske kolonien ved Camulodunum (Colchester) ved \xc3\xa5 plyndre og svi av byen. De drepte alle innbyggere de fikk tak i, b\xc3\xa5de menn, kvinner og barn. Da Legion IX ble sendt som st\xc3\xb8tte, ble den nedkjempet. Suetonius Paulinus red til Londinium (London), oppr\xc3\xb8rernes neste angrepsm\xc3\xa5l, og m\xc3\xa5tte konkludere med at London ikke var mulig \xc3\xa5 forsvare. Forlatt ble Londinium brent og \xc3\xb8delagt, og samme skjebne led Verulamium (St. Albans). Mellom 70 000 og 80 000 mennesker skal etter sigende ha blitt drept i de tre byene. Suetonius regrupperte med to av de tre legionene som han fortsatt hadde tilgjengelig, valgte slagmark og til tross for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re i langt mindre antall, beseiret han oppr\xc3\xb8rerne i slaget ved Watling Street. Boudicca levde ikke lenge etterp\xc3\xa5, enten p\xc3\xa5 grunn av sykdom eller fordi forgiftet seg selv. Oppr\xc3\xb8ret hadde nesten klart \xc3\xa5 overbevise Nero om at han burde trekke seg ut av Britannia helt og holdent._NEWLINE_Det var flere oppr\xc3\xb8r i 69, \xc2\xab\xc3\xa5ret med de fire keisere\xc2\xbb. Da borgerkrig raste i Roma, maktet ikke svake guvern\xc3\xb8rer \xc3\xa5 kontrollere legionene i Britannia, og Venutius av brigantene grep sjansen. Romerne hadde tidligere forsvart Cartimandua mot ham, men denne gangen klarte de det ikke. Cartimandua ble evakuert og Venutius overtok kontrollen over det nordlige England. Etter at Vespasian hadde sikret seg Romerriket var hans f\xc3\xb8rste to utnevnelser guvern\xc3\xb8rer: Quintus Petillius Cerialis og Sextus Julius Frontinus fikk oppgaven med \xc3\xa5 nedkjempe henholdsvis brigantene og silurene. Frontinus utvidet romersk styre til hele det s\xc3\xb8rlige Wales og begynte utnyttelse av mineralressursene, som gullgruvene i Dolaucothi._NEWLINE_I de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rene erobret romerne mer av \xc3\xb8ya og utvidet romersk Britannia. Guvern\xc3\xb8r Gnaeus Julius Agricola, svigerfar til historikeren Tacitus, nedkjempet ordovikere i Wales i 78. Med Legio XX Valeria Victrix beseiret Agricola kaledoniere i \xc3\xa5r 84 i slaget ved Mons Graupius i det nordlige Skottland. Dette var den st\xc3\xb8rste utstrekningen av den romerske provinsen Britannia, for kort tid etter denne seieren ble Agricola kalt hjem til Roma, og den romerske h\xc3\xa6ren trakk seg tilbake til en forsvarslinje mellom Forth-Clyde-landtangen. Dermed ble det frigjort styrker som det var sterkt behov for ved andre frontlinjer._NEWLINE_I meste av det romerske Britannias historie var et stort antall soldater stasjonert p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya. Dette krevde at keiseren plasserte en dyktig guvern\xc3\xb8r i provinsen. Et resultat ble at flere framtidige keisere hadde tjent som guvern\xc3\xb8rer eller legater i denne provinsen, inkludert Vespasian, Pertinax og Gordian I.\n_START_SECTION_\nOkkupasjon og tilbaketrekning fra s\xc3\xb8rlige Skottland\n_START_PARAGRAPH_\nDet er ingen historiske kilder som beskriver ti\xc3\xa5rene som fulgte Agricolas tilbaketrekning. Selv navnet p\xc3\xa5 hans etterf\xc3\xb8lger er ukjent. Arkeologi har vist at en del romerske festninger s\xc3\xb8r for Forth-Clyde ble bygget opp p\xc3\xa5 nytt og utvidet, mens andre synes \xc3\xa5 ha blitt forlatt. Romerske mynter og keramikk er blitt funnet i innf\xc3\xb8dte bosetninger p\xc3\xa5 det skotske lavlandet i \xc3\xa5rene f\xc3\xb8r 100. Det indikerer voksende tilpasning til Romerriket. En del av de viktigste kildene for denne tiden er inskripsjoner fra festningen ved Vindolanda i Northumberland, de fleste datert til mellom 90 og 110. Disse tavlene er fargerike bevis for hvordan en romersk festning i utkanten av Romerriket fungerte med offiserenes hustruer som opprettholdt et dannet samfunn mens handelsmenn, transport og milit\xc3\xa6rt personell opprettholdt festningens drift og forsyninger._NEWLINE_Rundt \xc3\xa5r 105 ser det imidlertid ut som om et betydelig tilbakeslag i forbindelsene med piktiske stammer (antagelig de samme som romerne kalte for kaledoniere). Flere romerske festninger ble \xc3\xb8delagt av brann, med menneskelige levninger og \xc3\xb8delagte rustninger ved Trimontium (dagens Newstead i det s\xc3\xb8rlige Skottland). Det antyder at det var fiendtligheter i det minste p\xc3\xa5 dette stedet. Det ligger ogs\xc3\xa5 bevis for dette at milit\xc3\xa6re forsterkninger ble sendt fra Germania, og at en britisk krig uten navn i denne perioden er nevnt p\xc3\xa5 gravsteinen til en tribun i Kyrene. Imidlertid kan de dakiske krigene som Trajan f\xc3\xb8rte, ha resultert til troppereduksjoner eller en total tilbaketrekning fra omr\xc3\xa5det, og at de romerske festningene ble \xc3\xb8delagt av pikterne etter at romerne hadde trukket seg ut. Romerne \xc3\xb8dela egne festningsanlegg n\xc3\xa5r de ble oppgitt for at de ikke skulle falle i hendene p\xc3\xa5 fienden. Uansett hva som var tilfelle her, ble grensen antagelig flyttet s\xc3\xb8rover til linjen ved Stanegate ved Solway-Tyne-landtangen p\xc3\xa5 denne tiden._NEWLINE_ _NEWLINE_En ny krise oppsto ved begynnelsen av Hadrians regime i 117: et oppr\xc3\xb8r i nord ble undertrykket av Quintus Pompeius Falco. Da Hadrian n\xc3\xa5dde Britannia p\xc3\xa5 sin ber\xc3\xb8mte rundreise til de romerske provinsene rundt 120, ga han ordre om at en forsvarsmur, kjent i ettertid som Hadrians mur, skulle bygges n\xc3\xa6r linjen ved Stanegate-grensen. Hadrian utpekte Aulus Platorius Nepos til guvern\xc3\xb8r. Han skulle lede dette arbeidet og f\xc3\xb8rte Legio VI Victrix med seg fra Germania Inferior og erstattet den ber\xc3\xb8mte Legio IX Hispana (og denne legionens forsvinning fra de historiske kildene har v\xc3\xa6rt mye diskutert). Arkeologi indikerer betydelig politisk uro i Skottland i den f\xc3\xb8rste halvdelen av det andre \xc3\xa5rhundret, og flyttingen av grensen mot pikternes omr\xc3\xa5de m\xc3\xa5 sees i denne sammenhengen._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av regimet til Antoninus Pius (138-161) ble den hadrianske grensen en kort periode flyttet nordover til Forth-Clyde hvor en ny mur, den antoninske mur, ble bygget rundt \xc3\xa5r 142 fulgt av en ny milit\xc3\xa6r okkupasjon av det skotske lavlandet under en ny guvern\xc3\xb8r, Quintus Lollius Urbicus._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste antoninske okkupasjonen av Skottland ble avsluttet etter en krise i \xc3\xa5rene 155-157 da brigantene gjorde oppr\xc3\xb8r. Med begrensete muligheter til \xc3\xa5 f\xc3\xa5 forsterkninger flyttet romerne troppene s\xc3\xb8rover, og oppr\xc3\xb8ret ble sl\xc3\xa5tt ned av guvern\xc3\xb8r Gnaeus Julius Verus. I l\xc3\xb8pet av et \xc3\xa5r ble den antoninske mur gjenerobret, men i 163 eller 164 ble den igjen forlatt. Den andre okkupasjonen skjedde antagelig i forbindelse med Antonius' anstrengelser for \xc3\xa5 beskytte votadiniene eller hans sterke \xc3\xb8nske om \xc3\xa5 utvide Romerriket ettersom tilbaketrekningen til den hadrianske grensen igjen kom ikke lenge etter at han d\xc3\xb8de. Romerne trakk seg imidlertid ikke helt ut av Skottland p\xc3\xa5 denne tiden; en stor festning ved Newstead ble opprettholdt sammen med minst syv mindre utposter minst fram til rundt 180._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av en tyve\xc3\xa5rs periode som fulgte justeringen av grensen til Hadrians mur, var Roma opptatt av hendelser p\xc3\xa5 kontinentet, hovedsakelig problemer i provinsene langs Donau. \xc3\x98kende antall av nedgravde samlinger av mynter i Britannia p\xc3\xa5 denne tiden antyder at freden ikke var blitt oppn\xc3\xa5dd. De betydelige mengdene romersk s\xc3\xb8lv som er blitt funnet i Skottland, antyder mer enn ordin\xc3\xa6r handel, og det er sannsynlig at romerne forhandlet fram fredsavtaler med \xc3\xa5 betale s\xc3\xb8lv til sine uforsonlige fiender, pikterne._NEWLINE_I \xc3\xa5r 175 kom en stor styrke av sarmatiske kavalerister, rundt 5 500 mann, til Britannia for \xc3\xa5 forsterke troppene som bekjempet utallige oppr\xc3\xb8r som ellers ikke er nedtegnet. I \xc3\xa5r 180 trengte pikterne gjennom den hadrianske mur og den kommanderende romerske offiser ble drept i det som Dio Cassius har beskrevet som den mest alvorlige krigen under regimet til keiser Commodus. Ulpius Marcellus ble sendt som ny guvern\xc3\xb8r og rundt 184 hadde han vunnet en ny fred, kun for \xc3\xa5 bli m\xc3\xb8tt av et mytteri blant sine egne tropper. Misforn\xc3\xb8yd med Marcellus' strenghet hadde troppene fors\xc3\xb8kt \xc3\xa5 velge en legat ved navn Priscus som egen guvern\xc3\xb8r; han nektet, men Marcellus var heldig som klarte \xc3\xa5 forlate provinsen i levende live. Den romerske h\xc3\xa6ren i Britannia fortsatte sin insubordinasjon: de sendte en delegasjon p\xc3\xa5 1500 mann til Roma for \xc3\xa5 kreve henrettelse av Tigidius Perennis, en praetoriansk prefekt som de mente hadde gjort dem urett tidligere ved \xc3\xa5 l\xc3\xb8fte opp equitere av lavere rang til legatrang i Britannia. Commodus m\xc3\xb8tte gruppen utenfor Roma og sa seg enig i \xc3\xa5 f\xc3\xa5 Perennis drept, men dette f\xc3\xb8rte til at mytteristene f\xc3\xb8lte seg enda sikrere i sitt oppr\xc3\xb8r._NEWLINE_Den framtidige keiser Pertinax ble sendt til Britannia for \xc3\xa5 kvele mytteriet og hadde innledningsvis suksess i \xc3\xa5 skaffe seg kontroll. Imidlertid br\xc3\xb8t det ut et oppr\xc3\xb8r blant troppene. Pertinax ble angrepet og etterlatt som d\xc3\xb8d, og ba om \xc3\xa5 bli kalt tilbake til Roma hvor han kortvarig klarte \xc3\xa5 etterf\xc3\xb8lge Commodus som keiser i \xc3\xa5r 192.\n_START_SECTION_\nStyringen av provinsen\n_START_PARAGRAPH_\nFredelige romerske provinser var underlagt Senatet, men de som trengte permanente garnisoner, som Britannia, var under keiserens kontroll. Lokalt ble provinsene styrt av guvern\xc3\xb8rer, som var tidligere konsuler. De hadde gjerne b\xc3\xa5de milit\xc3\xa6r og administrativ bakgrunn, og de som ble sendt til urolige provinser ble ofte utvalgt spesielt p\xc3\xa5 grunn av sine milit\xc3\xa6re evner. Den viktigste oppgaven til guvern\xc3\xb8rene av Britannia var \xc3\xa5 sikre milit\xc3\xa6r kontroll, men de skulle ogs\xc3\xa5 s\xc3\xb8rge for diplomatisk kontakt med klientkonger, bygge veier, s\xc3\xb8rge for at kur\xc3\xa9rsystemet fungerte, overv\xc3\xa5ke byene og fungere som dommere i viktige saker. _NEWLINE_Guvern\xc3\xb8ren hadde en assistent, legatus iuridicus, som var r\xc3\xa5dgiver i juridiske saker. I Britannia ser det ut til at disse legatene var valgt blant fremtredende jurister, spesielt fordi det var vanskelig \xc3\xa5 finne en modell for innf\xc3\xb8ring av rikets skattesystem i provinsen. Den finansielle administrasjonen var underlagt en prokurator. Legionene hadde hver sin kommandant, som var underlagt guvern\xc3\xb8ren. I spesielt urolige tider kunne kontrollen over et omr\xc3\xa5de bli overlatt til kommandanter, slik at avgj\xc3\xb8relser raskt kunne tas lokalt. _NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste hovedstaden i provinsen var antagelig Camulodonum, men London tok raskt over p\xc3\xa5 grunn av de gode handelsforbindelsene byen hadde.\n_START_SECTION_\nHandel og industri\n_START_PARAGRAPH_\nDa romerne okkuperte Britannia var tinneksporten fra provinsen redusert i forhold til tidligere, p\xc3\xa5 grunn av at det var funnet forekomster i Iberia. De viktigste mineraler og r\xc3\xa5varer romerne tok ut fra Britannia var gull, jern, bly, s\xc3\xb8lv, marmor, perler, jakthunder, dyrehuder, t\xc3\xb8mmer, ull, korn og slaver. Gjennom investeringer fra utlandet oppsto et levekraftig indre marked, og det ble importert varer fra kontinentet. _NEWLINE_Uttak av mineraler, som Dolaucothi gullgruve, jernmalm fra Weald og s\xc3\xb8lvgruver i Mendip Hills, ser ut til \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt drevet som private foretak mot at det ble betalt avgift til myndighetene. Gruvedrift hadde allerede en lang historie i Britannia, men romerne introduserte nye teknikker, og revolusjonerte industrien. Mange av de rikeste forekomstene l\xc3\xa5 i omr\xc3\xa5der som romerne brukte tid p\xc3\xa5 \xc3\xa5 undertvinge. _NEWLINE_Lokale kunsth\xc3\xa5ndverkere fortsatte \xc3\xa5 lage gjenstander i La T\xc3\xa8ne-stilen, selv om romersk design raskt ble det mest popul\xc3\xa6re. Den lokale keramikken var generelt av d\xc3\xa5rligere kvalitet enn den galliske, men Castorkeramikk fra Nene-dalen var av h\xc3\xb8y kvalitet. Det meste av keramikken var enkelt laget og ment for lokale markeder. _NEWLINE_Innen det 3. \xc3\xa5rhundre hadde Britannia en variert og godt etablert \xc3\xb8konomi, med handel b\xc3\xa5de med kontinentet og den ikke-romerske delen av \xc3\xb8yene. Hadrians mur fungerte ikke bare som en festning mot kelterne, men ogs\xc3\xa5 som tollgrense, slik at det ogs\xc3\xa5 ble inntekter til myndighetene av denne handelen.\n_START_SECTION_\nDet fjerde \xc3\xa5rhundre\n_START_PARAGRAPH_\nConstantius Chlorus vendte tilbake til Britannia i 306, i den hensikt \xc3\xa5 invadere den nordlige delen av \xc3\xb8ya. Han slet med d\xc3\xa5rlig helse, men ledet allikevel felttoget. Kildene er uklare, og det er lite arkeologisk materiale som belyser felttoget, men det ser ut til at han tidlig p\xc3\xa5 sommeren 306 seiret i et stort slag langt mot nord, f\xc3\xb8r han vendte tilbake til York hvor han d\xc3\xb8de av naturlige \xc3\xa5rsaker 25. juli 306._NEWLINE_Hans s\xc3\xb8nn Konstantin hadde v\xc3\xa6rt ved hans side da han d\xc3\xb8de og ble utropt til keiser av soldatene i Britannia. I motsetning til tidligere keiseremner i provinsen lyktes han i \xc3\xa5 sikre seg makten over imperiet. _NEWLINE_Etter Konstans' d\xc3\xb8d ble en ny usurpator utropt til keiser. Magnentius styrte provinsen inntil 353, da han ble sl\xc3\xa5tt og drept i slaget med Mons Seleucus. Konstantius II sendte den keiserlige notaren Paulus Catena for \xc3\xa5 ta seg av Magnentius' st\xc3\xb8ttespillere. Dette utviklet seg til en heksejakt, og vicarius Flavius Martinus grep inn. Paulus svarte med \xc3\xa5 anklage Martinus for forr\xc3\xa6deri, og Martinus s\xc3\xa5 seg n\xc3\xb8dt til \xc3\xa5 angripe Paulus med sverd for \xc3\xa5 drepe ham. Episoden endte med at Martinus begikk selvmord. _NEWLINE_I det 4. \xc3\xa5rhundre \xc3\xb8kte hyppigheten og omfanget av angrep p\xc3\xa5 Britannia, spesielt fra saksere i \xc3\xb8st og irer i vest. Fortene som ble bygget fra slutten av det 3. \xc3\xa5rhundre ble forsterket, men det var ikke nok til \xc3\xa5 st\xc3\xa5 imot angrepene. Da det i tillegg oppsto indre konflikter i garnisonene ved Hadrians mur kom det i 367 en krise, kjent som barbarenes sammensvergelse. Den ble tilslutt l\xc3\xb8st av Theodosius den eldre, faren til den senere keiser Theodosius I, gjennom en serie milit\xc3\xa6re og sivile reformer. _NEWLINE_I 383 kom nok en usurpator, Magnus Maximus, som gjorde oppr\xc3\xb8r i Segontium. Han tok med seg styrker over Kanalen til Britannia og kjempet med hell mot piktere og skotter omkring \xc3\xa5r 384. Han tok ogs\xc3\xa5 store deler av den vestlige delen av imperiet. Men da han trengte st\xc3\xb8rre styrker p\xc3\xa5 kontinentet og hentet over deler av legionene fra Britannia, benyttet irene anledningen til \xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8re raid i det nordlige Wales. _NEWLINE_Oppr\xc3\xb8ret endte i 388, men man var da ikke istand til \xc3\xa5 sende en full styrke tilbake til Britannia. Romerne hadde lidd store tap i slaget ved Hadrianopolis i 378 og slet med \xc3\xa5 finne nok soldater til \xc3\xa5 vokte grensene. F\xc3\xb8rst i 396 ble det, p\xc3\xa5 grunn av nye angrep p\xc3\xa5 Britannia (antagelig ledet av vandalen Stilicho), sendt forsterkninger dit. Keiseren sendte fl\xc3\xa5testyrker, og i 399 var det igjen fred i Britannia. Men garnisonene ble ikke forsterket, og i 401 ble ytterligere styrker trukket ut for \xc3\xa5 kjempe mot Alaric.\n_START_SECTION_\nSlutten p\xc3\xa5 det romerske styret\n_START_PARAGRAPH_\nDen siste perioden av det romerske styret m\xc3\xa5 f\xc3\xb8rst og fremst belyses gjennom arkeologi, ettersom de skriftlige kildene er d\xc3\xa5rlige for denne perioden. Det tradisjonelle synet har v\xc3\xa6rt at det var en kraftig og generell tilbakegang p\xc3\xa5 alle omr\xc3\xa5der av samfunnet, men siden 1950-\xc3\xa5rene er dette blitt revurdert. Man har for eksempel funnet ut at det ble reist nye bygninger i Verulamium og Cirencester, mens eldre bygninger ble tatt i bruk til nye form\xc3\xa5l. Angrepene mot provinsen ser ut til \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt rettet mest mot landsbygden, mens byene slapp lettere unna. \xc3\x98deleggelseslag i flere byer er blitt datert til senere perioder, mens man tidligere trodde at byene ble \xc3\xb8delagt mot slutten av romersk tid. Noen av byene, som Canterbury, Cirencester, Wroxeter, Winchester og Gloucester fortsatte \xc3\xa5 eksistere i 5. og 6. \xc3\xa5rhundre. Flere romerske villaer fikk nye mosaikkgulv i denne perioden, hvilket viser at ikke alle hadde \xc3\xb8konomiske problemer. Samtidig var det utvilsomt slik at flere byer ble forlatt, og at mange omr\xc3\xa5der ble rammet av nedgangstider i det 5. \xc3\xa5rhundre. _NEWLINE_Man har funnet sv\xc3\xa6rt f\xc3\xa5 mynter sl\xc3\xa5tt mellom 378 og 388, hvilket ogs\xc3\xa5 er et tegn p\xc3\xa5 \xc3\xb8konomiske nedgangstider. Det fortelles i kildene om problemer med \xc3\xa5 betale ut l\xc3\xb8nn til soldatene, og st\xc3\xb8rrelsen p\xc3\xa5 styrkene ble redusert. I l\xc3\xb8pet av 390-\xc3\xa5rene \xc3\xb8kte sirkulasjonen av penger igjen, men ikke slik som i tidligere perioder under det romerske styret. Etter 402 ble det sl\xc3\xa5tt meget f\xc3\xa5 kobbermynter, mens s\xc3\xb8lv- og gullmynter fortsatt var tilgjengelige. Etter 407 ble ingen nye romerske mynter satt i sirkulasjon, og man antar at innen 430 var romersk mynt ikke lenger i bruk som vanlig betalingsmiddel. Storproduksjon av keramikk var antagelig oppgitt et par \xc3\xa5rtier f\xc3\xb8r dette; mens de rike fortsatte \xc3\xa5 bruke metall og glass, begynte de fattige \xc3\xa5 bruke begere og kar av l\xc3\xa6r eller tre. _NEWLINE_I 407 ble Konstantin III utropt til keiser av soldatene i Britannia. Han krysset Kanalen og gikk inn i Gallia med en h\xc3\xa6r. Det er uklart hvor mange soldater som ble igjen, og om det noen gang ble utnevnt noen ny kommandant. Da sakserne invaderte med en stor h\xc3\xa6r i 408 var det britene selv som slo dem tilbake, og i 409 skal britene, if\xc3\xb8lge Zosimus, ha kastet ut sivile romerske embetsmenn. I 410 sendte keiser Honorius et reskript som gjorde det klart at Roma ikke lenger ville sende soldater for \xc3\xa5 forsvare britene. Dette kom som et svar p\xc3\xa5 en b\xc3\xb8nn om hjelp, noe som er underlig i lys av at man \xc3\xa5ret f\xc3\xb8r kastet ut romere. Historikeren E. A. Thompson har forklart dette med at det antagelig dreier seg om et oppr\xc3\xb8r fra de lavere klasser mot jordeierne i 409, som s\xc3\xa5 resulterte i en b\xc3\xb8nn om hjelp fra jordeierne i 410. En lignende situasjon i Gallia p\xc3\xa5 samme tid er bedre dokumentert, s\xc3\xa5 dette er et plausibelt scenario._NEWLINE_Ettersom man n\xc3\xa5 ikke hadde verken sivile eller milit\xc3\xa6re embetsmenn, begynte samfunnet \xc3\xa5 reorganisere seg. H\xc3\xb8vdinger eller krigsherrer begynte \xc3\xa5 etablere seg over hele \xc3\xb8ya; mange av dem hadde romerske idealer og konvensjoner som forbilde. _NEWLINE_Kristendommen hadde f\xc3\xa5tt fotfeste i deler av befolkningen. Den var sterkt influert av Pelagius' l\xc3\xa6re om fri vilje, som ble erkl\xc3\xa6rt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re et heresi (vrangl\xc3\xa6re) av kirken i Roma. Religionen ser ut til \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt en motivasjonsfaktor i britenes avgj\xc3\xb8relse om \xc3\xa5 kaste ut romerne. Det var dog ikke f\xc3\xb8r p\xc3\xa5 slutten av det 6. \xc3\xa5rhundre at kristningen av \xc3\xb8ya virkelig skj\xc3\xb8t fart._NEWLINE_Saksernes bosetning begynte p\xc3\xa5 denne tiden. Vortigern oppfordret flere til \xc3\xa5 komme over fra kontinentet for \xc3\xa5 kjempe mot britene og pikterne. Gildas forteller at Vortigern fryktet en ny romersk invasjon, og det er mulig at dette var grunnen til at sakserne fokuserte spesielt p\xc3\xa5 det s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige England, det omr\xc3\xa5det hvor romerne hadde steget i land tidligere. _NEWLINE_Med slutten p\xc3\xa5 det romerske styret begynte en ny periode i Storbritannias historie, kjent som sub-romersk Britannia.\n_START_SECTION_\nHedendom\n_START_PARAGRAPH_\nDruidene, det keltiske presteskapet som er antatt \xc3\xa5 ha hatt sin opprinnelse i Britannia, ble gjort fredl\xc3\xb8se av Claudius, og i 61 fors\xc3\xb8kte de forgjeves \xc3\xa5 forsvare sine helligdommer fra romernes \xc3\xb8deleggelser p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya Mona (Anglesey). Imidlertid fortsatte britonene under romersk styre \xc3\xa5 dyrke sine gamle keltiske guddommer, eksempelvis Ancasta, men ofte sammensmeltet med tilsvarende romerske guddommer som Mars Rigonemetos ved Nettleham._NEWLINE_I hvor stor grad tidligere trosforestillinger overlevde er vanskelig \xc3\xa5 beregne n\xc3\xb8yaktig. Bestemte europeiske rituelle trekk som betydningen av tallet 3, betydningen av hode og av vannkilder forblir i de arkeologiske nedtegnelsene, men ulikhetene i votivgaver som ble gjort ved romerske bad som ved Bath i Somerset f\xc3\xb8r og etter den romerske erobringen tyder p\xc3\xa5 at kontinuiteten var bare delvis. Dyrkelsen av den romerske keiser er omfattende dokumentert, s\xc3\xa6rlig ved milit\xc3\xa6rleire. Grunnleggingen av et romersk tempel dedikert Claudius ved Camulodunum var en av de umuligheter som f\xc3\xb8rte til Boudiccas oppr\xc3\xb8r. Det romerske tempelet p\xc3\xa5 Pagans Hill i Somerset eksisterte fredelig fram til 400-tallet._NEWLINE_\xc3\x98stlige religi\xc3\xb8se kulter som Mithras-kulten vokste i popularitet i l\xc3\xb8pet av slutten av okkupasjonen. Mithrastempelet i London er et eksempel p\xc3\xa5 populariteten til mysteriereligioner blant de rike urbane klassene og templene til Mithras eksisterte ogs\xc3\xa5 i milit\xc3\xa6re sammenhenger i Vindobala ved Hadrians mur (Rudchester Mithraeum) og ved Segontium i romerske Wales (Caernarfon Mithraeum).\n_START_SECTION_\nKristendom\n_START_PARAGRAPH_\nDet er ikke klart n\xc3\xa5r eller hvordan kristendommen kom til Britannia. Et \xc2\xabordkvadrat\xc2\xbb fra 200-tallet er avdekket i Mamucium, den romerske bosetningen i Manchester. Det best\xc3\xa5r av anagrammet PATER NOSTER sk\xc3\xa5ret inn p\xc3\xa5 et stykke fra en amfora. Det har blitt diskutert blant forskere om \xc2\xabordkvadratet\xc2\xbb faktisk er \xc3\xa5 betrakte som en kristen kulturgjenstand eller ikke, men om det faktisk er det, er det et av de aller tidligste vitnem\xc3\xa5l p\xc3\xa5 kristendommen i Britannia. Det tidligste skriftlige bevis for kristendom som er bekreftet er et utsagn av Tertullian, ca. \xc3\xa5r 200, hvor han beskriver \xc2\xaballe begrensningene til spanjolene, og de ulike nasjoner til gallerne, og tilholdsstedene til britonene, utilgjengelige for romerne, men underkastet Kristus.\xc2\xbb_NEWLINE_Arkeologiske bevis for kristne samfunn begynner \xc3\xa5 opptre fra 200-tallet og 300-tallet. Sm\xc3\xa5 kirker i tre er antydet i Lincoln og Silchester, og sm\xc3\xa5 d\xc3\xb8pefonter er blitt funnet ved Icklingham og innenfor litus Saxonicum (\xc2\xabden saksiske kysten\xc2\xbb, befestninger p\xc3\xa5 begge sider av Den engelske kanal) i Richborough. Water Newton-skatten er et forr\xc3\xa5d av kristne kirkeplater i s\xc3\xb8lv fra tidlig p\xc3\xa5 300-tallet, og romerske villaer ved Lullingstone og Hinton St Mary inneholdt henholdsvis kristne veggmalerier og mosaikker. En stor kirkeg\xc3\xa5rd fra 300-tallet ved Poundbury med graver som var orientert \xc3\xb8st-vest og mangel p\xc3\xa5 gravgaver har blitt tolket som en tidlig kristen kirkeg\xc3\xa5rd, skj\xc3\xb8nt slike gravritualer var ogs\xc3\xa5 i \xc3\xb8kende grad vanlige i hedensk kontekst i den samme perioden._NEWLINE_Kirken i Britannia synes \xc3\xa5 ha utviklet et brukbart geistlig system, noe som kommer tydelig fram i nedtegnelsene fra kirkem\xc3\xb8tet i Arles i Gallia for \xc3\xa5ret 314. Representert ved kirkem\xc3\xb8tet var biskoper fra 35 bispeseter fra Europa til Nord-Afrika, inkludert tre biskoper fra Britannia: Eborius av York, Restitutus av London, og Adelphius. Kristendommen ble gort lovlig i Romerriket av Konstantin den store i 313. Theodosius den store gjorde kristendommen til statsreligion for riket i 391 og p\xc3\xa5 400-tallet var den allerede veletablert._NEWLINE_Sankt Alban, den f\xc3\xb8rste britiske martyr, er antatt \xc3\xa5 ha d\xc3\xb8dd tidlig p\xc3\xa5 300-tallet (skj\xc3\xb8nt en del daterer ham til midten av 200-tallet), fulgte helgenene Aaron av Caerleon og Julius av Isca Augusta. Et kjetteri, pelagianismen, ble startet av en britisk munk som underviste i Roma: Pelagius levde fra ca. 354 til ca. 420 eller 440._NEWLINE_Et brev funnet p\xc3\xa5 en tavle av bly i Bath, datert til rundt 363, er i omfattende grad blitt publisert som bevis for kristendommen i Britannia under den romerske tiden. I henhold til den f\xc3\xb8rste oversettelsen ble det skrevet i Wroxeter av en kristen mann ved navn Vinisius til en kristen kvinne ved navn Nigra, og det er blitt hevdet at det var det f\xc3\xb8rste epigrafiske nedtegnelse av kristendommen. Imidlertid har denne oversettelsen av bokstavene \xc3\xa5penbart v\xc3\xa6rt basert p\xc3\xa5 paleografiske feil, og teksten har faktisk ingenting med kristendommen \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re, men best\xc3\xa5r av hedenske ritualer.\n_START_SECTION_\nMilj\xc3\xb8bestemte endringer\n_START_PARAGRAPH_\nRomerne innf\xc3\xb8rte et antall plantearter til Britannia, inkludert muligens den n\xc3\xa5 meget sjeldne romersk nesle (U. pilulifera), som etter sigende skal ha v\xc3\xa6rt benyttet av romerske soldater for \xc3\xa5 varme armer og legger, og spiselige snegler, Helix pomatia. Det er ogs\xc3\xa5 en del bevis for at de m\xc3\xa5 ha introdusert kaniner, men en mindre s\xc3\xb8rlige middelhavstype. Den europeiske hare (Oryctolagus cuniculus) som er alminnelig i dagens Britannia er antatt \xc3\xa5 ha blitt introdusert fra kontinentet etter den normanniske invasjonen i 1066._NEWLINE_Romerne var tvunget til justere seg til britisk klima og kunne ikke dyrke oliven som var vesentlig i dietten for befolkningen rundt Middelhavet. Grunnet befolknings\xc3\xb8kningen og st\xc3\xa5ende h\xc3\xa6ravdelinger m\xc3\xa5tte matproduksjonen \xc3\xb8kes betydelig. Romerne ryddet skoger for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re nye landomr\xc3\xa5der egnet for jordbruk og innf\xc3\xb8rte en skatt, annona militari, som ble betalt som en prosentandel av bondens produksjon. Romerne forbedret jordbruksredskapene ved \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re redskaper kledd i jern, innf\xc3\xb8rte velteplog, lj\xc3\xa5 med to h\xc3\xa5ndtak og nye typer sigder og river. De innf\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 ventilerte kornmagasin som erstatning for lagringsgroper som var utsatt for r\xc3\xa5te._NEWLINE_Romerne introduserte en ny type hvete kalt spelt som trivdes i britisk klima og som kunne bli s\xc3\xa5dd to ganger om \xc3\xa5ret, noe som doblet produktiviteten. De innf\xc3\xb8rte nye matvekster som k\xc3\xa5l, erter, selleri, l\xc3\xb8k, pastinakk, purre, agurk, reddik, gulrot og asparges foruten frukt som plomme, p\xc3\xa6re, druer, epler og kirseb\xc3\xa6r, og n\xc3\xb8tter som valn\xc3\xb8tt. De innf\xc3\xb8rte dyr som p\xc3\xa5fugl, perleh\xc3\xb8ne og fasan."