b"\n_START_ARTICLE_\nIBM Personal Computer\n_START_SECTION_\nOpprinnelse\n_START_PARAGRAPH_\nElektroniske kalkulatorer som kunne programmeres ble produsert av Hewlett Packard, og hadde innen 1972 utviklet seg til komputeren HP 9830 med programmeringsspr\xc3\xa5ket BASIC installert. I 1975 utga IBM sin egen IBM 5100. Det var et komplett system som kunne programmeres i BASIC eller APL. Den hadde en liten innbygget CRT-skjerm, tastatur og en b\xc3\xa5ndstasjon for \xc3\xa5 lagre data. Den var ogs\xc3\xa5 meget kostbar \xe2\x80\x94 opptil 20 000 amerikanske dollar. Den var s\xc3\xa6rskilt designet for \xc3\xa5 l\xc3\xb8se vitenskapelige problemer, ikke for forretnings- eller hjemmebruk. Da PC-en ble introdusert i 1981, var den opprinnelig designet som IBM 5150, noe som plasserte den i firmaets 5100-serie, men dens fysiske arkitektur stammet ikke direkte fra IBM 5100._NEWLINE_Den opprinnelige rekke med PC-er var en del av IBMs strategi for \xc3\xa5 komme seg inn i markedet for sm\xc3\xa5 personlige hjemmekomputere som da var dominert av Commodore PET, familien av Atari 8-bit, Apple II, Tandy Corporations TRS-80ere og ulike datamaskiner med operativsystemet CP/M._NEWLINE_Framfor \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge den vanlige designprosessen hos IBM, ble en egen gruppe nedsatt med autoritet til forbig\xc3\xa5 de ordin\xc3\xa6re restriksjonene i selskapet for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 en teknologi ut p\xc3\xa5 markedet s\xc3\xa5 raskt som mulig. Tiltaket ble gitt kodenavnet Prosjekt Sjakk (\xc2\xabProject Chess\xc2\xbb) hos divisjonen IBM Entry Systems ved Boca Raton i Florida. Gruppen besto av tolv mennesker ledet av Don Estridge sammen med sjefdesigner Lewis Eggebrecht. De greide \xc3\xa5 utvikle PC-en i l\xc3\xb8pet av et \xc3\xa5r. For \xc3\xa5 oppn\xc3\xa5 dette, besluttet de f\xc3\xb8rst \xc3\xa5 bygge maskinen med deler fra \xc2\xabhyllevarer\xc2\xbb fra ulike originale utstyrsleverand\xc3\xb8rer (OEM-er) og land. Tidligere hadde IBM alltid utviklet sine egne komponenter. For det andre, grunnet tidsrammene og kostnadene, besluttet gruppen ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 benytte hyllevarer framfor \xc3\xa5 utvikle egne skjermer og printere hos IBM. En IBM-skjerm hadde blitt utviklet tidligere hos IBM Japan, foruten at det ogs\xc3\xa5 eksisterte en skrivermodell fra Epson. Av den grunn besto den unike IBM PC av tekniske deler som var ordin\xc3\xa6re industrivarer, som ble satt sammen av gruppen sammen til et systemenhet med et tastatur. Man besluttet ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 satse p\xc3\xa5 en \xc3\xa5pen arkitektur, slik at andre produsenter kunne produsere maskinen og selge periferutstyr og kompatibelt programvare uten \xc3\xa5 m\xc3\xa5tte kj\xc3\xb8pe lisenser. I tillegg solgte IBM en teknisk manual for IBM PC-en som inkluderte komplette skjematiske tegninger over maskinens kretsl\xc3\xb8p, en gjengivelse av kildekoden til ROM BIOS, og annen ingeni\xc3\xb8r- og programmeringsinformasjon._NEWLINE_Den 12. august 1981 annonserte IBM sin PC. Seks uker senere, ved datamessen COMDEX (forkortelse for Computer Dealers' Exhibition), hadde Tecmar, en amerikansk produsent av ulikt datautstyr, 20 PC-produkter klare for salg. Disse produktene inkluderte utvidelse for dataminne, IEEE-488, datasamler, og understell for ytterligere PC-utvidelser. Begynnerprisen for en IBM PC ble satt til 1 565 dollar for kun en enkel konfigurasjon uten diskdrivere._NEWLINE_P\xc3\xa5 denne tiden hadde Don Estridge og hans gruppe vurdert \xc3\xa5 bruke IBMs egen prosessor, en IBM 801 som var en tidlig RISC-CPU, og et tilh\xc3\xb8rende operativsystem som hadde blitt utviklet ved Thomas J. Watson Research Center i Yorktown Heights i New York. 801-prosessoren var betydelig st\xc3\xb8rre og kraftigere enn den langt mer ordin\xc3\xa6re Intel 8088, og operativsystemet var langt mer avansert enn operativsystemet DOS 1.0 fra Microsoft, som til sist ble valgt. Ved \xc3\xa5 g\xc3\xa5 bort fra en l\xc3\xb8sning som hadde sin opprinnelse innenfor selskapet, gjorde gruppen sitt arbeid langt lettere og forhindret forsinkelser, men de endelige konsekvensene av denne beslutningen hadde langt st\xc3\xb8rre virkninger enn IBM hadde forutsatt. IBM hadde nylig utviklet den s\xc3\xa5kalte Datamaster forretningskomputer som ogs\xc3\xa5 benyttet en prosessor fra Intel og generelt periferutstyr. Kjennskapen til disse mikrobrikkene (integrert kretser) og den generelle tilgjengeligheten av Intels 8088-prosessor var en beslutningsfaktor for valget av prosessor for det nye produktet. Selv de 62-pinners kortplasser for utvidelser p\xc3\xa5 hovedkortet ble designet for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re lik de kortplassene som Datamaster benyttet. Forsinkelser grunnet den interne utviklingen av programvare for Datamaster p\xc3\xa5virket ogs\xc3\xa5 gruppen til en raskere utviklingsprosess for PC-en, og med offentlig tilgjengelig teknisk informasjon for \xc3\xa5 oppmuntre tredjeparts utviklere._NEWLINE_Andre fabrikanter foretok reverse engineering, \xc2\xabomvendt ingeni\xc3\xb8rkunst\xc2\xbb (prosessen \xc3\xa5 plukke en teknisk installasjon fra hverandre bakfra for \xc3\xa5 finne ut hvordan det virker) av BIOS (det program som er innebygget i hovedkortet og som kj\xc3\xb8res n\xc3\xa5r datamaskinen sl\xc3\xa5s p\xc3\xa5). Grunnen var de \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 produsere sine egne funksjonelle kopier som ikke br\xc3\xb8t med IBMs rettigheter. Columbia Data Products var den f\xc3\xb8rste produsenten som introduserte den f\xc3\xb8rste IBM-PC-kompatible komputer i juni 1982 \xe2\x80\x93 det vil si en ren kopi av IBMs egen maskin. I november 1982 annonserte Compaq Computer Corporation sin Compaq Portable, den f\xc3\xb8rste portable IBM-PC-kompatible datamaskin. De f\xc3\xb8rste modellene var leveringsklare i mars 1983._NEWLINE_Straks IBMs PC ble en kommersiell suksess, kom produktet til den vanlige IBM-kontrollen hvor selskapets tradisjon med \xc3\xa5 \xc2\xabrasjonalisere\xc2\xbb produktlinjene ved bevisst \xc3\xa5 begrense ytelsen p\xc3\xa5 lavprismodellen for \xc3\xa5 forhindre dem fra \xc3\xa5 redusere inntektene fra modeller i h\xc3\xb8yere prisklasser.\n_START_SECTION_\nIBM PC-en som standard\n_START_PARAGRAPH_\nSuksessen med IBMs komputer f\xc3\xb8rte til at andre selskaper utviklet kopier av IBM PC-en, noe som igjen f\xc3\xb8rte til at eksempelvis periferiutstyr som disketter ble markedsf\xc3\xb8rt som \xc2\xabIBM-format\xc2\xbb. En IBM PC-klone kunne bli bygget av hyllevarer av hvem som helst, men BIOS-en krevde omvendt ingeni\xc3\xb8rkunst. Selskaper som Phoenix Software Associates, American Megatrends, Award og andre greide \xc3\xa5 konstruere BIOS-er som virket akkurat som IBMs, men uten \xc3\xa5 bryte med firmaets rettigheter. Dermed var IBM PC blitt en industristandard.\n_START_SECTION_\nSpredning via tredjeparter\n_START_PARAGRAPH_\nDatabutikker som ComputerLand og Sears Roebuck gikk i partnerskap med IBM i begynnelsen av utviklingen. IBMs leder for salg og markedsf\xc3\xb8ring, H.L. ('Sparky') Sparks, st\xc3\xb8ttet seg p\xc3\xa5 disse engrosforhandlerne for viktig kunnskap om markedet. Computerland og Sears ble de viktigste utl\xc3\xb8ps\xc3\xa5rene for det nye produktet. Mer enn 190 Computerland-butikker eksisterte p\xc3\xa5 denne tiden i USA, mens Sears var i prosessen \xc3\xa5 skape en h\xc3\xa5ndfull komputersentre i sine butikkjeder for \xc3\xa5 selge det nye produktet. Dette s\xc3\xb8rget for at IBM fikk utstrakt distribusjon over hele USA._NEWLINE_Ved at den nye IBM PC-en var rettet mot hjemmemarkedet, feilet Sears Roebuck \xc3\xa5 leve opp til forventningene. Dette resultatet avsl\xc3\xb8rte at den riktige strategien var \xc3\xa5 rette markedsf\xc3\xb8ringen mot kontormarkedet.\n_START_SECTION_\nModeller\n_START_PARAGRAPH_\nAlle IBM personlige komputere er generelt programvarekompatible bakover med hverandre, men alle programmer vil fungere p\xc3\xa5 alle maskiner. En del programmer var tidssensitive i en s\xc3\xa6rskilt hastighetsklasse. En del maskiner ble derfor utstyrt med en egen turboknapp for \xc3\xa5 overkomme dette problemet. Eldre programmer dro heller ikke fordel av nyere standarder med h\xc3\xb8yere oppl\xc3\xb8sning og flere farger p\xc3\xa5 skjermen mens en del nyere programmer faktisk krevde nyere skjermkort. Alle maskiner knyttet skjermen til PC-en via et skjermkort p\xc3\xa5 hovedkortet, og nyere skjermkort kunne enkelt settes i eldre maskiner. Noen f\xc3\xa5 programmer, vanligvis de aller tidligste, ble skrevet for og krevde en spesifikk versjon av IBMs originale BIOS ROM."