b'\n_START_ARTICLE_\nKivlem\xc3\xb8yane\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabKivlem\xc3\xb8yane\xc2\xbb er et skillingstrykk som Alf Pr\xc3\xb8ysen samlet inn til sin visespalte i \xc2\xabMagasinet For alle\xc2\xbb \xc3\xa5rgang 1957. Her forteller innsender til spalten: \xc2\xabIf\xc3\xb8lge sagnet skulle Kivlem\xc3\xb8yane v\xc3\xa6re de siste hedninger i Seljord. Under messen en s\xc3\xb8ndag bl\xc3\xa5ste de s\xc3\xa5 forlokkende p\xc3\xa5 prillarhorn, at almuen glemte b\xc3\xa5de prest og messe og str\xc3\xb8mmet ut av kirken for \xc3\xa5 h\xc3\xb8re p\xc3\xa5. Da gikk presten ut og lyste m\xc3\xb8yane i Guds og pavens bann. Men sl\xc3\xa5ttene som m\xc3\xb8yane spilte lever den dag i dag. Bygdedikteren Olaf Sveinson har laget skillingsvisen om Kivlem\xc3\xb8yane.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nTeksten\n_START_PARAGRAPH_\n1.Det var i tronge Kiveledal, i Skorvens bratte lid,_NEWLINE__NEWLINE_der sat ein sungdagsmorgon blid eingong i fordums tid_NEWLINE__NEWLINE_tre m\xc3\xb8yer unge, vakre, sm\xc3\xa5 med prillarhorn og lur_NEWLINE__NEWLINE_buskapen sin dei gjette der upmed den store urd._NEWLINE_2.Men kyrkja under lidi l\xc3\xa5g og stod med t\xc3\xa5rnet fast,_NEWLINE__NEWLINE_ho mange \xc3\xa5t hev trossa traust dei drugje gygrekast,_NEWLINE__NEWLINE_dit d\xc3\xb8len dro med fegen hug den losje heilagdag,_NEWLINE__NEWLINE_og h\xc3\xb8gt fr\xc3\xa5 fjellet svare med dei djupe klokkeslag._NEWLINE_3.I bj\xc3\xb8rkeskogen fuglar song, i doggi sola brann,_NEWLINE__NEWLINE_og bekkjer ned fr\xc3\xa5 fjellet sprang og bekk som kvite band,_NEWLINE__NEWLINE_og bl\xc3\xa5mann uppi h\xc3\xb8gdi gjekk med lange horn og skjegg_NEWLINE__NEWLINE_han r\xc3\xb8ynde der i nuten han sin spreke geitelegg._NEWLINE_4.Snart kom han p\xc3\xa5 vei ei sundagstund, han Per, den dalens klerk_NEWLINE__NEWLINE_\xc3\xa5lvorleg inn\xc3\xa5t kyrkjed\xc3\xb8r han steig med bok og serk,_NEWLINE__NEWLINE_og klokka ringde saman ho og folket dei gjekk inn_NEWLINE__NEWLINE_og klerken i sin heilag bragd sto fram p\xc3\xa5 plassen sin._NEWLINE_5.Do ljoma det fr\xc3\xa5 m\xc3\xb8yane ein sl\xc3\xa5tt so kl\xc3\xa5r og rein_NEWLINE__NEWLINE_ein ljod so fager og so s\xc3\xa5r som gjekk til merg og bein._NEWLINE__NEWLINE_Han str\xc3\xb8ymde yver dal og vang i bj\xc3\xb8rkesusen ned_NEWLINE__NEWLINE_dei dirra, svara og det klang fr\xc3\xa5 berg og stein og tre._NEWLINE_6.Ja tonane dei str\xc3\xb8ymde p\xc3\xa5, det trilla og dei kvad,_NEWLINE__NEWLINE_og mjukt og s\xc3\xa5rt dei lokka heim, dei lo, dei gret, dei bad._NEWLINE__NEWLINE_Dei minte og dei mana blidt, dei hug og kjenslor hatt_NEWLINE__NEWLINE_og kvar ein ting som ljode ferr han lydd og tagna bratt._NEWLINE_7.I kyrkja tonarna gav svar i kvart eit veggjemot,_NEWLINE__NEWLINE_og kvar ein sjel der inne var det r\xc3\xb8rd i hjarterot,_NEWLINE__NEWLINE_p\xc3\xa5 heilagord og messesong dei miste all sin gaum_NEWLINE__NEWLINE_for alle tankar lauga seg i denne toneflaum._NEWLINE_8.Ja, som ein kvervel sl\xc3\xa5tten for og veggjemillom sveiv,_NEWLINE__NEWLINE_han heile folkemugen med seg utor kyrkje reiv,_NEWLINE__NEWLINE_men Per han etter r\xc3\xb8rd og bleik, d\xc3\xa5 utor kyrkje tro_NEWLINE__NEWLINE_p\xc3\xa5 flokken f\xc3\xa5fengt ropa han, for dei som nagla stod._NEWLINE_9.D\xc3\xa5 lyfte ram og ill i hug i hand den kyrkjemann,_NEWLINE__NEWLINE_og lyste desse m\xc3\xb8yar sm\xc3\xa5 i Guds og pavens bann._NEWLINE__NEWLINE_Br\xc3\xa5tt h\xc3\xb8yrdes som en tordendur uppi den svarte nut_NEWLINE__NEWLINE_igjennom dalen gjekk ein sukk og tona d\xc3\xb8yde ut._NEWLINE_10.Og sidan den us\xc3\xa6le dag dei m\xc3\xb8yar stend i stein,_NEWLINE__NEWLINE_men skam f\xc3\xa5 denne kjerke-eid som gjorde deim slik mein._NEWLINE__NEWLINE_Ein ser dei enn den dag i dag med hornet sitt dei stend_NEWLINE__NEWLINE_og sk\xc3\xa5dar kalde fr\xc3\xa5 sitt berg utyver Kivlegrand._NEWLINE_11.Men sl\xc3\xa5tten som ei prilla ut han ljoda hjartes\xc3\xa5r,_NEWLINE__NEWLINE_i dalen under Skorves nut i mange hundrad \xc3\xa5r._NEWLINE__NEWLINE_Enn leikande i d\xc3\xb8lens hug og spelemannens streng_NEWLINE__NEWLINE_i jentesong og fl\xc3\xb8yteljod ein ljom av honom gjeng.'