b'\n_START_ARTICLE_\nWithnail og jeg\n_START_PARAGRAPH_\nWithnail og jeg (engelsk originaltittel Withnail and I) er en britisk spillefilm som ble laget i 1986 av filmselskapet Handmade Films. Den er skrevet og regissert av Bruce Robinson, og var skuespiller Richard E. Grants f\xc3\xb8rste rolle og skapte grunnlaget for hans senere karriere. Den har ogs\xc3\xa5 fremragende prestasjoner fra Richard Griffiths som Monty, Paul McGann som Marwood og Ralph Brown som Danny. Filmen har gitt en mengde popul\xc3\xa6re sitater._NEWLINE_I 2000 stemte leserne av filmbladet Total Film Withnail and I inn som den tredje beste filmkomedien noensinne. I 2003 navnga samme magasin filmen som den 13. beste britiske film gjennom tidene.\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nFilmen forteller om livet til to kjempende skuespillervenner som holder til i et nedfallen georgiansk hus i Camden Town p\xc3\xa5 grunn av at de er i finansielle vanskeligheter, og som beslutter \xc3\xa5 ta en ferie ute p\xc3\xa5 landet. Filmen blir fortalt i f\xc3\xb8rste person av figuren som blir spilt av Paul McGann, navngitt i forbifarten som Marwood (fornavn Peter) og blir kun kreditert i rulleteksten som \xc2\xab& I\xc2\xbb._NEWLINE_Robinsons manuskript er stort sett selvbiografisk. Marwood er Robinson; Withnail er basert p\xc3\xa5 en kamerat han delte et hus i Camden med \xe2\x80\x93 Vivian MacKerrell \xe2\x80\x93 som d\xc3\xb8de sv\xc3\xa6rt ung, og onkel Monty er l\xc3\xb8st basert p\xc3\xa5 en u\xc3\xb8nsket oppmerksomhet han fikk fra en amor\xc3\xb8s Franco Zeffirelli da han var ung skuespiller. Han levde i fattige k\xc3\xa5r og hadde plastposer som st\xc3\xb8vler, slik det blir framstilt i filmen. Robinson brukte fire eller fem \xc3\xa5r av livet p\xc3\xa5 skrive manuskriptet som i filmen strekker seg over kun to uker._NEWLINE_P\xc3\xa5 mange m\xc3\xa5ter er filmen melankolsk og handler om avslutninger: Slutten p\xc3\xa5 Withnail og Marwoods vennskap: slutten p\xc3\xa5 1960-tallet (filmen begynner med at King Curtis synger sangen A Whiter Shade of Pale \xe2\x80\x93 King Curtis ble myrdet i august 1971; Dannys tale om \xc3\xa5 selge hippieparykker i Woolsworths); den sannsynlige begynnelsen p\xc3\xa5 slutten for Withnail/MacKerrell n\xc3\xa5r han aller sist leser Hamlets monolog for en flokk ulver. Filmen er i tillegg delvis lagt til Camdens nedrivningsomr\xc3\xa5der. _NEWLINE_I filmen er det en sterk f\xc3\xb8lelse at figurene frykter endring: Fra Withnail som henger p\xc3\xa5 Marwood helt til slutten. Danny klager p\xc3\xa5 at ti\xc3\xa5ret er slutt, og onkel Monty som syter over gledene i sin tapte ungdom og forbanner sitt liv. Figurene frykter endring og farene som vil komme med det nye og det usikre, men dypt inni seg aksepterer de at endring er uunng\xc3\xa5elig. Filmen markerer slutten p\xc3\xa5 en gylnen tid. P\xc3\xa5 et punkt i handlingen sier Withnail at \xc2\xabDet er alltid tid for en drink!\xc2\xbb hvor Marwood hastig svarer: \xc2\xabNei, jeg har ikke tid!\xc2\xbb Sistnevnte forteller ikke at han ikke har tid for en drink, men heller at han ikke har noe tid for ham mens han tidligere alltid hadde tid for begge deler. Ved \xc3\xa5 avsl\xc3\xa5 drinken forteller han Whitnail at deres tid sammen er over.'