b'\n_START_ARTICLE_\nFiolinkonserter (Bach)\n_START_PARAGRAPH_\nBachs bevarte fiolinkonserter omfatter to Konserter for fiolin, strykere og continuo og en Dobbeltkonsert for to fioliner, ogs\xc3\xa5 de med strykere og continuo) med BWV-nummer 1041 til 1043. Kanskje skrev Bach konsertene for Johann Georg Pisendel eller Jean-Baptiste Volumier i Dresden \xe2\x80\x93 kanskje ogs\xc3\xa5 for seg selv, for s\xc3\xb8nnen Carl Philipp Emanuel bevitnet i farens nekrolog at han helt opp i h\xc3\xb8y alder spilte fiolin \xc2\xabrent og klart\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nOpprinnelse\n_START_PARAGRAPH_\nKonsertene er blitt overlevert uavhengig av hverandre; n\xc3\xa5r de ble til er ikke entydig fastsl\xc3\xa5tt. Bach begynte \xc3\xa5 studere Antonio Vivaldis konserter rundt 1723 og bearbeidet flere for cembalo solo eller orgel. P\xc3\xa5 omtrent samme tid eller noe senere begynte han \xc3\xa5 skrive egne konserter. Forbildene Bach brukte har en noe rigid oppbygning der ritornellene ordner satsstrukturen og markerer en det n\xc3\xa5 spilles i en ny toneart, og de mellomliggende akkompagnerte solopassasjene tjener til \xc3\xa5 modulere til andre tonearter. Bach oppn\xc3\xa5dde p\xc3\xa5 sin side en tettere integrasjon av formavsnittene gjennom en differensiert og variert omgang med solisten og orkesterets rolle._NEWLINE_Fiolinkonsertene er stilistisk vesentlig mer utviklet enn de mer kjente Brandenburgkonsertene (med et mulig unntak for den fjerde), noe som er s\xc3\xa6rlig tydelig i de omfangsrike langsomme satsene. De er nok skrevet langt senere enn Brandenburgkonsertene, i motsetning til tidligere antatt kanskje f\xc3\xb8rst i Leipzig._NEWLINE_I Bachs orkestersats f\xc3\xa5r f\xc3\xb8rstefiolinen ofte mulighet til \xc3\xa5 tre i framgrunnen med sm\xc3\xa5 soli \xe2\x80\x93 enten passasjen er uttrykkelig merket solo eller ikke \xe2\x80\x93 og i satser med flere soloinstrumenter er instrumentet ofte en formidler mellom solistgruppen og orkesteret. Mange av Bachs kantater og orkestersuiter inneholder mange passasjer og hele satser med latente eller tydelige trekk av en fiolinkonsert; og samtidig er det overraskende hvordan solofiolinen integreres i orkestersatsen._NEWLINE_Uavhengig av n\xc3\xa5r verkene ble til regnes det som sikkert at disse konsertene sto ferdige da Bach overtok ledelsen av Leipzigs Collegium musicum i 1730. For oppf\xc3\xb8ringer i denne rammen bearbeidet han mange av sine fiolinkonserter til cembalokonserter; p\xc3\xa5 grunn av instrumentets toneomfang transponerte han stort sett fiolinkonsertene en heltone ned.\n_START_SECTION_\nEttervirkning\n_START_PARAGRAPH_\nFiolinkonsertene stiller store krav til solofiolinistenes spilletekniske ferdigheter, og har lenge v\xc3\xa6rt blant deres favoritter. Likevel holder mange musikkvitere det for sannsynlig at Bach regnet cembaloversjonene som de endelige versjonene, idet han forbedret mange detaljer under omarbeidelsene og gjennom \xc3\xa5 avskaffe basso continuoen gjorde et musikkhistorisk viktig skritt.\n_START_SECTION_\nRekonstruksjoner\n_START_PARAGRAPH_\nDa Bach \xc3\xa5penbart senere omarbeidet de bevarte fiolinkonsertene til cembalokonserter, antas musikkforskerne at ogs\xc3\xa5 andre cembalokonserter er omarbeidde fiolinkonserter, der originalversjonen senere er g\xc3\xa5tt tapt. Derfor er det rekonstruert noen \xc2\xaboriginalversjoner\xc2\xbb som de foreliggende cembalokonsertene kan ha v\xc3\xa6rt basert p\xc3\xa5.\n_START_SECTION_\nKonsert for fiolin og orkester i d-moll\n_START_PARAGRAPH_\n(Rekonstruksjon etter Cembalokonsert i d-moll, BWV 1052.)\n_START_SECTION_\nKonsert for fiolin og orkester i g-moll\n_START_PARAGRAPH_\n(Rekonstruksjon etter Cembalokonsert i f-moll, BWV 1056.)\n_START_SECTION_\nDobbeltkonsert for fiolin, obo og orkester\n_START_PARAGRAPH_\n(Rekonstruksjon etter Konsert for to cembali i c-moll, BWV 1060.) Den opprinnelige tonearten m\xc3\xa5 enten ha v\xc3\xa6rt d-moll eller c-moll.\n_START_SECTION_\nKonsert for tre fioliner i D-dur\n_START_PARAGRAPH_\n(Rekonstruksjon etter Konsert for tre cembali BWV 1064.) Verket er antakelig omarbeidet etter en konsert for tre fioliner og obligat cello med continuo (alts\xc3\xa5 uten orkester); kanskje Bachs tidligste komposisjon med solistisk fiolin.\n_START_SECTION_\nKonsert for flere instrumenter og strykere i d-moll\n_START_PARAGRAPH_\n(Rekonstruksjon etter Konsert for tre cembali BWV 1063.) Det foreligger ingen autografe partiturer, og cembalokonsertens tre satser kommer sannsynligvis ikke fra samme konsert, s\xc3\xa5 en rekonstruksjon er vanskelig; legges vitenskapeilge kriterier til grunn egentlig ikke mulig. Arnold Schering antok at originalen var en konsert for fiolin, fl\xc3\xb8yte og kanskje obo; etter senere forskning virker enten to eller tre fioliner som soloinstrumenter mer sannsynlig. Midtsatsen kommer ganske sikkert ikke fra denne opprinnelige konserten.\n_START_SECTION_\nBrandenburgkonsertene BWV 1046 - 1050\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb8rste fem av de seks Brandenburgkonsertene inneholder en eller flere fiolinstemmer og tildeler dermed instrumentet omfangsrike solistiske oppgaver.\n_START_SECTION_\nTrippelkonsert BWV 1044\n_START_PARAGRAPH_\nAv en ytterligere konserter som krever fiolin med fl\xc3\xb8yte og cembalo kunne den s\xc3\xa5kalte Trippelkonserten nevnes; n\xc3\xa5r den ble skrevet er ikke helt klart.\n_START_SECTION_\nKonsert i D-dur BWV 1045\n_START_PARAGRAPH_\nKun en sats er fragmentarisk overlevert \xe2\x80\x93 mest sannsynlig \xc3\xa5pningssatsen til en planlagt kirkekantate som Bach skrev p\xc3\xa5 rundt 1742, men som det ser ut til at han aldri ferdigstilte. I det bevarte fragmentet stilles en virtuos solofiolin opp mot et omfangsrikt orkester med tre trompeter, pauker, to oboer og strykere; verket kan kanskje opprinnelig ha blitt til som en sats i en fiolinkonsert med den vanlige strykerbesetningen. Et argument for dette er at solistpartiene er renskrevet, mens bl\xc3\xa5serne foreligger i komponistens arbeidskladd. Av stilistiske grunner bestrides det at konserten som ligger til grunn er skrevet av Bach.\n_START_SECTION_\nSats i B-dur BWV Anh. 2\n_START_PARAGRAPH_\nDette vare seks takt lange fragmentet i 6/8-dels takt er en avbrutt transkripsjon av en kantate til 19. s\xc3\xb8ndag etter Trinitatis fra Leipzig-tiden. Besetningen omfatter en solofiolin og et firestemmig strykeorkester, og kan stamme fra midtsatsen til en tapt fiolinkonsert; yttersatsene og dermed hele konserten har kanskje g\xc3\xa5tt i g-moll. Det diskuteres om satsen er kandidat for en langsom sats til fiolinkonsert i g-moll (fra cembalokonsert i f-moll BWV 1056).\n_START_SECTION_\nTrivia\n_START_PARAGRAPH_\nJazzgitaristen Django Reinhardt gjorde to innspillinger av dobbeltkonsertens f\xc3\xb8rste sats.'