b'\n_START_ARTICLE_\nSpissneshorn\n_START_SECTION_\nBiologi\n_START_PARAGRAPH_\nNeshornene tilh\xc3\xb8rer den resterende megafaunaen p\xc3\xa5 kloden v\xc3\xa5r og regnes som en sv\xc3\xa6rt viktig drivende faktor i \xc3\xb8kosystemet. Om de skulle forsvinne er forskerne redd for at det kan utl\xc3\xb8se kaskadende negative f\xc3\xb8lger for \xc3\xb8kosystemet.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nSpissneshorn har en fragmentert utbredelse i det s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige og s\xc3\xb8rlige Afrika, noe som inkluderer st\xc3\xb8rre og mindre populasjoner i land som Kenya, Tanzania, Kamerun, S\xc3\xb8r-Afrika, Namibia, Zimbabwe, og Angola.\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nSpissneshorn har en t\xc3\xb8nneformet kropp og et stort, sadelformet hode med to horn, hvorav det st\xc3\xb8rste blir opp mot 60\xc2\xa0cm eller mer (42\xe2\x80\x93128 cm). Selv om arten normalt b\xc3\xa6rer to horn, kan ogs\xc3\xa5 et tredje av og til utvikle seg. Dette framst\xc3\xa5r imidlertid mer som en hornet kul i panna p\xc3\xa5 dyret. Spissneshorn har f\xc3\xa5tt navn etter den spisse utformingen av overleppa, som gj\xc3\xb8r dyret bedre i stand til \xc3\xa5 plukke l\xc3\xb8v ved bakkeniv\xc3\xa5. Det er den nest st\xc3\xb8rste av neshornartene._NEWLINE_Arten er fysisk mindre enn stumpneshorn, men kan bli 3\xe2\x80\x933,75 cm langt og 140\xe2\x80\x93180 cm i skulderh\xc3\xb8yde (kj\xc3\xb8nnsavhengig). Vekten ligger normalt p\xc3\xa5 cirka 0,8\xe2\x80\x931,4 tonn. Hannen blir normalt litt st\xc3\xb8rre enn hunnen.\n_START_SECTION_\nAtferd\n_START_PARAGRAPH_\nSpissneshorn er s\xc3\xa5 store at de ikke har noen naturlige fiender, annet enn seg selv og mennesket. De regnes som relativt solit\xc3\xa6re og er ofte aggressive, men sjelden territoriale. Spissneshorn er imidlertid kjent for \xc3\xa5 sl\xc3\xa5ss heftig innbyrdes, og omtrent 50 prosent av hannene og 30 prosent av hunnene som d\xc3\xb8r, avlider som f\xc3\xb8lge av skader som oppst\xc3\xa5r under slike sl\xc3\xa5sskamper. De eneste sosiale b\xc3\xa5ndene som eksisterer, er mellom ku og kalv og, i paringstiden, mellom hunn og hann. Det hender ogs\xc3\xa5 at ungdyr danner l\xc3\xb8selige grupper sammen eller med voksne individer av samme kj\xc3\xb8nn. Dominante hanner markerer gjerne reviret med ekskrementer og urin. Ekskrementene leveres i kompakte dynger (hauger), og reviret kan ha 20\xe2\x80\x9330 slike dynger som advarer andre neshorn om territoriet._NEWLINE_Arten er i hovedsak lauveter, en type planteeter (herbivor) som prim\xc3\xa6rt livn\xc3\xa6rer seg av \xc3\xa5 ete blader, myke skudd og frukter fra busker. Spissneshorn kan imidlertid ogs\xc3\xa5 ete noe bark, fr\xc3\xb8, korn og n\xc3\xb8tter. Arten trenger regelmessig tilgang p\xc3\xa5 vann, men kan klare seg noen dager uten. Dyra liker ogs\xc3\xa5 s\xc3\xb8lebading, som hjelper mot den kraftige solstr\xc3\xa5lingen. Spissneshornet har lite utviklet syn, men utmerket lukt og h\xc3\xb8rsel. Arten er ogs\xc3\xa5, til tross for st\xc3\xb8rrelsen, sv\xc3\xa6rt hurtig._NEWLINE_Spissneshorn er polygame. Paringsritualet begynner med at hannen f\xc3\xb8lger etter en hunn, selv om hun fortsatt f\xc3\xb8lges av en kalv, i 1\xe2\x80\x932 uker, f\xc3\xb8r selve paringsakten finner sted. Selv n\xc3\xa5r de sover er hannen og hunnen i kontakt med hverandre. F\xc3\xb8r kopuleringen finner sted, har som regel hannen gjort flere iherdige mislykkede fors\xc3\xb8k. Som regel fordi hunnen fortsatt ikke er helt rede. N\xc3\xa5r de lykkes vil selve kopuleringsakten ta omkring 20\xe2\x80\x9340 minutter. Om paringen mislykkes, vil hunnen komme i ny brunst igjen innen 35 dager._NEWLINE_Drektighetstiden var i cirka 15 m\xc3\xa5neder, hvoretter hunnen f\xc3\xb8der \xc3\xa9n kalv. Kalven veier typisk 20\xe2\x80\x9325 kg og dier mora til den blir cirka 18 m\xc3\xa5neder gammel, da den gradvis avvennes. Kalven er imidlertid avhengig av mora til den blir omkring 4 \xc3\xa5r gammel. Hunner blir kj\xc3\xb8nnsmodne omkring 5\xe2\x80\x937 \xc3\xa5r gamle, mens hannene kj\xc3\xb8nnsmodnes f\xc3\xb8rst omkring 7\xe2\x80\x938 \xc3\xa5r gamle.\n_START_SECTION_\nUnderarter og \xc3\xb8kotyper\n_START_PARAGRAPH_\nI dag er det generell aksept for fire underarter av spissneshornet, hvorav \xc3\xa9n er nylig utryddet. De fire underartene er henholdsvis s\xc3\xb8rvestlig spissneshorn (D. b. bicornis), vestlig spissneshorn (D. b. longipes), \xc3\xb8stlig spissneshorn (D. b. michaeli), og s\xc3\xb8rsentralt spissneshorn (D. b. minor). Det er imidlertid beskrevet mange flere underarter, men disse inng\xc3\xa5r if\xc3\xb8lge AfRSG som \xc3\xb8kotyper i \xc3\xa9n eller flere av de fire nevnte underartene._NEWLINE_En nylig publisert studie av Githui et al. (2017) viser imidlertid at de n\xc3\xa5levende underartene i hovedsak faller inn i to distinkte klader: D. b. michaeli (inkluderer rasene michaeli og rovumae) og D. b. minor (inkluderer rasene angolensis, occidentalis, minor og bicornis).\n_START_SECTION_\nPopulasjon\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1900-tallet var spissneshornet det mest tallrike av verdens neshorn, og trolig har populasjonen en gang i tiden talt omkring 850 000 individer. N\xc3\xa5del\xc3\xb8s jakt p\xc3\xa5 arten og tap av habitat til jordbruksform\xc3\xa5l hadde rundt 1960 redusert antallet til omkring 100 000 individer. Mellom 1960 og 1995 f\xc3\xb8rte imidlertid krypskytteri og utstrakt trof\xc3\xa9jakt til at hele 98 prosent av dyra gikk tapt. Bunnen ble n\xc3\xa5dd i 1995, da det kun var cirka 2 410 individer igjen. Siden da har imidlertid populasjonen \xc3\xb8kt. Og per desember i 2010 estimerte IUCN/SSC African Rhino Specialist Group (AfRSG) at antallet var omkring 4 880 individer._NEWLINE_Den mest tallrike underarten er s\xc3\xb8rsentralt spissneshorn (D. b. minor), som i desember 2010 ble estimert til \xc3\xa5 best\xc3\xa5 av cirka 2 220 individer. Dernest f\xc3\xb8lger s s\xc3\xb8rvestlig spissneshorn (D. b. bicornis), som i desember 2010 ble estimert til \xc3\xa5 best\xc3\xa5 av cirka 1 920 individer. Minst tallrik er \xc3\xb8stlig spissneshorn (D. b. michaeli), som i desember 2010 ble estimert til \xc3\xa5 best\xc3\xa5 av cirka 740 individer. Vestlig spissneshorn (D. b. longipes) d\xc3\xb8de dessverre ut i 2006, da en st\xc3\xb8rre leteaksjon feilet i \xc3\xa5 finne beviser for underartens eksistens i Kamerun, der de siste individene var observert.'