b"\n_START_ARTICLE_\nMC5\n_START_SECTION_\nDe tidlige \xc3\xa5rene\n_START_PARAGRAPH_\nMC5s opphav kan bli sporet tilbake til vennskapet mellom gitaristene Wayne Kramer og Fred Smith, som hadde v\xc3\xa6rt venner siden ten\xc3\xa5rene. De var begge fan av R&Bmusikk, blues, Chuck Berry, Dick Dale, Ventures og det som senere skulle f\xc3\xa5 navnet garage rock. Begge to dannet sine egne band (Smith's Vibrationes og Kramer's Bounty Hunters). Da de andre medlemmene etterhvert sluttet p\xc3\xa5 grunn av college eller arbeid, ble de mest engasjerte medlemmene igjen og slo seg sammen. De ble popul\xc3\xa6re nok i Detroit til at medlemmene kunne slutte i deltidsjobbene de hadde ved siden av bandet, og leve av bandet._NEWLINE_Kramer mente de trengte en manager, noe som f\xc3\xb8rte ham til Rob Derminer, som var noen \xc3\xa5r eldre enn de andre, og var tungt inne i hipstermilj\xc3\xb8et i Detroit, og byens r\xc3\xb8de politiske milj\xc3\xb8. Derminer kom egentlig p\xc3\xa5 audition i bandet som bassist, men man inns\xc3\xa5 fort at han var bedre som vokalist. Han levde ikke opp til standardene for frontfigurer i band p\xc3\xa5 denne tiden, men han hadde en vinnende scenepersonlighet og en kraftig barytonstemme som gav assosiasjoner til soul- og gospelmusikk. Derminer tok navnet Rob Tyner, og kom opp med navnet MC5 for bandet. MC5 skulle reflektere at bandet kom fra Detroit, da det var en forkortelse for Motor City Five, noe som svakt minnet om navnene p\xc3\xa5 kjente motorsportarrangement som var popul\xc3\xa6re p\xc3\xa5 den tiden._NEWLINE_Smith og Kramers \xc3\xb8kende interesse for frijazz ble ogs\xc3\xa5 merkbar i musikken, gitaristene var inspirerte av artister som Albert Ayler, Archie Shepp, Sun Ra og John Coltranes siste periode, og de pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 imitere den musikken de h\xc3\xb8rte p\xc3\xa5. MC5 var og oppvarmingsband p\xc3\xa5 noen konserter av Sun Ra i Midtvesten. Kramer og Smith var ogs\xc3\xa5 lett inspirerte av Sonny Sharrock, en av de f\xc3\xa5 elektriske gitaristene som drev med frijazz, og de utviklet til slutt en spesiell stil, der de utfylte hverandre p\xc3\xa5 en m\xc3\xa5te man ikke hadde h\xc3\xb8rt f\xc3\xb8r. Kramers soloer var preget av tung bruk av vibrato, mens Smiths rytmer var preget av en eksplosiv energi._NEWLINE_Under John Sinclairs ledelse, ble MC5 snart involvert i venstrevridd politikk. Sinclair var aktiv i White Panther Party og i tidsskriftet Fifth Estate. I starten av karrieren hadde MC5 et provoserende sceneshow, der de kom p\xc3\xa5 scenen b\xc3\xa6rende p\xc3\xa5 uladde rifler, og n\xc3\xa5r konserten n\xc3\xa5dde sitt h\xc3\xb8ydepunkt ville en skjult skarpskytter \xc2\xabskyte\xc2\xbb Tyner. Bandmedlemmene brukte alle LSD og marihuana.\n_START_SECTION_\nSuksess i Detroit\n_START_PARAGRAPH_\nVed \xc3\xa5 spille nesten hver kveld i Detroit, fikk MC5 fort et rykte for sitt h\xc3\xb8yenergiske show og store fanskare som fulgte med dem, og de solgjte jevnlig ut saler som tok tusen tilskuere og mer. Rockeskribenten Robert Bixby sammenlignet MC5s musikk med \xc2\xaben katastrofisk naturkraft som bandet s\xc3\xa5vidt klarte \xc3\xa5 kontrollere\xc2\xbb, mens Don McLeese noterte seg at MC5-fansen sammenlignet f\xc3\xb8lelsen etter en konsert med det man opplevde etter gatekamper eller en orgie._NEWLINE_Debuttsingelen ble utgitt p\xc3\xa5 Trans-Love Energies tidlig i 1968, og bestod av to originalsanger: \xc2\xabBorderline\xc2\xbb og \xc2\xabLooking at You\xc2\xbb. F\xc3\xb8rstepressingen av platen ble utsolgt i l\xc3\xb8pet av noen f\xc3\xa5 uker, og ved \xc3\xa5rsskiftet hadde man solgt flere tusen eksemplarer av singelen._NEWLINE_Samme sommer dro MC5 p\xc3\xa5 turne p\xc3\xa5 \xc3\xb8stkysten av USA, noe som ble en stor suksess for bandet. Ofte fikk de mer oppmerksomhet enn mer kjente band de skulle varme opp for. McLeese skriver at n\xc3\xa5r de varmet opp for Big Brother and the Holding Company krevde publikum jevnlig mange ekstranummer av MC5, og i en serie konserter fikk MC5 mye mer respons enn stjernebandet Cream. Denne turneen p\xc3\xa5 \xc3\xb8stkysten var ogs\xc3\xa5 bakgrunnen for at de kom p\xc3\xa5 coveret av Rolling Stone, og ble lovprist inne i bladet, og den fikk dem ogs\xc3\xa5 i kontakt med den radikale gruppen Up Against the Wall Motherfuckers._NEWLINE_MC5 ble det ledende bandet i en fremvoksende hardrockscene, og fungerte som mentorer for andre band fra det s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Michigan som The Stooges og Up, og store plateselskaper viste interesse for bandet. I heftet som f\xc3\xb8lger med en nyutgave av The Stooges' debuttalbum blir det fortalt at Danny Fields fra Elektra Records kom til Detroit for \xc3\xa5 se MC5. Av Kramer ble han anbefalt \xc3\xa5 se Stooges, og ble s\xc3\xa5 imponert at han endte opp med \xc3\xa5 gi platekontrakt til begge bandene i september 1968. De ble med dette de f\xc3\xb8rste hardrockgruppene som fikk kontrakt med Elektra.\n_START_SECTION_\nKick out the Jams\n_START_PARAGRAPH_\nMC5 fikk nasjonal oppmerksomhet med sitt f\xc3\xb8rste album Kick Out the Jams. Platen ble tatt opp live 30. og 31. oktober 1968 i Grande Ballroom i Detroit. Et live debutalbum var, da som n\xc3\xa5, helt uvanlig, men sjefene i Elektra, Jac Holzman og plateprodusenten og lydteknikeren Bruce Botnick, inns\xc3\xa5 at MC5 var p\xc3\xa5 sitt beste n\xc3\xa5r de spilte for et publikum. Den f\xc3\xb8rste sangen, en versjon av R&B standarden \xc2\xabRamblin' Rose\xc2\xbb har vokal av Kramer f\xc3\xb8r Tyner kommer og blir med gruppen p\xc3\xa5 scenen. Platen inneholder sanger som protopunkklassikerne \xc2\xabKick Out the Jams\xc2\xbb og \xc2\xabRama Lama Fa Fa Fa\xc2\xbb, sangen \xc2\xabStarship\xc2\xbb (Som blir delkreditert Sun Ra, fordi teksten delvis kommer fra et dikt av Sun Ra.), og en utvidet versjon av John Lee Hookers \xc2\xabMotor City is Burning\xc2\xbb hvor Tyning lovpriser rollen Black Panther-skarpskyttere spilte i oppt\xc3\xb8yene i Detroit i 1967. Platen blir oftest regnet som et av de beste rock and roll opptak. Kritikeren Mark Deming kaller det et av de mest energiske konsertalbum som noen gang er lagd._NEWLINE_Albumet skapte noen kontroverser p\xc3\xa5 grunn av tittelsporet, der man roper ut \xc2\xabKick out the jams, motherfuckers!\xc2\xbb (If\xc3\xb8lge Kramer gjorde man dette om til \xc2\xabKick out the jams, brothers and sisters!\xc2\xbb p\xc3\xa5 singelen som ble sendt til radiostasjoner.) og p\xc3\xa5 grunn av  Sinclairs skriftlige kommentarer i coveret. Albumet ble sluppet i januar 1969, og ble m\xc3\xb8tt med blanede kritikker, men solgte sv\xc3\xa6rt bra. Raskt hadde det solgt over 100 000 eksemplarer, og l\xc3\xa5 flere uker p\xc3\xa5 hitlisten Billboard Hot 100._NEWLINE_Bandet skapte ogs\xc3\xa5 politiske kontroverser, ved \xc3\xa5 opptre rett f\xc3\xb8r det br\xc3\xb8t ut oppt\xc3\xb8yer i sammenheng med Det demokratiske partis landsm\xc3\xb8te i Chicago i 1968. Konserten er ogs\xc3\xa5 bemerkelsesverdig p\xc3\xa5 grunn av hvor lenge MC5 spilte. I et interjuv som er med i dokumentaren Get Up, Stand Up, sier Kramer at mange band egentlig skulle spille p\xc3\xa5 en dagslang konsert, men bare MC5 spilte til slutt. Av de andre som skulle spille, sier Kramer, m\xc3\xb8tte bare Neil Young opp, men p\xc3\xa5 grunn av at det var kaos rundt landsm\xc3\xb8tet, kom han seg aldri p\xc3\xa5 scenen._NEWLINE_If\xc3\xb8lge Kramer, var bandet p\xc3\xa5 denne tiden politisk p\xc3\xa5vikret av Fred Hamptons \xc2\xabinterkommunalisme\xc2\xbb og Black Panthers._NEWLINE_Hudson's, en butikkjede med base i Detroit, nektet \xc3\xa5 ta inn Lick Out The Jams p\xc3\xa5 grunn av grov spr\xc3\xa5kbruk p\xc3\xa5 platen. MC5 svarte med \xc3\xa5 sette inn en helsides annonse i magasinet Fifth Estate. Annonsen inneholdt ordene \xc2\xabFuck Hudson's!\xc2\xbb og logoen til bandets plateselskap, Elektra._NEWLINE_Som svar p\xc3\xa5 dette, trakk Hudson's alle plater fra Elektra fra sine butikker. Dette var et tungt slag for Elektra, da deres avdeling for klassisk musikk, Nonesuch Records, bare kunne drives p\xc3\xa5 grunn av overskuddet de tjente p\xc3\xa5 popul\xc3\xa6rmusikk, og Hudson's stod for en stor andel av dette salget. Elektra avsluttet p\xc3\xa5 grunn av dette kontrakten med bandet._NEWLINE_MC5 skrev s\xc3\xa5 under en kontrakt med Atlantic Records, som ironisk nok var en del av Warner Music Group, samme selskap som ogs\xc3\xa5 Elektra var en del av.\n_START_SECTION_\nBack in the USA\n_START_PARAGRAPH_\nDet andre albumet Back in the USA ble produsert av den framtidige mentoren ti Bruce Springsteen, Jon Landau. Ablumet ble n\xc3\xa6rmest prototypen p\xc3\xa5 punk, med korte, raske, sinte rockesanger. Bandet h\xc3\xb8rtes radikalt annerledes ut fra forrige plate, og McLeese skriver at bortsett fra Tyners vokal var de \xc2\xabknapt gjenkjennelige som det samme bandet\xc2\xbb. Det andre albumet var ogs\xc3\xa5 produsert sv\xc3\xa6rt annerledes enn det f\xc3\xb8rste. Bandet h\xc3\xb8rtes n\xc3\xa5 mer kompakte og noe avgrenset ut, i deres uttrykk, sammenlignet med forrige plate. Bandmedlemmene sa senere at Landau formet mye i produksjonen for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 det slik han likte det._NEWLINE_Mottagelsen var ogs\xc3\xa5 n\xc3\xa5 blandet og salget gikk moderat. Heller ikke turneene ble s\xc3\xa5 godt mottatt som tidligere. Dette skyltes delvis at bandet var sv\xc3\xa6rt slitne av et fullpakket turneprogram og \xc3\xb8kende narkotikabruk._NEWLINE_Bandet hadde og blitt uvenner med Sinclair, og gjorde seg bemerket med sitt frav\xc3\xa6r da det i desember 1971 ble arrangert en marsj til st\xc3\xb8tte for Sinclair som satt fengslet for \xc3\xa5 ha hatt marihuana.\n_START_SECTION_\nHigh Time\n_START_PARAGRAPH_\nGruppens tredje album, High Time, ville ogs\xc3\xa5 vise seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re viktig for 1970-\xc3\xa5renes hard-rockband som Aerosmith og Kiss. Albumet ble d\xc3\xa5rlig promotert, og det solgte elendig, men platen var den som fikk best anmeldelser da den kom ut av alle bandets plater. MC5 hadde p\xc3\xa5 denne platen selv kontroll over mye av det kreative, og var veldig forn\xc3\xb8yde med resultatet. P\xc3\xa5 platen opplevde man at bandet pr\xc3\xb8vde seg p\xc3\xa5 lengre, mer eksperimentelle stykker, som \xc2\xabFuture/Now\xc2\xbb og den Sun-Rainspirerte \xc2\xabSkunk (Sonically Speaking)\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nSlutten av karrieren\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xa5de Back in the USA og High Time p\xc3\xa5f\xc3\xb8rte Atlantic Records tap, noe som f\xc3\xb8rte til at selskapet droppet bandet._NEWLINE_13. februar 1972, forlot Michael Davis bandet. Han var da avhengig av heroin, og ble bortimot tvunget til \xc3\xa5 slutte av de andre. De resterende medlemmene spilte inn tre nye sanger \xe2\x80\x93 \xc2\xabGold\xc2\xbb, \xc2\xabTrain Music\xc2\xbb og \xc2\xabInside Out\xc2\xbb \xe2\x80\x93 i London kort tid etter. Disse sangene ble spilt inn til lydsporet ti filmen Gold. Dette skulle bli bandets siste opptak_NEWLINE_Bandet haltet videre en stund til, etterhvert redusert til kun Kramer og Smith som turnerte og spilte sammen med lokale band, p\xc3\xa5 konserter der de spilte like my R&B-covere som originalt MC%-materiale. _NEWLINE_MC5 kom igjen sammen for en avskjedskonsert p\xc3\xa5 nytt\xc3\xa5rsaften 1972/73 p\xc3\xa5 Grande Ballroom. Dette var et konsertlokale som de bare noen \xc3\xa5r tidligere hadde fylt med over tusen ivrige fans. Denne gangen kom det bare noen f\xc3\xa5 dusin, og en skuffet Kramer forlot scenen etter bare noen f\xc3\xa5 sanger._NEWLINE_Bandet ble oppl\xc3\xb8st kort tid etter dette.\n_START_SECTION_\nEtter oppl\xc3\xb8sningen\n_START_PARAGRAPH_\nFred \xc2\xabSonic\xc2\xbb Smith dannet en ny gruppe som han kalte Sonic's Rendezvous Band, giftet seg med sangeren Patti Smith og trakk seg s\xc3\xa5 tilbake fra musikken for \xc3\xa5 konsentrere seg om familien sin. Han d\xc3\xb8de i 1994._NEWLINE_Wayne Kramer gjorde enkelte opptredener som studiomusiker p\xc3\xa5 andre artisters plater f\xc3\xb8r han ble arrestert for brudd p\xc3\xa5 narkotikalovgivningen. I fengselet ble han uventet gjenforenet med MC5-bassisten Michael Davis, som ogs\xc3\xa5 satt fengslet for narkotikakriminalitet. Etter at han slapp ut av fengsel, jobbet Kramer med vanlige jobber en stund, og konsentrerte seg om \xc3\xa5 slutt med narkotika. P\xc3\xa5 begynnelsen av 1990-tallet vendte han tilbake til musikken, og slapp flere plater som ble godt mottatt. _NEWLINE_Tyner ble en suksessfull produsent, manager og pr-mann i Detroit. Han gav ut kritikerfavorittene Blood Brothers i 1990, og d\xc3\xb8de i 1991.\n_START_SECTION_\nGjenforening\n_START_PARAGRAPH_\nI 2003 opptr\xc3\xa5dte de tre gjenlevende medlemmene av MC5, Kramer, bassisten Michael Davis og trommeslageren Dennis Thompson, sammen under navnet MC5 p\xc3\xa5 klubben \xc2\xab100 Club\xc2\xbb i London. Fred \xc2\xabSonic\xc2\xbb Smiths plass ble tatt over av Nicke Andersson fra det svenske bandet Hellacopters. (Andersson er ogs\xc3\xa5 kjent under artistnavnene Nicke Royale og Nick Royale.) Koringen ble gjort av David Vanian fra The Damned, Lemmy fra Mot\xc3\xb6rhead, Ian Astbury fra The Cult, og sangerinnen Kate O'Brien, i tillegg til at Charles Moore og Buzzy Jones spilte messingbl\xc3\xa5sere, slik som e gjorde p\xc3\xa5 High Time._NEWLINE_I 2004 dro bandet p\xc3\xa5 en omfattende verdensturne, under navnet DKT/MC5. Som p\xc3\xa5 konserten p\xc3\xa5 \xc2\xab100 Club\xc2\xbb, var det invitert flere gjester som hjalp bandet p\xc3\xa5 scenen. Dette var folk som Mark Arm fra Mudhoney, Nicke Royale fra The Hellacopters, Evan Dando fra The Lemonheads, Marshall Crenshaw, Lisa Kekuala fra The Bellrays og andre. Fra februar 2005 har Handsome Dick Manitoba sunget hovedvokal for bandet.\n_START_SECTION_\nCoverversjoner og hyllester\n_START_PARAGRAPH_\nMC5 er et band som har blitt covret mye, og dette er en oversikt over noen av versjonene som har blitt gjort av MC5-l\xc3\xa5ter."