b'\n_START_ARTICLE_\nFjellkatt\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nFjellkatt er p\xc3\xa5 st\xc3\xb8rrelse med en gjennomsnittlig huskatt, og som hos denne (og de fleste kattedyr) blir gjerne hannen noe st\xc3\xb8rre enn hunnen. Den tykke pelsen og den lange halen, som gjerne utgj\xc3\xb8r cirka 2\xe2\x81\x843 av kroppslengden, gj\xc3\xb8r imidlertid sitt til at fjellkatten framst\xc3\xa5r som st\xc3\xb8rre enn tamkatten. Fjellkatten har s\xc3\xb8lvgr\xc3\xa5 pels med brune eller brun-oransje flekker. Undersiden er blek gr\xc3\xa5. Den lange halen og lemmene har ringlet m\xc3\xb8nster (halen har 6\xe2\x80\x939 ringer). Den tykke pelsen gj\xc3\xb8r arten godt egnet til \xc3\xa5 t\xc3\xa5le det kalde v\xc3\xa6ret som forekommer i leveomr\xc3\xa5det. Hodet er relativt lite og nesebrusken n\xc3\xa6rmest sort. Labbene er runde og forholdsvis store i forhold til st\xc3\xb8rrelsen._NEWLINE_Kroppslengden hos voksne individer er omkring 74\xe2\x80\x9385 og skulderh\xc3\xb8yden cirka 36 cm. Halen m\xc3\xa5ler cirka 41\xe2\x80\x9348 cm. Vekten er usikker, da den varierer mellom kildene, men den ligger trolig p\xc3\xa5 cirka 4\xe2\x80\x935,5 kg.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nFjellkatten er meget sjelden og lever kun i tilknytning til Andesfjellene (Peru, Bolivia, Chile og Argentina), der den typisk lever langt over tregrensen og kun der den har tilgang p\xc3\xa5 vann. Lenge trodde man at den bare fantes i h\xc3\xb8yder over 3\xc2\xa0500 moh., men nyere observasjoner har konstatert at den s\xc3\xb8r i Andesfjellene kan opptre i elevasjoner ned mot 1\xc2\xa0800 moh. Mest typisk er den imidlertid i h\xc3\xb8yder over 4\xc2\xa0000 moh. Likeledes har det blitt konstatert at arten lever lenger s\xc3\xb8r enn tidligere antatt, trolig ogs\xc3\xa5 i elevasjoner under 1\xc2\xa0800 moh._NEWLINE_Totalbestanden teller trolig f\xc3\xa6rre enn 2\xc2\xa0500 voksne dyr og ingen enkelt populasjoner teller over 250 voksne dyr. Bestanden har en negativ utvikling, som f\xc3\xb8lge av tap av habitat og mindre tilgang p\xc3\xa5 byttedyr. Spredningen av dette kattedyret settes i n\xc3\xa6r sammenheng med distribusjonen av korthalechinchilla (Chinchilla chinchilla) og fjellviscacher (Lagidium spp.), som regnes som artens viktigste byttedyr.\n_START_SECTION_\nAtferd\n_START_PARAGRAPH_\nFjellkatten er solit\xc3\xa6r og livn\xc3\xa6rer seg i hovedsak av fjellviscacia (Lagidium viscacia). Den m\xc3\xa5 konkurrere om byttedyrene med pampaskatten, som er en jevnstor katt som holder til i store deler av fjellkattens utbredelsesomr\xc3\xa5de. Disse kattene er dessuten ganske s\xc3\xa5 like, slik at det er lett \xc3\xa5 ta feil av dem. Pampaskatten har imidlertid kortere hale i forhold til kroppen og alltid 9 m\xc3\xb8rke ringer p\xc3\xa5 den. Ringene er dessuten mye smalere (cirka 20 mm mot fjellkattens 60 mm). Fjellkatten har dessuten mer markerte \xc3\xb8yestriper, mens pampaskatten skiller seg ut med lys nesebrusk._NEWLINE_Lite er kjent om artens reproduktive atferd, men hunnen f\xc3\xb8der typisk 1\xe2\x80\x932 unger p\xc3\xa5 v\xc3\xa5rparten.'