b'\n_START_ARTICLE_\nHeinrich B\xc3\xb6ll\n_START_SECTION_\nBarndoms- og krigs\xc3\xa5r (1917-1945)\n_START_PARAGRAPH_\nHeinrich B\xc3\xb6ll ble f\xc3\xb8dt i K\xc3\xb6ln (Neustadt-S\xc3\xbcd: Ecke Alteburger Strasse/Teutoburger Strasse). Faren Viktor B\xc3\xb6ll var snekker og moren het Maria (f\xc3\xb8dt Hermann). Heinrich var farens \xc3\xa5ttende barn og tredje s\xc3\xb8nn, Maria var farens andre hustru. I den sm\xc3\xa5borgerlige familien B\xc3\xb6ll var romersk-katolsk tro og avvisning av nazismen selvf\xc3\xb8lgeligheter._NEWLINE_B\xc3\xb6ll gikk \xc3\xa5rene 1924 til 1928 i katolsk folkeskole og fortsatte s\xc3\xa5 p\xc3\xa5 det statlige humanistiske Kaiser-Wilhelm-Gymnasium. Etter abitur i 1937 begynte han som bokhandlerl\xc3\xa6rling hos Math. Lempertz i Bonn, men sluttet allerede etter elleve m\xc3\xa5neder. I denne perioden gjorde han ogs\xc3\xa5 sine f\xc3\xb8rste fors\xc3\xb8k som forfatter. I 1938 ble Heinrich B\xc3\xb6ll innkalt for ett \xc3\xa5rs tjeneste i Reichsarbeitsdienst. Sommeren 1939 p\xc3\xa5begynte han studier i germanistikk og klassisk filologi, og skrev sin f\xc3\xb8rste roman Am Rande der Kirche. Allerede p\xc3\xa5 sensommeren ble han imidlertid innkalt til milit\xc3\xa6rtjeneste. B\xc3\xb6ll var soldat i Wehrmacht og ble sendt til Frankrike, Romania, Ungarn og Sovjetunionen. Han ble s\xc3\xa5ret fire ganger, og fikk ogs\xc3\xa5 en gang tyfusfeber. Etter dette kom han i amerikansk krigsfangenskap i april 1945, men ble l\xc3\xb8slatt i september samme \xc3\xa5r._NEWLINE_Under en permisjon fra fronten i 1942, giftet B\xc3\xb6ll seg med Annemarie Cech som han hadde kjent i lengre tid. Deres f\xc3\xb8rste s\xc3\xb8nn Christoph d\xc3\xb8de allerede i sitt f\xc3\xb8rste leve\xc3\xa5r i 1945. S\xc3\xb8nnene Raimund, Ren\xc3\xa9 og Vincent ble f\xc3\xb8dt i 1947, 1948 og 1950._NEWLINE_Under den andre verdenskrig ba han gjentatte ganger i brev fra fronten, sine foreldre om \xc3\xa5 sende Pervitin (amfetamin), som i begynnelsen av krigen ble utdelt i store mengder til soldatene. Ogs\xc3\xa5 etter krigen skal han i periode ha v\xc3\xa6rt amfetaminavhengig.\n_START_SECTION_\nLitter\xc3\xa6r begynnelse (1945-1950)\n_START_PARAGRAPH_\nUnder krigen skrev B\xc3\xb6ll for det meste brev. Etter krigens slutt begynte han igjen \xc3\xa5 skrive skj\xc3\xb8nnlitter\xc3\xa6re tekster, men m\xc3\xa5tte skaffe seg inntekter gjennom forskjellige sm\xc3\xa5jobber. Han immatrikulerte seg ved universitetet, mest for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tilgang til rasjoneringskuponger for matvarer. I l\xc3\xb8pet av denne periode  var det framfor alt hustruen som ved sitt arbeide som l\xc3\xa6rer, stod for familiens faste inntekt. B\xc3\xb6lls f\xc3\xb8rste etterkrigsroman Kreuz ohne Liebe utkom i juli 1946, som bidrag i en konkurranse. Hans f\xc3\xb8rste noveller ble publisert i 1947 i tidsskrifter. Deres sentrale temaer var krigen og misforhold i det tyske samfunnet etter krigen. Noen av de beste novellene utkom 1950 i samlingen Wanderer, kommst du nach Spa..., som gav B\xc3\xb6ll et navn som novellist. Ytterligere noveller fra de f\xc3\xb8rste freds\xc3\xa5rene ble publisert i 1983, delvis i bearbeidet form, i samlingen Die Verwundung.  _NEWLINE_Viktige kilder fra denne perioden er den (for begge posthumt) utgitte brevvekslingen med B\xc3\xb6lls n\xc3\xa6re venn, forfatteren og filmmanusforfatteren (Suleyken) Ernst-Adolf Kunz (alias Philipp Wiebe), som han ble kjent med i krigsfangenskap i Frankrike.\n_START_SECTION_\nDe viktigste verkene (1951-1971)\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xb6lls f\xc3\xb8rste store fremgang var hans debut hos Gruppe 47 i mai 1951. Han hadde riktignok publisert noen verk, men de hadde ikke hatt s\xc3\xa6rlig stor resonans hos det lesende publikum. Etter forslag fra Alfred Andersch ble B\xc3\xb6ll innbudt til Gruppe 47s m\xc3\xb8te i Bad D\xc3\xbcrkheim. B\xc3\xb6ll leste satiren Die schwarze Schafe og vant i Bad D\xc3\xbcrkheim - om enn knapt over Milo Dor - ved sin f\xc3\xb8rste framtreden Gruppe 47s litteraturpris, fikk en prissum p\xc3\xa5 1\xc2\xa0000 mark og som en direkte f\xc3\xb8lge derav ogs\xc3\xa5 en forlagskontrakt med Kiepenhauer & Witsch. _NEWLINE_De f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rene ble B\xc3\xb6lls mest produktive. Da utkom blant annet Wo warst du, Adam? (1951), Und sagte kein einziges Wort  (1953), Haus ohne H\xc3\xbcter (1954), Irisches Tagebuch (1957), Doktor Murkes gesammeltes Schweigen und andere Satiren (1958), Billard um halbzehn (1959), Ansichten eines Clowns (1963) og Ende einer Dienstfahrt (1966).\n_START_SECTION_\nEn offentlig og engasjert person (fra slutten av 1960-tallet)\n_START_PARAGRAPH_\nI Adenauer-eraen var B\xc3\xb6ll en uttalt motstander av den konservativt-katolske kansleren og han levde opp til sin venstreprofil ogs\xc3\xa5 deretter: I 1970 ble han president for den tyske PEN-klubben og kort etter i 1971 til internasjonal president. Det vervet innehadde han til 1974. _NEWLINE_I 1972, det \xc3\xa5r da han ble tilldelt Nobelprisen i litteratur og et \xc3\xa5r etter utgivelsen av Gruppenbild mit Dame, skapte han innenrikspolitisk skandale. Han gikk i et essay med tittelen Vil Ulrike ha n\xc3\xa5de eller fritt leide? i Der Spiegel inn for en mer menneskelig kurs overfor terroristene i R\xc3\xb8de arm\xc3\xa9-fraksjonen (RAF) og han ber\xc3\xb8rte spesielt Ulrike Meinhofs person og utvikling. I denne sammenheng angrep han ogs\xc3\xa5 skarpt Springerpressens journalistikk. I konservative kretser ble han deretter betraktet som en \xc2\xabsympatist\xc3\xb8r i \xc3\xa5nden\xc2\xbb med terrorismen og fikk unngjelde for det. Forbundsdagsrepresentanten Friedrich Vogel (CDU) talt ved den tiden om \xc2\xabB\xc3\xb6ller og Br\xc3\xbccknere\xc2\xbb (Peter Br\xc3\xbcckner) som terrorens intellektuelle medskyldige. Da myndighetene ikke ans\xc3\xa5 det som utelukket at B\xc3\xb6ll skulle kunne holde i skjul etters\xc3\xb8kte RAF-medlemmer, gjennomf\xc3\xb8rte man den 1. juni 1972 en husransakelse hjemme hos B\xc3\xb6ll i Langenbroich. Han klaget fem dager senere skriftlig hos innenriksminister Hans-Dietrich Genscher. De n\xc3\xb8yaktige omstendigheter omkring aksjonen, og s\xc3\xa6rlig antallet medvirkende tjenestemenn, er omstridte. Mens B\xc3\xb6ll hevdet at opp til tyve politi deltok, mente innsatslederen Helmut Conrads at bare han selv og en kollega fra kriminalpolitiet hadde v\xc3\xa6rt hjemme hos B\xc3\xb6ll. Robert Spaemann, som den dagen befant seg i B\xc3\xb6lls hus, hevdet at han hadde sett et flertall tungt bev\xc3\xa6pnede politifolk.    _NEWLINE_I 1974 utkom i Tyskland B\xc3\xb6lls formodentlig mest kjente verk, Katarina Blums tapte \xc3\xa6re, som var et bidrag til 1970-tallets debatt om samfunnsvold og som s\xc3\xa6rlig skarpt kritiserte Springerpressen. Boken ble oversatt til over tretti spr\xc3\xa5k og ble filmatisert av Volker Schl\xc3\xb6ndorff._NEWLINE_De f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rene viet B\xc3\xb6ll seg stadig mer til politiske problem i hjemlandet, likesom i land som Polen og Sovjetunionen, som han kritiserte hardt. De sovjetiske dissidentene Aleksandr Solzjenitsyn og Lev Kopelev var gjester hjemme hos B\xc3\xb6ll. Han engasjerte seg p\xc3\xa5 denne tiden ogs\xc3\xa5 i latinamerikanske problem og fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 megle i forskjellige konflikter. Samtidig ble han syk mens han befant seg i Ecuador og m\xc3\xa5tte opereres b\xc3\xa5de der og senere i Vest-Tyskland. Mot slutten av 1970-tallet st\xc3\xb8ttet han Rupert Neudeck i dennes engasjement for de vietnamesiske b\xc3\xa5tflyktningene._NEWLINE_Han kritiserte skarpt den katolske kirke og uttr\xc3\xa5dte demonstrativt i 1976 men uten at \xc3\xa5 ha forlatt sin katolske tro. B\xc3\xb6ll st\xc3\xb8ttet fredsbevegelsens kamp mot Natos rustningsbeslutning den 12. desember 1979 og deltok i 1983 i en blokade av rakettbasen Mutlangen._NEWLINE_B\xc3\xb6lls skrev og gav ut sitt siste verk Kvinner i flodlandskap, en roman som utspilles i Bonn, i 1985. I dag er denne roman, liksom Das Treibhaus av Wolfgang Koeppen, et litter\xc3\xa6rt minnesmerke over den tyske midlertidige forbundshovedstaden i \xc3\xa5rene 1949 til 1989, skj\xc3\xb8nt et p\xc3\xa5 ingen m\xc3\xa5te smigrende slikt.\n_START_SECTION_\nSykdom og d\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nI begynnelsen av av juli 1985 ble B\xc3\xb6ll innlagt p\xc3\xa5 et sykehus i K\xc3\xb6ln for ytterligere en operasjon. Deretter vendte han hjem til Langenbroich og d\xc3\xb8de morgenen derp\xc3\xa5, den 16. juli. Tre dager senere ble han begravet i Merten nordvest for K\xc3\xb6ln av en familien n\xc3\xa6rst\xc3\xa5ende prest etter katolsk ritual. Det rykte som s\xc3\xa5 fulgte om at B\xc3\xb6ll f\xc3\xb8r sin d\xc3\xb8d skulle ha meldt seg inn i kirken igjen, stemmer ikke. _NEWLINE_Mange kolleger og politikere var n\xc3\xa6rv\xc3\xa6rende ved begravelsen, deriblant ogs\xc3\xa5 forbundspresidenten Richard von Weizs\xc3\xa4cker.\n_START_SECTION_\nHeinrich B\xc3\xb6lls etterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xb6lls f\xc3\xb8rste roman Engelens taushet, som utspiller seg etter andre verdenskrig, ble utgitt posthumt i 1992 av litteraturviteren Werner Bellmann, som ogs\xc3\xa5 har skrevet et etterord. Romanen ble skrevet i 1949 og var blitt refusert av forlaget Friedrich Middelhauve i 1951. Den kunne imidlertid offentliggj\xc3\xb8res kapittelvis og kapitlene fikk utgj\xc3\xb8re noveller. Et antall til da helt upubliserte fortellinger utkom i 1995 med tittelen Der blasse Hund og med et etterord av Heinrich Vormweg. Samlingen inneholder ogs\xc3\xa5 en tekst fra f\xc3\xb8rkrigstiden. B\xc3\xb6lls f\xc3\xb8rste roman fra etterkrigstiden Kreutz ohne Liebe ble publisert i 2002 innen rammen av de samlede verk K\xc3\xb6lner Ausgabe. Romanen utspiller seg i nazitiden, s\xc3\xa5vel f\xc3\xb8r og under krigen. I K\xc3\xb6lner Ausgabe utkom i 2004 ogs\xc3\xa5 f\xc3\xb8rkrigsromanen Am Rande der Kirche, som foregriper B\xc3\xb6lls senere rasende angrep p\xc3\xa5 den katolske kirke som institusjon og p\xc3\xa5 den borgerlige katolisismen, som manifesteres i romanene Engelens taushet og Ansichten eines Clowns._NEWLINE_En rekke institusjoner b\xc3\xa6rer B\xc3\xb6lls navn: Partiet Die Gr\xc3\xbcnen n\xc3\xa6rst\xc3\xa5ende Heinrich-B\xc3\xb6ll-Stiftung og Heinrich-B\xc3\xb6ll-Archiv, en dokumentasjons- og informasjonssentral vedr\xc3\xb8rende B\xc3\xb6lls liv og verk. B\xc3\xb6lls feriehus p\xc3\xa5 Achill Island og hans hus i Langenbroich utgj\xc3\xb8r The B\xc3\xb6ll Cottage og Heinrich B\xc3\xb6ll Haus der stipendiater f\xc3\xa5r lov \xc3\xa5 v\xc3\xa6re. Mange skoler er ogs\xc3\xa5 oppkalt etter forfatteren. Byen K\xc3\xb6ln har fra 1985 utdelt en Heinrich-B\xc3\xb6ll-Preis for prestasjoner innen tyskspr\xc3\xa5klig litteratur.\n_START_SECTION_\nInnflytelser p\xc3\xa5 B\xc3\xb6ll\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xb6ll var dypt rotfestet i sin f\xc3\xb8deby K\xc3\xb6ln, med sin sterke katolisisme og sin heller r\xc3\xb8ffe og drastiske humoristiske sans. I den tidlige etterkrigstiden var han sterkt opptatt av inntrykkene fra krigstiden, som hadde satt s\xc3\xa5 sterke spor i alminnelige menneskers liv, b\xc3\xa5de materielt og psykologisk. Slike mennesker ble heltene i hans forfatterskap. Hans katolisisme var av betydning for hans verk p\xc3\xa5 m\xc3\xa5ter som kan minne om forfattere som Graham Greene og Georges Bernanos, til tross for at han ble kritisk og avvisende overfor hjemlandets katolske kirke._NEWLINE_Nazistenes overtakelse av K\xc3\xb6ln gjorde et dypt inntrykk p\xc3\xa5 ham; den s\xc3\xa5 \xc3\xa5 si drev ham i eksil i egen by. I tillegg ble han p\xc3\xa5virket av den allierte bombingen under krigen, som raserte byen. han ble likegyldig til det gjenoppbygde K\xc3\xb6ln. (B\xc3\xb6ll synes \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt enig med William Morris \xe2\x80\x93 han lot det bli kjent at han ville ha foretrukket om K\xc3\xb6lnerdomen ble latt st\xc3\xa5 ufullendt, med den eldgamle byggekranen p\xc3\xa5 toppen, som den stod i 1848). Gjennom hele livet stod han i kontakt med fattig og rik i K\xc3\xb6ln._NEWLINE_Skurkene i hans fortellinger var gjerne myndighetspersoner - i regjering, forretningsliv og kirke, som han refser noen ganger humoristisk og noen ganger giftig, for det han oppfattet som konformitet, feighet, selvtilfredshet og maktmisbruk.'