b'\n_START_ARTICLE_\nVannkaster\n_START_PARAGRAPH_\nVannkaster, vannspyer eller gargouille (uttales garguj som p\xc3\xa5 fransk), p\xc3\xa5 engelsk kalt gargoyle, er utl\xc3\xb8pene for vannrennene  mest brukt oppe under gesimsene p\xc3\xa5 romanske og gotiske kirker, men ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 profane bygg. Disse har ofte form som ornamenter, grotesker eller fabeldyr med store kjefter som kaster vannet vekk fra veggen._NEWLINE_Det engelske ordet stammer fra fransk gargouille som betyr strupe eller svelg. R\xc3\xb8ttene gar og gurgulio, gula fra latin (svelg) og (gurgel) g\xc3\xa5r igjen i flere spr\xc3\xa5k (spansk g\xc3\xa1rgola.\n_START_SECTION_\nUtforming\n_START_PARAGRAPH_\nDe arkitektonisk detaljene  er formet som et grotesk dyre- eller menneskelignende hode, der en uthuling igjennom, gj\xc3\xb8r at den leder vann vekk fra veggene p\xc3\xa5 en bygning og slipper det ned lenger ute._NEWLINE_Arkitekturen refererer vanligvis til figurer som ikke har vannrennefunksjon som kim\xc3\xa6rer, mens en i dagligspr\xc3\xa5k enten kaller dem det ene eller det andre\n_START_SECTION_\nFunksjon\n_START_PARAGRAPH_\nVannkasterne fungerte som sin tids nedl\xc3\xb8psr\xc3\xb8r for regnvann, og forekom p\xc3\xa5 b\xc3\xa5de private, offentlige og kirkelige bygninger. I folketroen var grunnen til at de var s\xc3\xa5 groteske og forvrengte, at de skulle skremme vekk onde \xc3\xa5nder, noe som var spesielt viktig for kirker og klostre. Bruken avtok etter hvert som stilretninger og ny byggeskikk gjorde ornamentene overfl\xc3\xb8dige. En engelsk lov fra 1827 gjorde det obligatorisk \xc3\xa5 bruke avl\xc3\xb8psr\xc3\xb8r.'