b"\n_START_ARTICLE_\nGiambattista Vico\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nVico far var en napolitansk bokhandler og moren var datter av en hjulmaker. Etter \xc3\xa5 ha m\xc3\xa5ttet avslutte flere p\xc3\xa5begynte skolel\xc3\xb8p og dertil v\xc3\xa6rt avvisende til jesuittenes skolastikk, fikk han sin utdannelse i hjemmet. Han ble rammet av tyfus i 1686.\n_START_SECTION_\nUndervisning\n_START_PARAGRAPH_\nEtter \xc3\xa5 ha frisknet til tok han tjeneste som l\xc3\xa6rer i Vatolla, s\xc3\xb8r for Salerno, og der ble han i ni \xc3\xa5r. _NEWLINE_I 1699 giftet han seg med barndomsvennen Teresa Destito, og samme \xc3\xa5r fikk han et professorat i retorikk ved universitetet i Napoli. I hele sin karriere fors\xc3\xb8kte han \xc3\xa5 f\xc3\xa5 en stilling i rettsl\xc3\xa6re, som var h\xc3\xb8yere aktet, men uten \xc3\xa5 lykkes. Han ble imidlertid i 1734 utnevnt til kongelig historiograf hos kong Karl III av Napoli, noe som innbragte ham en vesentlig h\xc3\xb8yere l\xc3\xb8nn enn professoratet. _NEWLINE_Han gikk imidlertid senere tilbake til sin stilling ved universitetet, men d\xc3\xa5rlig helse f\xc3\xb8rte til at han trakk seg tilbake i 1741, og ble etterfulgt i professoratet av sin s\xc3\xb8nn Gennaro. _NEWLINE_Han d\xc3\xb8de i sitt hjem i Napoli i 1744.\n_START_SECTION_\nRetorikk og humanisme\n_START_PARAGRAPH_\nVicos retoriske teorier er en kombinasjon av hans humanisme og pedagogiske intensjoner. I egenskap av kongelig professor i latin hadde han som oppgave \xc3\xa5 utdanne traktens begavelser og fremtidige ledere i retorikk og forberede dem for studier i rettsvitenskapen. _NEWLINE_Han argumenterer i sin tale De Studiorum Ratione i 1708 for at samtlige som tenker seg et offentlig liv burde l\xc3\xa6re seg \xc3\xa5 argumentere s\xc3\xa5vel for sitt eget som for sin motparts standpunkt, dette for \xc3\xa5 l\xc3\xa6re seg \xc3\xa5 kunne utskille de mest holdbare standpunktene og forutsi hvordan motstandere skulle kunne angripe dem. Vicos retorikk har fundament i klassiske kilder og Aristoteles' syn p\xc3\xa5 deres funksjon av argumentering. Hans tilbakekobling til de klassiske kilder plasserer ham i den humanistiske tradisjon, og likes\xc3\xa5 det faktum at han g\xc3\xa5r inn for det sivile liv og profesjonalisme._NEWLINE_Hans influenser var fremfor alt Lorenzo Valla, Platon, Francis Bacon og Hugo Grotius.\n_START_SECTION_\nVerum factum - Descarteskritikk\n_START_PARAGRAPH_\nHan skriver selv i sine memoarer at han flyttet tilbake til Napoli for \xc3\xa5 fordype seg i Descartes' naturl\xc3\xa6re. Descartes var en filosof som var p\xc3\xa5 mote den gang. Hans betydning l\xc3\xa5 hovedsakelig i vekten p\xc3\xa5 vitenskapelig verifikasjon; et grunnleggende begrep i retorikken. I De Italorum Sapientia hevear Vico i motsetning til Descartes at sannhet forst\xc3\xa5s ved en konstruksjon, forestillingen eller oppfinning, og ikke ved observasjon._NEWLINE_I stedet for \xc3\xa5 se fornuften som en kjede av verifiserte aksiomer, mente Vico at kunnskap bare kan n\xc3\xa5s om slikt som man kan skape, slikt som blir til ved  ens egne gjerninger. Naturen kan man ikke forst\xc3\xa5 \xe2\x80\x93 det er bare Gud som kan det, for Gud har skapt den. Det mennesket derimot kan n\xc3\xa5 kunnskap om, er slikt som det selv har skapt: sin historie, matematikk og s\xc3\xa5 videre. Dette er blitt kalt verum factum-prinsippet.\n_START_SECTION_\nInnflytelse\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om Vicos verk ikke fikk noe st\xc3\xb8rre gjennomslag i hans egen levetid, har hans verk p\xc3\xa5virket en stor mengde tenkere i forskjellige leirer og tidsperioder, som Samuel Taylor Coleridge, Johann Wolfgang von Goethe, Karl Marx, James Joyce, Benedetto Croce, Bertrand Russell, Edward Said, Oswald Spengler, Charles de Secondat de Montesquieu, Jean-Jacques Rousseau og Robert Anton Wilson."