b'\n_START_ARTICLE_\nLangeleik\n_START_PARAGRAPH_\nLangeleik, ogs\xc3\xa5 kalt  langleik, langh\xc3\xb8rpu og langspill, er et norsk folkeinstrument. Det er et strengeinstrument i form av en siter som har en lang, smal resonanskasse, med eller uten bunn, og antallet strenger kan variere. Vanligvis dreier det seg om \xc3\xa9n melodistreng med tverrb\xc3\xa5nd under og sju akkompagnementsstrenger.\n_START_SECTION_\nLangeleikens historie i Norge\n_START_PARAGRAPH_\nInstrumentet ble i utgangspunktet kalt langspill. Det er funnet en langeleik som er datert s\xc3\xa5 tidlig som 1524. Instrumentet var utbredt over det meste av landet. Det er funnet rester av langeleiker s\xc3\xa5 langt nord som til Finnmark.\n_START_SECTION_\nValdres\n_START_PARAGRAPH_\nSom bruksinstrument i v\xc3\xa5re dager har langeleiken bare overlevd i Valdres. I Valdres var det p\xc3\xa5 1800-tallet flere kvinner som var kjent for sitt langeleikspill. Mange av disse kvinnene hadde en liten dukke festet til h\xc3\xb8yreh\xc3\xa5nden mens de spilte, og for tilh\xc3\xb8rerne s\xc3\xa5 det da ut som om dukken danset p\xc3\xa5 bordet til langeleikens toner. _NEWLINE_\xc2\xabBestemor til Ola Brustugu, ho Barbro p\xc3\xa5 Kleiven, spelte langeleik. Ho hadde eit par \xc2\xabdokke-figurar\xc2\xbb som dansa etter spelet hennar. Dette totte mange var lettsindig. Ein dag kom det inn til Barbro ein framandkar. Han spurde kva ho ville ha for langeleiken sin. Nei, ho hadde  ikkje tenkt \xc3\xa5 selja han. Men s\xc3\xa5 tok han opp 5 dalar og la p\xc3\xa5 bordet. S\xc3\xa5 tok han langeleiken og la han bort i peisen og brende han opp. Dei skulle ha vore s\xc3\xa5 musikalske forfedrane til Peiseguten.\xc2\xbb_NEWLINE_Berit Pynten er i ettertid blitt st\xc3\xa5ende som en av de mest kjente Valdres-musikantene med langeleiken som instrument: _NEWLINE_\xc2\xabBerit hadde, som sume andre langeleikspelarar, to dokkor som \xc2\xabdansa\xc2\xbb etter som ho slo med pretten. Sonedotteri til Berit Pynten, ho Guri K\xc3\xa5rstad, har i \xc2\xabValdres\xc2\xbb 22/2 1955 skrive mel. a. dette om dokkeparet til Berit._NEWLINE_\xc2\xabVi sm\xc3\xa5jenter tok oss ofte turer til Pynten for \xc3\xa5 h\xc3\xb8re langeleikspel, og det som drog oss mest, var \xc3\xa5 se et dukkepar som danset n\xc3\xa5r bestemor spilte. Dukkene skulle forestille mann og kone, og de var kledd i fine, gamle nasjonaldrakter. (---) Det var et stativ som dukkene stod p\xc3\xa5. Dukkene hadde ledd i kn\xc3\xa6r og ankler, s\xc3\xa5 de var bevegelige... I hodene p\xc3\xa5 dem var festet en tr\xc3\xa5d i og opp gjennom stativet. S\xc3\xa5 viklet hun tr\xc3\xa5dene fra dukken p\xc3\xa5 pekefingren som hun f\xc3\xb8rte spretten med, alts\xc3\xa5 p\xc3\xa5 h\xc3\xb8yre handa. N\xc3\xa5r s\xc3\xa5 spillet tok til, danset dukkene.\xc2\xbb\xc2\xbb'