b"\n_START_ARTICLE_\nBankenes historie\n_START_PARAGRAPH_\nBankenes historie g\xc3\xa5r tilbake til antikkens handelsmenn som ga l\xc3\xa5n til b\xc3\xb8nder og andre handelsmenn som fraktet varer mellom byene. De f\xc3\xb8rste opptegnelser av slik aktivitet g\xc3\xa5r tilbake til rundt 2000 f.Kr. i Assyria og Babylonia. Senere i antikkens Hellas og i l\xc3\xb8pet av Romerriket ga utl\xc3\xa5nere i templene l\xc3\xa5n, men la ogs\xc3\xa5 til to viktige nyvinninger: tok vare p\xc3\xa5 andres penger (innskudd) og veksle penger fra en valuta til en annen. I l\xc3\xb8pet av den samme perioden var det lignende og uavhengig utvikling av \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne penger i oldtidens Kina og tilsvarende i oldtidens India._NEWLINE_Bank i den moderne betydningen av ordet kan bli sporet tilbake til middelalderen og tidlige renessanse i Italia og til de rike norditalienske byene som Firenze, Venezia og Genova. Familiene Bardi og Peruzzi dominerte 1300-tallets banker i Firenze, og etablerte avdelinger i mange andre deler av Europa. Den mest kjente italienske banken var Medicienes bank, opprettet av Giovanni Medici i 1397._NEWLINE_Utviklingen med banker spredte seg over hele Europa og et antall viktige innovasjoner skjedde i Amsterdam i l\xc3\xb8pet av 1500-tallet og i London p\xc3\xa5 1600-tallet. I l\xc3\xb8pet av 1900-tallets utvikling i telekommunikasjon og data har det skjedd betydelige endringer i m\xc3\xa5ten som banker fungerer p\xc3\xa5 og som har gjort det mulig for banker \xc3\xa5 \xc3\xb8ke i st\xc3\xb8rrelser og geografisk spredning. Den finansielle krise p\xc3\xa5 slutten av 2000-tallet f\xc3\xb8rte til en rekke banker kollapset, blant noen av verdens st\xc3\xb8rste banker. Det f\xc3\xb8rte til ny diskusjon om regulering av bankene.\n_START_SECTION_\nTidlige former for bankvirksomhet\n_START_PARAGRAPH_\nBankenes historie er n\xc3\xa6rt knyttet til pengenes historie, banktransaksjoner gikk antagelig forut for oppfinnelsen av penger. Innskudd og deponering besto opprinnelig av kornlager og senere av andre varer, blant kr\xc3\xb8tter, jordbruksredskaper og til sist kostbare metaller som gull i form av lett \xc3\xa5 b\xc3\xa6re sammenpressede plater. Templene og palassene var de sikreste stedene \xc3\xa5 lagre gull ettersom disse var fast voktet og solid bygget. Som hellige steder representerte templene en ekstra avskrekkelse for kommende tyver. Man kan anta at prinsippet med \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne ut penger med rente har sin opprinnelse fra den naturlige \xc3\xb8kningen av en kvegflokk i l\xc3\xb8pet av et \xc3\xa5r, eksempelvis tyve prosent.\n_START_SECTION_\nMesopotamia\n_START_PARAGRAPH_\nDet er nedtegnelser p\xc3\xa5 l\xc3\xa5n fra 100-tallet f.Kr. i Babylonia som ble gitt av tempelprester til handelsfolk. P\xc3\xa5 tiden da Hammurabis lover ble opprettet en gang rundt 1760 f.Kr. var banksystemet s\xc3\xa5pass utbygd at det ble skapt s\xc3\xa6rskilte lover for \xc3\xa5 regulere virksomheten.\n_START_SECTION_\nOldtidens Egypt\n_START_PARAGRAPH_\nI oldtidens Egypt hadde korn fra de tidligste tider benyttet som en form for betalingsmiddel i tillegg til kostbare metaller, og statens kornlagre fungerte som banker. Da Egypt falt inn under et gresk herskerdynasti, Ptolemeerdynastiet (332-30 f.Kr.), ble de tallrike kornlagre som var spredt utover riket omformet til et nettverk av kornbanker, sentralisert i Alexandria hvor hovedadministrasjonen for alle de statlige kornlagrene ble nedtegnet. Dette banknettverket fungerte som handelskredittsystem hvor utbetalinger ble effektivisert av overf\xc3\xb8ring fra en konto til en annen uten at pengene ble fysisk flyttet. P\xc3\xa5 slutten av 200-tallet f.Kr. ble den t\xc3\xb8rre og ufruktbare \xc3\xb8ya Delos i Egeerhavet, kjent for sin storsl\xc3\xa5tte havn og ber\xc3\xb8mte tempel for Apollon, et framtredende banksentrum. Som i Egypt ble pengetransaksjoner erstattet av virkelige kredittsedler og betalinger ble gjort basert p\xc3\xa5 enkle instruksjoner med kontoene for hver enkelt kunde. Da \xc3\xb8yas viktigste rivaler, Kartago og Korint, ble beseiret av romerne, \xc3\xb8kte Delos betydning. Av den grunn er det naturlig at banken p\xc3\xa5 Delos ble den modellen som ble mest etterlignet av romerske banker.\n_START_SECTION_\nOldtidens India\n_START_PARAGRAPH_\nI oldtidens India under Maurydynastiet (321 til 185 f.Kr.) var et instrument eller virkemiddel kalt adesha i bruk, hvilket var en beordring til en bank med anmodning om \xc3\xa5 betale penger p\xc3\xa5 seddelen til en tredje person, noe som tilsvarte til definisjonen av en veksel (engelsk \xc2\xabbill of exchange\xc2\xbb) slik som vi forst\xc3\xa5r dem i dag. I l\xc3\xb8pet av den buddhistiske perioden var det betydelig bruk av disse instrumentene hvor handelsmenn i store byer ga kredittbrev til andre.\n_START_SECTION_\nOldtidens Kina\n_START_PARAGRAPH_\nI oldtidens Kina under Qin-dynastiet (221 til 206 f.Kr.) ble kinesisk valuta utviklet med introduksjonen av standardiserte mynter som gjorde det langt lettere \xc3\xa5 drive handel over hele Kina og dette f\xc3\xb8rte igjen til utviklingen av kredittbrev. Disse brevene ble utstedt av handelsmenn som fungerte p\xc3\xa5 m\xc3\xa5ter som vi i dag vil oppfatte som banker.\n_START_SECTION_\nAntikkens Hellas\n_START_PARAGRAPH_\nAntikkens Hellas har flere bevis p\xc3\xa5 banksystemet. Greske templer, foruten private og kommunale enheter utf\xc3\xb8rte finansielle transaksjoner som l\xc3\xa5n, oppbevaring av penger, valutaveksling, og valideringer av mynter. Det er ogs\xc3\xa5 bevis p\xc3\xa5 kreditt, ved tilbakebetaling fra en kunde, kunne en pengeutl\xc3\xa5ner i en gresk havn kunne skrive en kredittseddel for kunden som kunne f\xc3\xa5 denne utbetalt i en annen by, noe som fjernet risikoen med \xc3\xa5 ta med seg penger p\xc3\xa5 reisen. Pyhios fra Lydia, som nevnes av Herodot, opererte som en handelsbank over hele Lilleasia p\xc3\xa5 begynnelsen av 400-tallet f.Kr. og er den f\xc3\xb8rste individuelle banker som er kjent ved navn. Mange av de tidlige bankene i de greske bystatene var metoikere eller utlendinger. Rundt 371 f.Kr. ble Pasion, en slave, den rikeste og mest kjente greske banker, og fikk sin frihet og borgerskap av Athen i prosessen.\n_START_SECTION_\nRomerriket\n_START_PARAGRAPH_\nI antikkens Roma satte pengel\xc3\xa5nere opp sine boder i midten av lukkede g\xc3\xa5rdsplasser som ble kalt for macella p\xc3\xa5 en lang sittebenk kalt bancu, fra hvor det italienske ordet banco og norske bank er avledet. Som valutavekslere gikk handelsfolk ikke s\xc3\xa5 mye til disse for \xc3\xa5 investere penger, men heller \xc3\xa5 veksle utenlandske mynter til den eneste lovlige myntenheten i Roma, den keiserlige mynt._NEWLINE_I Romerriket ble banksystemet administrative aspekt formalisert og innf\xc3\xb8rte en st\xc3\xb8rre regulering av de finansielle institusjoner og finanspraksisen. \xc3\x85 ta renter p\xc3\xa5 l\xc3\xa5n og betale renter p\xc3\xa5 innskudd ble meget utviklet og konkurransedyktig. Utviklingen av romerske banker begrenset innenfor den romerske preferanse av pengetransaksjoner. Under styret til den romerske keiser Gallienus (260-268 e.Kr.) var det et midlertidig sammenbrudd i det romerske banksystemet etter at bankene hadde avvist kopperslanter produsert ved hans myntverk. Med framveksten av kristendommen ble bankene underlagt ytterligere restriksjoner da det \xc3\xa5 kreve renter ble bed\xc3\xb8mt som umoralsk. Etter at Vestromerriket falt sammen og gikk i endelig oppl\xc3\xb8sning i \xc3\xa5r 476, forsvant ogs\xc3\xa5 bankene midlertidig i Europa, og oppsto ikke igjen f\xc3\xb8r i de norditalienske handelsbyene i middelalderen og tidlig renessanse.\n_START_SECTION_\nReligi\xc3\xb8se restriksjoner p\xc3\xa5 rente\n_START_PARAGRAPH_\nDe fleste tidlige religi\xc3\xb8se trosretninger i oldtidens Midt\xc3\xb8sten, og de sekul\xc3\xa6re kodene som oppsto fra disse, hadde intet s\xc3\xa6rlig forbud mot \xc3\xa5 drive \xc3\xa5ger, det vil si \xc3\xa5 ta ulovlige eller urimelig h\xc3\xb8ye renter p\xc3\xa5 l\xc3\xa5n av penger. Disse samfunnene vurderte livl\xc3\xb8se vesener som levende, som planter, dyr og mennesker, og i stand til \xc3\xa5 reprodusere seg selv. Om man s\xc3\xa5ledes l\xc3\xa5nte \xc2\xabmatpenger\xc2\xbb, eller monet\xc3\xa6re enheter, i en eller annen form, var det lovlig \xc3\xa5 kreve renter. Matpenger i form av oliven, dadler, fr\xc3\xb8 eller dyr som ble leid ut s\xc3\xa5 tidlig som rundt 5000 f.Kr., om ikke tidligere. Blant mesopotamierne, hettittene, f\xc3\xb8nikerne og egypterne var renter lovlig og ofte fastlagt i lovverket.\n_START_SECTION_\nMiddelalderen\n_START_PARAGRAPH_\nBanksystemer i den moderne mening av ordet kan bli sporet tilbake til middelalderen og tidlig renessanse til de norditalienske handelsbyene som Firenze, Venezia og Genova.\n_START_SECTION_\nFramveksten av handelsbanker\n_START_PARAGRAPH_\nDe opprinnelige bankene var \xc2\xabhandelsbanker\xc2\xbb da de f\xc3\xb8rst ble oppfunnet i middelalderen av italienere som handlet korn. Etter hvert som handelsmennene og bankene vokste i makt og rikdom basert p\xc3\xa5 styrken i kornavlingene p\xc3\xa5 slettene i Lombardia, var det andre som ble tiltrukket av den blomstrende handelen. Blant disse var j\xc3\xb8der som hadde flyktet fra forf\xc3\xb8lgelse i Spania. J\xc3\xb8dene hadde kunnskaper om oldtidens omfattende handel med silkeveien i Midt\xc3\xb8sten og Det fjerne \xc3\xb8sten. Metodene for \xc3\xa5 h\xc3\xa5ndtere langstransportert handel kunne ogs\xc3\xa5 benyttes for \xc3\xa5 finansieringen av produksjon og salg av korn._NEWLINE_Det var ikke tillatt for j\xc3\xb8dene \xc3\xa5 eie og dyrke jord, slik at de kom seg inn p\xc3\xa5 de store handelsplassene i Lombardia ved siden av de lokale handelsfolkene og satte opp sine egne bord og benker for \xc3\xa5 handle korn. Kristne hadde forbud mot synden \xc3\xa5ger, definert som \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne ut penger mot rente. Et tilsvarende forbud eksisterte hos j\xc3\xb8dene og muslimene. Derimot syndet man ikke om man krevde rente av en fra en annen tro, og s\xc3\xa5ledes kunne de j\xc3\xb8diske nykommerne fylle den velkomne tjenesten \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne ut penger mot rente uten \xc3\xa5 risikere \xc3\xa5 bli sl\xc3\xa5tt ned p\xc3\xa5 av kirken. P\xc3\xa5 det viset kunne j\xc3\xb8dene sikre rettighetene p\xc3\xa5 kornsalget helt opp til h\xc3\xb8stingen. De begynte deretter \xc3\xa5 gi betalinger p\xc3\xa5 forh\xc3\xa5nd mot framtidig seiling av korn til fjerne havner. I begge tilfeller skaffet de seg profitt p\xc3\xa5 n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende innskudd mot framtidig pris. Denne todelte handelen var tidkrevende og snart oppsto det en egen handelskasse som handlet korngjeld framfor korn._NEWLINE_Handelsbanker utviklet seg fra finansiere handel p\xc3\xa5 egne vegne til \xc3\xa5 bilegge handel for andre og deretter \xc3\xa5 holde kapital for betaling av billette eller veksler skrevet av folkene som fortsatt forhandlet den opprinnelige varen korn. Handelsmennenes bank i de store kornmarkedene ble s\xc3\xa5ledes et senter for holde p\xc3\xa5 penger mot en veksel, siden en sjekk. Disse lagrete kapitalfondene var til hensikt \xc3\xa5 bli oppbevart for avgj\xc3\xb8relse av kornhandelen, men ofte ble den benyttet av bankens egen handel i mellomtiden. Det engelske begrepet \xc2\xabbankrupt\xc2\xbb, norsk konkurs, fra italiensk banca rotta, eller \xc2\xabbrukket benk\xc2\xbb, er hva som skjedde n\xc3\xa5r banken tapte i egne mislykkede investeringer med den kapitalen de oppbevarte for andre.\n_START_SECTION_\nKorstogene\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1100-tallet var det behov for \xc3\xa5 overf\xc3\xb8re store summer med penger for \xc3\xa5 kunne finansiere korstogene, noe som stimulerte framveksten av spesialister for denne aktiviteten, og det var de f\xc3\xb8rste bankene i vestlige Europa. I 1162 fastsatte kong Henrik II av England en egen skatt for \xc3\xa5 betale for korstogene \xe2\x80\x94 den f\xc3\xb8rste av rekke skatter i \xc3\xa5renes l\xc3\xb8p ble innkrevd av kong Henrik med den samme hensikt. Tempelridderordenen og Malteserordenen fungerte som kong Henriks bank i Det hellige land. Tempelridderne eide store landomr\xc3\xa5der over hele s\xc3\xb8rlige Europa i tiden 1100\xe2\x80\x931300, denne samme perioden hvor banksystemet ble utbygd over det samme omr\xc3\xa5det da deres praksis var \xc3\xa5 ta lokal valuta, som det gitt veksel som kunne innl\xc3\xb8ses p\xc3\xa5 et hvilket som helst av tempelriddernes festninger i Europa. Det gjorde det mulig \xc3\xa5 flytte penger uten den vanlige risikoen med tyveri og overfall mens man reiste.\n_START_SECTION_\nDiskontering av rente\n_START_PARAGRAPH_\nDiskontering inneb\xc3\xa6rer at en verdi omregnes bakover i tid med hensyn til en gitt rentesats. Begrepet er grunnleggende for \xc3\xa5 beregne en investeringskalkyle over tid. Det motsatte, \xc3\xa5 regne en verdi framover i tid, ble tidligere kalt for kapitalisering, men mest vanlig i dag er \xc3\xa5 kalle det for diskontering framover. En hensiktsmessig m\xc3\xa5te av diskontere innskyterens rente mot hva som kunne ble tjent ved \xc3\xa5 benytte seg av deres penger i bankens handel utviklet seg snart. \xc3\x85 selge en \xc2\xabrente\xc2\xbb til dem i en s\xc3\xa6rskilt handel og s\xc3\xa5ledes overkomme hindringen med \xc3\xa5ger. Igjen ble dette utviklet fra en oldtidsmetode fra finansieringen av langtransportshandel. Middelalderens handelsmarkeder, slik som den i Hamburg, bidro til bankenes vekst p\xc3\xa5 et merkelig vis: pengevekslerne utstedte dokumenter som kunne kj\xc3\xb8pes eller innl\xc3\xb8ses ved andre markeder i bytte for hard valuta. Disse dokumentene kunne bli innl\xc3\xb8st p\xc3\xa5 et annet marked i et annet land eller ved et framtidig marked p\xc3\xa5 samme sted. Om det ble innl\xc3\xb8st ved framtidig dato ville de ofte bli diskontert ved et bel\xc3\xb8p som var sammenlignbart med en rentesats. Til sist utviklet disse dokumentene seg til valutaveksling som kunne bli innl\xc3\xb8st ved et hvilket som hels kontor av den samme banken. Med disse dokumentene var det mulig \xc3\xa5 frakte store pengesummer uten komplikasjoner med \xc3\xa5 drasse med seg store kister med gull og leie bev\xc3\xa6pnete vakter som beskyttelse mot tyver.\n_START_SECTION_\nUtenlandske kontakter valutaveksling\n_START_PARAGRAPH_\nI 1156 i Genova skjedde den tidligste kjente kontrakten for utenlandsk valutaveksling. To br\xc3\xb8dre l\xc3\xa5nte 115 genuesisk pund og avtalte \xc3\xa5 tilbake betale hos bankens agent i Konstantinopel for summen av 460 bezanter hver m\xc3\xa5ned etter ankomsten i denne byen. I det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rhundre vokste slike kontrakter raskt, s\xc3\xa6rlig siden profitten fra forskjellene ikke ble vurdert som et brudd p\xc3\xa5 kirkens forbud mot \xc3\xa5ger.\n_START_SECTION_\nNorditalienske banker\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 midten av 1200-tallet oppfant en gruppe italienske kristne i Lombardia en lovlig fiksjon for \xc3\xa5 omg\xc3\xa5 forbudet mot \xc3\xa5ger. En metode for \xc3\xa5 effektivisere et l\xc3\xa5n med renter var \xc3\xa5 tilby penger uten rente, men ogs\xc3\xa5 kreve at l\xc3\xa5net ble forsikret mot et mulig tap eller skade, og/eller forsinkelse i tilbakebetaling (se contractum trinius). De kristne effektiviserte disse lovlig omg\xc3\xa5elsene ble kjent som pavens \xc3\xa5gerkarer, og det reduserte behovet for j\xc3\xb8diske pengeutl\xc3\xa5nere hos de kristne monarkene. Senere i middelalderen ble det trukket et skille mellom forbruksvarer (ting som kunne konsumeres, som mat og brensel) og de som ikke var det og hvor \xc3\xa5ger ble tillatt p\xc3\xa5 l\xc3\xa5n som involverte det sistnevnte._NEWLINE_Familiene Bardi og Peruzzi dominerte bankvesenet p\xc3\xa5 1300-tallets Firenze og herfra opprettet de mange avdelinger og filialer i andre omr\xc3\xa5der av Europa. F\xc3\xb8r 1390-tallet var Mediciene stort sett bare banditter, en primitiv familieklan som drev med primitiv vold framfor avansert finans. Mellom 1343 og 1360 ble ikke f\xc3\xa6rre enn fem Medicier d\xc3\xb8mt til d\xc3\xb8den for alvorlige forbrytelser, if\xc3\xb8lge de florentinske statsarkiver. Giovanni di Bicci de' Medici gikk inn for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re familien lovlydig, og gjennom hardt arbeid og n\xc3\xb8ye planlegging lyktes han. Den mest kjente banken var dog Medicienes bank som ble opprettet av Giovanni i 1397. Banca Monte dei Paschi di Siena SPA (MPS) Italia er den eldste overlevende banken i verden._NEWLINE_Ironisk var det paved\xc3\xb8mmets egne banker som var de mest suksessfulle i Vest-Europa, skj\xc3\xb8nt ofte ble varer tatt i pant ble erstattet med renter i institusjonen som ble betegnet Monte di Piet\xc3\xa0. Borgerkrigen i Firenze mellom de rivaliserende fraksjonene ghibellinerne og guelferne som til sist endte med seier for en gruppe guelfiske handelsfamilier i byen. De overtok pavens bankmonopoler fra rivaler i nabobyen Siena og ble pavens skatteinnsamlere over hele Europa._NEWLINE_I 1306 forviste kong Filip IV j\xc3\xb8dene fra Frankrike. I 1307 fikk kong Filip IV alle tempelridderne arrestert og konfiskerte deres rikdommer som hadde fungert som Frankrikes uoffisielle skattekammer. I 1311 forviste han alle italienske banker og overtok deres utest\xc3\xa5ende kreditt. I 1327 hadde Avignon 43 avdelingskontorer med italienske banker. I 1347 fors\xc3\xb8mte kong Edvard III av England sine l\xc3\xa5n. Disse tilbakeslagene f\xc3\xb8rte til at en rekke italienske banker gikk overende, Peruzzi i 1374 og Bardi i 1353. Lombardiske pengevekslere fulgte med veksten av italienske banker i Frankrike fra begynnelsen, og de forflyttet seg fra by til by langs de travle pilegrimsrutene som ogs\xc3\xa5 var viktig for handelen. Viktige byer i denne perioden var Figeac s\xc3\xb8rvest i Frankrike og Cahors som ogs\xc3\xa5 l\xc3\xa5 i samme omr\xc3\xa5de og som dessuten var f\xc3\xb8destedet for pave Johannes XXII._NEWLINE_I senmiddelalderen kunne kristne handelsmenn l\xc3\xa5ne penger med rente uten at det lenger ble betraktet som en stor synd og s\xc3\xa5ledes mistet j\xc3\xb8dene deres privilegerte posisjon som pengel\xc3\xa5nere. _NEWLINE_Etter 1400 vendte de politiske kreftene seg mot metodene til de frie italienske handelsbankene. I 1401 utviste Martin I av Aragoni dem. I 1403 forb\xc3\xb8d kong Henrik IV av England dem fra \xc3\xa5 ta profitt p\xc3\xa5 noe vis i hans konged\xc3\xb8mme. I 1409 lot Flandern genuesiske bankere fengsle og deretter forvises. I 1410 ble alle italienske bankere forvist fra Paris. I 1401 ble banken i Barcelona grunnlagt. I 1407 ble Banco di San Giorgio (Sankt Georgs bank) grunnlagt i Genova. Denne banken kom til \xc3\xa5 dominere handelen i Middelhavet. I 1403 ble renter p\xc3\xa5 l\xc3\xa5n erkl\xc3\xa6rt lovlig i Firenze til tross for den tradisjonelle kristne forbudet mot \xc3\xa5ger. Italienske banker som Lombardene som hadde agenter i de st\xc3\xb8rste \xc3\xb8konomiske sentrene i Europa hadde begynt \xc3\xa5 ta gebyrer p\xc3\xa5 l\xc3\xa5n. Sakf\xc3\xb8reren og teologen Lorenzo di Antonio Ridolfi vant en rettssak som legaliserte betaling av rente av den florentinske regjering. I 1413 ble Giovanni di Bicci de\xe2\x80\x99Medici utpekt som paved\xc3\xb8mmets egen bank. I 1440 oppfant Gutenberg den moderne trykkeripresse, skj\xc3\xb8nt Europa kjente allerede til bruken av papirpenger i Kina.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb8lvkrise\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1390-tallet var s\xc3\xb8lv blitt mangelvare over hele Europa, unntatt i Venezia. S\xc3\xb8lvgruvene i Kutn\xc3\xa1 Hora i dagens Sentralb\xc3\xb6hmen hadde begynt \xc3\xa5 f\xc3\xa5 nedgang p\xc3\xa5 1370-tallet, og ble til sist endelig nedlagt etter \xc3\xa5 ha blitt herjet av kong Sigismund av Det tysk-romerske rike. Ved 1450 var bortimot alle myntverk i nordvestlige Europa nedlagt grunnet mangel p\xc3\xa5 s\xc3\xb8lv. Den siste pengeveksleren i den store fransk havnen Dieppe forsvant i 1446. I 1455 erobret osmanene de serbiske s\xc3\xb8lvgruvene og i 1460 tok den siste gruve i Bosnia. Ettersom valuta ble sjelden var det flere venetianske banker som feilte, og det samme gjorde Strozzibanken i Firenze, den nest st\xc3\xb8rste i byen.\n_START_SECTION_\nSpredning over Europa\n_START_PARAGRAPH_\nMiddelalderens italienske markeder ble stadig forstyrret av krig og uro og ble begrenset av de fragmenterte italienske statene. Den neste utviklingen skjedde da bankpraksis spredte seg over Europa under renessanseperioden. Bankkontorer var vanligvis lokalisert i n\xc3\xa6rheten av handelsmarkedene, og de st\xc3\xb8rste sentrene for handel hadde etter hvert utviklet seg i nordvestlige Europa: Amsterdam, London og Hamburg.\n_START_SECTION_\nEkspansjon til Tyskland og Polen\n_START_PARAGRAPH_\nDen neste generasjon av banker oppsto fra utvandrete j\xc3\xb8diske handelsmenn i de store hvetedistriktene i Tyskland og Polen. Mange av disse var fra de samme familiene som hadde v\xc3\xa6rt deltakere i utviklingen av bankprosessen i Italia. De hadde ogs\xc3\xa5 forbindelser med familiemedlemmer som \xc3\xa5rhundrer tidligere hadde flyktet til Italia og England fra forf\xc3\xb8lgelser og tvangskonvertering i Spania. Mange gullsmedfamilier (et yrke som ikke var forbudt for j\xc3\xb8der) gikk ogs\xc3\xa5 gradvis inn i bankforretningen ved at de lagret verdier, hovedsakelig edelt metall._NEWLINE_Berenberg Bank, den eldste private banken i Tyskland, ble etablert i 1590 av to hollandske br\xc3\xb8dre, Hans og Paul Berenberg i Hamburg.\n_START_SECTION_\nSpania og Det osmanske rike\n_START_PARAGRAPH_\nHistorikeren Halil \xc4\xb0nalcik har foresl\xc3\xa5tt at hemmelige j\xc3\xb8der, marranoer, det vil j\xc3\xb8der som fra Den iberiske halv\xc3\xb8y og som offisielt hadde latt seg konvertere til katolikker, men som i hemmelighet fortsatt praktiserte sin opprinnelige tro, og som flyktet fra Spania og Portugal introduserte europeisk kapitalismes teknikker som bankvesen og selv det merkantile konseptet om stats\xc3\xb8konomi til Det osmanske rike. P\xc3\xa5 1500-tallet var de ledende finansmenn i Istanbul (tidligere Konstantinopel) grekere og j\xc3\xb8der. Mange av j\xc3\xb8dene var marranoere som hadde flyktet fra Iberia under den perioden som ledet opp til forvisningen av alle j\xc3\xb8der fra Spania. en del av disse familiene fraktet med seg store rikdommer. De mest kjente av de j\xc3\xb8diske bankfamiliene p\xc3\xa5 1500-tallets osmanske rike var bankhuset Mend\xc3\xa8s som etablerte seg i Istanbul i 1552 under beskyttelse av sultan Suleiman I den store. Da Alvaro Mend\xc3\xa8s kom til Istanbul i 1588 er det rapportert han fraktet med seg 85 000 gulldukater. Mend\xc3\xa8s-familien fikk snart en dominerende posisjon i statsfinansene til Det osmanske rike og i handelen med Europa._NEWLINE_Mend\xc3\xa8s-familien blomstret i Bagdad i l\xc3\xb8pet av 1700- og 1800-tallet under osmanske styre, utf\xc3\xb8rte kritiske kommersielle funksjoner som pengeutl\xc3\xa5nere og bankvesen. Som armenerne kunne j\xc3\xb8dene v\xc3\xa6re engasjert i n\xc3\xb8dvendige kommersielle aktiviteter som var forbudt for muslimer under islamsk lov.\n_START_SECTION_\nFramveksten av hoffj\xc3\xb8der\n_START_PARAGRAPH_\nHoffj\xc3\xb8der er en historisk betegnelse p\xc3\xa5 j\xc3\xb8diske bankmenn eller forretningsfolk som l\xc3\xa5nte ut penger og h\xc3\xa5ndtere finansene til en del kristne europeiske adelshus, hovedsakelig p\xc3\xa5 1600- og 1700-tallet. Hoffj\xc3\xb8dene var forl\xc3\xb8perne til dagens moderne finansmenn eller finansministre. Deres arbeid besto av \xc3\xa5 \xc3\xb8ke inntektene ved \xc3\xa5 skattlegge landbruk, forhandle l\xc3\xa5n, administrere myntverk, skape nye inntektskilder, og finansiere milit\xc3\xa6ret og annet.  I tillegg var hoffj\xc3\xb8dene personlig bank for adelen, og skaffet penger for \xc3\xa5 dekke adelens personlige diplomati og deres overdrevne forbruk._NEWLINE_Hoffj\xc3\xb8der var dyktige administratorer og forretningsmenn som mottok en del privilegier tilbake for deres tjenester. De var mest vanlig i Tyskland, Holland og \xc3\x98sterrike, men ogs\xc3\xa5 mer eller mindre til stede i Danmark, England, Ungarn, Italia, Polen, Litauen, Portugal og Spania. I henhold til forfatteren Dimont var bortimot en hoffj\xc3\xb8de hver eneste hertugd\xc3\xb8mme, grevskap og pfalzgrevskap i det tysk-romerske rike._NEWLINE_Eksempler p\xc3\xa5 hva som senere ble kalt for hoffj\xc3\xb8der oppsto da lokale herskere benyttet seg av tjenestene til j\xc3\xb8diske banker for kortsiktige l\xc3\xa5n. J\xc3\xb8dene l\xc3\xa5nte ut penger til adelen og i prosessen fikk de sosial innflytelse tilbake. Adelig beskyttelse av hoffj\xc3\xb8dene ved \xc3\xa5 ansette dem som finansiere, tilbydere, diplomater og handelsdelegater. Hoffj\xc3\xb8dene var i stand til \xc3\xa5 benytte seg sitt eget nettverk av familieforbindelser over hele Europa og i Midt\xc3\xb8sten. S\xc3\xa5ledes var de i stand til \xc3\xa5 forhandle n\xc3\xa6r sagt alle varer, blant dem mat, v\xc3\xa5pen, ammunisjon og kostbart metall. Til gjengjeld for deres tjenester fikk hoffj\xc3\xb8dene sosiale privilegier, inkludert tidvis adelig status for seg selv og kunne leve utenfor de j\xc3\xb8diske gettoene. En del adelige \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 holde deres bankmenn ved deres egne hoff, og siden hoffj\xc3\xb8dene var under adelige beskyttelse, var de ogs\xc3\xa5 unndratt rabbinsk lov. En av de fremste familier engasjert i denne aktiviteten var familien Rothschild som skapte et bankimperium med avdelingskontorer over det meste av Europa.\n_START_SECTION_\nNederlandene\n_START_PARAGRAPH_\nTidlig p\xc3\xa5 1500-tallet begynte folk i De forente Nederlandene \xc3\xa5 lagre deres penger hos \xc2\xabkasserer\xc2\xbb for \xc3\xa5 beskytte deres store oppsamlinger av kontanter. Disse kasserere oppbevarte penger mot et honorar. Konkurranse drev kassererne til \xc3\xa5 tilby ytterligere tjenester, blant annet \xc3\xa5 betale ut penger til enhver person som kunne framlegge en skriftlig ordre fra en innskyter om \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re s\xc3\xa5. Denne praksisen f\xc3\xb8rte til utviklingen av sjekker._NEWLINE_P\xc3\xa5 1600-tallet var et av de f\xc3\xb8rste grepene til den revolusjon\xc3\xa6re hollandske regjeringen etter \xc3\xa5 ha brutt med Spania var \xc2\xabfri\xc2\xbb eller \xc2\xabindividuell\xc2\xbb myntpreging og hvor staten ville sl\xc3\xa5 til mynt enhver mengde metall som ble avlevert til ingen eller en sv\xc3\xa6rt liten kostnad. Fri myntpreging var en umiddelbar suksess. Da 1600-tallet begynte var nederlenderne den drivende kraft bak europeisk handel. Mynter som hadde en lovlig valutastatus var ofte slitt ut og \xc3\xb8delagte, slik at det var ikke enkelt \xc3\xa5 erstatte dem. For \xc3\xa5 makte \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re det ble Amsterdamsche Wisselbank (Amsterdams vekselbank) grunnlagt i 1609. Mynter som kom til oppbevaring basert p\xc3\xa5 dens virkelige verdi i metallets vekt, ikke hva myntens bel\xc3\xb8p fortalte, ble erstattet med kreditter, kjent som bankpenger, som ble utstedt mot disse myntene. Dette, sammen med anvendeligheten og sikkerheten med de nye pengene, og med byen Amsterdam som garantist, f\xc3\xb8rte til at bankpenger til \xc3\xa5 handle ved en agio (diskonto med utenlandsk veksel), eller premium over mynter._NEWLINE_Banken var i begynnelsen utelukkende en depositumbank (eller forretningsbank) med 100 prosent ryggdekning, men i hemmelighet tillot den en del depositorer til \xc3\xa5 overtrekke deres kontoer s\xc3\xa5 tidlig som 1657 og senere s\xc3\xb8rget for store l\xc3\xa5n til Det nederlandske ostindiske kompani og til Amsterdam kommune. Ved 1790 hadde disse l\xc3\xa5nene blitt offentlige og premium over bankpenger forsvant, ved slutten av \xc3\xa5ret hadde banken praktisk talt innr\xc3\xb8mmet insolvens ved \xc3\xa5 utstedte en melding om at s\xc3\xb8lv ville bli solgt til innehavere av bankpenger med 10 prosent avslag. Amsterdam by tok over banken og til sist stengte den for godt i 1819._NEWLINE_Gjennom 1600-tallet hadde kostbart metall fra Den nye verden, Japan og andre steder blitt kanalisert til Europa, noe som f\xc3\xb8rte til at den tilsvarende prisen \xc3\xb8kte. Takket v\xc3\xa6re fri myntpreging, Amsterdams vekselbank, og den store handelen tiltrakk Nederlandene seg enda flere mynter og edelt metall. Disse konseptene med s\xc3\xa5kalt fraksjonert bankreserver, engelsk Fractional-reserve banking (FRB), det vil si at banker kan l\xc3\xa5ne ut penger fra innsattes kontoer, og ved at banker bare trenger \xc3\xa5 beholde en br\xc3\xb8kdel (fraction) i reserve (reserve) som kontanter eller i andre likvide midler, samtidig som den ved behov er skyldig \xc3\xa5 betale tilbake innl\xc3\xa5ninger, og betalingssystemer spredte seg til England og andre land._NEWLINE_Et av problemene med Amsterdamsche Wisselbank opprettholdt et nesten hundre prosent forhold mellom innskudd og lagring av edelmetall og mynter. S\xc3\xa5 sent som i 1760 utgjorde innskuddene p\xc3\xa5 bortimot 19 millioner floriner mens metallreserven var p\xc3\xa5 mer enn 16 millioner. Det gjorde banken sikker mot panikkuttak, men det hindret det som i dag betraktes som en banks viktigste funksjon, nemlig \xc3\xa5 skape kreditt. Det var i Stockholm i Sverige nesten et \xc3\xa5rhundre senere, med opprettelsen av Stockholm Banco, senere kalt for Sveriges Riksbank, i 1657 at denne hindringen ble overkommet. Selv om banken i Stockholm utf\xc3\xb8rte de samme tjenester som i Amsterdam, var det ogs\xc3\xa5 meningen at den skulle v\xc3\xa6re en l\xc3\xa5nebank, det vil si at den b\xc3\xa5de l\xc3\xa5nte ut penger og formidlet pengeoverf\xc3\xb8ringer. Ved \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne ut mer penger enn hva den hadde i metallreserver var banken en pioner for den ovennevnte virksomheten som kalles fractional reserve banking, alts\xc3\xa5 hvor muligheten for \xc3\xa5 tjene penger p\xc3\xa5 bankens innskudd ved \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne dem ut. Bankens passiva ble dens innskudd (som den betalte rente p\xc3\xa5) pluss dens kapital, og dens aktiva ble dens utl\xc3\xa5n (som den tok rente p\xc3\xa5) pluss dens reserver.\n_START_SECTION_\nEngland\n_START_PARAGRAPH_\nRoyal Exchange, den kongelig vekselbank i London, ble etablert i 1665. Royal Exchange ble offisielt \xc3\xa5pnet av dronning Elisabeth I av England som ga bygningen dens kongelige tittel den 23. januar 1571. P\xc3\xa5 denne tiden ble pengeutl\xc3\xa5nere og pengevekslere allerede blitt kalt for banker, skj\xc3\xb8nt selve begrepet \xc2\xabbank\xc2\xbb refererte vanligvis til deres kontorer, og hadde s\xc3\xa5ledes ikke den n\xc3\xb8yaktige meningen som det har i dag. Det var ogs\xc3\xa5 et hierarkisk orden blant de profesjonelle. P\xc3\xa5 toppen var de banker som gjorde forretninger med statens overhoder, deretter pengevekslere i byen, og p\xc3\xa5 bunnen var bodene til pantel\xc3\xa5nere eller \xc2\xabLombard banking\xc2\xbb som det ble kalt i samtiden. En del europeiske byer har i dag en Lombard-gate hvor pantebutikkene er lokalisert. I tillegg ble aksjemeglere p\xc3\xa5 1600-tallet ikke sluppet inn p\xc3\xa5 Royal Exchange p\xc3\xa5 grunn av deres grove oppf\xc3\xb8rsel, og derav m\xc3\xa5tte disse operere fra andre virksomheter i n\xc3\xa6rheten, som blant annet Jonathans Kaffehus, fra hvor da John Castaing hadde et kontor fra 1697. London Stock Exchange, aksjeb\xc3\xb8rsen i London, ble f\xc3\xb8rst grunnlagt i 1802.\n_START_SECTION_\nFramskritt p\xc3\xa5 1600- og 1700-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nMot slutten av 1500-tallet og i l\xc3\xb8pet av 1600-tallet hadde de tradisjonelle bankfunksjonene som \xc3\xa5 akseptere innskudd, utl\xc3\xa5n av penger, valutaveksling, og overf\xc3\xb8ring av fond blitt kombinert med utstedelsen av bankveksler som tjente som erstatning for gull og s\xc3\xb8lvmynter._NEWLINE_Nye bankpraksiser fremmet kommersiell og industriell vekst ved \xc3\xa5 tilby trygge og bekvemme betalingsmetoder og kapitaltilgang mer ansvarlig for kommersielle behov foruten ogs\xc3\xa5 ved \xc2\xabdiskontering\xc2\xbb av forretningsgjeld. Mot slutten av 1600-tallet hadde banker ogs\xc3\xa5 blitt viktige for finansieringen av relativt nye og stridslystne europeiske stater. Det f\xc3\xb8rte til regjeringsreguleringer og de f\xc3\xb8rste sentralbanker. Suksessen med de nye bankteknikkene og praksisen i Amsterdam og dessuten den blomstrende handelen i byen Antwerpen bidro til \xc3\xa5 spre ideene og konseptene til London og bidro til hjelpe utviklingen andre steder i Europa.\n_START_SECTION_\nGullsmedene i London\n_START_PARAGRAPH_\nDen viktigste utviklingen av banksystemet i London var gullsmedene som ble omformet fra enkle kunsth\xc3\xa5ndverkere til \xc3\xa5 bli trygge steder for lager av gull og s\xc3\xb8lv. Kj\xc3\xb8pmenn og handelsmenn hadde samlet seg store mengder av gull og de overdro deres rikdom til Royal Mint for trygg lagring. I 1640 bemektiget kong Karl I av England med tvang den private gullrikdom som Royal Mint hadde oppbevart under p\xc3\xa5skuddet av dette var et l\xc3\xa5n til ham, om enn tilbakebetalt med tid og studer. Etter dette foretrakk handelsmennene \xc3\xa5 lagre deres gull hos gullsmedene i London som hadde egne sikre lagringshvelv, og for denne tjenesten tok gullsmedene et mindre honorar. I bytte for hver deponering av edelt metall utstedte gullsmedene en kvittering som sertifiserte mengden og renheten i det metallet som de hadde i sin oppbevaring._NEWLINE_Gullsmedene satt med penger og verdier som de ikke hadde \xc3\xb8yeblikkelig behov for, og de begynte s\xc3\xa5ledes \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne penger med renter til b\xc3\xa5de handelsfolk og til myndighetene. Da de skaffet seg betydelig profitt fra denne forretningen begynte de \xc3\xa5 anmode om \xc3\xa5 lagre penger som innskudd og betale renter for dem. Gullsmedene oppdaget etter hvert at de kvitteringer p\xc3\xa5 innskudd begynte \xc3\xa5 bli benyttet som betalingsmiddel fra en person til en annen, noe som fikk dem til \xc3\xa5 begynne \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne ut papirkvitteringer framfor mynter. Ved \xc3\xa5 akseptere kvitteringer som et betalingsmiddel oppdaget gullsmedene at de kunne l\xc3\xa5ne mer gull- og s\xc3\xb8lvmynter enn de hadde for h\xc3\xa5nden, en praksis som tilsvare fraksjonert bankreserve.\n_START_SECTION_\nGjeld som en ny form for penger\n_START_PARAGRAPH_\nDen ovennevnte praksis skapte en ny form for \xc2\xabpenger\xc2\xbb som var egentlig gjeld, det vil si gullsmedenes gjeld framfor gull- og s\xc3\xb8lvmynter, en vare som hadde blitt regulert og kontrollert av monarkiet. Denne utviklingen f\xc3\xb8rte til i handelen ble gullsmedenes veksler med l\xc3\xb8fter akseptert som betaling ved anmodning. Aksepteringen p\xc3\xa5 sin side krevde en generell tillit til at n\xc3\xb8dvendige mynter faktisk var tilgjengelig, en fraksjonert reserve vil normalt \xc3\xa5 tjent for denne hensikten. Godkjennelsen av disse veksler krevde ogs\xc3\xa5 den som eide gjeldsl\xc3\xb8ftet hadde lovlig rett til \xc3\xa5 tvinge en betingelsesl\xc3\xb8st rett til utbetaling. Det krevde at vekselen var omsettelige instrumenter. Konseptet med omsettelighet hadde utviklet seg st\xc3\xb8tvis p\xc3\xa5 de europiske pengemarkedene, men det ble velutviklet p\xc3\xa5 1600-tallet. Uansett var en parlamentslov p\xc3\xa5krevd i 1704 for tilsidesette en rettsbeslutning om at gullsmedenes veksler, til tross for at kundenes praksis, ikke skulle v\xc3\xa6re omsettelig._NEWLINE_I mellomtiden hadde kreditten til den britiske krone blitt forminsket ved at den ikke holdt sitt l\xc3\xb8fte i 1672. Monarkens p\xc3\xa5trengende behov for kapital ved mindre renter enn hva gullsmedene krevde, og ved eksempelet ved banken i Amsterdam, som hadde v\xc3\xa6rt i stand til \xc3\xa5 tilby tilstrekkelig kreditt ved lav rente, noe som i 1694 f\xc3\xb8rte til etableringen av Bank of England som er Storbritannias sentralbank for \xc3\xa5 fungere som regjeringens bank. Den ligger i Threadneedle Street i City of London, og kalles ofte \xc2\xabThe Old Lady of Threadneedle Street\xc2\xbb eller bare \xc2\xabThe Old Lady\xc2\xbb. Bank of England dekket den britiske regjeringens behov for \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne penger til relativt lave renter. C. Hoare & Co, som er Storbritannias eldste og verdens tredje eldste bank, ble grunnlagt i 1672.\n_START_SECTION_\nFjerningen av religi\xc3\xb8se restriksjoner p\xc3\xa5 rente\n_START_PARAGRAPH_\nFramveksten av protestantisme fridde mange europeiske kristne fra paved\xc3\xb8mmets ford\xc3\xb8mmelse mot \xc3\xa5ger. P\xc3\xa5 slutten av 1700-tallet hadde protestantiske handelsfamilier begynt med bankvirksomhet, s\xc3\xa6rlig i handelsnasjoner som Storbritannia hvor eksempelvis Barings Bank ble grunnlagt av sir Francis Baring i 1763; Tyskland da Johann Heinrich Schr\xc3\xb6der i 1804 ble partner med det Londonbaserte firmaet til hans bror og den \xc3\xb8konomiske utviklingen f\xc3\xb8rte til at de opprettet en forretningsbank, Schroders; Nederlandene med Hope & Co. som utviklet seg fra s\xc3\xb8nnene til den skotske handelsmannen Archibald Hope i Amsterdam p\xc3\xa5 midten av 1700-tallet. En av s\xc3\xb8nnene giftet seg med datteren til Francis Baring, noe som etablerte en dynastisk forbindelse mellom de to bankene._NEWLINE_P\xc3\xa5 samme tid f\xc3\xb8rte en ny form for finansiell aktivitet til bankenes omfang ble langt bredere enn hva som var deres opprinnelse. Handelsbankfamiliene handlet med alt fra underskriving av obligasjonsgjeld til utenlandsl\xc3\xa5n. Eksempelvis var handel med gullbarrer og obligasjonsgjeld to av spesialitetene til familien Rothschild. I 1803 gikk Barings Bank sammen med Hope & Co. for \xc3\xa5 lette oppkj\xc3\xb8pet av Louisiana-kj\xc3\xb8pet i Nord-Amerika. Det var en avtale mellom USA under president Thomas Jefferson og Frankrike under Napol\xc3\xa9on Bonaparte, hvor USA kj\xc3\xb8pte landomr\xc3\xa5der av Frankrike for 15 millioner dollar. Med denne handelen fordoblet USA sitt dav\xc3\xa6rende areal.\n_START_SECTION_\n1800-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1800-tallet, fremskyndet i begynnelsen av finansieringen p\xc3\xa5krevd grunnet Napoleonskrigene og deretter av den voldsomme veksten for \xc3\xa5 anlegge jernbaner i Europa, utviklet bankene seg to store kommersielle enheter. J\xc3\xb8der var grunnleggere og ledere av mange av tidligste og viktigste bankene i Europa, foruten ogs\xc3\xa5 betydningsfull banker i USA. Flere j\xc3\xb8diske bankere ble meget innflytelsesrike og konkurrerte med hell mot andre bankhus i flyten av l\xc3\xa5n til ulike myndigheter._NEWLINE_Slaget ved Waterloo i 1850 var kulminasjonen av mer enn to ti\xc3\xa5r med krig mellom Frankrike og Storbritannia. If\xc3\xb8lge historikeren Niall Ferguson var det mer enn en kamp mellom to h\xc3\xa6rer, men ogs\xc3\xa5 mellom to konkurrerende finansielle systemer: det franske var basert p\xc3\xa5 plyndring av erobrede folk og land, og det andre, det britiske, var basert p\xc3\xa5 gjeld. Mellom 1793 og 1815 tredoblet den britiske gjelden til mer enn 745 millioner pund (mer enn det dobbelte av Storbritannias \xc3\xa5rlige bruttonasjonalprodukt), noe som f\xc3\xb8rte til at kursen p\xc3\xa5 engelsk pund sank, fra 96 pund i 1792 og til under 60 pund f\xc3\xb8r Waterloo. Salg av obligasjoner skaffet mye kontanter til den britiske regjeringen, men de var til liten nytte p\xc3\xa5 slagmarken i utlandet. Arthur Wellesley, 1. hertug av Wellington, trengte valuta for \xc3\xa5 betale egen h\xc3\xa6r og allierte. Myndighetene henvendte seg da til Nathan Mayer Rothschild som hadde viktig erfaring som gullsmugler til kontinentet. I en sv\xc3\xa6rt omfattende operasjon benyttet Rothchild familiens kontaktnett: Nathan i London, Amschel i Frankfurt am Main, James (den yngste) i Paris, Carl i Amsterdam og Salomon som dro dit hvor det passet Nathan best. Det var tjenester som dette, pluss deres forretningstalent, smidighet og dyktighet, som ga Rothschild-familien deres innflytelsesrike posisjoner._NEWLINE_Familien Rothschilds bankforretninger var en nyskapende i internasjonal storfinans under den europeiske industrialiseringen og var medvirkende i \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte jernbanesystemer over hele verden og i komplekse regjeringsfinansierte prosjekter som byggingen av Suezkanalen. Familien bygde seg opp en stor andeler av eiendommer i Mayfair i London. Betydelige forretninger ble grunnlagt direkte av familien Rothschilds kapital, blant annet: Alliance Assurance (1824) (i dag Royal & SunAlliance); Chemin de Fer du Nord (1845); Rio Tinto Group (1873); Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Le Nickel (1880) (i dag Eramet); og Im\xc3\xa9tal (1962) (i dag Imerys). Rothschildene finansierte ogs\xc3\xa5 grunnleggelsen av De Beers, foruten Cecil Rhodes for hans ekspedisjoner i Afrika og opprettelsen av kolonien S\xc3\xb8r-Rhodesia (i dag Zimbabwe). Fra slutten av 1889-tallet og framover kontrollerte familien Rio Tinto gruveselskap._NEWLINE_Den japanske regjeringen kontaktet London- og Paris-familiene for finansiering i l\xc3\xb8pet av den russisk-japanske krig. London-konsortiumets utstedelse av japanske krigsl\xc3\xa5nsobligasjoner kom p\xc3\xa5 totalt 11,5 millioner pund (i henhold til valutakurs i 1907).\n_START_SECTION_\nUSA\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 1800-tallet fikk b\xc3\xa5de handel og industri i USA en kraftig vekst som igjen f\xc3\xb8rte til opprettelsen av mektige nye private handelsbanker som kulminerte i J.P. Morgan & Co., grunnlagt i 1871. I l\xc3\xb8pet av 1900-tallet begynte imidlertid finansverden \xc3\xa5 vokse fra resursene til familieeide og andre former for privat egenkapitalbaserte banker. Selskaper kom til \xc3\xa5 dominere bankforretningene. Av samme grunner ble handelsbankenes forretningsomr\xc3\xa5de bare ett av mange interesseomr\xc3\xa5der for moderne banker.\n_START_SECTION_\nGlobalisering\n_START_PARAGRAPH_\nMot slutten av 1800-tallet var det en voldsom vekst i bankindustrien. Banker spilte en n\xc3\xb8kkelrolle i overgangen fra gull- og s\xc3\xb8lvpenger til papirpenger, innl\xc3\xb8selig mot bankens aktiva. Innenfor det nye systemet av eierskap og investeringer, vokste statens rolle som en \xc3\xb8konomisk faktor betydelig.\n_START_SECTION_\n1900-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nDet f\xc3\xb8rste ti\xc3\xa5ret av 1900-tallet ble rammet av panikken i 1907 i USA. En finanskrise oppsto da landets aksjemarkeder falt med n\xc3\xa6r 50 prosent fra sitt h\xc3\xb8yeste niv\xc3\xa5 \xc3\xa5ret f\xc3\xb8r. Panikken fant sted under en periode med \xc3\xb8konomisk tilbakegang og hvor det var flere storml\xc3\xb8p mot banker hvor sv\xc3\xa6rt mange av innskyterne krevde \xc3\xa5 f\xc3\xa5 pengene sine utbetalt. Panikken spredte seg etter hvert fra New York og til resten av landet og mange banker og firma gikk konkurs. Det fremste grunnlaget for panikken var reduksjon i likviditeten hos mange banker i New York, manglende tillit til banksystemet fra innskyterne og et frav\xc3\xa6r av en l\xc3\xa5ngiver i siste instans. Utviklingen ble stoppet av den kjente bankmannen J.P. Morgan som forpliktet seg med store summer av egne midler, og overtalte andre rike personer til \xc3\xa5 bidra til bankenes soliditet.\n_START_SECTION_\nDen store depresjonen\n_START_PARAGRAPH_\nBegynnelsen p\xc3\xa5 en ny krise i mellomkrigstiden begynte i USA med et fall i aksjekursene den 4. september 1929 og med et sammenbrudd i det amerikanske aksjemarkedet den 29. oktober 1929, ogs\xc3\xa5 kjent som den svarte torsdagen. Derfra spredte det seg raskt til bortimot alle land i verden._NEWLINE_Sammenbruddet i aksjemarkedet f\xc3\xb8rte verden inn i en \xc3\xb8konomisk depresjon og hadde \xc3\xb8deleggende effekter i n\xc3\xa6r hvert eneste land, rike som fattige. Personlig inntekt, skatter, profitter og priser falt og hvor internasjonal handel dalte med mer enn 50 prosent. Arbeidsledigheten i USA steg til 25 prosent, og i en del land s\xc3\xa5 mye som 33 prosent. I l\xc3\xb8pet av sammenbruddet i 1929 forut depresjonen hadde kravene til bankmarginer (forskjellen kj\xc3\xb8ps- og salgskurs) v\xc3\xa6rt kun 10 prosent. Meglerfirmaer ville med andre ord l\xc3\xa5ne ut 9 dollar for hver eneste 1 dollar som en investor hadde i innskudd. Da markedet falt, krevde meglerne tilbakebetalt disse l\xc3\xa5nene, og som umulig kunne bli betalt. Bankene begynte \xc3\xa5 svikte da debitorene med misligholdt gjeld fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 ta ut sine innskudd samtidig, noe som utl\xc3\xb8ste trinnvis bankkrise. Regjeringsgarantier og reguleringer fra Federal Reserve, den amerikanske sentralbanken, var fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 forhindre panikk, men var enten ikke virkningsfulle eller ble ikke benyttet. Banksvik f\xc3\xb8rte til at milliarder av dollar i aktiva gikk tapt. Utst\xc3\xa5ende gjeld ble tyngre ettersom prisene og inntektene falt med 20-50 prosent mens gjelden forble p\xc3\xa5 samme dollarmengde. Etter panikken i 1929 og i l\xc3\xb8pet av de f\xc3\xb8rste ti m\xc3\xa5nedene av 1930 hadde 744 amerikanske banker sviket. Ved april 1933 hadde rundt 7 milliarder dollar i innskudd blitt frosset i mislykkede banker eller etterlatt uten lisenser etter Emergency Banking Relief Act, loven om n\xc3\xb8dhjelp til bankene, som ble vedtatt den 9. mars 1933. Loven tillot kun banker som var blitt godkjent av Federal Reserve til \xc3\xa5 operere i USA._NEWLINE_Bankenes sammenbrudd skapte en sn\xc3\xb8balleffekt da desperate banker krevde innl\xc3\xb8sning av l\xc3\xa5n som l\xc3\xa5netakerne ikke hadde tid eller penger til betale. Da framtidig inntekter var skr\xc3\xb8pelige, saknet kapitalinvesteringer og konstruksjoner, eller opph\xc3\xb8rte helt. I m\xc3\xb8te med misligholdte l\xc3\xa5n og forverrete framtidsutsikter, ble de bankene som hadde overlevd langt mer konservative i sin l\xc3\xa5nepolitikk. Bankene bygde opp deres kapitalreserver og inngikk f\xc3\xa6rre l\xc3\xa5n, noe som forh\xc3\xb8yet inflasjonsbegrensende press. En vond syklus utviklet seg som \xc3\xb8kte spiralen nedover. I alt sviktet over 9000 banker i l\xc3\xb8pet av 1930-tallet._NEWLINE_Som svar \xc3\xb8kte mange land betydelig den finansielle reguleringen. I USA opprettet myndighetene et f\xc3\xb8deralt tilsyn som har ansvar for handelen med verdipapirer, Securities and Exchange Commission, i 1933 og Glass-Steagall-loven ble vedtatt for \xc3\xa5 skille investeringsbanker og kommersielle banker. Det var et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 hindre investeringsbankenes mer risikable aktiviteter skulle f\xc3\xb8re til konkurser for kommersielle banker p\xc3\xa5 nytt.\n_START_SECTION_\nVerdensbanken og utviklingen av betalingsteknologi\n_START_PARAGRAPH_\nI tiden etter den andre verdenskrig og med introduksjonen av Bretton Woods-systemet i 1944, ble to organisasjoner opprettet: Det internasjonale pengefondet og Verdensbanken. Oppmuntret av disse to institusjonene begynte kommersielle banker \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne til suverene stater i den tredje verden. Hensikten med Verdensbanken var \xc3\xa5 gi l\xc3\xa5n til den tredje verden for \xc3\xa5 utvikle kapitalprogrammer og med det h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 minske fattigdommen. Det var p\xc3\xa5 den samme tid da inflasjonen begynte \xc3\xa5 \xc3\xb8ke i vest. Gullstandarden ble til sist oppgitt i 1971 og et antall banker gikk til sist konkurs grunnet at gjeld i den tredje verden ble misligholdt._NEWLINE_I etterkrigstiden kom ogs\xc3\xa5 en \xc3\xb8kende bruk av teknologi i bankvesenet, s\xc3\xa6rlig for sm\xc3\xa5sparerne. I 1959 kom man til enighet for en standard for maskinlesbare bokstaver (MICR) som ble patentert i USA for bruk med sjekker og som f\xc3\xb8rte til de f\xc3\xb8rste automatiske lese- og sorteringsmaskiner. I 1960 ble de f\xc3\xb8rste automatiske tellemaskiner (ATM) eller som de har blitt hetende, minibank, utviklet og de f\xc3\xb8rste maskinene kom i bruk i slutten av ti\xc3\xa5ret. Bankene begynte \xc3\xa5 investere tungt i datateknologi for \xc3\xa5 automatisere mye av de manuelle prosesseringene. Det f\xc3\xb8rte til en endring i bankene som hadde et start antall ansatte til nye automatiserte systemer som krevde f\xc3\xa6rre ansatte. Ved 1970-tallet ble de f\xc3\xb8rste betalingssystemer i utvikling og som f\xc3\xb8rte til b\xc3\xa5de elektroniske betalingssystemer for b\xc3\xa5de innenlands- som utenlandske betalinger. Det internasjonale SWIFT-nettverket ble etablert i 1973 og innenlandske  betalingssystemer ble utviklet over hele verden hvor banker arbeidet sammen med myndighetene.\n_START_SECTION_\nDeregulering og globalisering p\xc3\xa5 1980-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nGlobalt bankvesen og kapitaltjenester \xc3\xb8kte gjennom 1980-tallet etter at finansmarkedet ble deregulert i en rekke land. Det s\xc3\xa5kalte \xc2\xabBig Bang\xc2\xbb i 1986 i London var en betegnelse p\xc3\xa5 den br\xc3\xa5 dereguleringen av finansmarkedet og skillet mellom fondsb\xc3\xb8rshandlere (aksjespekulanter) p\xc3\xa5 den ene siden og b\xc3\xb8rsmeklere p\xc3\xa5 den andre i Londons aksjeb\xc3\xb8rs og endringen fra hvor man skrek ut til elektroniske skjermbasert aksjehandel ble gitt lovs kraft av den britiske regjering. Det f\xc3\xb8rte til bankene kunne tiln\xc3\xa6rme seg kapitalmarkedet p\xc3\xa5 mange nye m\xc3\xa5ter, noe som f\xc3\xb8rte til betydelige endringer i m\xc3\xa5tene bankene opererte og benyttet kapital. Det f\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 til en trend hvor sm\xc3\xa5sparebanker begynte \xc3\xa5 kj\xc3\xb8pe opp og overta investeringsbanker og aksjehandelere for \xc3\xa5 opprette universalbanker som tilb\xc3\xb8d en bred rekke av banktjenester. Denne trenden spredte seg ogs\xc3\xa5 til USA etter det meste av Glass-Steagall-loven ble trukket tilbake p\xc3\xa5 1980-tallet. Mange sm\xc3\xa5sparebanker i USA gikk p\xc3\xa5 store runder med sammensl\xc3\xa5inger og overtagelser, og dessuten engasjerte seg i investeringbankaktiviteter._NEWLINE_Finansielle tjenester fortsatte \xc3\xa5 vokse gjennom 1980- og 1990-tallet som et resultat av stor \xc3\xb8kning i behovene fra selskaper, myndigheter og finansielle institusjoner, men ogs\xc3\xa5 grunnet at forholdene i finansmarkedet var optimistisk og i det hele ogs\xc3\xa5 overspent. Rentesatser i USA gikk ned fra rundt 15 prosent til 5 prosent i l\xc3\xb8pet av en tyve\xc3\xa5rsperiode, og finansielle aktiva vokste deretter til en sats som var rundt dobbelt til satsen av verdens\xc3\xb8konomien._NEWLINE_Denne perioden s\xc3\xa5 en betydelig internasjonalisering av finansmarkedene. \xc3\x98kningen av amerikansk utenlandsinvesteringer fra Japan ikke bare skaffet midler til selskaper i USA, men bidro ogs\xc3\xa5 til \xc3\xa5 finansiere f\xc3\xb8derale regjering._NEWLINE_Dominansen til de amerikanske finansmarkedene minsket og det var en \xc3\xb8kende interesse i utenlandske aksjer. Den ekstraordin\xc3\xa6re veksten i utenlandske finansmarkeder resulterte b\xc3\xa5de fra \xc3\xb8kningen av andelen av oppsparte midler i andre land, som i Japan, og s\xc3\xa6rlig i dereguleringen i utenlandske finansmarkeder, noe som gjorde det mulig \xc3\xa5 ekspandere aktivitetene. S\xc3\xa5ledes begynte amerikanske selskaper og banker \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke etter investeringsmuligheter utenlands, noe som fremmet utviklingen av amerikanske aksjefond som spesialiserte i handel med utenlandske b\xc3\xb8rsmarkeder._NEWLINE_Denne voksende internasjonalisering og muligheter i finansielle tjenester endret det forretningsmessige landskapet da mange banker viste en preferanse for \xc2\xabuniversalt bankvesen\xc2\xbb, en modell som var blitt alminnelig i Europa. Universale banker er frie til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re engasjerte i alle former for finansielle tjenester, gj\xc3\xb8re investeringer i klientselskaper, og fungere s\xc3\xa5 mye som mulig som en \xc2\xabsupermarkedbank\xc2\xbb for b\xc3\xa5de sm\xc3\xa5sparing og engroshandel i finansielle tjenester.\n_START_SECTION_\nNy finanskrise\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 slutten av 2000-tallet f\xc3\xb8rte en ny finanskrise til betydelig press p\xc3\xa5 banker over hele verden. Krisen ble av mange \xc3\xb8konomer betraktet som den verste finansielle krisen siden den store depresjonen p\xc3\xa5 1930-tallet. Krisen f\xc3\xb8rte til at store finansielle institusjoner kollapset, betydelige redningsaksjoner fra nasjonale myndigheter, og et kraftig fall p\xc3\xa5 aksjeb\xc3\xb8resene over hele verden. _NEWLINE_\xc3\x85rsaken l\xc3\xa5 amerikansk \xc3\xb8konomiske risikospill: eiendom. Det spilte p\xc3\xa5 forestillingen om at boliger er en enest\xc3\xa5ende sikker investering. \xc2\xabVi vil at alle amerikanere skal eie sin egen eiendom,\xc2\xbb uttalte president George W. Bush som en bekreftelse p\xc3\xa5 denne forestillingen i oktober 2002. Mellom 1963 og 1979 hadde konsumprisene steget med en faktor p\xc3\xa5 bare 2,5 mens boligprisene hadde n\xc3\xa6r tredoblet. En investeringsbank i New York, Salomon Brothers, fant en ny m\xc3\xa5te \xc3\xa5 utnytte det sterkt svingende renteniv\xc3\xa5et p\xc3\xa5 begynnelsen av 1980-tallet. N\xc3\xa5r desperate sparebanker begynte \xc3\xa5 selge husl\xc3\xa5nene sine i et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 holde egen balanse i pluss, kj\xc3\xb8pte Salomon Brothers dem for r\xc3\xb8verpriser, og deretter redefinere pantel\xc3\xa5ne som underlag for tilsynelatende fristende verdipapirer som ble solgt som alternativer til tradisjonelle stats- industriobligasjoner, rett og slett konvertere l\xc3\xa5n til obligasjoner. N\xc3\xa5r de f\xc3\xb8rst var sl\xc3\xa5tt sammen, kunne rentene p\xc3\xa5 l\xc3\xa5nene deles inn i striper med forskjellig forfall, og det hele ble kalt for pantel\xc3\xa5nsikrede obligasjoner. Det var i 1983, og fram til 2007 \xc3\xb8kte volumet av slike s\xc3\xa5kalte verdiepapirer fra 200 millioner til fire billioner dollar. \xc2\xabI 1980 var bare ti prosent av det private boligl\xc3\xa5nesmarkedet verdipapirisert; i 2007 hadde det steget til 56 prosent.\xc2\xbb _NEWLINE_I tillegg ble det tilbudt, oppmuntret av selveierdr\xc3\xb8mmen, s\xc3\xa5kalte \xc2\xabsubprime-l\xc3\xa5n\xc2\xbb av lokale meglere til familier med tvilsom kreditt. Mange hadde flytende rente, og andre var dessuten avdragsfrie, selv n\xc3\xa5r denne representerte 100 prosent av den antatte verdien av den bel\xc3\xa5nte eiendommen. Bankene pakket p\xc3\xa5 sin side inn l\xc3\xa5nene i s\xc3\xa5kalte strukturerte boligl\xc3\xa5nsprodukter og solgte dem videre til investorer over hele verden. Risikoen ble spredt over hele kloden, fra Australia til naive norske kommunestyrer i Rana, Hemnes, Hattfjelldal og Narvik som bl\xc3\xa5ste bort 120 millioner dollar av skattebetalernes penger ved \xc3\xa5 l\xc3\xa5ne penger p\xc3\xa5 framtidige kraftinntekter som ble tilsynelatende investert p\xc3\xa5 amerikanske subprimel\xc3\xa5n som var pakket inn i glanset papir. S\xc3\xa5 snart lokkerenten var historie, og hundrevis av husholdninger i Detroit i USA ikke klarte \xc3\xa5 betale l\xc3\xa5nene sine, da sprakk eiendomsboblen, og boligprisen falt br\xc3\xa5tt. De som hadde 100 prosent l\xc3\xa5nefinansering p\xc3\xa5 boligen oppdaget at boligen var mindre verdt enn gjelden. I mange omr\xc3\xa5der i USA hadde boligmarkedet blitt en sosial katastrofe med tallrike utkastelser, eiendommer som ble overdratt og hus som ble st\xc3\xa5ende tomme i lang tid ettersom f\xc3\xa5 hadde penger \xc3\xa5 kj\xc3\xb8pe for og ingen fikk l\xc3\xa5n._NEWLINE_Den amerikanske forretningsbanken Bear Stearns kollapset og restene ble overtatt av JP Morgan Chase i mars 2008. Den 119 \xc3\xa5r gamle banken Washington Mutual, USA nest st\xc3\xb8rste sparebank, kollapset 25. september samme \xc3\xa5r, og bankens aktiva solgt av myndighetene til JP Morgan Chase. Bankkrasjet er det st\xc3\xb8rste i USAs historie. Lehman Brothers kollapset ogs\xc3\xa5 i september, hvilket f\xc3\xb8rte til en kredittinnstramming og global bankkrise. Myndighetene verden over fors\xc3\xb8kte med hjelpetiltak, nasjonaliserte eller arrangerte utsalg for en rekke store banker. Den irske regjering begynte den 29. september 2008, og deretter m\xc3\xa5tte stadig flere regjeringer verden over tr\xc3\xa5 til med st\xc3\xb8ttetiltak for hindre \xc3\xb8konomisk panikk og fare for systematisk kollaps for hele banksystemet."