b'\n_START_ARTICLE_\nGuttorm av Nidaros\n_START_PARAGRAPH_\nGuttorm (norr\xc3\xb8nt Guthormr d\xc3\xb8d 6. februar 1224) var erkebiskop av Nidaros fra 1214 til sin d\xc3\xb8d. Han ble valgt til embedet h\xc3\xb8sten 1214 eller noe senere, om vinteren, og etterfulgte med dette Tore Gudmundsson.\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nAnnaler beskriver ham som abbed. Men fra tiden f\xc3\xb8r 1214 er s\xc3\xa5 godt som intet kjent om ham.\n_START_SECTION_\nErkebiskop\n_START_PARAGRAPH_\nMed et skriv av 19. april 1213 hadde Innocens III innkalt erkebiskop Tore til et konsil i Roma som skulle begynne den 1. november 1215. Det ble dermed Guttorm som fulgte denne innkallingen. Gan benyttet reisen til \xc3\xa5 motta sitt pallium. Han br\xc3\xb8t opp tidlig p\xc3\xa5 \xc3\xa5ret 1215, sannsynligvis s\xc3\xb8rover sammen med biskop Nikolas av bisped\xc3\xb8mmet Man og \xc3\xb8yene (det vil si Insel Man og blant andre Hebridene). Han mottok sannsynligvis palliet f\xc3\xb8r konsilet begynte. I alle fall ble han bispeviet i 1215._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av konsilet kom det til et opprop til korstog. Paven approberte freden p\xc3\xa5 Kvits\xc3\xb8y, som hadde avsluttet borgerkrigen mellom birkebeinerne og baglerne i Norge._NEWLINE_Erkebiskop Guttorm avholdt minst to kirkesynoder (i 1218 og i 1223) og det i forbindelse med kongens riksdager i Bergen._NEWLINE_P\xc3\xa5 den f\xc3\xb8rste synoden handlet det seg om gjeninnf\xc3\xb8ringen av Peterspengene, som til tross for forskjellige formaningsskriv fra paven antagelig p\xc3\xa5 grunn av borgerkrigen vel ikke var blitt innsamlet p\xc3\xa5 en tid. Fra et pavelig skriv fra 1220 eller 1221 fremg\xc3\xa5r det at erkebiskop Guttorm hadde deponert peterspengene i St. Victor-klosteret ved Paris, hvorfra de s\xc3\xa5 skulle transporteres til Roma._NEWLINE_De andre synoden var den inntil da st\xc3\xb8rste i Norge. Dik kom ogs\xc3\xa5 biskopene fra F\xc3\xa6r\xc3\xb8yene og Orkn\xc3\xb8yene. Parallelt ble det avholdt riksdag, og der poklamerte erkebiskop Guttorm rettmessigheten til H\xc3\xa5kon IV H\xc3\xa5konssons konged\xc3\xb8mme, - dette var tidligere ikke s\xc3\xa5 helt avklart p\xc3\xa5 grunn av tvil knyttet til kongens avstamning. For dette mottok erkebiskopen og hans etterf\xc3\xb8lger som kongens takk i 1222 sin egen myntregal. Denne riksdagen, dsom ogs\xc3\xa5 var kommet i stant p\xc3\xa5 initiativ av erkebiskopen, styrket erkebiskopens stilling vesentlig: Han b\xc3\xa5de \xc3\xa5pnet og avsluttet riksdagen. Hans kjennelse vedr\xc3\xb8rende kongens ekte avstamning og hans forbindtlige erkl\xc3\xa6ring om dette p\xc3\xa5 riksdagen viser Kirkens voksende innflytelse p\xc3\xa5 riksdagene og p\xc3\xa5 tronf\xc3\xb8lgeforst\xc3\xa5elsen._NEWLINE_P\xc3\xa5 denne tid ble Kristkirken i Nidaros til Norges viktigste \xc3\xa5ndelige kraftsentrum, og herfra ble alle vesentlige religi\xc3\xb8se bevegelswer og tankeganger p\xc3\xa5 det norske hovedland vesentlig influert._NEWLINE_Etter erkebiskop Guttorms d\xc3\xb8d ble Sigurd, abbed p\xc3\xa5 Tautra-klosteret, valgt til ny erkebiskop, men dette ble ikke godkjent av paven, ettersom b\xc3\xa5de kong H\xc3\xa5kon H\xc3\xa5konsson og biskop Nikolas Arnason av Stavanger gikk imot dette valget.'