b"\n_START_ARTICLE_\nGiordano Bruno\n_START_SECTION_\nTidlig liv\n_START_PARAGRAPH_\nGiordano Bruno ble f\xc3\xb8dt i 1548 under navnet Filippo Bruno. Det var i Nola n\xc3\xa6rt Napoli. Ut fra hjemstedet fikk han tilnavnet Nolano (Nnolaneren). Faren var  Giovanni Bruno, en soldat, moren het Fraulissa (Flaulisa?) Savolino._NEWLINE_Bruno studerte f\xc3\xb8rst i Napoli og elev ved San Domenico-klosteret, der engang Thomas Aquinas hadde levd og l\xc3\xa6rt. Han tr\xc3\xa5dte i en alder av femten inn i dominikanerordenen. Det var ikke noen uh\xc3\xb8rt ung alder den gang. Der fikk han ordensnavnet Jordanus/Giordano (etter dominikanerordenens annet ordensmester Jordan von Sachsen). _NEWLINE_Kort etter kom han i konflikt med ordenslesningen, fordi han ikke deltok under mariaandaktene og fjernet alle helgenbilder fra sin klostercelle. Men det ble til \xc3\xa5 begynne med betraktet som ungdommelig forvirring, og overtredelsene fikk ingen konsekvenser._NEWLINE_Senere sa han at med det \xc2\xabhadde han knappet den f\xc3\xb8rste knappen skjevt, og siden kunne ingen av de andre knappes riktig\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nUtdanning og karriere\n_START_PARAGRAPH_\nI 1572 ble han presteviet. Men kort etter fikk han problemer med sitt kloster og forlot det og begynte en omreisende tilv\xc3\xa6relse i Europa._NEWLINE_Han begynte \xc3\xa5 utgi b\xc3\xb8ker hvor han fremholdt sine synspunkter. Han hevdet at Gud er selve kraften i universet, at universet er uendelig, og at det ikke finnes noen fiksstjernehimmel. Nikolaus Kopernikus p\xc3\xa5 sin side hadde ikke trukket forestillingen om at det finnes en fiksstjernehimmel i tvil. Bruno pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 bringe sine synspunkter i overensstemmelse med katolisismen. For ham var universet uendelig, fylt med stjerner som v\xc3\xa5r sol, omgitt av planetsystemer hvor intelligente skapninger kunne bo. \xc2\xabSlik blir Guds herlighet forsterket, og utstrekningen av hans rike tydeliggjort, han forherliges ikke av \xc3\xa9n, men av utallige soler, ikke av \xc3\xa9n jord, men av tusener, ja, jeg sier en uendelighet av verdener.\xc2\xbb_NEWLINE_I 1581 begynte hans eksil som f\xc3\xb8rte ham til Gen\xc3\xa8ve, Toulouse og Paris hvor han foreleste i filosofi. Han utgav to b\xc3\xb8ker om mnemoteknikk (bedring av hukommelsen), noe ogs\xc3\xa5 Thomas Aquinas hadde anbefalt. Kong Henrik III av Frankrike som interesserte seg for dette, ble en venn av Bruno, og bidro til at han fikk et hjem hos den franske ambassad\xc3\xb8ren i London fra 1583. Her ble Bruno kjent med hoffmannen og poeten Philip Sidney, og dediserte sin diktsamling \xc2\xabOm de entusiastiske helter\xc2\xbb til ham. Dengang regnet man med fire grader av entusiasme: 1) Poetisk inspirasjon (som h\xc3\xb8rte under musene), 2) religi\xc3\xb8s begeistring (under Dionysos), 3) profetisk entusiasme (under Apollon), og \xc3\xb8verst 4) kj\xc3\xa6rlighetens flamme (under Venus). Gjennom Sidney traff han Elisabeth I. Bruno beskrev henne senere med ord som \xc2\xabhellig\xc2\xbb og \xc2\xabguddommelig\xc2\xbb, noe som ble brukt mot ham da han stod anklaget for kjetteri. Dronningen p\xc3\xa5 sin side likte ikke Bruno og ans\xc3\xa5 det han stod for, som farlig og undergravende. Noen av de arbeider Bruno publiserte i London, og s\xc3\xa6rlig The Ash Wednesday Supper, synes \xc3\xa5 ha blitt betraktet som krenkende. Blant ting som utl\xc3\xb8ste kritikk fra forskjellig hold var hans kontakter med hermetikerne, hans st\xc3\xb8tte til Kopernikus og at han angivelig hadde plagiert Ficino. Bruno hadde ogs\xc3\xa5 en evne til \xc3\xa5 kombinere sine kontroversielle synsm\xc3\xa5ter med en bitende sarkasme som skulle koste ham st\xc3\xb8tte fra de venner han hadde opparbeidet seg. _NEWLINE_I 1585 fikk Bruno uansett ikke bo lenger hos London-ambassad\xc3\xb8ren, og begynte en slitsom vandring fra Paris til Marburg Wittenberg og Praha. I Frankfurt am Main fikk han trykt flere av skriftene sine. Med utsagn som \xc2\xabDen som higer mot filosofien, m\xc3\xa5 starte arbeidet med \xc3\xa5 stille alt under tvil\xc2\xbb, og \xc2\xabMed mindre du gj\xc3\xb8r Gud til din like, kan du aldri forst\xc3\xa5 Gud\xc2\xbb, satte han seg selv i en utsatt posisjon i forhold til kirken, ikke minst n\xc3\xa5r han beskrev Jesus som en magus \xe2\x80\x93 magiker._NEWLINE_Bruno utfordret Aristoteles' verdenssyn p\xc3\xa5 alle punkter. Aristoteles delte universet opp i en endelig sf\xc3\xa6re under m\xc3\xa5nen med fysiske ting, og en himmelsk sf\xc3\xa6re bak m\xc3\xa5nen med eteriske ting. Bruno p\xc3\xa5pekte at dette talte imot universets enhet. Aristoteles hadde hevdet at mer enn \xc3\xa9n verden ville skape asymmetri, siden bare \xc3\xa9n verden kan v\xc3\xa6re sentrum, og ordnet bevegelse er bare mulig i et univers med ett sentrum. Men Bruno p\xc3\xa5pekte at i et uendelig univers kan det ikke v\xc3\xa6re ett enkelt sentrum eller \xc3\xa9n bestemt omkrets._NEWLINE_I 1591 var Bruno blant s\xc3\xb8kerne til et professorat i matematikk ved universitetet i Padova, som \xc3\xa5ret etter gikk til Galileo Galilei i stedet. Bruno flyttet da til Venezia, dit han var invitert av en Mocenigo, som angivelig hadde h\xc3\xa5pet \xc3\xa5 f\xc3\xa5 bedret sin hukommelse via magi. Imidlertid var det ikke magi, men et mnemonisk system Bruno l\xc3\xa6rte ham, og Mocenigo skal ha blitt s\xc3\xa5 skuffet over dette at han angav Bruno til inkvisisjonen. 22. mai 1592 ble Bruno arrestert mens han var i ferd med \xc3\xa5 forlate Venezia. Han ble utlevert til Roma i 1593.\n_START_SECTION_\nEtterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nMot slutten av 1800-tallet ble henrettelsen av Bruno fremhevet av nasjonalistiske antiklerikale kretser i Italia som et overgrep mot vitenskapelig sannhetss\xc3\xb8ken. I 1887 besluttet Romas bystyre \xc3\xa5 reise et monument for ham p\xc3\xa5 stedet der han ble brent. Vatikanet protesterte, men ble ikke h\xc3\xb8rt. Monumentet p\xc3\xa5 retterstedet ble ferdigstilt i 1889. _NEWLINE_Statuen var s\xc3\xa6rlig frimurermesteren og billedhuggeren Ettore Ferraris verk. Han ledet den mektige losjen Grande Oriente d'Italia. Statuen ble satt opp som et svar fra frimurerne p\xc3\xa5 den pavelige encyklika Humanum genus av 20. april 1884, der pave Leo XIII fremstiller frimureriet som \xc3\xb8delegger av Guds rike. Under denne tiden p\xc3\xa5gikk det en s\xc3\xa6rlig intens strid mellom Den katolske kirkes l\xc3\xa6reembede og frimureriet. Det var i sin tid stor strid i byen om denne statuen._NEWLINE_En internasjonal komite hadde siden 1885 arbeidet for at en slik statue skulle reises. Den bestod blant annet av Victor Hugo, Herbert Spencer, Ernest Renan, Ernst Haeckel, Henrik Ibsen og Ferdinand Gregorovius. _NEWLINE_Statuen ble et samlingsmerke ogs\xc3\xa5 for blant annet fritenkere og monister. I september 1904 var det en internasjonal fritenkerkongress i Roma som en av 2000 deltakere. Der ble Ernst Haeckel h\xc3\xb8ytidelig utropt av deltakerne til \xc2\xabmotpave\xc2\xbb, og ved en demonstrasjon p\xc3\xa5 Campo dei Fiori festet Haeckel en laurb\xc3\xa6rkrans p\xc3\xa5 Giordano Bruno-statuen der. _NEWLINE_Da det i 1907 br\xc3\xb8t ut et oppr\xc3\xb8r for \xc3\xa5 oppn\xc3\xa5 det skillet mellom stat og kirke som var innf\xc3\xb8rt i Frankrike f\xc3\xa5 \xc3\xa5r tidligere (la\xc3\xafcit\xc3\xa9), str\xc3\xb8mmet en menneskemengde til Bruno-statuen p\xc3\xa5 Campo dei Fiori p\xc3\xa5 minnedagen for hans d\xc3\xb8d, 17. februar, mens de ropte \xc2\xabA basso il Papa!\xc2\xbb (= Ned med paven!)._NEWLINE_I forbindelse med jubel\xc3\xa5ret 2000 beklaget pave Johannes Paul II offentlig henrettelsen av Bruno."