b'\n_START_ARTICLE_\nSkalmeie\n_START_PARAGRAPH_\nSkalmeie er et trebl\xc3\xa5seinstrument med dobbelt r\xc3\xb8rblad eller et klemt sylindrisk r\xc3\xb8rblad og konisk r\xc3\xb8r. P\xc3\xa5 det meste har den syv hull p\xc3\xa5 oversiden og det kan ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6re et hull for venstre tommelfinger. Klangen er sv\xc3\xa6rt h\xc3\xb8y, skarp og \xe2\x80\x93 spesielt for de lave tonene \xe2\x80\x93 nasal. Toneomfanget er 1\xc2\xbd-2 oktaver. Ved hjelp av gaffelgrep kan man spille kromatisk med unntak av halvtonen over den dypeste tonen._NEWLINE_Skalmeien stammer fra den orientalske zurna og dukket opp i Europa i middelalderen. I renessansen ble den bygget i c/f-stemming med omfangene piccolo, sopranino, sopran, alt, tenor og bass. Bass-skalmeien er lite h\xc3\xa5ndterlig og krever sv\xc3\xa6rt mye luft. _NEWLINE_Skalmeie var utgangspunktet for utviklingen av barokkoboen, som ble konstruert i musikkmilj\xc3\xb8et rundt franskekongens hoff p\xc3\xa5 midten av 1600-tallet, og oboen fortrengte snart skalmeien fullstendig fra konsertscenene._NEWLINE_I noen deler av det vestlige middelhavsomr\xc3\xa5det og i Bretagne har instrumenter av skalmeiefamilien v\xc3\xa6rt brukt i folkemusikk fram til v\xc3\xa5r tid (og dels revitalisert). Eksempler p\xc3\xa5 slike skalmeielignende folkemusikkinstrumenter er bretonsk bombarde, katalansk tarota, oksitansk autb\xc3\xb2i, s\xc3\xb8r-italiensk ciaramella, ligurisk piffero og kroatisk sopila. Utenfor Europa har instrumenter av skalmeiefamilien v\xc3\xa6rt sv\xc3\xa6rt utbredt, og er det fremdeles. _NEWLINE_Fra midten av 1900-tallet har det p\xc3\xa5 ny blitt bygget og spilt skalmeie til bruk under framf\xc3\xb8ring av europeisk middelalder- og renessansemusikk, av folkemusikere og i moderne musikk.'