b'\n_START_ARTICLE_\nDNA-sekvensering\n_START_PARAGRAPH_\nVed DNA-sekvensering finner man rekkef\xc3\xb8lgen av nukleotider i et DNA-molekyl eller et helt genom. Biter av sekvenser ble f\xc3\xb8rst sekvensert i 1975 (fra bakteriofag Phi X 174). Det f\xc3\xb8rste genomet til en frittlevende organisme ble sekvensert i 1995 (Haemophilus influenzae).\n_START_SECTION_\nMetoder\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb8rste metodene for DNA-sekvensering ble utviklet p\xc3\xa5 midten av 1970-tallet. Maxam og Gilbert publiserte en metode som er basert p\xc3\xa5 basespesifikk kjemisk spaltning, men denne metoden brukes nesten ikke lenger, fordi den trenger farlige kjemiske reagenser. Dessuten er den vanskeligere \xc3\xa5 automatisere enn Sanger metoden som ble publisert det samme \xc3\xa5ret._NEWLINE_I dag er det flere biokjemiske og bioteknologiske metoder som er beskrevet nedenfor.\n_START_SECTION_\nSanger Sekvensering\n_START_PARAGRAPH_\nDideoxymetoden til Sanger er en s\xc3\xa5kalt enzymatisk sekvenseringsmetode som ble utviklet av Frederick Sanger og Alan Coulson omkring 1975. Med den f\xc3\xb8rste fullstendige genom sekvenseringen av bakteriofagen phi X 174 i 1977 ble metoden publisert, og Sanger mottok Nobelprisen i kjemi sammen med Walter Gilbert i 1980.\n_START_SECTION_\nPyrosekvensering (\xc2\xabSequencing-by-Synthesis\xc2\xbb)\n_START_PARAGRAPH_\nPyrosekvensering bruker DNA-polymerase for syntesen av DNA-tr\xc3\xa5den. Forskjellen fra Sanger metoden er at man kan se at DNA-polymerasen henger p\xc3\xa5 enkelt nukleotider p\xc3\xa5 en nysyntetisert DNA-tr\xc3\xa5d. Dette blir omformet til en lysblits ved hjelp av enzymer. Lysblitsene kan registreres, og hvert par av lysintensitet og nukleotid gir en eller flere sammenhengende nukleotider av samme type der lengden er proporsjonal til lysintensiteten (et s\xc3\xa5kalt "homopolymer run", f.eks. AAA for lysintensitet p\xc3\xa5 3 og nukleotid A).\n_START_SECTION_\nUtfordringer\n_START_PARAGRAPH_\nDet egentlige problemet er ikke \xc3\xa5 bare lese sekvensen: P\xc3\xa5 grunn av tekniske restriksjoner blir DNAet sekvensert i tusener av sm\xc3\xa5 enheter (engelsk: reads) og m\xc3\xa5 settes sammen (engelsk: assemble) til en hel sekvens med bioinformatiske metoder fra sekvenssammenstillingen. Disse bitene (reads) er mindre enn 1000 bp (basepar). Et vanlig problem er store datamengder, som krever mye datakraft._NEWLINE_Pyrosekvenseringen blir mer og mer et alternativ til Sanger sekvensering. Read lengdene ligger p\xc3\xa5 omtrent 400-500 basepar i den nyeste sekvenseringsgenerasjonen, "GS FLX Titanium", som ble publisert i 2008. Kvalitet av sekvenseringsdataene har blitt bedre i de siste \xc3\xa5rene, den er ofte m\xc3\xa5lt i andel av feil nukleotider._NEWLINE_Hvilken teknologi man velger for et sekvenseringsprosjekt er ofte avhengig av problemstillingen (de-novo sekvensering [sekvensering av noe nytt], resekvensering av et kjent genom, metagenomiske anvendelser osv.), st\xc3\xb8rrelsen av genomet eller delen av genomet som skal bli sekvensert, tids- og pengeressurser, leselengden som trenges for anvendelsen osv.'