b"\n_START_ARTICLE_\nMalcolm Munthe\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nMalcolm Munthe hadde sin oppvekst ved det svenske hoff i Stockholm, i Italia og i Storbritannia, der hans mor eide to store hus, Hellens i Herefordshire og Southside House i Wimbledon. Malcolm Munthe ble britisk statsborger ved utbruddet av Annen verdenskrig for \xc3\xa5 kunne stride mot tyskerne; det var blitt \xc3\xa5penbart at Sverige ville holde seg n\xc3\xb8ytralt.\n_START_SECTION_\nAnnen verdenskrig\n_START_PARAGRAPH_\nMalcolm Munthe ble sendt til Gordon Highlanders for ingen annen grunn enn sitt fornavn Malcolm, som har en skotsk bakgrunn. Han var en av fire britiske etterretningaagenter som ble sendt til Norge umiddelbart f\xc3\xb8r den tyske okkupasjonen i 1940 for \xc3\xa5 etablere radiokommunikasjon og kunne forberede mottakelse av mindre britiske styrker. Da tyskerne kom, flyktet han til Sverige, der han ble assisterende milit\xc3\xa6rattasj\xc3\xa9 ved den britiske legasjon. _NEWLINE_Etter at Winston Churchill hadde tatt initiativ til sabotasjeorganisasjonen Special Operations Executive, SOE, i juli 1940, ble det h\xc3\xb8sten samme \xc3\xa5r opprettet en SOE-avdeling i Stockholm med Malcolm Munthe som ansvarlig under sitt diplomatiske dekke. I Skandinavia etablerte major Munthe et nettverk av venner som han kalte Red Horse, etter baronesse Orczys The Scarlet Pimpernel. Hovedoppdraget var sabotasje i Norge._NEWLINE_Malcolm Munthe opererte til tider i Norge bak fiendens linjer som spiob og sabot\xc3\xb8r. Men minst \xc3\xa9n sabotasjeaksjon ble utf\xc3\xb8rt ogs\xc3\xa5 i Sverige mot transitteringstog med tysk milit\xc3\xa6r og materiell. Dette ble gjnnomf\xc3\xb8rt ved Gud\xc3\xa5 stasjon mellom Mer\xc3\xa5ker og Storlien 17. april 1941. _NEWLINE_Det var ogs\xc3\xa5 mistanker om at SOE stod bak en brann og p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende eksplosjon i et ammunisjonstog  19. april 1941 p\xc3\xa5 Krylbo station, men detta har aldri kunnet bevises og flere rapporter peker p\xc3\xa5 at det var en ulykke (Krylbosm\xc3\xa4llen). Malcolm Munthe ble utvist fra Sverige dagen etter eksplosjonen i Krylbo._NEWLINE_Hen ble s\xc3\xa5 satt til \xc3\xa5 lede SOEs virksomhet i S\xc3\xb8r-Italia, hvor han deltok i landgangen ved Anzio. I S\xc3\xb8r-Italia kledte han seg en gang som en (stor) gammel dame for \xc3\xa5 smugle en radiosender gjennom de tyske linjer og koordinere SOE-virksomhet i okkupert omr\xc3\xa5de. Munthe var ogs\xc3\xa5 med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 berget den liberale filosof Benedetto Croce og hans familie. De var i fangenskap i Sorrento, og deres flukt blagte dem til Capri der de skjulte seg i faren Axel Munthes hus Villa San Michele.\n_START_SECTION_\nEtterkrigstiden\n_START_PARAGRAPH_\nEtter krigen fortsatte major Munthe \xc3\xa5 arbeide for milit\xc3\xa6ret, og ble involvert i sosiale prosjekter (beskrevet i hans bok  The Bunty Boys). I 1945 giftet han seg med Ann Felicity Rea (f\xc3\xb8dt 15. januar 1923), som han hadde m\xc3\xb8tt gjennom hennes far Philip Russell Rea, som var personlig stabsoffiser til Brigadier Colin Gubbins (leder av SOE), og senere leder for Liberal Party i House of Lords. De fikk tre barn, Adam John Munthe (1946 - ), Guy Sebastian Munthe (1948 - 1992) og Katriona Munthe-Lindgren (1955 - )._NEWLINE_Etter et mislykket fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 en politisk karriere med Det konsservative parti, vendte Munthe sin enerfi til pleien av familiens hjem i England, Sverige og Italia. Han solgte sine gjenv\xc3\xa6rende eiendommer p\xc3\xa5 Capri (blant annet Villa Materita) og kj\xc3\xb8pte Castello di Lunghezza, et slott med 108 rom, utenfor Roma. Han \xc3\xa5pnet Hildasholm, den eiendom Axel Munthe hadde bygd for sin hustru Hilda i Midt-Sverige, til offentligheten, og gjorde likes\xc3\xa5 med Hellens og Southside House i England under tilsyn av Pennington-Mellor-Munthe Charity Trust._NEWLINE_Munthe viet sine eldre \xc3\xa5r til drift av disse eiendommer, og til forfatterskap, blant annet en historie om Hellens (Hellen's, Much Marcle, Herefordshire og Special Forces Club). _NEWLINE_Han d\xc3\xb8de p\xc3\xa5 Southside House i november 1995."