b"\n_START_ARTICLE_\nPlinius den eldre\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nPlinius' alder er avlest fra det faktum at Vesuv hadde utbrudd i august i \xc3\xa5r 79, og et utsagn fra hans nev\xc3\xb8 Plinius den yngre at da han d\xc3\xb8de var han 56 \xc3\xa5r, noe som betyr at han ble f\xc3\xb8dt i \xc3\xa5r 23._NEWLINE_Han var s\xc3\xb8nn av en romersk equites, Gaius Plinius Celer og dennes hustru Marcella. Hverken den yngre eller den eldre Plinius nevner navnene. Den fremste kilde for foreldrene er en fragmentarisk inskripsjon  (CIL V 1 3442) funnet p\xc3\xa5 en mark i Verona og nedtegnet av augustinsk munk Onofrio Panvinio i Verona. Betydningen av inskripsjonen avhenger av rekonstruksjonen, unntatt at i alle tilfeller har navnene kommet gjennom. Om han var augur og hun var navngitt Grania Marcella er mindre sikkert. Jean Hardouin, en fransk l\xc3\xa6rd p\xc3\xa5 antikken, har presentert et utsagn fra en ellers ukjent kilde som han hevder er fra antikken om at Plinius var fra Verona, og hans foreldre var Celer og Marcella._NEWLINE_Andre anstrengelser for \xc3\xa5 knytte Celer og Marcella med andre gentes (familienavn) er meget spekulative. Hardouin er den eneste l\xc3\xa6rde som benytter den ukjente kilden. Hvordan inskripsjonen kom til Verona er et mysterium, men det kan ha kommet ved frakt av eiendelene til Plinius den yngres da toskanske (i dag Umbria) eiendom ved Colle Plinio, nord for Citt\xc3\xa0 di Castello, sikkert identifisert ved hans initialer p\xc3\xa5 takflisene. Han hadde statuer av sine forfedre her._NEWLINE_Plinius den eldre ble f\xc3\xb8dt i Como i nordlige Italia, ikke Verona. Det er kun som en innf\xc3\xb8dt av Gallia Transpadana han kalles \xc2\xabCatullus av Verona\xc2\xbb av hans conterraneus, eller landsmenn, ikke hans municeps, eller det vil si at de var felles bysbarn. En statue av Plinius p\xc3\xa5 fasaden av Duomo of Como feirer ham som en innf\xc3\xb8dt. Han hadde en s\xc3\xb8ster, Plinia, som giftet seg inn i familien Caecilii, og ble mor til hans nev\xc3\xb8, Plinius den yngre, hvis brev beskrev hans verker._NEWLINE_To inskripsjoner som identifiserer hjembyen til Plinius den yngre som Como, har forrang over Verona-teorien. En inskripsjon (CIL V 5262) feirer den yngres karriere som keiserlig magistrat (\xc3\xb8vrighetsperson) og gir detaljer fra hans betydelige veldedighetsarbeid og utgifter p\xc3\xa5 vegne av folket i Como. En annen inskripsjon (CIL V 5667) identifiserer hans far Lucius' landsby som Fecchio (stammen Oufentina) i n\xc3\xa6rheten av Como. Det er derfor sannsynlig at Plinia var en lokal pike og Plinius den eldre, hennes bror, kom fra Como._NEWLINE_Gaius var av scionslekten (gens) Plinii. Han tok ikke sin fars cognomen (tredjenavn) Celer, men sitt eget, Secundus. Hans adopterte s\xc3\xb8nn tok det samme cognomen, og Plinius grunnlag en slektsgren, Plinii Secundi. Familien var framgangsrik; Plinius den yngres arvete eiendommer gjorde ham s\xc3\xa5pass rik at han kunne grunnlegge en skole og et bibliotek, opprette et fond som s\xc3\xb8rget for mat til kvinner og barn av Como, og hans egne tallrike eiendommer rundt Roma og innsj\xc3\xb8en Como, foruten at han ga gaver til en del av sine venner som en personlig gunst. Ingen tidligere tilfeller av navnet Plinii er kjent._NEWLINE_I 59 f.Kr., kun 82 \xc3\xa5r f\xc3\xb8r Plinius ble f\xc3\xb8dt, grunnla Julius C\xc3\xa6sar Novum Comum (tilbakevendt til Comum) som en colonia for \xc3\xa5 sikre regionen mot angrep fra barbariske stammer i Alpene og som C\xc3\xa6sar ikke selv rakk \xc3\xa5 beseire og underlegge seg. Han fraktet inn en befolkning p\xc3\xa5 rundt 4 500 mennesker fra andre provinser (ikke klart fra hvor) for \xc3\xa5 bli bosatt i Comasco, dessuten 500 aristokratiske grekere for \xc3\xa5 grunnlegge selve Novum Comum. Samfunnet var s\xc3\xa5ledes mangekulturelt og fleretnisk, og familien til Plinius kan ha kommet fra hvor som helst. Om noen konklusjon kan bli trukket fra Plinius preferanse for greske ord, eller lingvisten Julius Pokornys utledning av ordet at navnet er fra nordlig italisk som \xc2\xabskallet\xc2\xbb er kun en spekulativ mening. Det er ingen nedtegnelser som angir noen hentydning om etniske sondring i Plinius' samtid. Befolkningen selv tok stolthet i \xc3\xa5 v\xc3\xa6re romerske borgere._NEWLINE_Plinius den eldre giftet seg ikke og hadde ingen barn. I sitt testamente adoptere han sin nev\xc3\xb8, noe som ga nev\xc3\xb8en rett til arve alle hans eiendommer. Denne formen for adopsjon er kalt for \xc2\xabtestamentarisk adopsjon\xc2\xbb av de som har skrevet om emnet og som sikret kun navnendring, men romersk rettsvitenskap anerkjenner ingen slik kategori. Plinius den yngre var s\xc3\xa5ledes den reelle adopterte s\xc3\xb8nn av Plinius den eldre, men ikke i sistnevntes egen levetid. For i det minste en del av tiden bodde Plinius under det samme tak som hans s\xc3\xb8ster og nev\xc3\xb8 (hvis ektemann og far d\xc3\xb8de ung). Mens de s\xc3\xa5 gjorde besluttet Plinius \xc3\xa5 unders\xc3\xb8ke utbruddet av vulkanen Vesuv, men ble forledet av behovet for en redningsaksjon og av en budbringer av en venn som ba om hjelp.\n_START_SECTION_\nStudent og advokat\n_START_PARAGRAPH_\nPlinus' far tok ham med til Roma for at han skulle f\xc3\xa5 en utdannelse. Han har fortalt at han s\xc3\xa5 Marcus Servilius Nonianus, romersk konsul.\n_START_SECTION_\nMilit\xc3\xa6r karriere\n_START_PARAGRAPH_\nI \xc3\xa5r 46 da han var 23 \xc3\xa5r gikk Plinius inn i h\xc3\xa6ren som junioroffiser, hvilket var skikken for unge menn av rangen equites. Ronald Syme, en moderne forsker p\xc3\xa5 Plinius, har rekonstruert tre perioder med tre grader. Plinius' interesse i latinsk litteratur vekket oppmerksomhet og gjorde ham til venn med andre litter\xc3\xa6re menn av h\xc3\xb8yere grader, og som han opprettet varige vennskap med. Senere st\xc3\xb8ttet disse vennskapene ham til \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tilgang til h\xc3\xb8yere sjikt i samfunnet; imidlertid hadde han ogs\xc3\xa5 godt omd\xc3\xb8mme for sine kunnskaper og dyktighet. I henhold til Syme begynte han som pr\xc3\xa6fectus cohortis, en \xc2\xabkommandant av en kohort\xc2\xbb (en infanterikohort da junioroffiserer begynte i infanteriet) under Gnaeus Domitius Corbulo som ogs\xc3\xa5 var en forfatter (men ingen av hans verker har overlevd) i Germania Inferior. I \xc3\xa5r 47 deltok han i den romerske erobringen av chaukerne, en germansk stamme ved kysten av Nordsj\xc3\xb8en av hva som i dag er Nederland, og deretter av \xc3\xb8deleggelsen av passasjen mellom elvene Maas og Rhinen. Hans beskrivelse av romerske skip som ankret opp i elven over natten etter \xc3\xa5 ha m\xc3\xa5tte vokte seg for flytende tr\xc3\xa6r, har preg av \xc3\xb8yenvitneskildring._NEWLINE_Ved en uklar dato ble Plinius overf\xc3\xb8rt til kommandoen av Germania Superior under Publius Pomponius Secundus med forfremmelsen til milit\xc3\xa6r tribun, noe som var en posisjon i staben og med plikter under distriktkommandanten. Pomponius var halvbror av Corbulo. De hadde samme mor, Vistilia, en mektig matrone fra de \xc3\xb8verste romerske klasser, som hadde sju barn med seks ektemenn, mange av barna hadde keiserlige forbindelser, inkludert en framtidig keiserinne. Plinius' oppdrag er ikke klart, men han m\xc3\xa5 ha deltatt i krigen mot chatterne i \xc3\xa5r 50, 27 \xc3\xa5r gammel og i sitt fjerde tjeneste\xc3\xa5r. Assosiert med kommandanten i pr\xc3\xa6torium ble han en famili\xc3\xa6r og n\xc3\xa6r venn av Pomponius, som ogs\xc3\xa5 var en skrivende mann._NEWLINE_Ved en annen usikker dato ble Plinius overf\xc3\xb8rt tilbake til Germania Inferior. Corbulo hadde flyttet for \xc3\xa5 overta en kommando lengre \xc3\xb8st. Ved denne tiden ble Plinius forfremmet til pr\xc3\xa6fectus al\xc3\xa6, \xc2\xabkommandant av en ala\xc2\xbb, med ansvar for en kavaleribataljon p\xc3\xa5 rundt 480 menn. Et skille ble fortsatt gjort mellom legion\xc3\xa6rer og allierte st\xc3\xb8ttetropper, selv om alle italienere var n\xc3\xa5 romerske borgere. Plinius, som kom fra nordlige Italia, var en alliert kommandant, som det meste av kavaleriet p\xc3\xa5 denne tiden (men like rang, autoritet og fordeler til romerske motparter). Han tilbrakte resten av sin verving her. En dekorativ phalera (milit\xc3\xa6r dekorasjon i form av en brystplate) med hans navn har blitt funnet ved Castra Vetera, en stor romersk milit\xc3\xa6rbase for h\xc3\xa6ren og marinen ved nedre Rhinen. Plinius' siste kommandant der, \xc3\xa5penbart en mann som ikke var litter\xc3\xa6r eller noen n\xc3\xa6r venn, var Pompeius Paulinus, guvern\xc3\xb8r av Germania Inferior i tiden 55-58. Plinius har fortalt at han personlig visste at Paulinus hadde fraktet rundt med 12 000 pund med s\xc3\xb8lvt\xc3\xb8y for \xc3\xa5 spise middag med p\xc3\xa5 et krigstokt mot germanerne (en praksis som ikke var sympatisk for den disiplinerte Plinius)._NEWLINE_I henhold til hans nev\xc3\xb8, var det i l\xc3\xb8pet av denne tiden at han skrev sin f\xc3\xb8rste bok (kanskje i l\xc3\xb8pet av vinteren da ledig tid var mer tilgjengelig), et arbeid om kavaleriets bruk av missiler, De jaculatione equestri. Boken har g\xc3\xa5tt tapt, men i Naturalis Historia synes han \xc3\xa5 ha avsl\xc3\xb8rt i minste deler av dens innhold: ved \xc3\xa5 benytte seg av hestens bevegelser for \xc3\xa5 gi st\xc3\xb8tte til \xc3\xa5 slynge kastespydet samtidig mens rytteren satt overskrevs p\xc3\xa5 hesten. I l\xc3\xb8pet av denne perioden dr\xc3\xb8mte han ogs\xc3\xa5 om at \xc3\xa5nden til Drusus Nero b\xc3\xb8nnfalt ham om \xc3\xa5 redde hans minne fra \xc3\xa5 forsvinne i glemselen. Dr\xc3\xb8mmen fikk Plinius til \xc3\xa5 begynne \xc3\xa5 skrive p\xc3\xa5 en bok om alle krigene mellom romerne og germanerne, og som han trengte flere \xc3\xa5r p\xc3\xa5 \xc3\xa5 fullf\xc3\xb8re._NEWLINE_Bok I, kapittel 1, av Historia Naturalis dedikerte verket til keiser Titus Flavius, s\xc3\xb8nn av Vespasian. I denne dedikasjonen kalte han Titus for en gammel messekamerat (forholdet til en contubernium, \xc2\xabdele det samme telt\xc2\xbb): \xc2\xabdu ... har ansett meg som en medsoldat og en messekamerat. Ikke har graden av din framgang skapt noen endringer hos deg...\xc2\xbb Problemet med dette avsnittet er aldersforskjellen mellom Plinius og den 16 \xc3\xa5r yngre Titus. P\xc3\xa5 samme tid var Titus en milit\xc3\xa6r tribun og kunne ikke ha v\xc3\xa6rt en kamerat, det vil si av samme rang som Plinius i Germania Superior i \xc3\xa5r 50. Titus var kun 11 \xc3\xa5r gammel p\xc3\xa5 den tiden. Med forbehold om senere milit\xc3\xa6re kampanjer for Titus i \xc3\xb8st mangler bevis og passer ikke med omstendighetene; Titus var kommanderende general (og ikke en kamerat av lavere grad) mens Plinius var enten en privat borger eller en general selv underlagt Vespasian._NEWLINE_Plikten i Germania Inferior er kun trolig mulighet for Titus til \xc3\xa5 ha delt en contubernium med Plinius. Offiserer av \xc3\xb8vre klasser tok en 10 \xc3\xa5r lang forpliktelse (i motsetning til den ordin\xc3\xa6re legion\xc3\xa6rs 20 eller 25 \xc3\xa5rs plikttjeneste). Plinius' tid ville ha v\xc3\xa6rt opp til \xc3\xa5r 56 ved en alder av 33 \xc3\xa5r. Ved hans egen redegj\xc3\xb8relse om solform\xc3\xb8rkelse, som skjedde i Campania i \xc3\xa5r 59, som synes \xc3\xa5 v\xc3\xa6re \xc3\xb8yenvitneredegj\xc3\xb8relse, var han antagelig sivil ved den tid. I \xc3\xa5r 56 var Titus 17 \xc3\xa5r gammel. Hans far var ikke blitt keiser. Staben til en kommandant delte ofte kvarter og messe med kommandanten, s\xc3\xa6rlig i felten. Utfra omstendighetene var Titus en ny offiser ved Plinius' stab mot slutten av Plinius' tjeneste. Forholdet mellom de to, den ene gammel nok til \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt den andres far, m\xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt like n\xc3\xa6rt som Plinius hadde med Pomponius.\n_START_SECTION_\nLitter\xc3\xa6rt mellomspill\n_START_PARAGRAPH_\nVed den tidligste tiden som Plinius kunne ha forlatt tjenesten, hadde Nero, den siste i det julo-claudiske dynasti, v\xc3\xa6rt keiser i to \xc3\xa5r. Han hadde forlatt posisjonen f\xc3\xb8r i 68 da Plinius var 45 \xc3\xa5r gammel. I l\xc3\xb8pet av denne tiden hadde Plinius ingen h\xc3\xb8yere posisjon eller arbeid for staten. I det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende flaviske dynasti var behovet for hans tjenester s\xc3\xa5 h\xc3\xb8yt at han m\xc3\xa5tte \xc3\xa5 oppgi praksisen som advokat, noe som antyder at han ikke fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 tiltrekke seg oppmerksomheten til Nero, en hersker som ble vurdert av sine samtidige som et farlig bekjentskap, og ikke uten grunn._NEWLINE_Under Nero levde Plinius hovedsakelig i Roma. Han nevner et kart over Armenia og omr\xc3\xa5dene ved Det kaspiske hav som ble sendt til Roma med staben til Corbulo i 58. Han s\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 byggingen av Neros Domus Aurea eller \xc2\xabDet gylne hus\xc2\xbb etter brannen i 64._NEWLINE_Foruten \xc3\xa5 prosessere rettssaker drev han p\xc3\xa5 med sin skriving, forskning og studier. Hans andre utgitt bok var en biografi over hans gamle kommandant Pomponius Secundus, utgitt i to b\xc3\xb8ker. Etter flere \xc3\xa5r i fengsel under Tiberius, 31-37 (som han benyttet med \xc3\xa5 skrive tragedier), ble Secundus rehabilitert under Caligula (som senere giftet seg med hans halvs\xc3\xb8ster, Caesonia) i 38, ble gjort til konsul i 41 og ble sendt som legatus til Germania hvor han vant en seier mot chatterne og ble bel\xc3\xb8nnet med et triumftog. Etter dette h\xc3\xb8ydepunktet i karrieren forsvant han fra historien for aldri \xc3\xa5 bli nevnt igjen, unntatt av de to Plinius, og er ikke blant verken venner eller fiender av Nero._NEWLINE_Den eldre Plinius nevner at han s\xc3\xa5 \xc2\xabi besittelsene til Pomponius Secundus, poeten, en meget str\xc3\xa5lende borger,\xc2\xbb manuskripter i \xc2\xabgammel h\xc3\xa5ndskrift til Tiberius og Caius Gracchus.\xc2\xbb Hans fremste tid ville ha v\xc3\xa6rt hans triumf i 50 eller 51. I 54 kom Nero til makten; p\xc3\xa5 den tiden arbeidet Plinius med to milit\xc3\xa6re verker. Plinius den yngre sier at biografien om Secundus var \xc2\xaben plikt som han skyldte minnet om sin venn\xc2\xbb, antyder s\xc3\xa5ledes at Secundus var d\xc3\xb8d. Omstendighetene om denne plikten og hvorvidt det hadde eller ikke hadde noe \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re med hans antagelige unng\xc3\xa5else av Nero har forsvunnet fra verket._NEWLINE_I mellomtiden fullf\xc3\xb8rte han tyve b\xc3\xb8ker av hans verk Historien om de germanske krigene, den eneste autoriteten siterte i de f\xc3\xb8rste seks b\xc3\xb8kene av Annalene til Tacitus, og antagelig en av de fremste autoritetene bak verket Germania. Den forsvant til fordel for skriftene til Tacitus (som er langt kortere), og tidlig p\xc3\xa5 400-tallet hadde eksempelvis Symmachus f\xc3\xa5 h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 finne et bevart eksemplar._NEWLINE_Som med Caligula synes det ogs\xc3\xa5 som om Nero ble gradvis mer og mer sinnssyk etter hvert som hans styre utviklet seg. Plinius henga mye av sin tid til \xc3\xa5 skrive forholdsvis om trygge emner som grammatikk og retorikk. Han utga et verk i tre bind, en pedagogisk l\xc3\xa6rebok om retorikk kalt for Studiosus (\xc2\xabStudenten\xc2\xbb). Plinius den yngre skrev om denne at \xc2\xabtaleren er oppl\xc3\xa6rt fra sin krybbetid og perfeksjonert.\xc2\xbb Denne ble fulgt av \xc3\xa5tte b\xc3\xb8ker om Dubii seremonis, Om tvilsom fraseologi. Begge verkene har dessverre g\xc3\xa5tt tapt. Hans nev\xc3\xb8 nevner at \xc2\xabHan skrev dette under Nero i de siste \xc3\xa5rene av hans styre, da hver eneste form for litter\xc3\xa6re bestrebelser som var i det minste uavhengig eller opph\xc3\xb8yd hadde blitt farlig ved slaveri.\xc2\xbb_NEWLINE_I 68 hadde ikke Nero lenger noen venner eller tilhengere. Han begikk selvmord og terrorstyret var over, ogs\xc3\xa5 mellomspillet med Plinius' forpliktelse til staten.\n_START_SECTION_\nD\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nPlinius hadde mottatt fra den da avd\xc3\xb8de Vespasian utnevnelsen som prefekt (fl\xc3\xa5tekommandant) i den romerske marine. Den 24. august 79 ble han stasjonert ved Misenum og p\xc3\xa5 samme tid kom det store vulkanutbruddet fra Vesuv som begravde byene Pompeii og Herculaneum. Han forberedte seg p\xc3\xa5 \xc3\xa5 krysse Napolibukten for \xc3\xa5 studere fenomenet da han mottok beskjed fra hans venn Rectina som tryglet om \xc3\xa5 bli reddet. Galeiene under hans kommando dro ut for \xc3\xa5 evakuere flyktningene p\xc3\xa5 den motsatte kysten, og selv dro han ut med \xc2\xaben hurtigseilende kutter\xc2\xbb, en beslutning som kan ha kostet ham livet. Hans nev\xc3\xb8 Plinius den yngre har gitt en fortelling om hans d\xc3\xb8d, redegjort fra de overlevende. Nev\xc3\xb8en og hans mor besluttet \xc3\xa5 ikke bli med p\xc3\xa5 seilturen over bukten._NEWLINE_Da det lette skipet ankom kysten ved Herculaneum begynte askeavfall og pimpstein \xc3\xa5 falle ned ovenfra. Plinius' rormann r\xc3\xa5det dem til \xc3\xa5 vende om og seile tilbake, men Plinius skal ha svart: \xc2\xabSkjebnen begunstiger de modige, styr dit hvor Pomponianus er!\xc2\xbb Pomponianus var i Stabi\xc3\xa6, der den moderne byen Castellammare di Stabia ligger i dag. De gikk i land og fant Pomponianus \xc2\xabi den st\xc3\xb8rste bestyrtelse\xc2\xbb. Plinius omfavnet og tr\xc3\xb8stet ham. De gikk om bord i kutteren, men de samme vinder som hadde f\xc3\xb8rt dem til Stabi\xc3\xa6 forhindret dem fra seile ut. Plinius beroliget sine folk ved \xc3\xa5 spise og sove mens de ventet p\xc3\xa5 at vinden skulle minske, men til sist m\xc3\xa5tte de forlate bygningen i frykt for at den ville falle sammen og s\xc3\xb8ke ut i askenedfallet. Plinius satte seg ned og kunne ikke st\xc3\xa5 opp uten hjelp og de andre etterlot ham der. Hans f\xc3\xb8lge antok at han hadde kollapset og d\xc3\xb8dd ved \xc3\xa5 puste inn giftig gass fra vulkanen. Da de kom tilbake tre dager senere (26. august) etter at st\xc3\xb8vet og r\xc3\xb8yken hadde lagt seg ble hans lik funnet under pimpesteinen uten noen synlige ytre skader. Problemet med giftteorien er at hans venner ikke var p\xc3\xa5virket av den antatte giftige gassen, og de hadde ikke problemer med \xc3\xa5 bevege seg mens Plinius m\xc3\xa5tte sette seg og kunne ikke reise seg igjen. Da han er beskrevet som en korpulent mann, som ogs\xc3\xa5 var plaget av astma, er det mer sannsynlig at hans venner etterlot ham ettersom han enten var d\xc3\xb8d eller d\xc3\xb8ende._NEWLINE_Fortellingen om hans siste timer er fortalt i et brev sendt 27 \xc3\xa5r senere til Tacitus den eldre av Plinius' nev\xc3\xb8 og arving, den yngre Plinius, som ogs\xc3\xa5 sendte en annen tilsvarende redegj\xc3\xb8relse ang\xc3\xa5ende hans onkels skrifter og om hans liv og v\xc3\xa6rem\xc3\xa5te. Fragmentet fra Suetonius (se under Eksterne lenker nedenfor) fremmer et mindre flatterende syn. Plinius skal ha n\xc3\xa5dd fram til kysten utelukkende av vitenskapelig interesse og deretter bedt en slave om \xc3\xa5 drepe ham for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 heten fra vulkanen. Det er ikke en p\xc3\xa5litelig kilde da det er klart fra nev\xc3\xb8ens brev at personene som Plinius kom for redde selv unnslapp for \xc3\xa5 redegj\xc3\xb8re for detaljene i Plinius' ulykke. I tillegg forutsetter Suetonius at en gruppe var vitne til hendelsene, men selv ikke utsatt for de samme hendelsene.\n_START_SECTION_\nArv\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xa5nekrateret Plinius er oppkalt etter ham._NEWLINE_Et karneol (mineral) med inskripsjonen av bokstavene C. PLIN. har blitt reprodusert av Cades (v.211) fra originalen i Vannutelli-samlingen. Bildet har en framstilling en romer som er bortimot skallet p\xc3\xa5 forhodet og med dobbelhake; og det er ganske sikkert et portrett, skj\xc3\xb8nt ikke av Plinius den eldre, men av Pompeius. Sittende statuer av b\xc3\xa5de den yngre og eldre Plinius, kledd i draktene til l\xc3\xa6rde fra \xc3\xa5ret 1500, kan bli sett i nisjene p\xc3\xa5 begge sider av hovedinngangen av katedralen i Como (Cattedrale di Santa Maria Assunta; Duomo di Como)._NEWLINE_Den eldre Plinius' anekdoter av greske kunstnere ble formidlet av kunsthistorikeren Giorgio Vasari i renessansen om innholdet av freskoene som fortsatt smykket interi\xc3\xb8ret av hans tidligere hjem i Arezzo."