b'\n_START_ARTICLE_\nJozef Tiso\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nJozef Tiso ble f\xc3\xb8dt av slovakiske foreldre i dav\xc3\xa6rende Trencs\xc3\xa9n i kongeriket Ungarn, en del av keiserd\xc3\xb8mmet \xc3\x98sterrike-Ungarn. Biskopen i Nitra, Imre Bende, tilb\xc3\xb8d Tiso en mulighet til \xc3\xa5 studere til prest, og i 1911 tok han eksamen fra P\xc3\xa1zm\xc3\xa1neum i Wien.\n_START_SECTION_\nPrest\n_START_PARAGRAPH_\nHans f\xc3\xb8rste prestelige virke var som kapellan i tre menigheter i Slovakia. Etter en kort tid som feltprest ved fronten i f\xc3\xb8rste verdenskrig, fikk han en stilling ved presteseminaret i Nitra som biskop Bendes etterf\xc3\xb8lger, Vilmos Batthy\xc3\xa1ny. Tiso var p\xc3\xa5 denne tid ogs\xc3\xa5 aktiv som l\xc3\xa6rer og journalist. Hans artikler for lokalavisen skulle senere v\xc3\xa6re kontroversielle p\xc3\xa5 grunn av deres sterke st\xc3\xb8tte for den ungarske krigs\xc3\xa5rsaken. \xc3\x85ret 1918-19 var Tiso redakt\xc3\xb8r for en avis, Nitra (Nyitra i dens ungarske versjon), der han fremf\xc3\xb8rte sine sv\xc3\xa6rt antij\xc3\xb8diske synspunkter. Etter krigen og dobbeltmonarkiets kollaps engasjerte Tiso seg (ukjent av hvilken grunn) i politikk og hans karriere i kirken stanset opp._NEWLINE_I 1921 ble han monsignor, men dette opph\xc3\xb8rte \xc3\xa5 gjelde senere, etter pave Benedikt XVs d\xc3\xb8d. Fra 1921 til 1923 var han sekret\xc3\xa6r for den nye slovakiske biskopen i Nitra, Karol Kme\xc5\xa5ko. Under samme periode p\xc3\xa5dro Tiso seg, ved nasjonalistisk politisk agitasjon, to fellende dommer for hets, som resulterte i et kort fengselsstraff. Misforn\xc3\xb8yd med dette  avskjediget Kme\xc5\xa5ko ham som sekret\xc3\xa6r i 1923, men beholdt ham som professor i teologi. I 1924 forlot han Nitra for \xc3\xa5 bli sogneprest og deretter dekan av B\xc3\xa1novce nad Bebravou.\n_START_SECTION_\nPolitikk\n_START_PARAGRAPH_\nMot slutten av 1920-tallet syntes Tiso \xc3\xa5 v\xc3\xa6re forutbestemt til \xc3\xa5 bli fader Andrej Hlinkas etterf\xc3\xb8lger som leder av Det slovakiske folkeparti. Dette partiet, ogs\xc3\xa5 kalt l\xc3\xbadakene, ble grunnlagt av Hlinka i 1913 og krevde Slovakias autonomi innenfor Tsjekkoslovakia. I 1930-\xc3\xa5rene var det i stedet strid om Hlinkas arvef\xc3\xb8lge mellom Tiso og partiets radikalere, i s\xc3\xa6r med den h\xc3\xb8yreorienterte Karol Sidor. Vojtech Tuka, en annen rival, sonet p\xc3\xa5 den tiden lang fengselsstraff for landsforr\xc3\xa6deri. I denne kontekst representerte Tiso - som hadde lagt til side meget av sin anti-j\xc3\xb8diske retorikk fra sine tidligere journalist\xc3\xa5r - partiets moderate fl\xc3\xb8y. Men han holdt fortsatt fast ved partiets slovakiske separistiske orientering, med sterk katolisisme og stor mistro til tsjekkisk dominans og sosialisme. Da Hlinka d\xc3\xb8de i 1938 konsoliderte Tiso kontrollen over lud\xc3\xa1kpartiet. I m\xc3\xb8te med Hitler i Berlin fikk Tiso klar beskjed om at Slovakia hadde valget mellom \xc3\xa5 bli innlemmet i Ungarn eller bli en uavhengig stat.\n_START_SECTION_\nPresident\n_START_PARAGRAPH_\nMed st\xc3\xb8tte fra Nazityskland var Tiso den \xc2\xabfrie\xc2\xbb slovakiske republikks  president mellom 1939 og 1945. Under et m\xc3\xb8te i Salzburg i juli 1940 strammet Hitler det slovakiske regimet opp fordi de Hitler mente de opptr\xc3\xa5dte for selvstendig. Etter Salzburg-m\xc3\xb8tet fors\xc3\xb8kte Tuka og Mach en radikal nazifisering av Slovakia. I september 1941 innf\xc3\xb8rte de bestemmelser etter m\xc3\xb8nster av N\xc3\xbcrnberglovene og innen mars 1942 hadde de sikret seg den j\xc3\xb8diske befolkningens eiendeler. Tiso motsatte seg ytterligere nazifisering landet slik Tuka og Alexander Mach \xc3\xb8nsket. Av landets j\xc3\xb8diske befolkning p\xc3\xa5 89000 ble 58000 deportert til d\xc3\xb8dsleirene i Generalguvernementet i samarbeid mellom Tisos regime og Tyskland. Tiso var en kjent antisemitt. Han reddet trolig en del j\xc3\xb8der ved \xc3\xa5 gripe inn og frita enkeltpersoner og deres familie fra deportasjon.\n_START_SECTION_\nRettsoppgj\xc3\xb8r\n_START_PARAGRAPH_\nEtter andre verdenskrigs slutt ble han d\xc3\xb8mt til d\xc3\xb8den for landsforr\xc3\xa6deri og henrettet ved hengning. Etter at sovjetiske styrker hadde tatt kontroll over Slovakia r\xc3\xb8mte han til \xc3\x98sterrike og deretter til klosteret i Alt\xc3\xb6tting, Bayern. Amerikanske okkupasjonsmyndigheter arresterte ham 8. juni 1945 og utleverte ham til de restaurerte Tsjekkoslovakia. Rettssaken varte i fire m\xc3\xa5neder og han ble d\xc3\xb8mt 15. april 1947 og hengt 18. april.'