b'\n_START_ARTICLE_\nBorovitsji\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nBosetningen ble f\xc3\xb8rst nevnt i 1495. Den fikk status som by i 1770 av Katarina II. Den viktigste leveveien til byens innbyggere var \xc3\xa5 lose skip gjennom strykene p\xc3\xa5 elva Msta, som var en del av en viktig vannvei som knyttet det sentrale Russland til \xc3\x98stersj\xc3\xb8en (derfor finnes et ror p\xc3\xa5 byv\xc3\xa5penet som ble innvilget av Katarina II). Men ved midten av 1800-tallet hadde betydningen av Msta-elva som transportrute avtatt, etter \xc3\xa5pningen av Volga-\xc3\x98stersj\xc3\xb8kanalen og jernbanen Moskva\xe2\x80\x93St. Petersburg._NEWLINE_P\xc3\xa5 1800-tallet ble det i n\xc3\xa6rheten av Borovitsji funnet forekomster av en spesiell leire som egnet seg til ildfast teglstein, og den f\xc3\xb8rste fabrikken for produksjon av ildfast teglstein i omr\xc3\xa5det \xc3\xa5pnet i 1855. I 1878 gjorde et sidespor til jernbanen Moskva\xe2\x80\x93St. Petersburg ved Uglovka-stasjonen det mulig \xc3\xa5 etablere flere store fabrikker for slik produksjon i 1880. Ogs\xc3\xa5 i dag er en stor del av byens befolkning ansatt i teglstein-industrien._NEWLINE_Under andre verdenskrig var det en krigsfangeleir i Borovitsji, hvor det fra 1944 til 1947 befant seg flere tusen fanger. Et av disse omkom under oppholdet i leiren. Leiren ble oppl\xc3\xb8st i 1953.'