b'\n_START_ARTICLE_\nVolksgemeinschaft\n_START_PARAGRAPH_\nVolksgemeinschaft (tysk for \xc2\xabfolkefellesskap\xc2\xbb) var en politisk id\xc3\xa9 i Tyskland p\xc3\xa5 f\xc3\xb8rste halvdel av 1900-tallet. Selv om uttrykket egentlig stammer fra f\xc3\xb8rste verdenskrig og omfattet alle tyskere blir det i ettertiden vanligvis forbundet med Adolf Hitler og Det tredje rike, der det betegner et antidemokratisk og ekskluderende fellesskap av etniske tyskere.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rste verdenskrig\n_START_PARAGRAPH_\nI kontekst av f\xc3\xb8rste verdenskrig ble uttrykket brukt for \xc3\xa5 samle alle landets innbyggere bak keiserd\xc3\xb8mmet og krigsinnsatsen, som da keiser Vilhelm II uttalte at Ich kenne keine Parteien mehr, ich kenne nur Deutsche! (jeg kjenner ikke lenger partier, jeg kjenner bare tyskere!). Uansett om du var fattig eller rik, venstre- eller h\xc3\xb8yreorientert, n\xc3\xa5 skulle hele folkefellesskapet jobbe sammen. I denne opprinnelige betydningen av folkefellesskapet var ogs\xc3\xa5 sosialdemokrater og j\xc3\xb8der inkludert, selv om gamle antisemittiske holdninger og klassemotsetninger kom tilbake i l\xc3\xb8pet av krigs\xc3\xa5rene. Disse tingene gjorde at begrepet \xc2\xabfolkefellesskapet\xc2\xbb ikke lenger beskrev de faktiske forholdene i landet, men selve ideen og myten kom til \xc3\xa5 overleve inn i mellomkrigstiden.\n_START_SECTION_\nI nazistisk propaganda\n_START_PARAGRAPH_\nUnder Weimarrepublikken ble uttrykket brukt av flere politiske leire, men for ytre h\xc3\xb8yre (og spesielt NSDAP) hadde det n\xc3\xa5 f\xc3\xa5tt en antidemokratisk og ekskluderende definisjon: Det var ikke lenge alle tyskere som var med i folkefellesskapet, det omfattet n\xc3\xa5 bare Volksgenossen (\xc2\xabfolkefeller\xc2\xbb, eller \xc2\xabfolkekamerater\xc2\xbb). Ingen tysk j\xc3\xb8de kunne v\xc3\xa6re folkefelle i de h\xc3\xb8yreradikales retorikk, for n\xc3\xa5 var medlemskap i gruppen basert p\xc3\xa5 etnisitet, rasebiologi og myter om blodsb\xc3\xa5nd._NEWLINE_Etter nazistenes maktovertagelse i 1933 begynte ensrettingen av det tyske samfunnet, og ideen om et folkefellesskap ble brukt som begrunnelse til \xc3\xa5 legge ned flere samfunnsinstitusjoner. For eksempel ble alle fagforeninger oppl\xc3\xb8st, for arbeider og arbeidsgiver skulle ikke se p\xc3\xa5 seg selv som motstandere i en klassekamp, men derimot som like deltakere i folkefellesskapet. Ideen om folkefellesskapet var ogs\xc3\xa5 sentralt i nazistenes ideer om forholdet mellom kvinner og menn: Der menn ble oppfordret til \xc3\xa5 bli \xc2\xabharde som st\xc3\xa5l\xc2\xbb skulle kvinner fokusere p\xc3\xa5 familielivet, og for begge grupper var det forventet at man var lydig og ofret seg for det tyske folkefellesskapets beste._NEWLINE_Ideen om et folkefellesskap ble ogs\xc3\xa5 brukt som moralsk begrunnelse for \xc3\xa5 samle all makt hos f\xc3\xb8reren. F\xc3\xb8reren ble en metafysisk manifestasjon for folkeviljen, i den betydning at folket egentlig ville det f\xc3\xb8reren vil, selv om de kanskje ikke s\xc3\xa5 det selv. Folket skulle ikke ha noen makt til \xc3\xa5 kontrollere eller etterpr\xc3\xb8ve f\xc3\xb8rerens beslutninger \xe2\x80\x93 disse var pr. definisjon riktige fordi de kom fra f\xc3\xb8reren, og derved fra folkefellesskapet selv.'