b'\n_START_ARTICLE_\nRegnbuehinnebetennelse\n_START_SECTION_\nKronisk regnbuehinnebetennelse\n_START_PARAGRAPH_\nKronisk regnbuehinnebetennelse er en autoimmun sykdom, som inneb\xc3\xa6rer at immunforsvaret i kroppen som normalt beskytter oss mot virus og bakterier angriper sitt eget vev, som i dette tilfellet regnbuehinnen. Ubehandlet vil den f\xc3\xb8re til blindhet. Av den kroniske varianten vil man sjelden oppdage symptomer selv i tide. Derfor m\xc3\xa5 personer som har risiko for regnbuehinnebetennese g\xc3\xa5 jevnlig til kontroll hos \xc3\xb8yelege.\n_START_SECTION_\nAkutt regnbuehinnebetennelse\n_START_PARAGRAPH_\nVed den akutte typen for regnbuehinnebetennelse vil \xc3\xb8yet raskt bli r\xc3\xb8dt og vondt, pupillen kan trekke seg litt sammen og man f\xc3\xb8ler ogs\xc3\xa5 ofte en sterk lys\xc3\xb8mfintlighet. Da m\xc3\xa5 man komme under behandling innen f\xc3\xa5 dager, for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 skader p\xc3\xa5 \xc3\xb8yet. Pasienter som har hatt akutt regnbuehinnebetennelse b\xc3\xb8r derfor v\xc3\xa6re spesielt oppmerksomme p\xc3\xa5 r\xc3\xb8dhet i \xc3\xb8yeeplet, da dette gjerne er det f\xc3\xb8rste merkbare tegnet. Den klareste indikasjonen er en jevn r\xc3\xb8dfarge over hele den hvite delen av \xc3\xb8yeeplet, men r\xc3\xb8de stier som passerer over grensen til regnbuehinnen b\xc3\xb8r ogs\xc3\xa5 unders\xc3\xb8kes da dette vanligvis forekommer f\xc3\xb8rst.\n_START_SECTION_\nBehandling\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa5r regnbuehinnebetennelse f\xc3\xb8rst er oppdaget, er den vanligvis lett \xc3\xa5 behandle med \xc3\xb8yedr\xc3\xa5per (se "preparater"). Ved alvorlige tilfeller og vanskelige tilfeller hvor dr\xc3\xa5pebehandling ikke er tilstrekkelig, vil det kunne bli behov for immundempende behandling med steroider, cellegift og biologiske immundempende medisiner. Ofte kan infeksjon forflytte seg til synsnerven og behandles eventuelt videre med kortikosteroider.\n_START_SECTION_\nPreparater\n_START_PARAGRAPH_\nVanlige preparater ved behandling av regnbuehinnebetennelse er dr\xc3\xa5pebehandling med Atropin og kloramfenikolpreparater som Spersadex. Der dette ikke er tilstrekkelig suppleres det gjerne med kortisonpreparater som Prednisolon.'