b'\n_START_ARTICLE_\nErnst Moritz Arndt\n_START_SECTION_\nTidlige \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nHan var s\xc3\xb8nn av en velst\xc3\xa5ende bonde som tidligere hadde v\xc3\xa6rt livegen hos hertugen av Putbus. I 1787 flyttet familien til Stralsund, og Ernst Moritz Arndt fikk muligheten til \xc3\xa5 bli elev ved akademiet i Stralsund. Etter \xc3\xa5 ha blitt uteksaminert fra akademiet drev han selvstudier i en periode, inntil han i 1791 ble student ved universitetet i Greifswald, og fordypet seg i fagene teologi og historie. I 1793 flyttet han til Jena. Der bodde filosofen Gottlieb Fichte, og Arndt ble sterkt p\xc3\xa5virket av hans tankesett. _NEWLINE_Etter \xc3\xa5 ha fullf\xc3\xb8rt sine universitetsstudier reiste Arndt tilbake til hjemstedet, og var i to \xc3\xa5r og privatl\xc3\xa6rer for barna til Ludwig Kosegarten, som var prest p\xc3\xa5 Wittow p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya R\xc3\xbcgen. Som teolog var Arndt kvalifisert til \xc3\xa5 forrette ved gudstjenester, noe han gjorde ved flere anledninger mens han bodde p\xc3\xa5 Wittow. Men i en alder av tjue\xc3\xa5tte \xc3\xa5r sa han farvel til prestegjerningen og la ut p\xc3\xa5 en reise som skulle komme til \xc3\xa5 vare i atten m\xc3\xa5neder. Han bes\xc3\xb8kte \xc3\x98sterrike, Ungarn, Italia, Frankrike og Belgia. P\xc3\xa5 vei hjemover igjen reiste opp elven Rhinen, og synet av alle de \xc3\xb8delagte slottene langs elvebredden utl\xc3\xb8ste en intens bitterhet overfor Frankrike. Inntrykkene fra denne reisen beskrev han senere i verket Reisen durch Einen Teil Deutschlands, Ungarns, Italiens und Frankreichs im Jahren 1798 und 1799.  _NEWLINE_I 1800 ble Arndt foreleser (\xc2\xabprivatdocent\xc2\xbb) i historie ved universitetet i Greifswald. Samme \xc3\xa5r utga han \xc3\x9cber die Freiheit der alten Republiken. I 1803 ga han ut Germanien und Europa, som han selv omtalte som \xc2\xabet fragmentarisk utbrudd\xc2\xbb som redegjorde for hans syn p\xc3\xa5 Frankrikes aggressive utenrikspolitikk. Senere i 1803 publiserte han Geschichte der Leibeigenschaft in Pommern und R\xc3\xbcgen, som skulle bli en av hans forfatterskaps viktigste b\xc3\xb8ker. Den handlet om livegenskapets historie i Pommern og R\xc3\xbcgen, og f\xc3\xb8rte blant annet til at den svenske kong Gustav IV Adolf opphevet livegenskapet i Sverige i 1806. _NEWLINE_I 1806 publiserte Arndt den f\xc3\xb8rste delen av verket Geist der Zeit, der han blant annet angrep Napoleon og oppfordret sine landsmenn til \xc3\xa5 riste av seg det franske \xc3\xa5ket. Verket vakte s\xc3\xa5 stor oppmerksomhet at Arndt ble tvunget til \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke tilflukt i Sverige for \xc3\xa5 unnslippe Napoleons represalier. Han slo seg ned i Stockholm, der han fikk en stilling i den svenske statsadministrasjonen. Fra Sverige fortsatte han \xc3\xa5 publisere pamfletter, dikt og sanger der han ivret for tysk selvstendighet. Da Ferdinand von Schill d\xc3\xb8de p\xc3\xa5 slagmarken i Stralsund i 1809, bestemte Arndt seg for \xc3\xa5 dra hjem til Tyskland. Han reiste i forkledning, og ankom Berlin i desember 1809.\n_START_SECTION_\nEtnosentrisitet og antisemittisme\n_START_PARAGRAPH_\nArndt hadde i ungdommen v\xc3\xa6rt en tilhenger av frihetsidealet som l\xc3\xa5 til grunn for den franske revolusjonen. Men etter hvert som jakobinernes styre utviklet seg til et terrorvelde, tok han avstand fra de franske revolusjon\xc3\xa6re kreftene. Da Napoleon Bonaparte kom til makten i Frankrike var Arndt skeptisk til den nye makthaveren, og skepsisen vendte seg til hat da Napoleon begynte \xc3\xa5 legge under seg stadig flere land i Europa. En analyse av Arndts forfatterskap viser at han ikke hadde noe klart politisk fundament n\xc3\xa5r han ivret for tysk samling; i stedet viste han til det tyske folkets historiske bedrifter, s\xc3\xa6rlig under middelalderen, og pekte p\xc3\xa5 andre folkeslag som tyskernes naturlige fiender. Han bruker ofte ordet \xc2\xabfrihet\xc2\xbb, men dette kan ikke forst\xc3\xa5s som at han ser for seg et samfunn der friheten skal v\xc3\xa6re en universell rettighet. I stedet er det snakk om en romantiserende begrepsbruk, der idealet er en tysk nasjonalstat som er \xc2\xabfri\xc2\xbb fra andre lands overherred\xc3\xb8mme. Den franske befolkningen omtaler han som svake skj\xc3\xb8rtejegere som er moralsk forkvaklet, i motsetning til tyskerne som opph\xc3\xb8yes som moralsk overlegne. Han skriver i Zeit der Geist at tyskerne er ikke har blitt \xc2\xabbesudlet\xc2\xbb av omgang med andre folkeslag, og at de derfor har behold sin medf\xc3\xb8dte \xc2\xabrenhet\xc2\xbb. Han uttaler seg sterkt nedsettende om engelskmenn, men mener at franskmennene er enda verre, og at alle tyskere b\xc3\xb8r hate franskmenn._NEWLINE_I 1831 publiserte Arndt en pamflett der han blant annet hevdet at polakker var ville barbarer. Fordommene hans rettet seg ikke bare mot den polske befolkningen, men ogs\xc3\xa5 mot andre slavere. _NEWLINE__NEWLINE_I tillegg advarte Arndt mot n\xc3\xa6rkontakt med j\xc3\xb8der. Han s\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 dem som en trussel mot den tyske befolkning. Dels fryktet han at et stort antall j\xc3\xb8der skulle str\xc3\xb8mme til Tyskland som flyktninger fra det russiske terrorveldet. I tillegg mente han at j\xc3\xb8diske intellektuelle stod bak en sammensvergelse, og denne konspirasjonsteorien gikk blant annet ut p\xc3\xa5 at j\xc3\xb8dene hadde bemektiget seg halvparten av alle litter\xc3\xa6re utgivelser. Til overm\xc3\xa5l kombinerte Arndt hatet mot franskmennene med sitt j\xc3\xb8dehat. Han kalte den franske befolkningen tidvis for \xc2\xabdas Judenvolk\xc2\xbb (\xc2\xabj\xc3\xb8defolket\xc2\xbb), og tidvis for \xc2\xabverfeinerte schlechte Juden\xc2\xbb (\xc2\xabforfinede, d\xc3\xa5rlige j\xc3\xb8der\xc2\xbb). I 1815 utga han Das Wort von 1814 und das Wort von 1815 \xc3\xbcber die Franzosen der det blant annet stod om franskmennene:_NEWLINE_\xc2\xabJuden... nenne ich sie wieder, nicht blo\xc3\x9f wegen ihrer Judenlisten und ihres knickerigen Geitzes, sondern mehr noch wegen ihres judenartigen Zusammenklebens.\xc2\xbb (\xc2\xabJ\xc3\xb8der  \xe2\x80\xa6 kaller jeg dem nok en gang, ikke bare p\xc3\xa5 grunn av at de ut\xc3\xb8ver en j\xc3\xb8disk list og pengepungersk gjerrighet, men enda mer p\xc3\xa5 grunn av at de p\xc3\xa5 j\xc3\xb8disk vis klistrer seg til hverandre.\xc2\xbb)\n_START_SECTION_\nSene \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nArndt fortsatte \xc3\xa5 forelese og \xc3\xa5 skrive, og p\xc3\xa5 sin 90-\xc3\xa5rsdag mottok han flere gode \xc3\xb8nsker og tegn p\xc3\xa5 hengivenhet fra alle deler av Tyskland. _NEWLINE_Det er satt opp monumenter til hans minne p\xc3\xa5 hans f\xc3\xb8dested Schoritz, ved universitetet i Greifswald der han arbeidet som professor og foreleser, og i Bonn, hvor han ble gravlagt.\n_START_SECTION_\nFamilie\n_START_PARAGRAPH_\nArndt var gift to ganger. Det f\xc3\xb8rste ekteskapet ble inng\xc3\xa5tt i 1800, men hans f\xc3\xb8rste kone d\xc3\xb8de allerede i 1801. Han inngikk ekteskap nummer to i 1817. Hans yngste s\xc3\xb8nn druknet i Rhinen i 1834.'