b'\n_START_ARTICLE_\nVenstreorientert politikk\n_START_PARAGRAPH_\nBenevnelsene h\xc3\xb8yre og venstre stammer fra partigrupperingenes plassering i den franske nasjonalforsamlinga etter den franske revolusjonen i 1789. Der satt de kongetro til h\xc3\xb8yre for presidentstolen, og ble kalt \xc2\xabtil h\xc3\xb8yre\xc2\xbb (la droite), mens de radikale satt til venstre (la gauche). Den klassiske liberaleren Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ric Bastiat satt til venstre i nasjonalforsamlingen, som da innbar at venstreorientert politikk ogs\xc3\xa5 omfattet klassisk liberale ideer som behov for beskyttelse av individet mot overgrep fra styresmaktene, likhet for loven og anti-autorit\xc3\xa6re ideer. I dag assosieres venstreorientert politikk imidlertid med tro p\xc3\xa5 en sterk statsmakt for gjennomf\xc3\xb8ring av ulike sosiale og politiske m\xc3\xa5l, med fokus p\xc3\xa5 sosial likhet. Dette i motsetning til den h\xc3\xb8yreorienterte, som anser dette synet som en frihetstrussel (spesielt friheten i et sivilt samfunn) og/eller eksisterende tradisjoner._NEWLINE_I Vesten assosieres betegnelsen som regel med sosialdemokrati og sosialliberalisme (men ikke klassisk liberalisme), og (spesielt i Vest-Europa) med velferdsstaten og demokratisk sosialisme. I \xc3\x98st-Europa, Asia, S\xc3\xb8r-Amerika og Afrika assosieres det oftest med marxismen-leninismen og/eller maoisme, samt temaer som antiimperialisme og omfordeling av landomr\xc3\xa5der._NEWLINE_P\xc3\xa5 generell basis kjemper venstresiden for et sekul\xc3\xa6rt, multikulturelt samfunn, med staten i en fremtredende rolle. Den har flere likheter med popularisme, kommunitarisme, syndikalisme, fagforeningers holdninger, anarkisme, venstre-libertarianisme, sosialisme, og p\xc3\xa5 den venstreekstreme siden, Kommunisme.'