b'\n_START_ARTICLE_\nKongeriket Preussen\n_START_SECTION_\nEtymologi\n_START_PARAGRAPH_\nPr\xc3\xb8ysserne var et baltisk folkeslag som ble assimilert av tyskerne. Det utd\xc3\xb8dde  gammelpr\xc3\xb8yssiske spr\xc3\xa5ket tilh\xc3\xb8rer den baltiske spr\xc3\xa5kgruppen og er i slekt med spr\xc3\xa5kene til latvierne og litauerne. Navnet dette folket brukte om seg selv var \xc2\xabPruzzi\xc2\xbb, \xc2\xabPruzzia\xc2\xbb, \xc2\xabPruzzen\xc2\xbb eller \xc2\xabPrutheni\xc2\xbb; det f\xc3\xb8rste belegget finnes i et dokument fra 800-tallet. Ordet er muligens avledet av en latvisk rot som betyr \xc2\xabintelligens\xc2\xbb._NEWLINE_Navnet Preussen eller Preu\xc3\x9fen stammer fra de latiniserte navneformene \xc2\xabBorussia\xc2\xbb og \xc2\xabPorussia\xc2\xbb, som f\xc3\xb8rste gangen tatt i bruk av Peter av Dusburg (d. ca. 1326) i verket Chronicon terrae Prussiae. Den engelske navneformen Prussia ligger n\xc3\xa6r opptil den baltiske urformen Pruzzia. P\xc3\xa5 norsk bokm\xc3\xa5l og riksm\xc3\xa5l skrives det Preussen; adjektivsformen er imidlertid pr\xc3\xb8yssisk, jf. pr\xc3\xb8yssisk bl\xc3\xa5._NEWLINE_Navnet Preussen ble tatt i bruk av hertugd\xc3\xb8mmet Preussen (1525\xe2\x80\x931618) og Brandenburg-Preussen (1618\xe2\x80\x931701), f\xc3\xb8r opprettelsen av kongeriket Preussen i 1701. Fra 1918 til 1947 ble det ogs\xc3\xa5 brukt av Fristaten Preussen.\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nRang, status og prestisje var viktige politiske faktorer p\xc3\xa5 eneveldets tid. F.eks. hadde det meget rikere og mer betydningsfulle Markgrevskapet Brandenburg kommet i personalunion med hertugd\xc3\xb8mmet Preussen i 1618 gjennom Huset Hohenzollern i det s\xc3\xa5kalte Brandenburg-Preussen. Brandenburg skilte seg ut ved at det var et keiserlig land, mens Preussen ikke var underlagt keiseren.  Som en f\xc3\xb8lge av Karl Gustav-krigene, garanterte fredsavtalene i Labiau og Bromberg av 1656 og 1657 Hohenzollernes rett til hertugd\xc3\xb8mmet Preussen._NEWLINE_Kurfyrste Fredrik III (1688\xe2\x80\x931713) benyttet derfor suvereniteten til hertugd\xc3\xb8mmet Preussen til \xc3\xa5 strebe etter kongemakt. Han konkurrerte i rang med kurfyrsten av Sachsen, som ogs\xc3\xa5 var konge av Polen, og kurfyrsten av Hannover, som var arving til den engelske tronen. Som en motytelse til pr\xc3\xb8yssisk st\xc3\xb8tte mot Frankrike under den spanske arvef\xc3\xb8lgekrigen, kunne keiser Leopold I av Det tysk-romerske rike gikk til slutt med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 gi ham kongemakt, og den 18. januar 1701 ble han kronet i K\xc3\xb6nigsberg som Fredrik I, \xc2\xabkonge i Preussen\xc2\xbb. Prisen for kongeverdigheten var at det nye kongeriket tok parti i alliansen mot Frankrike under den spanske arvef\xc3\xb8lgekrigen._NEWLINE_Den innskrenkede tittelen \xc2\xabi Preussen\xc2\xbb, og ikke \xc2\xabav Preussen\xc2\xbb, var viktig, fordi kongemakten ikke omfattet hele det pr\xc3\xb8yssiske territoriet. Det kongelige Preussen, med Kulmerland, Fyrstebisped\xc3\xb8mmet Ermland og Pommerellen, tilh\xc3\xb8rte p\xc3\xa5 denne tiden Polen, og keiser Leopold I \xc3\xb8nsket ikke en konflikt med nabolandet hvor kongene gjorde krav p\xc3\xa5 tittelen \xc2\xabkonge av Preussen\xc2\xbb helt frem til 1742.\n_START_SECTION_\nFredrik I (1701\xe2\x80\x931713)\n_START_PARAGRAPH_\nDen nye kongeriket var sv\xc3\xa6rt fattig og utarmet etter \xc3\xb8deleggelsene under tredve\xc3\xa5rskrigen, og spredt ut over et stort og spredt omr\xc3\xa5de over 1\xc2\xa0200 km fra hertugd\xc3\xb8mmets omr\xc3\xa5de i det s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige \xc3\x98stersj\xc3\xb8en, via Hohenzollernes hjemland i Brandenburg til eksklavene Hertugd\xc3\xb8mmet Kleve, Grevskapet Mark og Grevskapet Ravensberg i Rhinland._NEWLINE_I \xc3\xa5rene 1708 til 1710 d\xc3\xb8de anslagsvis en tredel av befolkningen i en byllepest._NEWLINE_Det svenske nederlaget i den store nordiske krig gjorde det slutt p\xc3\xa5 den svenske innflytelsen i det tyske \xc3\x98stersj\xc3\xb8omr\xc3\xa5det, og \xc3\xa5pnet for en \xc3\xb8kt pr\xc3\xb8yssisk innflytelse.\n_START_SECTION_\nFredrik Vilhelm I (1713\xe2\x80\x931740)\n_START_PARAGRAPH_\nKong Fredrik Vilhelm I var konge av konged\xc3\xb8mmet Preussen i perioden 1713 til 1740. Han er kjent som Soldatkongen. Fredrik Wilhelm konsentrerte seg om \xc3\xa5 bygge opp Preussens milit\xc3\xa6re makt. Han sentraliserte og forbedret den pr\xc3\xb8yssiske staten, erstattet tvungen milit\xc3\xa6rtjeneste for middelklassen med en \xc3\xa5rlig skatt, opprettet obligatoriske grunnskoler, og s\xc3\xb8rget for \xc3\xa5 rebefolke \xc3\x98stpreussen etter at befolkningen hadde blitt redusert som f\xc3\xb8lge av byllepesten i 1709 og 1710._NEWLINE_Han levde spartansk for sin stand og likte best \xc3\xa5 v\xc3\xa6re kledd i h\xc3\xa6runiform. I motsetning til faren og bestefaren hadde han ikke mye til overs for kultur og motsatte seg offentlig pengebruk annet enn til milit\xc3\xa6re form\xc3\xa5l. I hans levetid ble den pr\xc3\xb8yssiske h\xc3\xa6ren fordoblet og ble en sterk, st\xc3\xa5ende h\xc3\xa6r._NEWLINE_Fredrik Wilhelm og hans kone Sophie Dorothea av Hannover hadde \xc3\xa5tte overlevende barn.\n_START_SECTION_\nFredrik II (1740\xe2\x80\x931786)\n_START_PARAGRAPH_\nFredrik II ble konge i 1740, og han brukte en traktat fra 1537 (som keiser Ferdinand I hadde lagt ned veto mot) hvor deler av Schlesien skulle bli overf\xc3\xb8rt til Markgrevskapet Brandenburg dersom Huset Piast d\xc3\xb8de ut, noe som skjedde i 1707. han invaderte derfor Schlesien i 1740, i den s\xc3\xa5kalte f\xc3\xb8rste schlesiske krig, og dette skulle utl\xc3\xb8se den \xc3\xb8sterrikske arvef\xc3\xb8lgekrig. Etter \xc3\xa5 raskt ha okkupert Schlesien, tilb\xc3\xb8d Fredrik \xc3\xa5 gi beskyttelse til Maria Teresia av \xc3\x98sterrike dersom provinsene ble overf\xc3\xb8rt til ham. Tilbudet ble forkastet, men \xc3\x98sterrike hadde s\xc3\xa5 mange andre motstandere \xc3\xa5 m\xc3\xb8te, at omr\xc3\xa5det forble under pr\xc3\xb8yssisk kontroll og dette ble formalisert ved freden i Berlin i 1742. Som gjenytelse forlot Preussen alliansen mot \xc3\x98sterrike._NEWLINE_De utenrikspolitiske konstellasjonene gjorde at Fredrik II i \xc3\xb8kende grad f\xc3\xb8le seg truet. Etter at den tysk-romerske keiseren hadde mistet Bayern, og dermed sin territoriale maktbasis i riket, hadde Preussen grunn til \xc3\xa5 frykte at Maria Theresia ville benytte sin \xc3\xb8kte innflytelse til \xc3\xa5 kreve tilbake Schlesien fra Preussen. Fredrik II fors\xc3\xb8kte derfor i det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5 skaffe Preussen allierte, og fant endelig ved traktaten i Nymphenburg forbundsfellene Bayern, Frankrike og Spania, og senere sluttet ogs\xc3\xa5 Sachsen, Sverige, det bourbonske kongeriket Napoli (Napoli), Kurpfalz og K\xc3\xb6ln seg til alliansen. I motsetning til sine planer klarte han imidlertid ikke \xc3\xa5 vinne Russland for sin sak, noe som i de kommende \xc3\xa5rene nesten skulle vise seg \xc3\xa5 bli fatalt for Preussen._NEWLINE_Etter at Fredrik gjennom disse omfattende alliansene hadde sikret seg st\xc3\xb8tte, angrep han i august 1744 det \xc3\xb8sterrikske B\xc3\xb6hmen og startet den andre schlesiske krig. Denne endte med Den andre fredstraktaten i Aachen som bekreftet Preussens kontroll over Schlesien. Dette ble videre bekreftet gjennom freden i Dresden av 25. desember 1745 mellom partene \xc3\x98sterrike, Sachsen og Preussen. I denne anerkjente Preussen Maria Teresias ektemann Frans I som tysk-romersk keiser, mot \xc3\xa5 beholde Schlesien._NEWLINE_Syv\xc3\xa5rskrigen bekreftet Preussens kontroll over Schlesien. Preussen hadde overlevd en krig med flere av sine naboer, som hver is\xc3\xa6r var st\xc3\xb8rre. Dette bet\xc3\xb8d at Preussens innflytelse \xc3\xb8kte voldsomt p\xc3\xa5 bekostning av Det tysk-romerske rike. Dette regnes som noe av opptakten til dannelsen av det forente Tyskland._NEWLINE_Etter Preussens annektering av Det kongelige Preussen i 1772 som f\xc3\xb8lge av Den f\xc3\xb8rste delingen av Polen, endret Fredrik sin tittel til \xc2\xabkonge av Preussen\xc2\xbb (\xc2\xabK\xc3\xb6nig von Preu\xc3\x9fen\xc2\xbb)._NEWLINE_Pr\xc3\xb8ysserne hadde gjentatte ganger v\xc3\xa6rt n\xc3\xa6r et fullstendig nederlag, og hadde alle fiendene invadert p\xc3\xa5 samme tid er det tvilsomt om Fredrik kunne st\xc3\xa5tt imot. Europas framtid ville da blitt drastisk forandret. Milit\xc3\xa6rt sett var h\xc3\xb8ydepunktet i Fredriks krigf\xc3\xb8ring ikke slagene, men de mange marsjene som han utf\xc3\xb8rte p\xc3\xa5 en utmerket m\xc3\xa5te. Hans mobilitet ble sterkt beundret av Napoleon, som fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 benytte samme strategi i sine felttog._NEWLINE_Fredrik klarte \xc3\xa5 forbedre Preussen fra \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en bakg\xc3\xa5rd i Europa og gjorde landet til en \xc3\xb8konomisk sterk og politisk reformert stat. Hans innlemmelse av Schlesien i det pr\xc3\xb8yssiske kongeriket var iscenesatt for \xc3\xa5 gi Preussens nye industrielle r\xc3\xa5materaler, og han beskyttet disse industriene med h\xc3\xb8y toll og minimale restriksjoner p\xc3\xa5 intern handel. Kanaler ble bygget, myrer ble drenert slik at de kunne bli til landbruksjord og nye avlinger, som potet og nepe, ble introdusert. Med hjelp fra franske eksperter, reorganiserte han systemet med indirekte skatt som gav staten mer inntekt enn direkte skatt. Han avskaffet tortur og gav vid religi\xc3\xb8s frihet, selv om han selv ikke brydde seg noe s\xc3\xa6rlig om religion. Han gav sin stat et moderne byr\xc3\xa5krati, og lovene for embetsverket var basert p\xc3\xa5 respekt for lov og etikk i tillegg til stolthet i ens yrke. Denne arven ble gitt videre til den moderne tyske stat og er hovedgrunnen til at han fremdeles blir sett opp til som en stor statsmann i Tyskland.\n_START_SECTION_\nStagnasjon (1786\xe2\x80\x931807)\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at den barnl\xc3\xb8se Fredrik den store d\xc3\xb8de i 1786 ble hans nev\xc3\xb8 Fredrik Vilhelm ny konge, og han videref\xc3\xb8rte delingene av Polen sammen med Russland og \xc3\x98sterrike. Men ved hoffet etablerte det seg for f\xc3\xb8rste gang i pr\xc3\xb8yssisk historie en hoffstat med elskerinner og favoritter. Samtidig vokste Berlin i betydning p\xc3\xa5 bekostning av Potsdam og Schloss Sanssouci. Berlin ble utbygget, blant annet \xc3\xa5pnet Brandenburger Tor i 1791, tegnet av Carl Gotthard Langhans. En rekke andre klassiske byggverk fulgte.\n_START_SECTION_\nStatsreformer og frigj\xc3\xb8ringskriger (1807\xe2\x80\x931815)\n_START_PARAGRAPH_\nFredrik Vilhelm III  var s\xc3\xb8nn av Fredrik Vilhelm II. Ved oppl\xc3\xb8sningen av Det tysk-romerske riket i 1806, mistet han tittelen som kurfyrste av Brandenburg, men lyktes i \xc3\xa5 inkorporere sine omr\xc3\xa5der med Brandenburg til kongeriket Preussen. Til tross for tapene i Napoleonskrigene ble Preussens territorier sterkt utvidet ved Wienerkongressen og gjorde Preussen til den dominerende makten i det nordlige Tyskland.\n_START_SECTION_\nKrig med Danmark\n_START_PARAGRAPH_\nKongeriket Danmark var p\xc3\xa5 denne tiden i personalunion med hertugd\xc3\xb8mmene Schleswig og Holstein, som siden Ribebrevet av 5. mars 1460 skulle v\xc3\xa6re \xc2\xabop ewig ungedeelt\xc2\xbb (evig udelt). Holstein tilh\xc3\xb8rte det tyske forbund, mens Schleswig var et dansk len. Fors\xc3\xb8kene til regjeringen i K\xc3\xb8benhavn p\xc3\xa5 \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 sammen Schleswig og Holsteins innenfor en ny dansk nasjonalstat, f\xc3\xb8rte i 1864 til at det tyske forbund under ledelse av Preussen og \xc3\x98sterrike startet den andre slesvigske krig. Etter krigen m\xc3\xa5tte den danske kronen den 2. oktober 1864 undertegne freden i Wien, som overf\xc3\xb8rte Schleswig, Sachsen-Lauenburg og Holstein til det tyske forbund. I Gasteinkonvensjonen av 1865 falt Schleswig under pr\xc3\xb8yssisk, Holstein under \xc3\xb8sterriksk kontroll, mens \xc3\x98sterrike kj\xc3\xb8pte retten til Sachsen-Lauenburg av den pr\xc3\xb8yssiske kronen.\n_START_SECTION_\nKrig med \xc3\x98sterrike\n_START_PARAGRAPH_\nI Gasteinkonvensjonen av 14. august 1865 mellom Preussen og \xc3\x98sterrike, hadde disse blitt enige om fordelingen av r\xc3\xa5deretten over de tre Elbenhertugd\xc3\xb8mmene som tidligere hadde v\xc3\xa6rt innenfor det danske interesseomr\xc3\xa5det: hertugd\xc3\xb8mmet Slesvig, hertugd\xc3\xb8mmet Holstein og hertugd\xc3\xb8mmet Sachsen-Lauenburg. \xc3\x98sterrikes fors\xc3\xb8k v\xc3\xa5ren 1866 p\xc3\xa5 \xc3\xa5 ta dette sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let opp i forbundsdagen for Det tyske forbund ble av Bismarck betegnet som en fiendtlig handling. Den 7. juni 1866 rykket pr\xc3\xb8yssiske tropper fra Schleswig inn i Holstein, og krig med \xc3\x98sterrike var n\xc3\xa5 uunng\xc3\xa5elig._NEWLINE_Etter den pr\xc3\xb8yssiske innmarsjen i Holstein som sto under \xc3\xb8sterriksk forvaltning, fattet forbundsdagen i Frankfurt et vedtak om \xc3\xa5 ekskludere Preussen fra Det tyske forbund. Preussen erkl\xc3\xa6rte p\xc3\xa5 sin side Det tyske forbund som oppl\xc3\xb8st, og reagerte med \xc3\xa5 besette konged\xc3\xb8mmet Sachsen, konged\xc3\xb8mmet Hannover, s\xc3\xa5vel som Kurhessen._NEWLINE_I Tyskland hadde Preussen bare sm\xc3\xa5 nordtyske stater som Mecklenburg, og enkelte sm\xc3\xa5stater i Th\xc3\xbcringen som allierte. Ogs\xc3\xa5 konged\xc3\xb8mmet Italia tok Preussens side. Viktige land som Hannover, Sachsen, Bayern, W\xc3\xbcrttemberg og Baden stod p\xc3\xa5 \xc3\x98sterrikes side. De sistnevnte statene fryktet et pr\xc3\xb8yssisk hegemoni og en fransk intervensjon i S\xc3\xb8r-Tyskland i fav\xc3\xb8r av Preussen. Dessuten forventet de en seier for Donaumonarkiet. Fristaden Frankfurt tok \xc3\x98sterrikes side, men forholdt seg offisielt n\xc3\xb8ytral._NEWLINE_I det avgj\xc3\xb8rende slaget ved K\xc3\xb6niggr\xc3\xa4tz i B\xc3\xb6hmen den 3. juli 1866, kjempet tre pr\xc3\xb8yssiske arm\xc3\xa9er under ledelse av general Helmuth von Moltke mot den \xc3\xb8sterrikske h\xc3\xa6ren. Slaget endte med seier for Preussen. I slaget ved Custoza den 24. juni og i sj\xc3\xb8slaget ved Lissa den 20. juli 1866, var Donaumonarkiets h\xc3\xa6r og fl\xc3\xa5te overlegen mot Italia, men disse seirene var politisk betydningsl\xc3\xb8se, ettersom avst\xc3\xa5elsen av Venezia allerede var fastsatt gjennom avtaler._NEWLINE_Den franske keiseren Napoleon III fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 forlange det bayerske Pfalz og delene av Hessen vest for Rhinen som kompensasjon for de pr\xc3\xb8yssiske erobringer. Bismarck avverget dette, uten at regjeringen i Paris br\xc3\xb8t forhandlingene. For \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 flere invasjonsfors\xc3\xb8k bragte Bismarck krigen til en rask slutt, og forlangte ingen landomr\xc3\xa5der fra \xc3\x98sterrike eller de s\xc3\xb8rtyske statene.\n_START_SECTION_\nDet nordtyske forbund (1866)\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xa5 kom freden i Praha den 23. august 1866. Det tyske forbund, der b\xc3\xa5de \xc3\x98sterrike og Preussen var en del, ble formelt oppl\xc3\xb8st. \xc3\x98sterrike mistet sitt herred\xc3\xb8mme i det sentrale Europa, og m\xc3\xa5tte n\xc3\xa5 akseptere at de tyske forholdene ble omorganisert uten sin medvirkning. Preussen kunne diktere betingelsene for fred og kunne i det nordlige Tyskland legitimere sin omfattende annektering av kongeriket Hannover, kurfyrsted\xc3\xb8mmet Hessen-Kassel, hertugd\xc3\xb8mmet Nassau, hertugd\xc3\xb8mmet Schleswig, hertugd\xc3\xb8mmet Holstein og Fristaden Frankfurt. Fra disse tidligere landene ble de pr\xc3\xb8yssiske provinsene Hannover, Hessen-Nassau og Schleswig-Holstein dannet, og Preussen strakk seg n\xc3\xa5 sammenhengende fra K\xc3\xb6nigsberg til Saarbr\xc3\xbccken._NEWLINE_Fem dager f\xc3\xb8r fredsavtalen, sluttet Preussen og de mindre statene nord for elven Main seg sammen i det nordtyske forbund. Forbundet var i utgangspunktet bare en milit\xc3\xa6r allianse. Den 1. juli 1867 tr\xc3\xa5dte forbundets forfatning i kraft, som i hovedsak var utformet av Bismarck. Den definerte Preussen som den dominerende part, men \xc3\xa5pnet samtidig opp for en f\xc3\xb8deral stat. Denne forfatningen foregrep p\xc3\xa5 flere vesentlige omr\xc3\xa5der det tyske keiserrike. Kongen av Preussen ble president, og den pr\xc3\xb8yssiske ministerpresidenten ble forbundskansler._NEWLINE_Freden i Praha utelukket ingen \xc2\xabnasjonal forbindelse\xc2\xbb mellom det nordtyske forbund og de fire s\xc3\xb8rtyske statene, og kravene om disse statenes \xc2\xabinternasjonale uavhengige eksistens\xc2\xbb var ikke lenger til stede. Overfor Frankrike anerkjente Bismarck \xc2\xabMainlinjen\xc2\xbb \xe2\x80\x93 elven Main, som den s\xc3\xb8rlige grensen for Preussens innflytelse; i all hemmelighet ble denne linjen likevel overskredet sensommeren 1866._NEWLINE_Da ble det opprettet et \xc2\xabforbund for forsvar og angrep\xc2\xbb (Schutz- und Trutzb\xc3\xbcndnisse) mellom Preussen og de fire s\xc3\xb8rlige tyske statene som f\xc3\xb8lte seg truet av de franske grensekravene. Partene lovet \xc3\xa5 respektere hverandres territorier og \xc3\xa5 beskytte hverandre milit\xc3\xa6rt i tilfelle krig. De s\xc3\xb8rtyske h\xc3\xa6ravdelingene ble ogs\xc3\xa5 omorganiserte etter den pr\xc3\xb8yssiske modellen._NEWLINE_Bismarcks popularitet etter den milit\xc3\xa6re seieren over \xc3\x98sterrike, skapte et politisk stemningsskifte. F\xc3\xb8r grunnleggelsen av det nordtyske forbund hadde han bedt om tilbakevirkende immunitet for sine forfatningsstridige budsjettoverskridelser under opprustningen av den pr\xc3\xb8yssiske h\xc3\xa6ren i 1862 og den pr\xc3\xb8yssiske forfatningskonflikten samme \xc3\xa5r. Den 3. september 1866 fikk han presset gjennom en indemnitetslov som ga ham indemnitet for disse forholdene, med virkning fra 14. september samme \xc3\xa5r. Loven f\xc3\xb8rte til politisk splittelse. Det liberalistiske Deutsche Fortschrittspartei, som hadde v\xc3\xa6rt i sterk opposisjon til Bismarck, ble delt ved at utbrytere som billiget lovforslaget grunnla det nasjonal-liberalistiske Nationalliberale Partei den 17. november 1866. Blant de liberale politikerne som billiget lovforslaget, var Rudolf von Bennigsen. Ogs\xc3\xa5 i den konservative leiren var holdningene endret. Ernst Ludwig von Gerlach, som hadde v\xc3\xa6rt motstander av Bismarcks politikk overfor \xc3\x98sterrike, stemte ogs\xc3\xa5 for loven._NEWLINE_Det politiske stemningsskiftet gjenspeilet seg ogs\xc3\xa5 blant velgerne. Ved nyvalget til den pr\xc3\xb8yssiske Landdagen i 1867, vant de konservative 123 mandater. Nationalliberale Partei vant 97 mandater, mens Deutsche Fortschrittspartei mistet sitt flertall og satt igjen med 45 mandater._NEWLINE_Gjennom harde forhandlinger med de s\xc3\xb8rlige statene, og etter press fra pr\xc3\xb8yssiske n\xc3\xa6ringsdrivende, gjenopptok Bismarck i 1867 id\xc3\xa9en om et tollparlament for de tyske tollforeningene. Tollparlamentet ble etablert i mars 1868 og var ment som en institusjon som var dominert av Preussen. Den opphevet makten til tollforeningene, som hadde sin base i s\xc3\xb8r, og som hadde hatt vetorett innenfor de enkelte statene. Valgene til tollparlamentet fant sted i februar og mars 1868, men bare i s\xc3\xb8r ettersom nord allerede var representert i den nordtyske Riksdagen. Valget ble en skuffelse for tilhengerne av \xc2\xabden lilletyske l\xc3\xb8sning\xc2\xbb: De s\xc3\xb8rlige statene sendte 85 folkevalgte til tollparlamentet, men bare 26 \xc3\xb8nsket en \xc2\xablilletysk l\xc3\xb8sning\xc2\xbb. Patrioter i Bayern og W\xc3\xbcrttemberg reagerte endog med \xc3\xa5 foresl\xc3\xa5 hjelp fra den franske keiseren Napoleon III. Men da han krevde territoriell kompensasjon, m\xc3\xb8tte forslaget mistro blant offentligheten i de s\xc3\xb8rtyske statene.\n_START_SECTION_\nKrig med Frankrike\n_START_PARAGRAPH_\nMed vagt formulerte l\xc3\xb8fter ble Luxembourg til slutt overlatt til Frankrike, og Bismarck hadde p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten f\xc3\xa5tt Napoleon III til \xc3\xa5 tolerere hans politikk overfor \xc3\x98sterrike. Frankrike ble n\xc3\xa5 m\xc3\xb8tt av et forsterket Preussen, som ikke lenger ville vite av de tidligere territoriale kravene. Forholdene mellom de to landene forverret seg stadig._NEWLINE_Spania fremmet arveprinsen Leopold fra den katolske grenen av Hohenzollern-Sigmaringen som kandidat til \xc3\xa5 arve den spanske tronen. Den var blitt ledig etter at Isabella II av Spania ble styrtet under den spanske revolusjon i 1868. I februar 1870 ble den pr\xc3\xb8yssiske kongen, som overhode for dynastiet Hohenzollern, informert om dette av spanske generalen Juan Prim. Bismarck fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 oppfordre Leopold til \xc3\xa5 akseptere nominasjonen og kong Wilhelm I til \xc3\xa5 godkjenne den. Han talte i denne forbindelse om politiske og \xc3\xb8konomiske fordeler for Preussen, og en bedring av den utenrikspolitiske situasjonen til det nordtyske forbund. _NEWLINE_Da nominasjonen ble kjent i Paris, slo den franske regjeringen umiddelbart inn p\xc3\xa5 en hard linje. Frankrike gikk ikke bare inn for \xc3\xa5 hindre valget av Leopold, men ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 p\xc3\xa5f\xc3\xb8re Preussen en politisk ydmykelse med krav om at den pr\xc3\xb8yssiske kongen for all fremtid forkastet kandidaturet._NEWLINE_Vilhelm I, som befant seg i Bad Ems under et kuropphold, avviste dette kravet, og meddelte i et telegram til den franske ambassad\xc3\xb8ren at han \xc2\xabikke hadde noe mer \xc3\xa5 si\xc2\xbb. Telegrammet ble kjent som Ems depeschen, og Bismarck tilspisset striden om kronkanidaturet ved \xc3\xa5 revidere kongens formuleringer slik at de kunne tolkes som en krigserkl\xc3\xa6ring._NEWLINE_Den 19. juli 1870 erkl\xc3\xa6rte Frankrike krig mot Preussen. Napoleon III unngikk enhver antydning til innr\xc3\xb8mmelser, fordi han fryktet for sin allerede sv\xc3\xa6rt prek\xc3\xa6re innenrikspolitiske posisjon. Ingen av partene planla noen langvarig v\xc3\xa6pnet konflikt; det dreide seg snarere om et \xc3\xb8yeblikksbehov hos begge parter for \xc3\xa5 bevare prestisjen som stormakt. Frankrikes krav om ytterligere garantier isolerte landet politisk fra den europeiske offentligheten og deres regjeringer hadde ingen sympati for dette. Dette ble begynnelsen p\xc3\xa5 en nasjonal krig, der det nordtyske forbund tok for gitt at de fire s\xc3\xb8rlige statene Baden, Hessen-Darmstadt, W\xc3\xbcrttemberg og Bayern var deres allierte. Den milit\xc3\xa6re strateg var enda en gang generalfeltmarskalk Helmuth von Moltke. Den pr\xc3\xb8yssiske h\xc3\xa6ren ble utplassert raskere enn den franske h\xc3\xa6ren, noe som forklarer den pr\xc3\xb8yssiske suksessen i de f\xc3\xb8rste kampene langs grensen._NEWLINE_Under slaget ved Sedan den 2. september 1870 ble Napoleon III tatt til fange, og fraktet til Schlo\xc3\x9f Wilhelmsh\xc3\xb6he i n\xc3\xa6rheten av Kassel. I Paris ble deretter den tredje franske republikk proklamert den 17. februar 1871. Bismarck bestrebet seg n\xc3\xa5 p\xc3\xa5 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 en tidlig slutt p\xc3\xa5 krigen, ettersom han ellers kunne regne med en intervensjon fra engelsk og russisk side, men troppene som var sendt av den nye franske regjeringen ytet hard motstand._NEWLINE_Den 26. januar 1871 ble krigen avsluttet gjennom den forel\xc3\xb8pige freden i Versailles, som ble etterfulgt av den definitive freden i Frankfurt den 20. mai. Frankrike forpliktet seg til \xc3\xa5 betale en krigsskadeerstatning p\xc3\xa5 5 milliarder gullfranc over en periode p\xc3\xa5 3 \xc3\xa5r, og m\xc3\xa5tte avst\xc3\xa5 omr\xc3\xa5det Alsace og deler av Lorraine sammen med festningen Metz. Det franske \xc3\xb8nske om \xc3\xa5 gjenvinne disse tapte territorier, var en medvirkende \xc3\xa5rsak til utbruddet av f\xc3\xb8rste verdenskrig i 1914.\n_START_SECTION_\nGrunnleggelsen av det tyske keiserrike i 1871\n_START_PARAGRAPH_\nMens krigen enn\xc3\xa5 p\xc3\xa5gikk, tr\xc3\xa5dte den modifiserte konstitusjonen til det nordtyske forbund i kraft den 1. januar 1871 ogs\xc3\xa5 for statene Baden, Hessen-Darmstadt og W\xc3\xbcrttemberg, og den 1. februar for Bayern. Langvarige forhandlinger hadde p\xc3\xa5g\xc3\xa5tt for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 disse statene inn i forbundet. Kansleren bestrebet seg etter \xc3\xa5 vinne de s\xc3\xb8rtyske regjeringene gjennom innr\xc3\xb8mmelser, ogs\xc3\xa5 da han standhaftig fulgte fundamentet til det nordtyske forbund._NEWLINE_I november 1870 var det inng\xc3\xa5tt avtaler med de fire statene. Forbundet benyttet benevnelsen forbundspresidium om sin styreform. Otto von Bismarck tok imidlertid til orde for tittelen Keiser, og appellerte p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten til de tyske, nasjonalistiske f\xc3\xb8lelsene etter den raske seieren i krigen mot Frankrike. Med penger fra det s\xc3\xa5kalte Welfenfondet, greide Bismarck \xc3\xa5 kj\xc3\xb8pe Ludvig II av Bayerns vilje til \xc3\xa5 godkjenne Wilhelm I som tysk keiser. Etter at Ludwig II i et brev til Wilhelm I endelig aksepterte keisertittelen, besluttet den nordtyske riksdagen den 10. desember 1870 \xc3\xa5 endre forbundets navn til Riket (Reich), og erstatte benevnelsen forbundspresidium med keisertittelen. Det tyske rike ble grunnlagt som en enhetlig nasjonalstat, etter modell av forslagene til Frankfurtparlamentet i 1848._NEWLINE_Resultatet ble den kjente seremonien den 18. januar 1871 i speilsalen i Versailles, der Bismarck proklamerte at Vilhelm I \xc2\xabetter anmodning fra de forbundne tyske fyrster og byer\xc2\xbb hadde \xc2\xabakseptert den tyske keiserverdigheten\xc2\xbb. En viktig symbolikk i dette, var at dette skjedde p\xc3\xa5 100-\xc3\xa5rsdagen til kroningen av Fredrik I som konge av Preussen.\n_START_SECTION_\nPreussen i riket\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1871 p\xc3\xa5virket Preussen s\xc3\xa5pass stor innflytelse p\xc3\xa5 det tyske keiserrike, at dette antok en pr\xc3\xb8yssisk karakter. Kongen av Preussen var ogs\xc3\xa5 Tysklands keiser, og den pr\xc3\xb8yssiske ministerpresidenten var som regel ogs\xc3\xa5 rikskansler. Ministerpresidenten og kansleren beh\xc3\xb8vde likevel ikke v\xc3\xa6re fra Preussen, noe vi ser av utnevnelsen av Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsf\xc3\xbcrst i 1894._NEWLINE_Etter grunnleggelsen av det tyske rike og etableringen av nye institusjoner, kunne man ogs\xc3\xa5 fra den gammelpr\xc3\xb8yssiske siden fremlegge sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l som maktbalanse og hvorvidt Preussens interesser ble tilstrekkelig ivaretatt. Det ble ogs\xc3\xa5 dr\xc3\xb8ftet hvorvidt Wilhelm I p\xc3\xa5 sine gamle dager ville overlate makten til en annen linje av huset Hohenzollern. Utad kunne det virke som om Preussen var i gode hender innenfor riket, og at riket kunne tjene som en base for b\xc3\xa5de bevaring av nasjonale interesser og for modernisering. Den s\xc3\xa6regne pr\xc3\xb8yssiske favorisering av og lojalitet overfor sitt eget lederskap, manglet likevel paralleller i riket. Konsekvensene ble at riket ble en stagnerende faktor som ikke greide \xc3\xa5 gi nye impulser._NEWLINE_Utenrikspolitisk f\xc3\xb8rte riket til en forverring av Preussens situasjon i forhold til \xc3\xa5ret 1863. Forholdet til Frankrike ble forverret etter at Elsa\xc3\x9f-Lothringen ble tysk omr\xc3\xa5de gjennom freden i Frankfurt i 1871. I 1866 og 1871 hadde Bismarck oppn\xc3\xa5dd territoriale utvidelser gjennom klassisk kabinettpolitikk. Noe slikt ble vanskeligere etter at revolusjon\xc3\xa6re \xc3\xb8nsket folkeavstemninger om tilknytningen til Preussen i Schleswig-Holstein og det tidligere konged\xc3\xb8mmet Hannover. I tillegg var personer av polsk nasjonalitet, som tidligere var under Preussens kontroll, n\xc3\xa5 blitt borgere i riket.\n_START_SECTION_\nForvaltningsreformer\n_START_PARAGRAPH_\nGjennom et samarbeid med det nasjonalliberale partiet fikk Bismarck i stand en reform av forvaltningens provinser og kretser. Under innenriksminister Friedrich zu Eulenburg ble det foretatt kretsreformer i de seks \xc3\xb8stlige provinsene den 13. desember 1872. Godsherrenes politistyrker (Polizeigewahlt) og det gamle lensvesenet (Lehnschulzen) ble avskaffet, samtidig som oppgaver ble overf\xc3\xb8rt fra regjeringspresidenten til kretsene. P\xc3\xa5 tross av sin statlige karakter var Landratsamtet fortsatt \xc3\xa5 regne som et slags reservat for jordeierne i landkretsene. Det juridiske studium ble likevel en avgj\xc3\xb8rende betingelse for politiske avgj\xc3\xb8relser, og karrieren til h\xc3\xb8yere tjenestemenn ble n\xc3\xa5 nesten regelmessig innledet med erfaringer fra avsidesliggende kretser. Dette ga et grunnleggende kontaktnett som ofte ga livsvarige fordeler i deres yrkeskarriere. I kretsdagene ble godseiernes representasjon redusert med 20-30% av setene. I tillegg ble det mellom kretsene og kommunene opprettet Amtsbezirke, som omfattet en gruppe kommuner p\xc3\xa5 mellom 6000 og 8000 personer. Den nye kretsordningen ble godkjent av Preu\xc3\x9fisches Herrenhaus (f\xc3\xb8rstekammeret) etter at Wilhelm I med en \xc2\xabPairs-Schub\xc2\xbb (25 nye seter) skapte et flertall for reformen. Provinsialordningen av 25. juni 1875 omdannet provinsene til forvaltningsenheter med regionalt selvstyre.\n_START_SECTION_\nKulturkampf\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1871 til 1887 f\xc3\xb8rte Otto von Bismarck sin s\xc3\xa5kalte Kulturkampf for \xc3\xa5 skyve tilbake innflytelsen til den politiske katolisismen. Foranledningen var beslutningen p\xc3\xa5 det f\xc3\xb8rste Vatikankonsil den 18. juli 1870 om pavelig ufeilbarlighet. Den katolske kirke beordret enkelte av sine offisielle representanter \xe2\x80\x93 teologiprofessorer, milit\xc3\xa6re geistlige og l\xc3\xa6rere i skolen, til \xc3\xa5 trekke seg ut av de offentlige embedene. Preussen var en stat med konfesjonell paritet som tolererte ulike trosretninger innenfor kristendommen, og Bismarck nektet \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge kravet fra Roma._NEWLINE_Tilf\xc3\xb8yelsen av \xc2\xa7130a i Strafgesetzbuch i 1871 truet prester som i embeds medf\xc3\xb8r drev politisk agitasjon med to \xc3\xa5rs fengsel. I 1872 ble biskopen av Ermland i \xc3\x98stpreussen, kardinal Philipp Krementz, rammet av denne paragrafen da han ekskommuniserte fem geistlige i sitt bisped\xc3\xb8mme som ikke godkjente infallibilitetsdogmet. Den 4. juli 1872 ble jesuittordenen forbudt, og deres medlemmer m\xc3\xa5tte forlate landet. Den 31. mai 1875 ble forbudet utvidet til \xc3\xa5 omfatte alle ordener eller ordenslignende sammenslutninger, bortsett fra de som pleiet syke. Forbudet rammet en rekke katolske ordener, og mange av ordenene flyttet inn i grensen\xc3\xa6re byer og landsbyer over grensen til provinsen Limburg i Nederland. Den 11. mai 1873 ble staten p\xc3\xa5lagt \xc3\xa5 n\xc3\xb8ye overv\xc3\xa5ke utdannelsen av prestene, og \xc3\xa5 kreve underrettelse om alle ansettelser av prester. Det ble innstiftet en sekul\xc3\xa6r rett for rettssaker som tidligere hadde sortert under kirkelige domstoler. En rikslov av 4. mai 1874  (Expatriierungsgesetz) for forebygging av ulovlig kirkelig praksis, innebar muligheter for landsforvisning av katolske geistlige. Motstanden fra den katolske kirke innenfor og utenfor Preussen, f\xc3\xb8rte til at mer enn 600 menigheter stod tomme._NEWLINE_Dette var et brudd p\xc3\xa5 Preussens tradisjonelle politikk med religi\xc3\xb8s toleranse. Ved hoffet var kulturkampen ganske upopul\xc3\xa6r. Keiserinne Auguste Viktoria misbilliget flere ganger aggressiviteten hos Bismarck og hans ministre, p\xc3\xa5 tross av hennes liberale religi\xc3\xb8se sympatier. Med sine forhastede tiltak begynte Bismarck for mange \xc3\xa5 ligne p\xc3\xa5 en intolerant og verdensfremmed byr\xc3\xa5krat. Hans konfesjonspolitikk ble kj\xc3\xb8lig avvist av de pr\xc3\xb8yssiske konservative, og utvidelsen av kulturpolitikkens undertrykkende karakter frem til 1875 bidro til \xc3\xa5 skade Preussens omd\xc3\xb8mme._NEWLINE_Motstanden fra den katolske delen av befolkningen, s\xc3\xa5vel som presteskapet, tvang Bismarck til \xc3\xa5 avslutte konfrontasjonen uten resultat. Gjennom en lovgivning av 31. mai 1882 (zweite Milderungsgesetz) ble tidligere avsatte biskoper gjeninnsatte i sine stillinger, og gjennom de to Friedensgesetze av 1886 og 1887 var konflikten avsluttet. Pave Leo XIII erkl\xc3\xa6rte den 23. mai 1887 slutten p\xc3\xa5 en \xc2\xabkamp som hadde skadet kirken, og som ikke var til nytte for staten\xc2\xbb._NEWLINE_I de landsdelene som hadde en overveiende polsk befolkning, p\xc3\xa5gikk kulturkampen h\xc3\xa5nd i h\xc3\xa5nd med fors\xc3\xb8kene p\xc3\xa5 en germaniseringspolitikk. Den pr\xc3\xb8yssiske bosetningskommisjon pr\xc3\xb8vde med begrenset hell \xc3\xa5 erverve seg polske landomr\xc3\xa5der til tyske nybyggere. Etter Bismarcks avgang, ble germaniseringspolitikken fors\xc3\xb8kt videref\xc3\xb8rt av den tyske \xc3\xb8stmarkforening som ble grunnlagt i 1894 i Posen.\n_START_SECTION_\nSosialpolitikk mot sosialistene\n_START_PARAGRAPH_\nDen utl\xc3\xb8sende \xc3\xa5rsaken til kulturkampens opph\xc3\xb8r, var ikke av religi\xc3\xb8s art. \xc3\x85rsaken var politisk. Den 19. oktober 1878 hadde Bismarck overtalt Riksdagen til \xc3\xa5 vedta \xc2\xabsosialistloven\xc2\xbb. Dens fulle tittelen var \xc2\xabLov mot de almenfarlige bestrebelsene til sosialdemokratiet\xc2\xbb (Gesetz gegen die gemeingef\xc3\xa4hrlichen Bestrebungen der Sozialdemokratie). Loven var i kraft frem til 30. september 1890, og Bismarck kunne ikke forvente seg st\xc3\xb8tte fra Nationalliberale Partei til \xc3\xa5 forlenge dens gyldighet. Dette f\xc3\xb8rste til en politisk konflikt, ogs\xc3\xa5 med keiser Vilhelm II. Bismarck hadde st\xc3\xb8tte fra de konservative og Nationalliberale Partei, bortsett fra bestemmelsen om at politiet kunne kaste sosialistiske agitatorer ut av deres hjem, en bestemmelse som hadde v\xc3\xa6rt i hyppig bruk. Nationalliberale Partei kunne ikke g\xc3\xa5 med p\xc3\xa5 denne bestemmelsen, mens de konservative og Bismarck ville ha lovgivningen igjennom samlet. Vilhelm hadde i mellomtiden engasjert seg i de sosiale forholdene for gruvearbeidere, som hadde v\xc3\xa6rt i streik \xc3\xa5ret f\xc3\xb8r. Han blandet seg derfor inn i Bismarcks argumentasjon og \xc3\xb8nsket en mer sosialt orientert politikk. I forhold til Sosialistloven, sto han p\xc3\xa5 samme linje som Nationalliberale Partei, og nektet \xc3\xa5 legge ned det vetoet som Bismarck krevet da han ikke fikk hele lovgivningen samlet igjennom. Bismarck avsl\xc3\xb8rte at hans hensikt var \xc3\xa5 provosere sosialistene fram til oppr\xc3\xb8r, slik at de kunne knuses med makt, noe keiseren var sterkt i mot._NEWLINE_For \xc3\xa5 motvirke sosialdemokratenes fremgang, innledet regjeringen en aktiv sosialpolitikk. Gjennom det keiserlige budskap (Kaiserliche Sozialbotschaft) den 17. november 1881 ble det laget et program for arbeidende som skulle gi dem en viss trygghet ved sykdom, ulykker og alderdom. Dette ble fulgt opp gjennom innf\xc3\xb8ring av sykeforsikring (1883), ulykkesforsikring (1884) og alders- og invalideforsikring (1889). Etterhvert kom ogs\xc3\xa5 lover om s\xc3\xb8ndagsfri og l\xc3\xb8nnsbeskyttelse (1891), beskyttelse av barn i arbeidslivet (1903/1904) og beslektede sosiale reformer.\n_START_SECTION_\nDet polske sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l\n_START_PARAGRAPH_\nI de midterste og \xc3\xb8stlige pr\xc3\xb8yssiske provinsene var det blant den tyske befolkningen en frykt for polsk infiltrasjon. Det ble ikke bedre av at Polen i sine kart gjorde krav p\xc3\xa5 omr\xc3\xa5der med tysk bosetning. I provinsen Posen ble det i 1873 grunnlagt en polsk bondeforening, og i 1886 ble den polske samvirkeforetaksbanken grunnlagt._NEWLINE_Polske representanter og representanter fra Deutsche Zentrumspartei i Riksdagen og i det pr\xc3\xb8yssiske underhuset talte de polske katolikkenes sak, og da spesielt de spesifikke interessene i Ermland og \xc3\x98stpreussen. Kulturkampen hadde skapt mer fremmedgj\xc3\xb8ring, og de fleste polske b\xc3\xb8nder st\xc3\xb8ttet den polske nasjonalistbevegelsen. Den pr\xc3\xb8yssiske bosetningskommisjonen fra 1886 f\xc3\xb8rte ikke med seg noen grunnleggende endring av dette._NEWLINE_De pr\xc3\xb8yssiske konservative, som inntil 1860 ikke ville h\xc3\xb8re om noen \xc2\xabpolsk nasjonalitets-svindel\xc2\xbb, hadde det polske sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l prim\xc3\xa6rt en landbrukspolitisk side. De polske sesongarbeiderne \xc3\xb8kte l\xc3\xb8nnsomheten til de store godsene i de \xc3\xb8stlige og sentrale str\xc3\xb8k. P\xc3\xa5 den annen side f\xc3\xb8rte de milit\xc3\xa6re reformene til at et \xc3\xb8kende antall polske katolikker f\xc3\xb8lte seg som tospr\xc3\xa5klige \xc2\xabpr\xc3\xb8yssere\xc2\xbb frem til 1914. Utbyggingen av det moderne trafikknettet i Posen og Vestpreussen fra 1871 til 1918 f\xc3\xb8rte ogs\xc3\xa5 til infrastrukturelle endringer i befolkningssammensetningen i form av flere bygg- og anleggsarbeidere._NEWLINE_Fordelingen av land i de \xc3\xb8stlige og sentrale provinsene hadde siden 1850 skjedd i fav\xc3\xb8r av de borgelige og adelige storgodseierne. I tillegg til en generell \xc3\xb8kning av g\xc3\xa5rdenes st\xc3\xb8rrelser, ble de konsentrerte p\xc3\xa5 noen f\xc3\xa5 familier, gjennom arv og oppkj\xc3\xb8p, noen med industriell kapital. Dette var en generell tendens i Mellom-Europa, men i Preussen utl\xc3\xb8ste den sosiale n\xc3\xb8d under industrialiseringen sterke politiske f\xc3\xb8lelser. \xc3\x98konomisk n\xc3\xb8d gjorde at mange enten s\xc3\xb8kte seg inn i de industrielt tettere befolkede omr\xc3\xa5dene i vest eller utvandret._NEWLINE_Etter Wilhelm I fulgte den allerede sv\xc3\xa6rt syke Fredrik III som konge. Han d\xc3\xb8de etter en regjeringstid p\xc3\xa5 bare 99 dager. I juni 1888 (\xc2\xabTrekeiser\xc3\xa5ret\xc2\xbb) besteg Wilhelm II tronen. I 1890 avsatte han Bismarck og bestemte deretter selv i stor grad landets politikk. Frem til hans avgang etter novemberrevolusjonen i 1918, forble pr\xc3\xb8yssisk politikk og rikspolitikken sv\xc3\xa6rt sammenknyttet. Den pr\xc3\xb8yssiske kongekronen befinner seg idag i slottet Hohenzollern i Hechingen.'