b"\n_START_ARTICLE_\nDS \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nKonstruksjon\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabMorgenen\xc2\xbb var det siste skipet som ble bygget ved Mathias Foyns skipsverft p\xc3\xa5 Teie, med Samuel Josephsen i T\xc3\xb8nsberg som skipsbygger. Fart\xc3\xb8yet skulle erstatte ishavsskuta \xc2\xabEliezer\xc2\xbb fra 1853 som forliste da fuktig kull selvantente under selfangst ved Jan Mayen. Den samlede investeringen for den nye skuta bel\xc3\xb8p seg til over 280\xc2\xa0000 kroner, om lag det dobbelte av \xc2\xabEliezer\xc2\xbbs forsikringsverdi. Dette gjorde henne til det forel\xc3\xb8pig dyreste fart\xc3\xb8yet i den norske ishavsfl\xc3\xa5ten. Fra slutten av 1860-\xc3\xa5rene gjennomgikk fl\xc3\xa5ten en kraftig vekst med overgang til solide, dampdrevne fart\xc3\xb8y. Frem til 1874 var det mer enn en dobling i antall fart\xc3\xb8yer, fra 15\xe2\x80\x9317 p\xc3\xa5 sekstitallet til om lag 35 i topp\xc3\xa5ret 1874. \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb ble av en besiktigelsesmann fra Det Norske Veritas betegnet som et av verdens sterkeste fart\xc3\xb8y utenom krigsfl\xc3\xa5ten. Bilbrevet fra byggingen er bevart ved Statsarkivet i Kongsberg og viser at skipet ble bygd av eik, b\xc3\xb8k, teak, furu og bjerk._NEWLINE_Fart\xc3\xb8yet ble m\xc3\xa5lt i Christiania 11. november 1871 til 162 kommerselester, om lag 330 registertonn. Da desimale m\xc3\xa5lenheter var blitt innf\xc3\xb8rt, ble hun i 1877 m\xc3\xa5lt til 292,94 brt.\n_START_SECTION_\nSelfangstskute\n_START_PARAGRAPH_\nSvend Foyn startet med selfangst i Vestisen allerede i 1844, og \xc3\xa5ret etter kontraherte han Norges f\xc3\xb8rste spesialbygde selfangstskute, \xc2\xabHaabet\xc2\xbb. Gjennom en lang \xc3\xa5rrekke ga Foyns fl\xc3\xa5te et enormt utbytte, og han bygde opp en av Norges st\xc3\xb8rste formuer._NEWLINE_Foyn og n\xc3\xb8ttlendingen Julius Hansen fikk \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb overlevert i oktober 1871 etter at dampmaskinen hadde blitt installert i Christiania. Den 26. februar 1872 ble hun sendt til Jan Mayen med Hansen som kaptein. I l\xc3\xb8pet av de tre m\xc3\xa5nedene fangstsesongen varte, ble utbyttet hele 8\xc2\xa0200 seler. I stedet for \xc3\xa5 returnere til T\xc3\xb8nsberg sammen med resten av fl\xc3\xa5ten, gikk \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb rett til Vads\xc3\xb8, der Foyn var i ferd med \xc3\xa5 bygge opp en landstasjon for hvalfangst. Fangsten ble losset, f\xc3\xb8r \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb satte kursen \xc3\xb8stover mot Karahavet. Vanskelige isforhold medf\xc3\xb8rte imidlertid at fangsten begrenset seg til \xc3\xa9n hvalross, \xc3\xa9n isbj\xc3\xb8rn og \xc3\xa5tte seler. \xc3\x85ret etter fanget \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb 13\xc2\xa0000 seler ved Jan Mayen._NEWLINE_I 1879 overtok Svend Foyn Hansens eierandel i \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb etter en uoverensstemmelse, og han ble dermed eneeier. Hansen sluttet ogs\xc3\xa5 som f\xc3\xb8rer av skipet, og fra 1881 var han fangstbestyrer i Tufjord p\xc3\xa5 Mager\xc3\xb8ya i Finnmark. Hansens sambygding Even Amandus Evensen overtok som kaptein i sju sesonger. Etter en toppsesong i 1883, var det en dramatisk nedgang i selfangsten de f\xc3\xb8lgende sesongene. Etter at \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb i 1886 kom hjem med bare 1650 skinn, ble skipper Evensen byttet ut med nok en n\xc3\xb8ttlending, Johan Fredrik Olsen, uten at det hjalp p\xc3\xa5 l\xc3\xb8nnsomheten.\n_START_SECTION_\nHvalfangstskute\n_START_PARAGRAPH_\nSom en reaksjon p\xc3\xa5 de d\xc3\xa5rlige selfangstene valgte Foyn i 1890 \xc3\xa5 sende selfangstskuta \xc2\xabIsbj\xc3\xb8rnen\xc2\xbb til Spitsbergen som flytende hvalkokeri og moderskip for hvalb\xc3\xa5ten \xc2\xabArctic\xc2\xbb, med godt resultat. Fors\xc3\xb8ket ble gjentatt ved Island \xc3\xa5ret etter, men i mai 1891 drev \xc2\xabIsbj\xc3\xb8rnen\xc2\xbb p\xc3\xa5 land og gikk tapt etter at begge ankrene hadde slitt seg under en storm. Dermed ble \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb utrustet med kokekjeler og kj\xc3\xb8ttkvern og sendt som erstatning. Ny tonnasje var 242,2 brt. Med en besetning p\xc3\xa5 19 gikk hun til Island sammen med \xc2\xabArctic\xc2\xbb. I l\xc3\xb8pet av to sesonger ble fangsten totalt 24 hval, noe som neppe ga noen l\xc3\xb8nnsom forretning. Fors\xc3\xb8ket ble ikke gjentatt i 1894, men \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb ble igjen sendt til Jan Mayen og Danmarkstredet p\xc3\xa5 selfangst og returnerte med et godt utbytte p\xc3\xa5 6500 seler. I 1893 sendte for \xc3\xb8vrig den 84 \xc3\xa5r gamle Foyn en ekspedisjon til S\xc3\xb8rishavet for \xc3\xa5 kartlegge fangstmulighetene der. Han d\xc3\xb8de \xc3\xa5ret etter, f\xc3\xb8r \xc2\xabAntarctic\xc2\xbb med Henrik Johan Bull vendte tilbake fra toktet.\n_START_SECTION_\nEkspedisjonsskip\n_START_PARAGRAPH_\nFoyns d\xc3\xb8dsbo solgte i 1901 \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb til Storbritannia for \xc2\xa33880. I september 1901 seilte \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb fra Norge til England, der hun ble satt i stand og utstyrt som unnsetningsskip for British National Antarctic Expedition, bedre kjent som Discovery-ekspedisjonen etter ekspedisjonens hovedskip \xc2\xabDiscovery\xc2\xbb. Discovery-ekspedisjonen var den f\xc3\xb8rste offisielle britiske utforsking av Antarktis siden James Clark Ross' reise seksti \xc3\xa5r tidligere. Den omfattende ekspedisjonen ble organisert i fellesskap av Royal Society og Royal Geographical Society, og tok sikte p\xc3\xa5 \xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8re vitenskapelige og geografiske unders\xc3\xb8kelser i det som hovedsakelig var et uber\xc3\xb8rt kontinent._NEWLINE_\xc2\xabMorgenen\xc2\xbb seilte fra London 2. juli 1902 og ankom Lyttelton Harbour p\xc3\xa5 New Zealand 16. november samme \xc3\xa5r. Kaptein var William Colbeck, som fire \xc3\xa5r tidligere hadde v\xc3\xa6rt med Carsten Borchgrevink p\xc3\xa5 Southern Cross-ekspedisjonen, den f\xc3\xb8rste ekspedisjonen som overvintret i Antarktis. Blant offiserene ombord var f\xc3\xb8rstestyrmann Edward Evans, som senere ble Scotts nestkommanderende p\xc3\xa5 Terra Nova-ekspedisjonen.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rste antarktisreise\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabMorgenen\xc2\xbb seilte fra Lyttelton med kurs for Antarktis den 6. desember 1902. F\xc3\xb8rste juledag observerte de to hittil ukjente \xc3\xb8yer, Scott Island og Haggits Pillar. En ilandstigning p\xc3\xa5 Scott Island ble arrangert, og det ble gjort krav p\xc3\xa5 \xc3\xb8yene for det britiske imperiet. Det ble ogs\xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8rt ilandstigninger p\xc3\xa5 Possession Island og Beaufort Island, og det ble samlet geologiske pr\xc3\xb8ver. En melding som ble lagt igjen p\xc3\xa5 Possession Island ble funnet av besetningen p\xc3\xa5 en av hvalb\xc3\xa5tene til det flytende hvalkokeriet \xc2\xabJames Clark Ross\xc2\xbb da de gikk i land her i 1930._NEWLINE_\xc2\xabMorgenen\xc2\xbb anl\xc3\xb8p flere forh\xc3\xa5ndsavtalte meldingsposter i et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 lokalisere \xc2\xabDiscovery\xc2\xbb. Ved Cape Crozier fant man en melding som angav posisjonen til hennes vinterkvarter. \xc2\xabDiscovery\xc2\xbbs master ble observert i McMurdo-sundet rett f\xc3\xb8r midnatt den 23. januar 1903. Etter at det var klart at isen ikke ville brekke opp, ble forsyningene fraktet p\xc3\xa5 sleder over isen til \xc2\xabDiscovery\xc2\xbb. Ernest Shackleton, som led av skj\xc3\xb8rbuk, sluttet seg sammen med \xc3\xa5tte andre til besetningen p\xc3\xa5 \xc2\xabMorgenen\xc2\xbb. Den 2. mars 1903 forlot hun McMurdo-sundet og ankom New Zealand 23 dager senere.\n_START_SECTION_\nAndre antarktisreise\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabMorgenen\xc2\xbb, som n\xc3\xa5 var omd\xc3\xb8pt \xc2\xabMorning\xc2\xbb, vendte tilbake til Antarktis sammen med \xc2\xabTerra Nova\xc2\xbb senere i 1903. De ble observert fra Hut Point den 5. januar 1904. Colbeck hadde f\xc3\xa5tt klare instrukser fra admiralitetet om at dersom \xc2\xabDiscovery\xc2\xbb ikke kunne frigj\xc3\xb8res fra isen innen en bestemt dato, skulle skipet forlates og utstyret bringes hjem p\xc3\xa5 de to unnsetningsskipene. Fristen som ble avtalt mellom de tre kapteinene var 25. februar, og det ble et kappl\xc3\xb8p med tiden for unnsetningsskipene \xc3\xa5 n\xc3\xa5 \xc2\xabDiscovery\xc2\xbb, som fortsatt satt fast i isen ved Hut Point. Den 10. februar inns\xc3\xa5 Scott at han m\xc3\xa5tte forlate skipet, men den 14. februar br\xc3\xb8t plutselig mesteparten av isen opp. Den 19. februar returnerte de tre skipene sammen via Balleny\xc3\xb8yene og Auckland\xc3\xb8yene.\n_START_SECTION_\nErindringer\n_START_PARAGRAPH_\nL\xc3\xb8ytnant Gerald Doorly ga i 1916 ut The Voyages of the Morning, beretningen om de to turene med \xc2\xabMorning\xc2\xbb til Antarktis 1902\xe2\x80\x931904. En loggbok fra begge turene, nedtegnet av sj\xc3\xb8mannen Leonard Burgess, er bevart i Macmillan Brown Library ved Universitetet i Canterbury.\n_START_SECTION_\nThe Songs of the \xc2\xabMorning\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nThe Songs of the Morning var en samling av sanger skrevet p\xc3\xa5 reisene. I de fleste tilfellene ble tekstene skrevet av en av offiserene, mens l\xc3\xb8ytnant Gerald Doorly satte musikk til. Sangene ble utgitt av Melbourne Wine and Cheese Club i 1943. To tilh\xc3\xb8rende beretninger er ogs\xc3\xa5 bevart._NEWLINE_I 2002 ble det utgitt en innspilling kalt The Songs of the Morning: a Musical Sketch. Dette er en blanding av sanger, dikt og fortellinger som for det meste er knyttet til seilingen fra London til Lyttelton og den f\xc3\xb8rste turen til Antarktis. Royalty fra innspillingen deles mellom Dundee Heritage Trusts Antarctica 100 Discovery Restoration Fund og New Zealand Antarctic Heritage Trust.\n_START_SECTION_\nSiste \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nEtter sin karriere i Antarktis ble \xc2\xabMorning\xc2\xbb igjen satt inn i hvalfangst, n\xc3\xa5 for den skotske ishavsfl\xc3\xa5ten. I 1910 ble fangsten sju retthvaler i Jonessundet i Davisstredet. I 1913 reiste hun imidlertid tomhendt hjem fra feltet._NEWLINE_Den til\xc3\xa5rskomne SY \xc2\xabMorning\xc2\xbb ble satt inn i transporttjeneste under f\xc3\xb8rste verdenskrig, men allerede h\xc3\xb8sten 1914 forliste hun i en storm ved F\xc3\xa6r\xc3\xb8yene, p\xc3\xa5 vei til Kvitsj\xc3\xb8en lastet med ammunisjon til tsarens styrker."