b"\n_START_ARTICLE_\nGuided by Voices\n_START_SECTION_\nDen tidlige historien\n_START_PARAGRAPH_\nDa bandet ble dannet i Dayton tidlig p\xc3\xa5 1980-tallet, begynte de karrieren som et pub-band som spilte p\xc3\xa5 de lokale scenene. Medlemmene i bandet endret seg etter som hvilke dagjobber de hadde, og etterhvert tok Pollard bandet i en mer studio-orientert retning. Guided by Voices' platekarriere begynte med en str\xc3\xb8m av selvfinansierte, uavhengige utgivelser som Devil Between My Toes, Sandbox, Self-Inflicted Aerial Nostaligia og Same Place The Fly Got Smashed. Platene ble bare trykket i noen f\xc3\xa5 hundre eksemplarer, og ble stort sett ikke spredt ut over den n\xc3\xa6rmeste kretsen av familie og venner.\n_START_SECTION_\nLo-fi \xc3\xa5rene\n_START_PARAGRAPH_\nMed utgivelsen av det sv\xc3\xa6rt eksklusive albumet Propeller i 1992, fikk Guided by Voices for f\xc3\xb8rste gang oppmerksomhet utenfor hjembyen. Albumet ble kun trykket i 500 eksemplarer, og hvert eksemplar hadde et unikt, h\xc3\xa5ndlagt omslag. Den \xc3\xb8kte oppmerksomheten kom av at de fikk innpass i den s\xc3\xa5kalte college-rock-scenen, sammen med band som Sonic Youth, R.E.M. og The Breeders. I 1993 begynte de igjen \xc3\xa5 spille konserter,og spilte sine f\xc3\xb8rste konserter utenfor Ohio, i New York og Philadelphia. P\xc3\xa5 denne tiden var den alltid endrende kjernen i bandet sentrert rundt Pollard, gitaristene Tobin Sprout og Mitch Mitchell (som ikke m\xc3\xa5 blandes med Jimi Hendrix' trommeslager med samme navn), bassist Dan Toohey og trommeslager Kevin Fennell._NEWLINE_Sprout hadde v\xc3\xa6rt med i bandet ogs\xc3\xa5 tidlig p\xc3\xa5 80-tallet, og ble med i bandet igjen rundt utgivelsen av Propeller. Han ble snart Pollards musikalske motstykke i bandet, og bidro ogs\xc3\xa5 selv med egen musikk til bandet. I 1993 gav Guided by Voices ogs\xc3\xa5 ut Vampire on Titus i tillegg til EP-ene Fast Japanese Spin Cycle og Static Airplane Jive. I l\xc3\xb8pet av det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5ret begynte de \xc3\xa5 f\xc3\xa5 landsdekkende medieoppmerksomhet fra magasiner som Spin._NEWLINE_I 1994, etter \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt innom b\xc3\xa5de produksjon av nye sanger og jobbet med sanger fra bandets arkiv, lagde Pollard indielandemerket Bee Thousand som ble utgitt p\xc3\xa5 Scat Records og distribuert gjennom indieselskapet Matador Records. Ikke lenge etter ble bandet offisielt signert p\xc3\xa5 Matador, og Pollard og de andre i bandet sluttet i dagjobbene sine for \xc3\xa5 jobbe med musikk p\xc3\xa5 fulltid. Bandet overrasket mange som kom p\xc3\xa5 konserter, da de forbandt bandet med den skranglete lyden p\xc3\xa5 platene og ikke hadde forventet energien og showet p\xc3\xa5 konsertene. Showet bestod blant annet av Pollards hjemmelagde rocketeatersport med karatespark, hopp og mikrofonsnurring, Mitchell som brukte gitaren som vindm\xc3\xb8lle men han kjeder\xc3\xb8yket, bassisten Greg Demo som m\xc3\xb8tte opp i stripete bukser og en rekke med sanger som alle varte under nitti sekunder kombinert med sv\xc3\xa6rt h\xc3\xb8yt alkoholforbruk._NEWLINE_Den virkelige debuten p\xc3\xa5 Matador kom i 1995 med Alien Lanes, som til tross for stort budsjett ble innspilt under sv\xc3\xa6rt sparsommelige forhold. Tilhengerskaren fortsatte \xc3\xa5 vokse i undergrunnsmilj\xc3\xb8er, og bandet fikk ogs\xc3\xa5 noe oppmerksomhet fra store medier som MTV og Rolling Stone. Etter at de avbr\xc3\xb8t arbeidet med et album som skulle f\xc3\xa5tt tittelen The Power of Suck, samlet bandet sammen stoff til Under the Bushes, Under the Stars fra sin f\xc3\xb8rste 24-spors studiosesjon. Dette ble tatt opp sammen med blant andre Kim Deal og Steve Albini i 1996._NEWLINE_P\xc3\xa5kjenningen fra utstrakt turnevirksomhet f\xc3\xb8rte til at den \xc2\xabklassiske sammensetningen\xc2\xbb av bandet gikk fra hverandre i 1996. Sprout trakk seg for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re hjemme med sitt f\xc3\xb8rste barn og satse p\xc3\xa5 maling og en solokarriere. Sprout og Pollard markerte dette med \xc3\xa5 gi ut hvert sitt soloalbum den samme dagen i 1996. Sprout Carnival Boy og Pollard Not in My Airforce. Begge hadde en gjesteopptreden p\xc3\xa5 den andres album. Pollard hadde en aktiv solokarriere resten av bandets levetid, men disse platene ble stort sett selvpublisert. Siden platene oftest ble spilt inn med gamle medlemmer av Guided by Voices, og sangene ofte ble spilt p\xc3\xa5 Guided by Voices sine konserter, blir ofte disse utgivelsene regnet for en del av bandets utgivelser.\n_START_SECTION_\nDen \xc2\xabprofesjonelle tiden\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nPollard skapte en ny inkarnasjon av Guided by Voices med glam rockerne fra bandet Cobra Verde i 1997. det neste albumet, Mag Earwhig kombinerte hard rock-elementer med lo-fi fragmenter, og p\xc3\xa5 ett spor \xc2\xabJane of the Waking Universe\xc2\xbb, spiller den \xc2\xabklassiske sammensetningen\xc2\xbb av bandet sammen for siste gang. Etter et \xc3\xa5r med stor turnevirksomhet skilte ogs\xc3\xa5 denne sammensetningen av bandet, Pollard og Cobra Verde, lag. Dette skjedde etter at Pollard sa i et intervju at han planla \xc3\xa5 jobbe med andre musikere p\xc3\xa5 sitt neste Guided by Voices prosjekt._NEWLINE_Doug Gillard fra Cobra Verde ble med ogs\xc3\xa5 i den neste versjonen av bandet i 1998, da sammen med bassisten fra den \xc2\xabklassiske perioden\xc2\xbb, Greg Demos, den tidligere trommeslageren i The Breeders Jim Macpherson og etterhvert den tidligere gitaristen i Breeders og The Amps Nate Farlet. Bandet skilte lag med Matador, og lagde sammen med produsenten Ric Ocasek det som var ment som Guided by Voices debut p\xc3\xa5 et stort plateselskap, nemlig Capitol Records. Platen, Do the Collapse ble gjentatte ganger forsinket, og ble til slutt utgitt i 1999 p\xc3\xa5 indieselskapet TVT Records. Platen hadde et gjennomprodusert lydbilde som var sv\xc3\xa6rt ulikt tidligere utgivelser fra Guided by Voices. Den slo aldri gjennom p\xc3\xa5 radio, og ble m\xc3\xb8tt med blandede kritikker. _NEWLINE_Gjennom utstrakt turnevirksomhet i 1999 og 2000 ble Guided by Voices kjent som et sv\xc3\xa6rt bra live-band som ofte hadde konserter som var over tre timer lange og inneholdt b\xc3\xa5de nye og gamle sanger av Guided by Voices, soloinnslag av Pollard og improviserte coverversjoner av sanger av The Who, David Bowie og The Rolling Stones, alt sammen med tungt alkoholinntak. Bandet turnerte i USA og Europa og hadde ogs\xc3\xa5 konserter i Australia og Japan. I 2000 gav de ogs\xc3\xa5 ut boksen Suitcase: Failed Experiments and Trashed Aircraft, en boks med fire CD-er med 100 sanger som gikk gjennom tre ti\xc3\xa5r med Pollards arkiv av upublisert materiale. En oppf\xc3\xb8lgerboks, Suitcase 2: American Superdream Wow|, ble utgitt i 2005._NEWLINE_I 2001 kom Isolation Drills som ble tatt opp med Rob Scnapf. Han fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 fange bandets liveuttrykk i st\xc3\xb8rre grad enn tidligere plater hadde gjort. Platen debuterte p\xc3\xa5 Billboard top 200-listen og fikk gode kritikker, men slo aldri gjennom p\xc3\xa5 radio.\n_START_SECTION_\nEtter Guided by Voices\n_START_PARAGRAPH_\nPollard slapp sitt f\xc3\xb8rste post-Guided by Voices-album i 2006 p\xc3\xa5 Merge Records. Albumet, From a Compound Eye, var en dobbelplate og ble produsert av Todd Tobias. Senere gav han ut flere album p\xc3\xa5 Merge og sitt eget plateselskap Guided by Voices Inc._NEWLINE_Etter at Guided by Voices ble oppl\xc3\xb8st, har Pollard stadig f\xc3\xa5tt sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l om gjenforeninger. I 2007 sa han tl magasinet MAGNET at om bandet skulle gjenforenes m\xc3\xa5tte det v\xc3\xa6re for \xc3\xa5 spille inn nye plater, ikke for \xc3\xa5 spille konserter og leve p\xc3\xa5 gammel suksess._NEWLINE_Pollard har ogs\xc3\xa5 kommentert at Guided by Voices og hans soloprosjekter stort sett er det samme, da han sa til Harp Magazine i 2005 \xc2\xabMange mennesker pr\xc3\xb8ver \xc3\xa5 skille mellom hva som er Robert Pollard og hva som er Guided by Voices. Jeg sier til dem at det ikke er noen forskjell. Jeg er Robert Pollard og jeg er Guided by Voices.\xc2\xbb    _NEWLINE_I 2008 sa Pollard at han nesten fikk Guided by Voices tilbake for \xc3\xa5 spille inn sitt soloalbum Robert Pollard Is Off to Business, men ombestemte seg, og lagde istedenfor selskapet Guided by Voices Inc._NEWLINE_Medlemmene fra 1998-1999 kom sammen og spilte noen sanger p\xc3\xa5 Pollards 50-\xc3\xa5rsdag i 2007._NEWLINE_I oktober 2008 ble det offentliggjort at Guided by Voices' musikk skulle bli brukt i en 3D-filmmusikal basert p\xc3\xa5 Kleopatras liv. Filmen skal bli regissert av Steven Soderbergh og er skrevet av det tidligere medlemmet i Guided by Voices, Jim Greer._NEWLINE__NEWLINE_Soderbergh og Greer skal omskrive tekstene for \xc3\xa5 passe til historien._NEWLINE__NEWLINE_Soderbergh hadde tidligere brukt en sang av Guided by Voices i filmen Full Frontal, og skrev en introduksjon til Greer sin bok om bandet. _NEWLINE_Pollard skrev filmmusikken til Soderberghs film Bubble, og den ble publisert som Music for Bubble.\n_START_SECTION_\nGjenforening 2010-2014\n_START_PARAGRAPH_\nGuided By Voices gjorde comeback med den klassiske 93-96 besetningen (Pollard, Mitchell, Sprout, Demos, Fennell) i perioden oktober 2010 til september 2014. Kevin March erstattet Kevin Fennell helt p\xc3\xa5 slutten av denne perioden pga uoverensstemmelser mellom Pollard og Fennell._NEWLINE_De spilte blant annet p\xc3\xa5 \xc3\x98yafestivalen i 2011._NEWLINE_Det gjenforente GbV ga ut 6 album fra 2012 til 2014."