b'\n_START_ARTICLE_\nTragikomedie\n_START_PARAGRAPH_\nTragikomedie refererer til et dramatisk verk som har noe til felles med b\xc3\xa5de tragedien og komedien. Tragikomedien er et fiktivt verk som bevisst har en blanding av to sjangre, og s\xc3\xa5ledes skaper en beslektet sjanger._NEWLINE_Den opprinnelige betydningen ble etablert av renessansens poetikk-forfattere og i fransk klassisisme, og innebar at dramaets helt overlever en dramatisk konflikt, og det blir en lykkelig utgang. I engelsk litteratur fra William Shakespeares tid (se Engelsk renessanseteater) og fram til 1800-tallet beskrives ogs\xc3\xa5 tragikomedien som et seri\xc3\xb8st teaterstykke som har en lykkelig slutt._NEWLINE_Det finnes ingen fullstendig formell definisjon av tragikomedien i antikken. Det synes som om Aristoteles hadde et begrep tilsvarende renessansens mening av begrepet: seri\xc3\xb8st eller alvorlig handling med lykkelig, forsonende slutt. I sin Poetikken diskuterer han tragedien med en dualistisk avslutning. I denne forst\xc3\xa5elsen kan en rekke greske og romerske teaterstykker, eksempelvis Alkestis, bli betraktet som tragikomedier, selv uten en endelig bestemt egenskap utenfor handlingen. Begrepet i seg selv har sin opprinnelse fra romerske Plautus (d\xc3\xb8d 184 f.Kr.): i prologen til sitt burleske stykke Amfitryon (navnet er tatt fra en mytologisk gud, og betyr faktisk \xc2\xabtrakasserer begge sider\xc2\xbb) bruker han begrepet tragikomedie for \xc3\xa5 rettferdiggj\xc3\xb8re at stykket bringer inn gudene til et ellers overveiende borgerlig skuespill._NEWLINE_Tragikomedie har ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6rt benyttet om dramatiske verk hvor alvor og munterhet, det opph\xc3\xb8yde og det burleske er vevd inn i hverandre som i det romerske drama, spanske Lope de Vega, og engelske Shakespeare. Den franske tragedie-forfatteren Pierre Corneilles stykke Le Cid (Herren, 1637) ble merket som tragikomedie p\xc3\xa5 den trykte utgaven, som en indikasjon p\xc3\xa5 at det bevisst trosset den klassiske sondringen mellom tragedie og komedie. Handlingen er holdt p\xc3\xa5 et h\xc3\xb8yere, \xc2\xabtragisk\xc2\xbb plan, men stykkets helter g\xc3\xa5r ikke til grunne.'