b'\n_START_ARTICLE_\nSten Ekroth\n_START_SECTION_\nPussycats\n_START_PARAGRAPH_\nI boka om The Pussycats, Det store popeventyret i 1998 skrev Per Kristian Olsen om Sten Ekroth som s\xc3\xb8nn av en entrepren\xc3\xb8r- og eiendomsutvikler som begynte sin karriere som selger av svenske TV-skjermer i Tr\xc3\xb8ndelag, deretter salg av gull, f\xc3\xb8r han ble manager._NEWLINE_Ekroth var kjent for sine meget kreative metoder for \xc3\xa5 markedsf\xc3\xb8re og gj\xc3\xb8re gruppa kjent. Han klarte blant annet \xc3\xa5 f\xc3\xa5 bandet inn i Sveriges mest popul\xc3\xa6re TV-show, Hylands H\xc3\xb6rna, under innsamling for R\xc3\xb8de Fj\xc3\xa6r-aksjonen til Lions. Han var bevisst hvordan de s\xc3\xa5 ut og formet bandets image etter motebildet. Han ga dem ogs\xc3\xa5 en r\xc3\xb8d dobbeldekker Londonbuss som bandbuss som ogs\xc3\xa5 var et kreativt grep for \xc3\xa5 gi bandet oppmerksomhet, like han framskaffet f\xc3\xb8rstesideoppslag ved at Pussycats ble nektet adgang p\xc3\xa5 restauranter p\xc3\xa5 grunn av sitt lange h\xc3\xa5r. I denne forstand var Ekroth en norsk-svensk utgave av Andrew Loog Oldham, manager for The Rolling Stones, og Brian Epstein, manager for The Beatles.  If\xc3\xb8lge Sverre Kjelsberg og Trond Graff i The Pussycats ville det ikke ha v\xc3\xa6rt Pussycats om Ekroth ikke involverte seg: \xc2\xabI tillegg til \xc3\xa5 ha penger, var han villig satse p\xc3\xa5 et ukjent band fra Nord-Norge. Han hadde utrolig friske ideer som han satte ut i livet. Han gapte nok over mer enn han kunne svelge.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nEtter Pussycats\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at Ekroth sluttet som manager for The Pussycats, ga han ut boken Strengelek i 1967, hvor han blant annet beskyldte navngitte NRK-medarbeidere for korrupsjon.\n_START_SECTION_\nLiland-saken\n_START_PARAGRAPH_\nEkroth var senere involvert i Liland-saken, hvor han sammen med sin kone Vibeke jobbet for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 en frifinnelse av Per Kristian Liland. Ekroth publiserte i 1971 en 1\xc2\xa0730 sider lang bok som ga et annet bilde av hendelsesforl\xc3\xb8pet i Lille Helvete - og en annen morder - enn det dommer og jury kom frem til i den opprinnelige rettssaken. Boken var grunnlaget for Per Lilands begj\xc3\xa6ring om gjennopptagelse den 27. desember 1971.'