b'\n_START_ARTICLE_\nGr\xc3\xa5g\xc3\xa5s\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc3\xa5g\xc3\xa5sa n\xc3\xa5r en lengde p\xc3\xa5 75\xe2\x80\x9390 cm og har et vingespenn p\xc3\xa5 147\xe2\x80\x93180 cm. Vekten er normalt cirka 2,2\xe2\x80\x935,5 kg. Den har oransjefarget nebb og er typisk gr\xc3\xa5 med m\xc3\xb8rke spetter p\xc3\xa5 \xc3\xb8vre del av halsen og langs sidene. Spettene blir m\xc3\xb8rkere og st\xc3\xb8rre mot tuppen av\xc2\xa8vingefj\xc3\xa6rene, som er helt m\xc3\xb8rke. Fuglen har dessuten innslag av hvitt p\xc3\xa5 undersiden av stjerten._NEWLINE_Gr\xc3\xa5g\xc3\xa5sa deles gjerne inn i to underarter, en vestlig og en \xc3\xb8stlig. Tidligere regnet man ogs\xc3\xa5 norske, islandske og skotske gr\xc3\xa5gjess som en egen underart, men en slik inndeling blir per i dag ikke akseptert. Allikevel kan det hende at denne populasjonen for framtiden kan regnes som en egen underart igjen, basert p\xc3\xa5 morfologi, hekkebiologi og habitatvalg._NEWLINE_Det er beskrevet to underarter; vestlig gr\xc3\xa5g\xc3\xa5s (A. a. anser) og \xc3\xb8stlig gr\xc3\xa5g\xc3\xa5s (A. a. rubrirostris). Den \xc3\xb8stlige varianten skiller seg fra den vestlige gjennom \xc3\xa5 ha blekere farger og rosafarget nebb og \xc3\xb8yeringer.\n_START_SECTION_\nUtbredelse og hekking\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc3\xa5g\xc3\xa5sa er en trekkfugl, skj\xc3\xb8nt noen nordskotske hekkere og visse andre populasjoner i Nordvest-Europa kan v\xc3\xa6re standfugler. Under trekket v\xc3\xa5r og h\xc3\xb8st er det kjent at gr\xc3\xa5gjess kan \xc2\xabhaike\xc2\xbb med andre gjess, eksempelvis kortnebbg\xc3\xa5s p\xc3\xa5 vei mot hekkeplassene p\xc3\xa5 Svalbard._NEWLINE_Vestlig gr\xc3\xa5g\xc3\xa5s (nominatformen) hekker p\xc3\xa5 Island og i Nord- og Sentral-Europa, mens den overvintrer fra Skottland og s\xc3\xb8r til Nord-Afrika og \xc3\xb8stover til Iran._NEWLINE_\xc3\x98stlig gr\xc3\xa5g\xc3\xa5s hekker i Romania, Tyrkia og Russland og \xc3\xb8stover til Kina, mens den overvintrer hovedsakelig fra Lilleasia til \xc3\x98st-Kina._NEWLINE_I Norge hekker gr\xc3\xa5g\xc3\xa5sa (nominatformen) hovedsakelig langs kysten, p\xc3\xa5 gress- og lyngkledde holmer og \xc3\xb8yer, fra Oslofjorden til Porsangerfjorden. I senere tid er det ogs\xc3\xa5 registrert hekkende gr\xc3\xa5g\xc3\xa5s p\xc3\xa5 det indre \xc3\x98stlandet. I 2007 hekket det et gr\xc3\xa5g\xc3\xa5spar p\xc3\xa5 en av sm\xc3\xa5\xc3\xb8yene nedenfor H\xc3\xb8nefossen i H\xc3\xb8nefoss (kommunesenter i Ringerike kommune, Buskerud fylke), der Begnaelva og Randselva renner sammen og danner Storelva. Antallet hekkende par p\xc3\xa5 Ringerike har siden v\xc3\xa6rt \xc3\xb8kende. Hekkingen p\xc3\xa5 \xc3\x98stlandet kan ha sammenheng med utsetting av fugl i indre Oslofjord fra 1960-tallet og framover. Tidligere hekket nemlig gr\xc3\xa5g\xc3\xa5sa bare fra Rogaland og nordover.\n_START_SECTION_\nDomestisering\n_START_PARAGRAPH_\nGjess ble trolig domestisert for omkring 5\xc2\xa0000 \xc3\xa5r siden. I Vesten stammer tamg\xc3\xa5sa i hovedsak fra gr\xc3\xa5g\xc3\xa5s og kalles Anser anser domesticus, mens den i Asia stammer fra svaneg\xc3\xa5s og kalles Anser cygnoid domesticus. Domestiserte former kan bli betydelig st\xc3\xb8rre enn viltformen. I s\xc3\xa5 m\xc3\xa5te regnes emdenerg\xc3\xa5s (A. a. domesticus) som verdens st\xc3\xb8rste tamg\xc3\xa5srase. Gassen blir cirka 11\xe2\x80\x9314 kg tung, og g\xc3\xa5sa cirka 9\xe2\x80\x9311 kg.\n_START_SECTION_\nAnnet\n_START_PARAGRAPH_\nInnenfor vitenskapen har gr\xc3\xa5g\xc3\xa5sa en historisk posisjon som den arten som atferdsforskeren Konrad Lorenz f\xc3\xb8rst brukte i sine studier av det behavioristiske fenomenet preging.'