b'\n_START_ARTICLE_\nBorrefunnet\n_START_PARAGRAPH_\nBorrefunnet er restene av en norsk skipsgrav fra vikingtiden som ble funnet i 1852 ved utgraving av en av Borrehaugene i Vestfold, et av Norges st\xc3\xb8rste gravfelt. Dette var den f\xc3\xb8rste skipsgrav som ble arkeologisk dokumentert. Dette er ogs\xc3\xa5 den eneste av storhaugene p\xc3\xa5 Borre som er fullstendig utgravd.\n_START_SECTION_\nFunnhistorien\n_START_PARAGRAPH_\nVinteren 1852 begynte veivesenet \xc3\xa5 ta ut l\xc3\xb8smasser fra en av haugene. Det var tele i jorda, s\xc3\xa5 de grov seg rett inn i siden p\xc3\xa5 haugen for \xc3\xa5 komme inn til frostfrie masser . Dette utviklet seg til en regul\xc3\xa6r tunnel inn mot midten av haugen. Her kom arbeiderne over en rik mannsgrav i et skip. De fikk tatt vare p\xc3\xa5 en del av gjenstandene, men s\xc3\xa5 kollapset tunnelen og haugen fikk ligge i fred over vinteren._NEWLINE_Mens arbeidene sto p\xc3\xa5, fikk advokat F. Kjerulf i Horten vite om funnet. Han bes\xc3\xb8kte anlegget, og b\xc3\xb8d arbeiderne finnerl\xc3\xb8nn for de gjenstandene de kom over. Han varslet ogs\xc3\xa5 Universitetets Oldsaksamling om funnet, og i mai samme \xc3\xa5r kom Nicolay Nicolaysen til Borre for \xc3\xa5 grave ut resten av funnet. Kjerulf overlot de gjenstandene han hadde tatt vare p\xc3\xa5, og han bisto ogs\xc3\xa5 Nicolaysen under de f\xc3\xb8lgende utgravningene. Det viste seg at gravkammeret var mer eller mindre fullstendig \xc3\xb8delagt, og alt treverk i skipet var borte for lengst. Nicolaysen fant imidlertid s\xc3\xa5pass mange nagler at han kunne si det hadde v\xc3\xa6rt over 17 meter langt, og at det hadde v\xc3\xa6rt satt ned i en kunstig forsenkning i bakken f\xc3\xb8r haugen ble lagt over. Haugen hadde hatt en diameter p\xc3\xa5 ca. 40 meter.\n_START_SECTION_\nGravfunnet\n_START_PARAGRAPH_\nDet viste seg at gravkammeret var mer eller mindre fullstendig \xc3\xb8delagt. Nicolaysen kunne imidlertid konstatere at den d\xc3\xb8de var blitt kremert, og de brente beina var lagt i en jernkjele omtrent midt i skipet. Gravgavene hadde ligget b\xc3\xa5de inni og utenfor skipet.  Mye av det var bevart, enten p\xc3\xa5 stedet eller det var tatt vare p\xc3\xa5 av Kjerulf._NEWLINE_Det fineste er kanskje et rikt dekorert hesteselet\xc3\xb8y, tre par stigb\xc3\xb8yler, en ridesal og en slede (eller vogn). P\xc3\xa5 den ene siden av skipet hadde det ligget en oppsalet hest, p\xc3\xa5 den andre siden en hest og en hund. Utenfor skipet var en tredje hest, som veiarbeiderne mente m\xc3\xa5tte ha v\xc3\xa6rt begravet st\xc3\xa5ende. Blant gjenstandene var ogs\xc3\xa5 sk\xc3\xa5r av et meget sjeldent og fint glassbeger, som m\xc3\xa5 ha blitt laget i S\xc3\xb8r-England eller Frankrike. Nicolaysen mente det m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re fra 700-tallet, og han gikk derfor ut fra at hele gravfunnet m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re fra den tiden. _NEWLINE_I dag vet vi at dekoren p\xc3\xa5 disse gjenstandene er typisk for perioden 850-950, og stilen har f\xc3\xa5tt navn etter dette funnet \xe2\x80\x93 borrestilen. Vi kan n\xc3\xa5 si at funnet dateres til ca. \xc3\xa5r 900, og er dermed omtrent samtidig med Gokstadfunnet. Noen av gjenstandene er utstilt i Vikingskipshuset p\xc3\xa5 Bygd\xc3\xb8y i Oslo.'