b'\n_START_ARTICLE_\nVanlig vierfly\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nEt middelsstort (vingespenn 27 \xe2\x80\x93 32 mm), kraftig, gr\xc3\xa5tt nattfly. \xc3\x98ynene er ikke h\xc3\xa5rete, hannen har smalt fj\xc3\xa6rformede antenner, hunnen tr\xc3\xa5dformede. Forkroppen (thorax) og forvingen er gr\xc3\xa5, forvingen m\xc3\xb8rkere i den innerste delen (innenfor nyremerket). Tverrstripene er gjerne utydelige, men nyre- og rimgmerkene er markerte, lyse med smal, svart kant. Ved roten er det en kort, svart lengdestrek. Bakvingen er silkeaktig brungr\xc3\xa5. Larven er blekgr\xc3\xb8nn.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nDenne arten kan p\xc3\xa5treffes over alt der det vokser selje eller viere (Salix spp.), som er larvenes n\xc3\xa6ringsplanter. Arten overvintrer som egg, og larvene lever p\xc3\xa5 sammenspunne blader om v\xc3\xa5ren og forsommeren. De voksne sommerfuglene flyr i juli \xe2\x80\x93 september.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nVanlig vierfly er utbredt i Europa, unntatt lengst i s\xc3\xb8r, og videre \xc3\xb8stover til Japan. I Norge er den vanlig nord til Alta i Finnmark.'