b'\n_START_ARTICLE_\nJohann Cochlaeus\n_START_SECTION_\nOppvekst og studier\n_START_PARAGRAPH_\nBondes\xc3\xb8nnen Johann Dobeneck fra Wendelstein fikk sin f\xc3\xb8rste utdannelse i sin onkel Hirspecks hus. Omkring 1500 p\xc3\xa5begynte han sine humanistiske studier under humanisten Heinrich Grieninger i N\xc3\xbcrnberg, og fra 1504 fortsatte han studiene i K\xc3\xb6ln der han knyttet kontakter med flere ledende humanister. I 1510 ble han rektor for latinskolen St. Lorenz i N\xc3\xbcrnberg, og utgav der "Quadrivium Grammatices" (1511 og flere senere utgaver) og "Tetrachordum Musices". I N\xc3\xbcrnberg ble han en n\xc3\xa6r venn av humanisten Willibald Pirkheimer. Som studiementor for hans tre nev\xc3\xb8er reiste han til Bologna, der han ogs\xc3\xa5 selv fortsatte sine humanistiske og juridiske studier. Men hans hovedtyngde l\xc3\xa5 innen teologi, og i 1517 tok han den teologiske doktorgrad i Ferrara. P\xc3\xa5 Pirkheimers r\xc3\xa5d reiste han s\xc3\xa5 til Roma. Der kom han under innflytelse av Oratoriet av Den guddommelige kj\xc3\xa6rlighet (Oratorio del Divino Amore) og begynte \xc3\xa5 fordype sitt religi\xc3\xb8se liv. Han ble presteviet i Roma og reiste tilbake til Frankfurt am Main der han ble dekan ved Liebfrauenkirche.\n_START_SECTION_\nMotstander av Luther\n_START_PARAGRAPH_\nEtter noe n\xc3\xb8ling tr\xc3\xa5dte han frem som motstander av den lutherske bevegelse. Hans f\xc3\xb8rste skrifter mot Luther kom i 1520, blant dem "De utroque sacerdotio". I 1521 traff han den pavelige utsending Aleander under riksdagen i Worms, og de samarbeidet for \xc3\xa5 bringe Luther tilbake inn i den katolske "fold". Da Luther kom til Riksdagen i april, deltok Cochlaeus i erkebiskop Richard von Greiffenklau av Triers private forhandlinger med Luther i Den tyske ordens hus den 24. april 1521, og senere opps\xc3\xb8kte han Luther alene for \xc3\xa5 fors\xc3\xb8ke \xc3\xa5 f\xc3\xa5 ham til \xc3\xa5 trekke tilbake sine l\xc3\xa6restandpunkter.  _NEWLINE_Under de p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r forfattet han teologiske traktater mot Luthers l\xc3\xa6re om rettferdiggj\xc3\xb8relsen, og forsvarte den frie vilje og kirkens l\xc3\xa6re generelt (s\xc3\xa6rlig i arbeidene "De Gratia Sacramentorum" (1522), "De Baptismo parvulorum" (1523),  "En kommentar til 154 artikler". Han forfattet ogs\xc3\xa5 smedeskrifter mot Luther. Luther forfattet bare ett svarskrift, "Adversus Armatum Virum Cocleum"._NEWLINE_Etter et kort opphold i Roma ledsaget Cochlaeus kardinal Lorenzo Campeggio til religionsforhandlingene i N\xc3\xbcrnberg og Regensburg. Den lutherske bevegelse og Bondekrigen drev ham til K\xc3\xb6ln i 1525. Der skrev han mot bondeoppr\xc3\xb8rer og mot dets inspirator Luther. I 1526 ble han kanikk i Mainz og ledsaget erkebiskop Albrecht til Riksdagen i Speyer.\n_START_SECTION_\nHoffkapellan for hertugen av Sachsen\n_START_PARAGRAPH_\nEtter Hieronymus Emsers d\xc3\xb8d overtok Cochlaeus hans stilling som hoffkapellan og r\xc3\xa5dgiver for hertug Georg av Sachsen, som han forsvarte mot et angrep fra Luther p\xc3\xa5 grunnlag av en falsk anklage om en allianse med de katolske fyrster i Breslau (Otto von Pack-aff\xc3\xa6ren). I 1530 arbeidet han sammen hertug Georg for \xc3\xa5 tilbakevise Confessio Augustana, og rettet senere det bitre skrivet Philippicae" mot dette bekjennelsesskriftets forfatter, Melanchthon. P\xc3\xa5 grunn av en pamflett mot Henrik VIII av England ble han i 1535 overf\xc3\xb8rt til domkapittelet i Meissen.\n_START_SECTION_\nFortsatt kamp mot reformasjonen\n_START_PARAGRAPH_\nEtter hertug Georgs d\xc3\xb8d den 14. april 1539 innf\xc3\xb8rte hans bror Heinrich og etterf\xc3\xb8lger reformasjonen. Dermed ble det umulig for Cochlaeus \xc3\xa5 fortsette \xc3\xa5 bo i Sachsen, og han tok tilflukt f\xc3\xb8rst i Breslau og deretter i Eichst\xc3\xa4tt. Han deltok i religionssamtalene i Hagenau, Worms og Regensburg i 1540 og 1541, og i 1546 i den andre runden religionssamtaler i Regensburg._NEWLINE_Cochlaeus fortsatte \xc3\xa5 publisere pamflett etter pamflett mot Luther og Melanchthon, og mot andre protestanter som Zwingli, Butzer, Bullinger, Cordatus og Ossiander. Men nesten alle disse publikasjonene var forfattet i all hast og i stor affekt, og uten den n\xc3\xb8dvendige teologiske reefleksjon og korrekturgjennomgang, og hadde ingen virkning blant folk. _NEWLINE_Hans fremste verk mot Luther er det historiske "Commentaria de Actis et Scriptis M. Luther", som han oppdaterte frem til Luthers d\xc3\xb8d. Men verket mangler den ekte historikers lidenskapsl\xc3\xb8shet og p\xc3\xa5litelighet, og viser hvor innbitt Cochlaeus hadde lagt Luther for hat. Dette verket ble et rustkammer for den grovere katolske polemikk mot Luther i lang tid fremover. _NEWLINE_I 1548 m\xc3\xa5tte han gi fra seg sitt kannikbenefisium i Eichst\xc3\xa4tt, og etter et kort opphold i Mainz flyttet han til Breslau, der han d\xc3\xb8de kort tid etter. _NEWLINE_Cochlaeus var i utgangspunktet heller en stille forskerpersonlighet, men dette endret seg etterhvert som han ble involvert i reformasjonstidens teologiske kontroverser. Da utviklet han en iver og produktivitet uten sidestykke p\xc3\xa5 katolsk side, men hadde likevel ikke de evner som skulle til for \xc3\xa5 lukkes i samme utstrekning. Blant hans 202 publikasjoner var det ikke bare traktater vedr\xc3\xb8rende tidens stridssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l, men ogs\xc3\xa5 historiske publikasjoner. Blant dem fremheves gjerne "Historiae Hussitarum XII Libri" (1549) som s\xc3\xa6rlig verdifull.'