b'\n_START_ARTICLE_\nEugene Schoulgin\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nHan er s\xc3\xb8nn av Alexander Schultz (1901\xe2\x80\x931981) og  Else Catharina Nygaard (1903\xe2\x80\x931998). Moren var niese til forlegger William Nygaard d.e. (1865\xe2\x80\x931952). Navnet Schoulgin er russisk etter farens slekt i Russland. Farfaren var en sentral mensjevik under urolighetene f\xc3\xb8r 1917. Faren var maler og kunstprofessor med hyppige utenlandsopphold, og Eugene tilbragte store deler av barndommen i Italia og Frankrike foruten Oslo. Eugene Schoulgin ble kjent med blant andre Pablo Picasso (1881\xe2\x80\x931973).  Etter examen artium i Oslo 1960 studerte han klassisk arkeologi, klassiske spr\xc3\xa5k og kunsthistorie ved universitetene i Uppsala og Stockholm. Han arbeidet som konservator ved Stockholms stadsmuseum (grunnlagt 1937).\n_START_SECTION_\nForfatterskap\n_START_PARAGRAPH_\nDebutromanen Kaninburene i 1970 er fra Firenze der han bodde p\xc3\xa5 1950-tallet. \xc3\x85ret etter utga han Krutthuset med ni noveller om hverdagslivet. Romanen Den dagen sn\xc3\xb8en kom fra 1974 ble if\xc3\xb8lge ham selv, hans f\xc3\xb8rste og siste politiske roman. Glassmaleren fra 1977 skildrer en som nesten klarer \xc3\xa5 fange lyset i glass med middelalderske metoder. I 1984 utkom Minner om Mirella, om en ung gutts oppvekst\xc3\xa5r i Firenze og Pisa. For denne ble han nominert til Nordisk r\xc3\xa5ds litteraturpris.  I Federico, Federico fra 1988 har hovedpersonen blitt noe eldre. Hans Salto mortale far 1997 ble den siste i trilogien. If\xc3\xb8lge anmelder \xc3\x98ystein Rottem: \xc2\xabOg som hos Sigurd Hoel er den selvransakende og selvutleverende hovedpersonen like p\xc3\xa5litelig i sin selvinnsikt som i sin selvforakt og sin selvrettferdighet\xc2\xbb. I 2006 kom Pike med ferskener, hans andre samling noveller._NEWLINE_Schoulgin har brukt meget av livet p\xc3\xa5 \xc3\xa5 reise, s\xc3\xa6rlig i Syd-Europa, \xc3\x98st-Europa, Tyrkia, Iran, Afghanistan og Pakistan: \xc2\xabAfghanistan bes\xc3\xb8kte jeg i 1972 (10 m\xc3\xa5neder), 1976 (2 m\xc3\xa5neder) og var s\xc3\xa5 tilbake to ganger i 2003, samt i 2004 og 2005. Har reist stort sett i hele landet\xc2\xbb. I 2004 redigerte han sammen med Elisabeth Eide (f\xc3\xb8dt 1950) antologien Bitre mandler, med oversatte tekster av forfattere med tilknytning til Kabul.\n_START_SECTION_\nAktivisme\n_START_PARAGRAPH_\nHan har i lengre tid arbeidet for Norsk PEN (PEN er forkortelse for Poets, Essayists and Novelists) som arbeider for forfatteres ytringsfrihet og for l\xc3\xb8slatelse av fengslede forfattere.  Han ble medlem av svensk P.E.N. i 1992 og ble ordf\xc3\xb8rer i dets WiPC (Writers in Prison Committee) i 1994.  Fra 2000 til 2004 var han ordf\xc3\xb8rer i PEN Internationals WiPC, og fra 2004 sitter han i styret for PEN International. Arbeidet brakte ham verden rundt for \xc3\xa5 frigi fengslete bokfolk, oftest til Istanbul og Ankara (han har bodd 8 \xc3\xa5r i Istanbul), men ogs\xc3\xa5 flere bes\xc3\xb8k i land som Peru, Mexico, S\xc3\xb8r-Korea og Afghanistan._NEWLINE_I 2006 ble han utnevnt til statsstipendiat for sitt arbeid med P.E.N. B\xc3\xb8kene hans er oversatt til svensk og tyrkisk, tysk, russisk og slovakisk. Han fikk forfatterforeningens hederspris i 2014 og han ble innstilt til Nordisk r\xc3\xa5ds litteraturpris i 1985.'