b'\n_START_ARTICLE_\nSkorpioner\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nSkorpionene er middelsstore til ganske store leddyr, lengden varierer fra en centimeter eller s\xc3\xa5 til over 21 centimeter for de st\xc3\xb8rste artene. Pedipalpene er utformet som store kl\xc3\xb8r. Disse er gjerne kraftige for arter med relativt svak gift, tynne og pinsettlignende for arter med kraftig gift. Chelicerene er sm\xc3\xa5 og ender i en liten klo. To sm\xc3\xa5 \xc3\xb8yne sitter midt oppe p\xc3\xa5 hodet (det fremste leddet) p\xc3\xa5 en liten kn\xc3\xb8l, men det finnes ogs\xc3\xa5 helt blinde arter, og de bruker gjerne vel s\xc3\xa5 mye sanseh\xc3\xa5r (trichobothrier) som \xc3\xb8ynene for \xc3\xa5 orientere seg. Det er ogs\xc3\xa5 2-5 ganske sm\xc3\xa5 \xc3\xb8yne p\xc3\xa5 hver side av hodet. Bak hodet f\xc3\xb8lger sju relativt brede ledd, hvert med sin separate ryggplate. P\xc3\xa5 forkroppen sitter fire par forholdsvis tynne gangbein. P\xc3\xa5 undersiden av det tredje til sjette leddet er det avlange, slisselignende \xc3\xa5pninger inn til boklungene, skorpionenes pusteorgan. Deretter f\xc3\xb8lger en smal hale av fem mer eller mindre sylindriske ledd, f\xc3\xb8r det tykkere siste leddet som b\xc3\xa6rer en krum giftbrodd. P\xc3\xa5 undersiden bak beina har de et s\xc3\xa6rskilt, kamformet sanseorgan kalt pecten. Skorpionene har et noks\xc3\xa5 tykt og hardt skall som gir god beskyttelse mot utt\xc3\xb8rking.\n_START_SECTION_\nUtvikling\n_START_PARAGRAPH_\nSkorpionene h\xc3\xb8rer til blant utviklingshistoriens lengsteksisterende dyregrupper, da de i l\xc3\xb8pet av n\xc3\xa6rmere 400 millioner \xc3\xa5r har utviklet seg til de dyr vi kjenner dem som i dag. Gjennom denne lange historien har skorpionene utviklet seg fra \xc3\xa5 v\xc3\xa6re store dyr (inntil et par meter lange) og havlevende, til \xc3\xa5 kunne bli inntil bare et par desimeter lange og landlevende. Dyregruppen anses \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en av utviklingshistoriens mest vellykte, da den har vist en god evne til \xc3\xa5 tilpasse seg blant annet klimaendringer.\n_START_SECTION_\nReproduksjon\n_START_PARAGRAPH_\nSkorpioner har to adskilte kj\xc3\xb8nn, og parring med overf\xc3\xb8ring av en s\xc3\xa6dpakke (spermatofor) fra hannen til hunnen. Hannen griper tak i hunnens kl\xc3\xb8r, og trekker henne inn til seg. Dette f\xc3\xb8rer til en paringsdans, som g\xc3\xa5r ut p\xc3\xa5 at hannen s\xc3\xb8ker en plass p\xc3\xa5 marken som egner seg til \xc3\xa5 legge igjen en spermatofor (s\xc3\xa6dpose). Han trekker s\xc3\xa5 hunnen over denne spermatoforen, og hennes reproduksjonsorganer plukker dette opp. Etter dette er akten over, og hannen b\xc3\xb8r forte seg vekk. Det forekommer at hunnen spiser ham opp etter parringen.\n_START_SECTION_\nMat\n_START_PARAGRAPH_\nSkorpioner er rovdyr, og spiser det de kan fange av insekter og sm\xc3\xa5 dyr. _NEWLINE_Det er ikke alle skorpionarter som bruker giften sin for \xc3\xa5 drepe byttet, noen klemmer byttet med sine sterke kl\xc3\xb8r._NEWLINE_Mye av skorpionens ford\xc3\xb8yelse foreg\xc3\xa5r utenfor kroppen, skorpionen biter byttet og spytter enzymer som gj\xc3\xb8r muskler og kj\xc3\xb8tt til v\xc3\xa6ske, for s\xc3\xa5 \xc3\xa5 suge i seg denne v\xc3\xa6sken. Mange skorpioner har slike enzymer i giften sin ogs\xc3\xa5, det betyr at allerede n\xc3\xa5r et byttedyr er stukket er ford\xc3\xb8yelsesprosessen i gang.\n_START_SECTION_\nSelvlysende skorpioner\n_START_PARAGRAPH_\nAlle skorpioner er nattaktive, og gjemmer seg om dagen, gjerne under steiner. Da skorpioner er nattaktive, er dette tidspunktet \xc3\xa5 lete etter dem. I lyset fra en UV-lampe vil skorpioner lyse opp, dette er m\xc3\xa5ten forskere leter etter disse dyrene. Folk flest frar\xc3\xa5des p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd \xc3\xa5 g\xc3\xa5 ut og lete etter skorpioner i det fri. Selv etter at skorpionen har lagt igjen sitt gamle skall, vil dette lyse opp under en UV-lampe, men skorpionen selv vil ikke ha denne egenskapen f\xc3\xb8r det nye skallet er ferdig herdet.\n_START_SECTION_\nFarlige arter\n_START_PARAGRAPH_\nI motsetning til hva mange tror er de f\xc3\xa6rreste av skorpionartene farlige for mennesker. Av de ca. 1500 kjente skorpionartene er det 30 eller s\xc3\xa5 som antas \xc3\xa5 ha et stikk som kan drepe et menneske, stikkene fra de \xc3\xb8vrige er gjerne ikke verre enn et bistikk. Nesten alle de farlige artene er i den artsrike familien Buthidae, som kan kjennes p\xc3\xa5 smale, pinsettlignende kl\xc3\xb8r og en tykk hale. S\xc3\xa6rlig farlige er slektene Androctonus og Centruroides, som s\xc3\xa6rlig finnes i t\xc3\xb8rre omr\xc3\xa5der.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nSkorpionene er utbredt over det meste av Jorda men mangler i de kaldeste omr\xc3\xa5dene. I Europa finnes den nordligste bestanden i det s\xc3\xb8rlige England. Noen arter kan overleve vintertemperaturer p\xc3\xa5 -25 grader celsius, de er likevel regnet som en varmekj\xc3\xa6r gruppe. Mange arter lever i \xc3\xb8rkener og andre t\xc3\xb8rre omr\xc3\xa5der, de unng\xc3\xa5r utt\xc3\xb8rking ved \xc3\xa5 v\xc3\xa6re nattaktive og ligge nedgravd om dagen.'