b'\n_START_ARTICLE_\nCowdriose\n_START_PARAGRAPH_\nCowdriose, ogs\xc3\xa5 kjent som heartwater, er en fl\xc3\xa5ttb\xc3\xa5ren sykdom som blant annet angriper storfe, sau og geit. Den omtales som en av de viktigste sykdommene blant buskap i Afrika i dag, bare overg\xc3\xa5tt av trypanosomiasis og \xc3\xb8stkystfeber. Det er ingen indikasjoner p\xc3\xa5 at sykdommen smitter til mennesker.\n_START_SECTION_\n\xc3\x85rsak\n_START_PARAGRAPH_\nSykdommen skyldes rikettsie-bakterien Ehrlichia ruminantum (tidligere Cowdria ruminantium) som kan spres av minst 12 arter av fl\xc3\xa5tt i slekten Amblyomma. Bakterien overlever i beste fall f\xc3\xa5 timer i romtemperatur utenfor en vert og smitter ikke direkte mellom dyr, med unntak av smitte fr\xc3\xa5 ku til kalv gjennom r\xc3\xa5melken. _NEWLINE_Hovedvektoren i Afrika og Karibia er arten Amblyomma variegatum. I det s\xc3\xb8rlige Afrika opptrer A. hebraeum som vektor og A. lepidum i \xc3\x98st-Afrika og Sudan. Eksperimentelle fors\xc3\xb8k har vist at flere andre Amblyomma-arter ogs\xc3\xa5 i prinsippet kan spre smitten. Disse inkluderer A. astrion , A. pomposum, A. sparsum, A. gemma, A. cohaerans, A. marmoreum, A. tholloni og de to amerikanske artene A. maculatum og A. cajennense.\n_START_SECTION_\nForekomst\n_START_PARAGRAPH_\nSykdommen er begrenset av utbredelsesomr\xc3\xa5det for fl\xc3\xa5tt av slekten Amblyomma. Sykdommen er \xc3\xa5 finne p\xc3\xa5 deler av det afrikanske kontinentet s\xc3\xb8r for Sahara, samt p\xc3\xa5 de omkringliggende \xc3\xb8yene Komorene, Zanzibar, Madagaskar, S\xc3\xa3o Tom\xc3\xa9 og Pr\xc3\xadncipe, R\xc3\xa9union og Mauritius. Sykdommen er ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 finne p\xc3\xa5 de karibiske \xc3\xb8yene Guadeloupe og Antigua. _NEWLINE_Cowdriosis er ikke \xc3\xa5 finne i hele amblyommas utbredelsesomr\xc3\xa5de, men amblyommafl\xc3\xa5tt suger blod av en lang rekke arter, b\xc3\xa5de ville dyr og husdyr. De ville dyrene vil da kunne virke som et "reservoar" for sykdommen og smitte tilbake via fl\xc3\xa5tt til husdyr gjentatte ganger. I Afrika tror man at spesielt gnu og blesbukk er viktige for \xc3\xa5 opprettholde smittetrykket i naturen. Det er ogs\xc3\xa5 kjent at perleh\xc3\xb8ns, leopardskildpadde og harearten Lepus saxatilis er naturlige b\xc3\xa6rere av bakterien og derfor kan tenkes \xc3\xa5 bidra til smittetrykket. Eksperimentelt er det ogs\xc3\xa5 vist at Eland-slekten av antiloper og springbukk-antilopen er mottakelige for cowdriosis.\n_START_SECTION_\nSmitte til karibien\n_START_PARAGRAPH_\nFl\xc3\xa5tten A. variegatum er kjent fra mange \xc3\xb8yer i Karibia, som Puerto Rico, Martinique, St. Lucia, Saint Kitts og Nevis, Guadeloupe og Antigua. Man tror at fl\xc3\xa5tten ble introdusert til de franske antillene via en forsendelse av storfe fra Senegal p\xc3\xa5 1830-tallet. Et utbrudd av sykdom blant storfe p\xc3\xa5 Guadeloupe i 1932 var muligens cowdriosis. Fram til 1948 hadde bare Guadeloupe og nabo\xc3\xb8yene Marie-Galante og Antigua fl\xc3\xa5tten, men \xc3\xb8kt handel i lanbruksvarer mellom Guadeloupe og Martinique gjorde at sistnevnte fikk fl\xc3\xa5tten i 1948._NEWLINE_"The Caribbean Amblyomma Program" som ble etablert i 1995, s\xc3\xb8ker \xc3\xa5 utrydde amblyommafl\xc3\xa5tten fra De karibiske \xc3\xb8yer. En rapport om prosjektet og tidligere forskningsarbeid setter spredningen av Amblyomma i sammenheng med fuglen kuhegre som etablerte seg i Karibia p\xc3\xa5 1960- til 70-tallet. Nymfer av fl\xc3\xa5tten biter seg fast i hegrene som s\xc3\xa5 sprer fl\xc3\xa5tten til nye \xc3\xb8yer. Dette ville forklare mye av den nylige spredningen som ikke lar seg forklare med forflytning av storfe._NEWLINE_Det kan vere verdt \xc3\xa5 merke seg at Amblyomma ikke er uten naturlige fiender i Karibia. Den st\xc3\xa5r p\xc3\xa5 menyen til villfugl, frittg\xc3\xa5ende h\xc3\xb8ns og mus. Man fant ogs\xc3\xa5 at tropisk brannmaur Solenopsis geminata var effektive predatorer mot blodfylte fl\xc3\xa5tt.\n_START_SECTION_\nMulig framtidig utbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nHvithalehjort er en hjorteart som finnes over store deler av USA, det s\xc3\xb8rlige Canada og s\xc3\xb8rover til Peru og Brasil. Fl\xc3\xa5ttarten Amblyomma maculatum er en vanlig parasitt p\xc3\xa5 hvithalehjort i det s\xc3\xb8rlige USA, og det er kjent at A. maculatum kan spre cowdriosis. Det har ogs\xc3\xa5 blitt eksperimentelt bevist at hvithalehjort kan f\xc3\xa5 sykdommen. Skulle smitte dukke opp p\xc3\xa5 det amerikanske fastlandet er det derfor en overhengende fare for at den smitter til hvithalehjort. Skulle dette skje vil cowdriosis kanskje bli permanent etablert i Amerika, med hvithalehjorten som reservoar for gjentatt smitte til husdyr. _NEWLINE_Smittevern kan tildels gjennomf\xc3\xb8res ved kontroll av importerte dyr. Mer problematisk er det at kuhegren kan spre fl\xc3\xa5tten til nye \xc3\xb8yer og fastlandet. For eksempel har ringmerking p\xc3\xa5vist kuhegre som har fl\xc3\xb8yet fra infiserte \xc3\xb8yer til Florida Keys. Utryddelse av amblyomma i Karibia anses som det viktigste virkemiddelet for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 spredning av cowdriosis og dermatophilosis som amblyomma ogs\xc3\xa5 sprer i Karibia._NEWLINE_Sykdom er ikke rapportert i Jemen, men man kan merke seg at utbredelsesomr\xc3\xa5det for A. variegatum, en viktig smittevektor, inkluderer Jemen._NEWLINE_Sykdommen har blitt funnet s\xc3\xa5 langt nord som i Tunisia. Den har ogs\xc3\xa5 blitt rapportert i det tidligere Jugoslavia, men denne rapporten antas \xc3\xa5 vere feilaktig. Da slekten Amblyomma ikke er representert i Norge er det ingen umiddelbar grunn til \xc3\xa5 frykte spredning hit til landet.\n_START_SECTION_\nSymptomer\n_START_PARAGRAPH_\nInkubasjonstiden er vanligvis to uker men kan strekke seg til en m\xc3\xa5ned. _NEWLINE_Perakutt form: _NEWLINE_Symptomene inkluderer feber, pusteproblemer, overf\xc3\xb8lsomhet for ber\xc3\xb8ring (s\xc3\xa5kalt hyperesthesia), rennende \xc3\xb8yne, krampetrekninger og br\xc3\xa5 d\xc3\xb8d. _NEWLINE_Akutt form:_NEWLINE_Br\xc3\xa5 feber opp til 42\xc2\xb0C, manglende matlyst, slapphet og rask pusting. Noen ganger ogs\xc3\xa5 diar\xc3\xa9. Disse symptomene etterf\xc3\xb8lges av nevrologiske symptomer, som tyggebevegelser, framstikkende tunge, rykninger i \xc3\xb8yelokkene og \xc3\xa5 g\xc3\xa5 i sirkel, gjerne med h\xc3\xb8ye l\xc3\xb8ft. Noen ganger st\xc3\xa5r dyrene med hodet lavt og sprikende bein, noen blir aggressive eller nerv\xc3\xb8se. De nevrologiske symptomene forverres utover i sykdommen og dyret f\xc3\xa5r krampetrekninger. I siste fase ses gallopperende bevegelser, dyret har overf\xc3\xb8lsomhet for ber\xc3\xb8ring, det b\xc3\xb8yer hodet bakover (opisthotonos), har ukontrollerte \xc3\xb8yebevegelser (nystagmus) og fr\xc3\xa5de rundt munnen. Dyr med akutt cowdriosis d\xc3\xb8r vanligvis en uke etter at symptomene har satt inn. _NEWLINE_Subakutt form:_NEWLINE_Symptomene er her langvarig feber, hosting og milde koordinasjonsproblemer. Dyret d\xc3\xb8r eller kommer seg etter en til to uker. _NEWLINE_Mild form:_NEWLINE_Kun en forbig\xc3\xa5ende feber. Denne varianten kalles "heartwater fever".\n_START_SECTION_\nRasemessige forskjeller\n_START_PARAGRAPH_\nI Afrika ses den perakutte formen vanligvis hos husdyrraser som ikke stammer fra Afrika. Den kan ogs\xc3\xa5 angripe h\xc3\xb8ygravide kyr. Den akutte formen ses ogs\xc3\xa5 hos "innf\xc3\xb8dte" raser. Milde infeksjoner ser man hos kalver som er mindre enn tre uker gamle, delvis immune sau og storfe, antiloper samt visse afrikanske husdyrraser som har en medf\xc3\xb8dt motstand mot sykdommen. Stammen bakterien h\xc3\xb8rer til kan ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5virke hvor alvorlig sykdommen blir. Storferasene jersey og guernsey er spesielt utsatt for sterk diar\xc3\xa9 i forbindelse med cowdriosis. D\xc3\xb8dsraten hos den vanlige sauerasen merino kan bli s\xc3\xa5 h\xc3\xb8y som 80%, mens persisk sau og afrikandersau er nede i 6%. Angorageit er veldig utsatt for cowdriosis. Hos storfe er d\xc3\xb8delighet p\xc3\xa5 rundt 60% ikke uvanlig.\n_START_SECTION_\nSymptom p\xc3\xa5 indre organ\n_START_PARAGRAPH_\nNavnet \'heartwater\' har sykdommen f\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 grunn av dyrenes utpregede hydropericardium, det vil si en v\xc3\xa6skeansamling i hjerteposen som hjertet ligger i. Man ser ogs\xc3\xa5 ofte hydrothorax og ascites som er v\xc3\xa6skeansamling ved henholdsvis lungene og mageregionen, samt andre v\xc3\xa6skeansamlinger, indre bl\xc3\xb8dninger og andre skader p\xc3\xa5 indre organ. Man kan finne skader p\xc3\xa5 hjernen men disse synes f\xc3\xa5 i forhold til de sterke nevrologiske symptomene.\n_START_SECTION_\nDifferensialdiagnose\n_START_PARAGRAPH_\nDen perakutte formen kan mistolkes som anthrax mens den akutte formen kan blandes sammen med rabies og en rekke andre infeksjoner og forgiftninger.\n_START_SECTION_\nBehandling\n_START_PARAGRAPH_\nAntibiotikaen Tetracycline er virkningsfull, spesielt oxytetracycline men ogs\xc3\xa5 doxycycline og rifamycin. Best resultat oppn\xc3\xa5s hvis behandlingen settes inn tidlig. Hvis behandling settes inn f\xc3\xb8r symptomene viser seg kan sykdommen undertrykkes fullstendig samtidig som dyret utvikler immunitet. Sulfonamider har blitt brukt med hell. Behandling av ruminal atony, et ford\xc3\xb8yelsesproblem som kan etterf\xc3\xb8lge cowdriosis kan vere \xc3\xb8nskelig. Vanndrivende middel kan ogs\xc3\xa5 vere til hjelp mot v\xc3\xa6skeansamlingene i kroppen.\n_START_SECTION_\nVaksine og immunitet\n_START_PARAGRAPH_\nDyr som kommer seg vil ha en immunitet mot nye angrep som varer i seks til atten m\xc3\xa5neder. Hvis dyret blir utsatt for en ny infeksjon i denne perioden vil immuniteten fornyes uten at dyret blir sykt. Jevnlig eksponering for smitteb\xc3\xa6rende fl\xc3\xa5tt vil slik holde dyret kontinuerlig immunt. Man har funnet at immuniteten mot cowdriosis utf\xc3\xb8res av T-cellene og at antistoffer som sirkulerer i kroppen har mindre betydning. _NEWLINE_Kalver og lam er sterkt motstandsdyktige mot cowdriosis i de f\xc3\xb8rste fire ukene av livet. Dette har blitt utnyttet med hell i vaksineringsarbeid. Kalver under fire uker og lam under en uke kan vaksineres ved en injeksjon med infisert blod. Dette gir bare milde symptomer og senere fl\xc3\xa5ttbitt vil, som forklart, vedlikeholde immuniteten. Verdifulle kalver og voksne dyr som vaksineres b\xc3\xb8r overv\xc3\xa5kes og antibiotikabehandles n\xc3\xa5r feberen melder seg. En subkutan-injeksjon med doxycycline samtidig som vaksinasjonen kan virke forebyggende slik at senere tetracycline-behandling ikke blir n\xc3\xb8dvendig. Antibiotikaen vil ikke p\xc3\xa5virke immuniseringen, men veterin\xc3\xa6ren m\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 veie graden av antibiotikabruk opp mot andre forhold._NEWLINE_Slik vaksinering med en stamme av bakterien vil gi god kryss-immunisering mot de fleste stammer av E. ruminantum, men ikke alle. Man har lykkes i \xc3\xa5 svekke bakterier fra en stamme og samtidig f\xc3\xa5 disse til \xc3\xa5 gi immunitet hos sau og geit, men for andre stammer har man ikke lyktes med dette. Per 1998 var derfor oppfatningen at kryss-immunitet m\xc3\xa5tte avklares bedre f\xc3\xb8r en tradisjonell vaksine med svekkede bakterier kunne produseres.\n_START_SECTION_\nKontroll og forebygging\n_START_PARAGRAPH_\nDet er ikke kjent med sikkerhet hvor lenge fl\xc3\xa5tten kan b\xc3\xa6re smitten eller hvor lenge ville dyr kan g\xc3\xa5 med smitten i kroppen, men ett fors\xc3\xb8k fant at sau kunne overf\xc3\xb8re smitte til fl\xc3\xa5ttens nymfer i opptil 223 dager. Tilsvarende for storfe og afrikansk b\xc3\xb8ffel var respektivt 246 og 161 dager. Dette gj\xc3\xb8r at dyr som fraktes til cowdriosis-frie omr\xc3\xa5der b\xc3\xb8r behandles jevnlig med fl\xc3\xa5ttmiddel og betraktes som smittefarlige i en lengre periode. Fl\xc3\xa5ttens h\xc3\xb8ye reproduksjon og sans for flere forskjellige arter har gjort at fl\xc3\xa5ttmiddel-behandling av storfe ikke har nyttet i fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 utrydde fl\xc3\xa5tten. Dette har blitt forverret av at fl\xc3\xa5tten utvikler motstand mot fl\xc3\xa5ttmiddelet. I sterkt ber\xc3\xb8rte omr\xc3\xa5der har man derfor heller latt fl\xc3\xa5ttpopulasjonen ha ett niv\xc3\xa5 som i alle fall sikrer vedlikehold av immuniteten._NEWLINE_I ett fors\xc3\xb8k med mashona-storfe i Zimbabwe p\xc3\xa5 90-tallet sammenlignet man vekt og fertilitet hos to flokker der den ene fikk fl\xc3\xa5ttmiddel og den andre ikke. Dette var i et omr\xc3\xa5de der cowdriosis var utbredt og man fant liten eller ingen forskjell mellom flokkene. Det ble konkludert med at fl\xc3\xa5ttmiddelbehandling i slike omr\xc3\xa5der ikke var regningssvarende.'