b'\n_START_ARTICLE_\nBeleiringen av Sveaborg\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nFestningen Sveaborg var et sentralt ledd i den svenske forsvarsplanen overfor et ventet russisk angrep p\xc3\xa5 den finske delen av riket. Sammen med Svartholm festning var Sveaborg tenkt \xc3\xa5 binde opp russiske styrker i det s\xc3\xb8rlige Finland samtidig som resten av den svenske arm\xc3\xa9en trakk seg tilbake under oppholdende strid mot det nordvestlige Finland for \xc3\xa5 avvente forsterkninger fra Sverige. N\xc3\xa5r forsterkninger ankom skulle de sammen med festningenes infanteri bryte ut og angripe fienden i ryggen._NEWLINE_Den 14. februar 1808 fikk festningens kommandant, viseadmiral Carl Olof Cronstedt ordre fra den svenske kongen, Gustav IV Adolf om \xc3\xa5 sette festningen p\xc3\xa5 krigsfot foran et russisk angrep. Fredsgarnisonen ble \xc3\xb8kt til 6\xc2\xa0750 mann og 734 kanoner. Den 1. mars skrev Cronstedt til kongen: \xc2\xabMed proviant \xc3\xa4r f\xc3\xa4stningen f\xc3\xb6rsedd till \xc3\xb6ppet vatten, krut felar i h\xc3\xa4ndelse l\xc3\xa5ngvarig canonade komer att uth\xc3\xa4rdas. Jag har ej \xc3\xb6fver 40 skott per canon\xc2\xbb. Cronstedt lovte videre \xc2\xabi det l\xc3\xa4ngsta uth\xc3\xa4rda\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nBeleiringen innledes\n_START_PARAGRAPH_\nDet russiske angrepet p\xc3\xa5 den finske delen av Sverige ble innledet den 21. februar, Finskebukten var tilfrosset s\xc3\xa5 invasjonsstyrkene trengte inn langs den s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige delen av landet. Den 2. mars angrep russiske styrker svenske vaktstyrker n\xc3\xa6r Helsingfors og de svenske styrkene trakk seg inn i Sveaborg festning. Den russiske \xc3\xb8verstkommanderende, general Fredrik Vilhelm von Buxhoevden ankom med hovedstyrken utp\xc3\xa5 dagen og lot en styrke p\xc3\xa5 2\xc2\xa0000 mann bli igjen i byen, mens han selv fortsatte med hovedstyrken nordover. Helsingfors var intakt, de svenske styrkene hadde ikke gjort noe fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 brenne den for \xc3\xa5 hindre at beleiringsstyrker fikk husly. En rekke av hustruene til offiserene i beleiringsstyrken var p\xc3\xa5 festningen, mens andre av offisershustruene var igjen i Helsingfors._NEWLINE_Den underlegne russiske styrken ble ikke angrepet fra festningen og den 15. mars begynte den \xc3\xa5 motta forsterkninger, etterhvert ble beleiringsbatterier utplassert men f\xc3\xb8rst i april hadde de russiske styrkene nok personell, 6\xc2\xa0500 mann, til \xc3\xa5 hindre et utbrudd, og nok artilleri, 59 kanoner, til \xc3\xa5 bombardere effektivt. Den russiske beleiringsstyrken fikk blant annet en god del artilleri da festningen Svartholm ved Lovisa kapitulerte, uten tap eller kamp, den 18. mars._NEWLINE_Da Buxhoevden returnerte til Helsingfors fant han en direkte storming av festningen hensiktsl\xc3\xb8s og valgte i stedet \xc3\xa5 fortsette beleiringen, kombinert med bombardement og psykisk krigf\xc3\xb8ring. Det f\xc3\xb8rste bombardementet fra de russiske styrken fant sted 19. og 20. mars, men uten s\xc3\xa6rlige skader eller tap p\xc3\xa5 festningen.\n_START_SECTION_\nForhandlinger\n_START_PARAGRAPH_\nDen 21. mars innledet general Buxhoevden forhandlinger med kommandanten p\xc3\xa5 den beleirede festningen. Buxhoevden krevde at festningen ikke skulle beskyte byen Helsingfors (som russerne trengte for innkvartering ved beleiringen) og tilb\xc3\xb8d seg p\xc3\xa5 sin side \xc3\xa5 ikke utplassere artilleri ved byen. De russiske forhandlerne krevde s\xc3\xa5 at Cronstedt skulle forhandle videre med sikte p\xc3\xa5 \xc3\xa5 overgi festningen, men Cronstedt nektet og med krigsr\xc3\xa5dets st\xc3\xb8tte erkl\xc3\xa6rte at han skulle forsvare seg til siste mann._NEWLINE_Etter russisk press og psykologisk krigf\xc3\xb8ring, spesielt fra den russiske generalen Jan Pieter van Suchtelen endret s\xc3\xa5 Cronstedt sin holdning og inngikk etter forhandlinger med de russiske beleiringstyrkene en avtale den 6. april 1808. I avtalen med russerne forpliktet Cronstedt seg til \xc3\xa5 overgi Sveaborg dersom den svenske unnsetningsfl\xc3\xa5ten ikke ankom innen den 3. mai klokken 1200. Ved en eventuell kapitulasjon skulle artilleri, ammunisjon og lagre av alle slag og sk\xc3\xa4rg\xc3\xa5rdsflottan overleveres intakt. De russiske styrkene tillot festningen \xc3\xa5 sende to kurerer for \xc3\xa5 overbringe avtalen til krigsledelsen i Stockholm, major Liljensparre og l\xc3\xb8ytnant Callerstedt tok hver sin rute, men ble oppholdt av russerne og kom ikke frem f\xc3\xb8r festningen overgav seg.\n_START_SECTION_\nKapitulasjon\n_START_PARAGRAPH_\nDen 3. mai 1808 l\xc3\xa5 det fremdeles is i finskebukten og det var ikke tegn av en svensk unnsetningsstyrke, viseadmiral Cronstedt fulgte avtalen han med krigsr\xc3\xa5dets st\xc3\xb8tte hadde inng\xc3\xa5tt med de russiske styrkene og overgav festningen Sveaborg.\n_START_SECTION_\nEtterspill\n_START_PARAGRAPH_\nSveaborgs kapitulasjon var et sjokk for Sverige, ikke minst fordi Cronstedt etter den overveldende seieren i det andre slaget ved Svensksund i 1790 hadde et godt omd\xc3\xb8mme. Kapitulasjonen ble ansett som forr\xc3\xa6deri og det ble reist krigsrettssak mot de involverte. Den eneste av deltakerne i festningens krigsr\xc3\xa5d som var i Sverige var kureren, major Liljensparre og han ble arrestert. Den 11. februar 1809 avsa generalkrigsretten sin dom og d\xc3\xb8mte Cronstedt og resten av krigsr\xc3\xa5det p\xc3\xa5 Sveaborg til d\xc3\xb8den mens major Liljensparre mistet tjenesten. Saken ble s\xc3\xa5 anket til H\xc3\xb6gsta domstolen hvor den ble opphevet og returnert Krigshovr\xc3\xa4tten for ny utredning grunnet manglende varsling av de involverte, Cronstedt og Gripenberg var i Finland som da var russisk._NEWLINE_I januar 1811 ble s\xc3\xa5 saken henlagt etter press fra den russiske tsaren, fra russisk side ble det fremholdt at fredstraktaten fra Fredrikshamn hadde en klausul om amnesti overfor rettsforf\xc3\xb8lgelse. Cronstedt sendte et forsvarsskrift til Stockholm, benevnt Sanna upplysningar, som ble im\xc3\xb8teg\xc3\xa5tt av mange, fremst av general Georg Carl von D\xc3\xb6beln. I motsetning til Cronstedts nestkommanderende, oberst J\xc3\xa4gerhorn, s\xc3\xa5 har ingen kunnet bevise at viseadmiral Cronstedt begikk forr\xc3\xa6deri. Mens Cronstedt p\xc3\xa5 1800-tallet ble ford\xc3\xb8mt b\xc3\xa5de i Sverige og Finland s\xc3\xa5 har historikere i nyere tid etterhvert nyansert omtalen av han.'