b'\n_START_ARTICLE_\nNasjonalsosialistenes fullmaktslov\n_START_PARAGRAPH_\nNasjonalsosialistenes fullmaktslov (ty.: Erm\xc3\xa4chtigungsgesetz) er en betegnelse p\xc3\xa5 en lov i Tyskland fra 1933, kalt \xc2\xabLoven for \xc3\xa5 avhjelpe folkets og rikets n\xc3\xb8d\xc2\xbb (tysk: \xc2\xabGesetz zur Behebung der Not von Volk und Reich\xc2\xbb), som ble vedtatt av Riksdagen i Weimarrepublikken 23. mars 1933 og signert av dav\xc3\xa6rende president Paul von Hindenburg samme dag. Dette var det andre store skritt som bragte Adolf Hitler og Det nasjonalsosialistiske tyske Arbeiderparti (NSDAP) til makt p\xc3\xa5 lovlig vis. Det f\xc3\xb8rste skritt ble tatt en knapp m\xc3\xa5ned tidligere med Riksdagsbrannforordningen. Fullmaktsloven gav den sittende regjering lovgivende myndighet, slik at rikskansleren dermed i virkeligheten fikk varige diktatoriske fullmakter.\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at Hitler ble utnevnt som rikskansler 30. januar 1933, ba Hitler President von Hindenburg om \xc3\xa5 oppl\xc3\xb8se Riksdagen.  Det ble gjennomf\xc3\xb8rt Riksdagsvalg 5. mars 1933._NEWLINE_Riksdagsbrannen seks dager f\xc3\xb8r valget resulterte i Riksdagsbrannforordningen som bl.a. suspenderte viktige menneskerettigheter.  Hitler brukte forordningen til \xc3\xa5 arrestere kommunistpartiledere og ransake partiets kontorer. _NEWLINE_Selv om det nasjonalsosialistiske partiet NSDAP \xc3\xb8kte sin oppslutning ved valget klarte man ikke \xc3\xa5 oppn\xc3\xa5 absolutt majoritet i Riksdagen.  I stedet hadde man et lite flertall og var avhengig av koalisjonspartnerne i Deutschnationale Volkspartei (Tysklands nasjonale folkeparti)_NEWLINE_For \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re seg uavhengig startet Hitler arbeidet med en \xc2\xabFullmaktslov\xc2\xbb som skulle gi regjeringen lovgivende makt i fire \xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nForhandlinger med andre partier\n_START_PARAGRAPH_\nEttersom loven ga regjeringen fullmakt til \xc3\xa5 avvike fra grunnloven trengte loven to tredjedels flertall, med minst to tredjedeler av Riksdagen til stede._NEWLINE_Sosialdemokratene (SPD) og kommunistpartiet (KPD) var forventet \xc3\xa5 stemme imot forordningen. Regjeringen hadde allerede arrestert alle kommunister som var medlemmer av Riksdagen, og noen av de sosialdemokratiske delegatene. Nasjonalsosialistene forventet at partiene som representerte middelklassen, junkeren (adel) og business-interessene ville stemme for, fordi disse hadde g\xc3\xa5tt lei av all ustabiliteten under Weimarrepublikken. Hitler satset p\xc3\xa5 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 med seg tilstrekkelig medlemmer fra Det katolske sentrumspartiet til \xc3\xa5 f\xc3\xa5 lovendringen igjennom._NEWLINE_Hitler oppn\xc3\xa5dde en avtale med Sentrumspartiet den 22. mars i bytte mot at katolikkene fikk beholde sivile og religi\xc3\xb8se rettigheter samt religi\xc3\xb8se skoler._NEWLINE_Noen historikere mener ogs\xc3\xa5 at Hitler lovet \xc3\xa5 fremforhandle et Konkordat med Paven, men selv om et slikt konkordat ble fremforhandlet senere, finnes det ikke noe bevis for at det var noen sammenheng mellom dette og forhandlingene om en fullmaktslovgivning 23. mars 1933.\n_START_SECTION_\nBehandling i Riksdagen\n_START_PARAGRAPH_\nDebatten i Det katolske sentrumspartiet fortsatte frem til dagen for avstemning, 23. mars. Partiet var delt, men lederen Ludwig Kaas, klarte til slutt \xc3\xa5 f\xc3\xa5 til et vedtak, og sikre at mindretallet ogs\xc3\xa5 st\xc3\xb8ttet partiets flertallssyn i Riksdagen._NEWLINE_Sosialdemokratene planla \xc3\xa5 hindre behandlingen av loven gjennom \xc3\xa5 boikotte Riksdagsm\xc3\xb8tet. Riksdagen, ledet av Hermann G\xc3\xb6ring, endret imidlertid reglene, og vedtok at dersom man var \xe2\x80\x9dfrav\xc3\xa6rende uten grunn\xe2\x80\x9d skulle man regnes som tilstedev\xc3\xa6rende. P\xc3\xa5 grunn av denne endringen deltok sosialdemokratene i avstemningen og stemte mot loven._NEWLINE_Hitler la frem lovforslaget, og holdt en tale hvor han understreket kristendommens betydning i tysk kultur. Sentrumspartiet leder Kaas holdt en tale hvor han st\xc3\xb8ttet lovforslaget, og opposisjonen i partiet forholdt seg taus._NEWLINE_Bare sosialdemokratenes leder, Otto Wels, talte i mot loven:_NEWLINE_\xc2\xabI denne historiske timen forplikter vi, tyske sosialdemokrater, oss til prinsippene om humanisme og rettferdighet, frihet og sosialisme. Ingen fullmaktslov kan gi deg makt til \xc3\xa5 \xc3\xb8delegge ideer som er evigvarende og som ikke kan \xc3\xb8delegges\xe2\x80\xa6. Fra denne nye forf\xc3\xb8lgelsen kan tyske sosialdemokrater hente ny styrke. Vi sender v\xc3\xa5re hilsener til de forfulgte og undertrykte.  Vi hilser v\xc3\xa5re venner i riket.  Deres standhaftighet og lojalitet fortjener beundring. Den modighet som de har beholdt, den overbevisning og den ubrutte tillit garanterer en lysere fremtid.\xc2\xbb sa Wells under behandlingen.  _NEWLINE_Hans ord \xc2\xabWir sind wehrlos aber nicht ehrlos." (Vi er forsvarsl\xc3\xb8se, men ikke uten \xc3\xa6re) har skrevet seg inn i historien. _NEWLINE_Til slutt endte avstemningen med at alle tilstedev\xc3\xa6rende partier, bortsett fra sosialdemokratene, st\xc3\xb8ttet loven. Sosialdemokratene stemte imot (94 stemmer), 26 av deres delegater var fengslet eller p\xc3\xa5 flukt. Alle kommunistpartiets medlemmer i Riksdagen var fengslet._NEWLINE_Etter at vedtaket ble gjort med 83% flertall, ble det godkjent av Riksr\xc3\xa5det, og gjort gjeldende som lov.\n_START_SECTION_\nKonsekvenser\n_START_PARAGRAPH_\nSammen med Riksdagsbrannforordningen dannet loven den lovlige og det konstitusjonelle grunnlaget for det tredje riket.  Det eliminerte Riksdagens rolle i tysk politikk._NEWLINE_Selv om det formelt var regjeringen som hadde f\xc3\xa5tt lovgivende makt var intensjonen at dette skulle ut\xc3\xb8ves av f\xc3\xb8reren.  Goebbels beskrev det slik etter vedtaket: \xc2\xabMyndigheten til F\xc3\xb8reren har n\xc3\xa5 blitt fullstendig etablert.  Avstemminger blir ikke gjennomf\xc3\xb8rt lenger.  Alt dette g\xc3\xa5r mye fortere enn vi hadde v\xc3\xa5get \xc3\xa5 h\xc3\xa5pe.\xc2\xbb_NEWLINE_Formelle m\xc3\xb8ter i regjeringen var sjeldne under det tredje riket og ble ikke gjennomf\xc3\xb8rt etter at den andre verdenskrig br\xc3\xb8t ut._NEWLINE_14. juli 1933 ble det vedtatt en lov som forb\xc3\xb8d andre politiske partier.'