b"\n_START_ARTICLE_\nHerbert Giles\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nHerbert A. Giles var prestes\xc3\xb8nn. Han var fjerde s\xc3\xb8nn av den anglikanske presten John Allen Giles (1808\xe2\x80\x931884). Faren hadde noen l\xc3\xa6remessige uoverenskommelser med sin kirke, som var landets statskirke, og m\xc3\xa5tte some en fengselsstraff for et mindre brudd p\xc3\xa5 kirkelig lovgivning. Som en f\xc3\xb8lge av dette m\xc3\xa5tte han senere livn\xc3\xa6re sin familie uten kirkelig embede, og publiserte en rekke skriter, mange av dem av en heller utilit\xc3\xa6r natur. Deriblant var en serie med \xc2\xabcribs\xc2\xbb (en form for huskelapper og -hefter som kunne benyttes ved skolepr\xc3\xb8ver, uten \xc3\xa5 regnes som jukselapper), med greske og latinske tekster for skoleelever. _NEWLINE_Det var som bidragsyter til dette siste at Herbert f\xc3\xb8rst kom i ber\xc3\xb8ring med l\xc3\xa6rdommens verden. Men det var antagelig ogs\xc3\xa5 farens konflikt med Church of England og den skjebne han led som gjorde at Herbert etterhvert utviklet sterk agnostisisme og intens anti-klerikalisme. _NEWLINE_H\xc3\xb8yere utdannelse fikk Herbert ved Charterhouse. Deretter begynte han ikke p\xc3\xa5 universitetet, som ville ha v\xc3\xa6rt \xc3\xa5 forvente, men dro til Beijing for \xc3\xa5 kvalifisere seg i det kinesiske spr\xc3\xa5k.\n_START_SECTION_\nVirke i britisk utenrikstjeneste\n_START_PARAGRAPH_\nHan bestod tolkeeksamen i 1872, og gjorde tolketjeneste i Tientsin, Ningpo, Hankou, Canton og Swatou, og var litt innimellom fungerende konsul i Tientsin og Amoy. S\xc3\xa5 fra 1880 til 1893 virket han p\xc3\xa5 et noe h\xc3\xb8yere niv\xc3\xa5 i den britiske kolonialadministrasjon i Keiserriket Kina: Visekonsul p\xc3\xa5 Pagoda Island i Mawei ved Fuzhou (1880\xe2\x80\x931883), visekonsul i Shanghai (1883\xe2\x80\x931885), konsul i Tamsui (1885\xe2\x80\x931891) og konsul i Ningpo (1891\xe2\x80\x931893). _NEWLINE_Han steg ikke s\xc3\xa6rlig h\xc3\xb8yt i gradene i den britiske utenrikstjeneste, noe som i stor grad skyldes hans klart \xc2\xabudiplomatiske\xc2\xbb personlighet. Han hadde lv toleranse for det han mente var underm\xc3\xa5ls, og uttrykte sine synspunkter sv\xc3\xa6rt friskt om kontroversielle sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l der han eller andre i utenriks tjeneste hadde andre holdninger enn det som var r\xc3\xa5dende oppfatninger i hjemlandet. Han ble involvert i en rekke diplomatiske inopportuniteter, som f\xc3\xb8rte til forflytninger i stedet for forfremmelser.\n_START_SECTION_\nSinologisk virke\n_START_PARAGRAPH_\nEt hell i uhellet var at han dermed kunne bruke mer tid og energi p\xc3\xa5 forskning og publikasjon. Giles mottok Prix St. Julien fra det franske akademi i 1897 for sin Chinese Biographical Dictionary. Giles sammensatte den normsettende ordboken A Chinese-English Dictionary og finjusterte det romaniseringssystemet som Thomas Wade hadde utviklet. Resultatet ble kalt Wade-Giles-systemet. Det var basert p\xc3\xa5 uttalen i Beijing, og fortrengte de systemene som baserte seg p\xc3\xa5 Nanjing-uttalen som hadde dominert frem til sent 1800-tall. Det fikk stor gjennomslagskraft f\xc3\xb8rst i engelsktalende land, s\xc3\xa5 i de fleste vestlige land, inntil det lenge etter hans d\xc3\xb8d ble nesten helt fortrengt av pinyin. _NEWLINE_Da han etter 25 \xc3\xa5rs tjeneste ble innvilget avskjed fra utenrikstjenesten av helsegrunner i en alder av 47 \xc3\xa5r, hadde han alts\xc3\xa5 etablert for seg et betydelig ry som sinolog. Dette ry gjorde at han, trass i manglende formelle kvalifikasjoner, endte opp i en av de mest eleverte akademiske stillinger England hadde \xc3\xa5 by p\xc3\xa5 innen kinaforskningen. I Cambridge hadde l\xc3\xa6restolen for Kinastudier st\xc3\xa5tt ubesatt i to \xc3\xa5r, siden Giles' gamle sjef og motstander, Sir Thomas Wade, hadde avg\xc3\xa5tt med d\xc3\xb8den. Den 3. desember 1897 etterfulgte han s\xc3\xa5ledes Thomas Wade p\xc3\xa5 l\xc3\xa6restolen for sinologi ved University of Cambridge. Utnevnelsen var enstemmig. _NEWLINE_Han dediserte tredjeutgaven av  Strange Stories from a Chinese Studio (1916) til sine syv barnebarn, men mot livets slutt var han bare p\xc3\xa5 talefot med ett av sine gjenlevende barn. Han hadde beholdt mye av sin stridbarhet fra tidligere \xc3\xa5r. _NEWLINE_Giles ble beryktet for sin ubarmhjertige kritikk av fagfeller innen kinaforskningen hvis han mente de tok feil. I sine artikler for aviser og journaler var han gjerne fremp\xc3\xa5 med \xc3\xa5 hudflette andre for deres feiloversettelser. Men likevel er det meget av disse arbeider i utkanten av sinologiens kjerneomr\xc3\xa5der som har bevart ettertidens interesse best. Et eksempel er hans Chinese Sketches (1876), der han p\xc3\xa5 bakgrunn av sine da ni \xc3\xa5r i Kina forteller om landets odontologi, etikette, gambling, pantehandlere, slang, overtro og tortur. _NEWLINE_Som polemiker uttrykte han seg s\xc3\xa6rlig skarpt om spedbarnsdrap av jenter (han trodde ikke p\xc3\xa5 det), opiumavhengighet (han ans\xc3\xa5 det som bedre enn alkoholisme), og kristen misjon i Kina (uheldig og un\xc3\xb8dvendig). P\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5ten for\xc3\xb8ket han jevnt og trutt skaren av folk som mislikte ham. Han forandret sjelden eller aldri mening om noe han hadde bestemt seg for. Dette gjaldt b\xc3\xa5de i store og sm\xc3\xa5 sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. Et eksempel var hans voldsomme feide med James Legge og ektheten av Lao-zi i China Reviews spalter. _NEWLINE_Han var en brennende agnostiker, og ogs\xc3\xa5 en entusiastisk frimurer. Han ble aldri Fellow ved noen av collegene som konstituerer Universitetet i Cambridge, til tross for at han var universitetsprofessor i 35 \xc3\xa5r. _NEWLINE_Han gikk i pensjon i 1932, og d\xc3\xb8de i sitt nittiende \xc3\xa5r._NEWLINE_Han var far til Bertram, Valentine, Lancelot, Edith, Mable og Lionel Giles - den sistnevnte, Lionel, ble sinolog som sin far."