b'\n_START_ARTICLE_\nJens Esmark\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nEsmark var gift med Wibeche Thrane Br\xc3\xbcnich (17. mars 1778 \xe2\x80\x93 4. november 1811), datter av Morten Thrane Br\xc3\xbcnnich. Blant deres barn var  prest og mineralog Morten Thrane Esmark (1801\xe2\x80\x9382) som i 1828 oppdaget thoritt, og zoologiprofessor Laurits Martin Esmark (1806\xe2\x80\x9384). Broren til Jens var Lauritz Esmark (1765\xe2\x80\x931842), jurist og landm\xc3\xa5ler som studerte sandflukten p\xc3\xa5 Jylland._NEWLINE_Han studerte kjemi og naturvitenskap hos blant andre sin fremtidige svigerfar, Morten Thrane Br\xc3\xbcnnich ved K\xc3\xb8benhavns Universitet, og kunne i 1789 starte p\xc3\xa5 Bergseminaret i Kongsberg p\xc3\xa5 dennes anbefaling (uteksaminert 1791). Esmark tok ogs\xc3\xa5 \xc2\xabjuridisk og geometrisk eksamen\xc2\xbb i K\xc3\xb8benhavn. I 1792 reiste han utenlands for videre studier, blant annet i Freiberg under Abraham Gottlob Werner og senere i Schemnitz. Esmark bes\xc3\xb8kte en rekke bergverk i Ungarn, Polen, Transilvania og Schlesien.\n_START_SECTION_\nVirke\n_START_PARAGRAPH_\nHan begynte i 1798 som assessor i Overbergamtet p\xc3\xa5 Kongsberg, og underviste samtidig i mineralogi, geologi og fysikk ved nevnte seminarium. Da S\xc3\xb8lvverket ble nedlagt i 1805, drev han noen gruver videre som privat entrepren\xc3\xb8r. I  1814 ble han utnevnt til f\xc3\xb8rste professor i bergvitenskap ved Det Kongelige Frederiks Universitet som hadde \xc3\xa5pnet i 1811, og ble da dets femtende professor. Da han brakte alle sine samlinger med seg i 1811, senere gikk de til NTH, markerte dette ogs\xc3\xa5 nedleggelsen av Bergseminaret i 1814.  _NEWLINE_I Kongsberg-epoken rakk Esmark \xc3\xa5 foreta f\xc3\xb8rstebestigning av Sn\xc3\xb8hetta i august 1801 (1798 angis ofte feilaktig), og ved barometerm\xc3\xa5ling anslo han h\xc3\xb8yden til \xc2\xabnoget over 8,000 rhinlandske Fod\xc2\xbb, noe som tilsvarer omkring 2510 meter, mens dagens kart angir 2286 meter. Han var sammen med Christen Smith f\xc3\xb8rstebestiger av Gaustatoppen i august 1810. Han fant ut at Gaustatoppen var lavere enn Sn\xc3\xb8hetta, og dermed ikke Norges h\xc3\xb8yeste fjell. Esmarks m\xc3\xa5ling av h\xc3\xb8yden av Rjukanfossens frie vertikale fall til 271 meter gjorde fossen til verdens h\xc3\xb8yeste, og skapte stor interesse for \xc3\xa5 reise til Norge. _NEWLINE_I Kristiania startet Esmark metorologiske m\xc3\xa5linger, og fortsatte sin kartlegging av geologien i omr\xc3\xa5det rundt. Ved Haukalivatnet ved Lysefjorden ligger en endemorene som omkring \xc3\xa5r 1823 inspirerte ham til \xc3\xa5 fremsette teorien om at hele Skandinavia hadde v\xc3\xa6rt dekket av is. Inspirasjonen skjedde trolig da han sammen med reisef\xc3\xb8lget Otto Tank la merke til at morenen i Forsand n\xc3\xa6r sj\xc3\xb8niv\xc3\xa5 lignet morenen etterlatt av Rauddalsbreen (nordlig utl\xc3\xb8per av Jostedalsbreen) som da hadde trukket seg tilbake etter den lille istid. Han ga ogs\xc3\xa5 navn p\xc3\xa5 bergarter, som noritt og sparagmitt. I 1829 utkom hans siste bok, om reisen til Trondhjem.  Da han d\xc3\xb8de i 1839, hadde \xc3\xa5tte studenter avlagt eksamen og blitt bergkandidat; den f\xc3\xb8rste var Balthazar Mathias Keilhau i 1821._NEWLINE_Esmark ble medlem av Kungliga Vetenskapsakademien i 1825 og  mottok Vasaordenen i 1832.  Han ble i 1800 den f\xc3\xb8rste geolog innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab som har utstedt flere Esmark-medaljer, og ogs\xc3\xa5 avholdt  H\xc3\xb8ytidsdagen 1975.'