b'\n_START_ARTICLE_\nNorske Folkeeventyr\n_START_PARAGRAPH_\nNorske Folkeeventyr er en samling av norske folkeeventyr. Eventyr er en- eller flerepisodiske folkelige prosafortellinger, med internasjonal spredning, og er tradert gjennom generasjon uten kjent opphav. Eventyrene er delt i ulike kategorier og sjangere, men f\xc3\xb8lger bestemte episke m\xc3\xb8nstre, og er ikke knyttet til tid (\xc2\xabdet var en gang\xc2\xbb) og sted (\xc2\xabover sju bl\xc3\xa5ner\xc2\xbb)._NEWLINE_Etter inspirasjon av br\xc3\xb8drene Grimm, reiste Peter Christen Asbj\xc3\xb8rnsen og J\xc3\xb8rgen Moe omkring med akademiske stipendier for \xc3\xa5 samle og nedtegne folkelig prosa, som de senere samordnet, restituerte og gjenfortalte gjennom sine felles bokutgivelser. Samlingene omtales derfor som oftest bare for Asbj\xc3\xb8rnsen og Moe._NEWLINE_Eventyrene begynte \xc3\xa5 utkomme heftevis fra h\xc3\xb8sten 1841 (postdatert til 1842), men stoppet med f\xc3\xb8rste hefte av andre bind 1844. Andreutgaven fra 1851 (postdatert til 1852), var den f\xc3\xb8rste helhetlig avsluttede samlingen. Den kom med kommentarer til hver eventyrtype av J\xc3\xb8rgen Moe, og omtales derfor ogs\xc3\xa5 som den vitenskapelige utgaven. Etter dette kom en rekke utgaver, som alle skyldtes Peter Christen Asbj\xc3\xb8rnsens innsats._NEWLINE_Asbj\xc3\xb8rnsen utga alene serien Norske Huldre-Eventyr og Folkesagn I-II (1845-48). Til tross for bruken av ordet \xc2\xabeventyr\xc2\xbb inneholdt ikke samlingen eventyr, men memorater (= \xc2\xabhuldreeventyr\xc2\xbb) og sagn. Senere kom de s\xc3\xa5kalte enesamlingene, Norske Folke-Eventyr. Ny Samling (1871) og Norske Folke-Eventyr. Ny Samling. Anden Udgave (1876). Dessuten utga Asbj\xc3\xb8rnsen den f\xc3\xb8rste gjennomillustrerte utgaven, Norske Folke- og Huldre-Eventyr i Udvalg (1879), hvor kunstmaleren Hans Gude tok ansvaret for \xc3\xa5 koordinere de yngre kunstnernes bidrag.\n_START_SECTION_\nDe norske folkeminnearkivene\n_START_PARAGRAPH_\nUtover p\xc3\xa5 1800-tallet ble innsamlingene av mer vitenskapelig karakter i det staten, gjennom Det akademiske Collegium ga stipendier til innsamling av folkeminner. Samlerne m\xc3\xa5tte planlegge reiser og begrunne sine reisem\xc3\xa5l og hensikter gjennom skriftlige s\xc3\xb8knader om bevilgninger. Etterp\xc3\xa5 ble det ogs\xc3\xa5 forlangt at samlerne gjorde rede for nytten av virksomheten gjennom \xc3\xa5 skrive innberetninger som ble publisert i skoleanalene._NEWLINE_Stofftilfanget gikk med tiden inn i det nasjonalarkivet som i 1914 ble etablert ved Universitetet i Kristiania under navnet Norsk Folkeminnesamling (NFS). Samlingene til Asbj\xc3\xb8rnsen og Moe, Sophus Bugge og Moltke Moe dannet like siden etableringen grunnstammen i arkivet. Noen eldre samlinger, f.eks. etter Johan Th. Storaker, Peder Fylling og Ivar Aasen kom til Universitetsbiblioteket, og finnes fremdeles ved Nasjonalbibliotekets h\xc3\xa5ndskriftsamling i Oslo. Rikard Berges enorme samlinger finnes ved Telemark museum. Ogs\xc3\xa5 ved Universitetet i Bergen finnes det en st\xc3\xb8rre samling ved Etno-folkloristisk arkiv (EFA). Blant samlere fra det 19. \xc3\xa5rhundre kan nevnes Henrik Ibsen, August Schneider, Thrond Sjursen Hauken\xc3\xa6s og Johannes Skar, og fra det 20. \xc3\xa5rhundre Knut Loupedalen, Henry Delgobe, Edvard Grimstad, Halldor O. Opedal, Knut Hermundstad, Erling Vegusdal Eriksen, Ragnvald Mo og Richard Bergh._NEWLINE_Flere av samlerne konsentrerte seg i likhet med Sophus Bugge om \xc3\xa5 nedtegne folkeviser. De mest sentrale var ved siden av ham Olea Cr\xc3\xb8ger, Magnus Brostrup Landstad, Ludvig Mathias Lindeman og Catharinus Elling, men b\xc3\xa5de Bugge, Landstad og Lindeman skrev ogs\xc3\xa5 ned sagn og andre prosafortellinger. Det var dessuten vanlig at innsamling av spr\xc3\xa5k- og dialektpr\xc3\xb8ver gikk parallelt med tradisjonsinnsamlingen. Ogs\xc3\xa5 Oskar Braaten og Regine Normann har syslet med innsamling av folkeminner.'