b'\n_START_ARTICLE_\nMarlon Brando\n_START_SECTION_\n1940-\xc3\xa5rene\xe2\x80\x931960-\xc3\xa5rene\n_START_PARAGRAPH_\nBrandos mor, som elsket teater, introduserte sin s\xc3\xb8nn tidlig for skuespill. Etter noen \xc3\xa5rs milit\xc3\xa6rtjeneste, gjorde han alvor av dr\xc3\xb8mmen om \xc3\xa5 bli skuespiller. Brando hadde stor suksess p\xc3\xa5 Broadway i rollen som Stanley Kowalski i dramaet En sporvogn til Begj\xc3\xa6r i slutten av 1940-\xc3\xa5rene. Han hadde sin filmdebut i dramafilmen Mennene (1950). Brando fikk sitt internasjonale gjennombrudd i filmversjonen av En sporvogn til Begj\xc3\xa6r (1951) og ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for rolletolkningen sin._NEWLINE_Brando spilte den meksikanske oppr\xc3\xb8rslederen Emiliano Zapata i den biografiske filmen Viva Zapata! (1952) og den romerske generalen Marcus Antonius i den historiske dramafilmen Julius C\xc3\xa6sar (1953). Han vant BAFTA og ble nominert til Oscar for begge rolletolkningene. Brando spilte deretter Johnny Strabler, leder for motorsykkelgjengen The Black Rebels, i ungdomsdramaet Vill ungdom (1953). Brando ble bel\xc3\xb8nnet med Oscar, Golden Globe og BAFTA for rollen som Terry Malloy i dramafilmen Storbyhavnen (1954). Han spilte deretter i filmer som det historiske dramaet D\xc3\xa9sir\xc3\xa9e (1954), filmmusikalen Typer og kjei (1955) og komedien Tehuset Augustm\xc3\xa5nen (1956). _NEWLINE_Brandos karriere gikk nedover i 1960-\xc3\xa5rene. Han spilte rollen som Fletcher Christian i en nyinnspilling av det historiske dramaet Mytteriet p\xc3\xa5 Bounty (1962). Brandos oppf\xc3\xb8rsel under innspillingen f\xc3\xb8rte til at han fikk et rykte for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re vanskelig \xc3\xa5 arbeide med. Filmen tjente inn under halvparten av produksjonskostnadene. De neste \xc3\xa5rene spilte Brando i filmer som eventyrfilmen Den stygge amerikaneren (1963), dramafilmen Reflekser i et gyllent \xc3\xb8ye (1967) og komedien Grevinnen fra Hong Kong (1967), Charlie Chaplins siste film.\n_START_SECTION_\n1970-\xc3\xa5rene\xe2\x80\x932004\n_START_PARAGRAPH_\nBrando gjorde comeback med rollen som mafialederen Don Vito Corleone i Gudfaren (1972). For denne rolleprestasjonen vant han sin andre Oscar-statuett. Brando \xc3\xb8nsket ikke \xc3\xa5 motta prisen og sendte i stedet indianerkvinnen Sacheen Littlefeather, som p\xc3\xa5 hans oppfordring leste opp noen ord. Dette gjorde han som protest mot Hollywoods behandling av den amerikanske urbefolkning. Talen ble m\xc3\xb8tt med b\xc3\xa5de buing og applaus fra publikum. Brando vant ogs\xc3\xa5 en Golden Globe som han ikke ville motta, som protest mot USAs \xc2\xabimperialisme og rasisme\xc2\xbb._NEWLINE_Samme \xc3\xa5ret som Gudfaren hadde premiere, hadde han suksess i det erotisk-psykologiske dramet Siste tango i Paris. Noen \xc3\xa5r senere hadde han suksess i krigsfilmen Apokalypse n\xc3\xa5! (1979)._NEWLINE_I sine senere \xc3\xa5r opptr\xc3\xa5dte Brando mer sporadisk p\xc3\xa5 lerretet, og privat slet han hovedsakelig med tre ting \xe2\x80\x93 overvekt, utallige rettssaker og sorg over sin unge datters selvmord. I 1990 drepte hans s\xc3\xb8nn, Christian, sin s\xc3\xb8ster Cheyennes kj\xc3\xa6reste \xe2\x80\x93 noe s\xc3\xb8steren aldri kom over, hun tok sitt liv fem \xc3\xa5r senere. Brando d\xc3\xb8de av respirasjonssvikt 1. juli 2004 i Los Angeles. Han ble kremert, og asken hans ble fordelt mellom familie og venner._NEWLINE_Brando har f\xc3\xa5tt en stjerne p\xc3\xa5 Hollywood Walk of Fame. I 1998 ble han k\xc3\xa5ret til et av de 100 viktigste menneskene i det 20. \xc3\xa5rhundre av Time. \xc3\x85ret etter ble Brando k\xc3\xa5ret til tidenes fjerde st\xc3\xb8rste mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet. I 2005 ble han k\xc3\xa5ret til et av \xc3\xa5rhundrets ti st\xc3\xb8rste ikoner av Variety.'