b"\n_START_ARTICLE_\nMargareta av Parma\n_START_SECTION_\nBarndom\n_START_PARAGRAPH_\nMargaretas mor arbeidet som tjenestepike p\xc3\xa5 guvern\xc3\xb8rens slott i Oudenaarde, der keiseren var gjest i seks uker i 1521. Hun var fosterbarn i familien Douvrin i Brussel, men hennes oppdragelse ble overv\xc3\xa5ket av Nederlandenes regenter Margareta av \xc3\x98sterrike og Maria av Ungarn, selv om hun ikke bodde ved deres hoff i Mechelen. I 1529 ble hun erkjent av sin far keiseren og i \xc3\xa5r 1533 ble hun f\xc3\xb8rt til Italia, der hun ble oppfostret av Madame de Lannoy, enke etter den tidligere visekonge av Napoli, Charles de Lannoy.\n_START_SECTION_\nEkteskap\n_START_PARAGRAPH_\nHennes ekteskap ble arrangert fra 1526 som et ledd i farens \xc3\xb8nske \xc3\xa5 vinne innflytelse i Italia, og et ekteskapsforord ble undertegnet mellom Karl og pave Klemens VII i 1529 med overenskommelsen at hun skulle gifte seg med pavens slektning. If\xc3\xb8lge kontrakten skulle ekteskapet ikke fyllbyrdes f\xc3\xb8r hennes sekstende f\xc3\xb8dselsdag. _NEWLINE_Som enke ville hun gjerne gifte seg med Cosimo De Medici, men ettersom en ny pave da regjerte, ble det i stedet arrangert et ekteskap med et medlem av den nye pavens familie. Hon giftet seg motvillig og viste seg ved bryllupet med sitt f\xc3\xb8lge i s\xc3\xb8rgekl\xc3\xa6er, og ektemakene levde for det meste separert. Margareta befant seg i en ustabil situasjon ettersom overh\xc3\xb8yheten over Parma var omstridt av paven og keiseren. F\xc3\xb8rst i 1556 ble familien Farneses eiendomsrrett over Parma og Piacenza fastsl\xc3\xa5tt. og Margaretas s\xc3\xb8nn ble sendt til Madrid for \xc3\xa5 p\xc3\xa5\xc3\xa5fostrrs drr; frrm til hennes d\xc3\xb8d var en spansk garnison stasjonert i Piacenza.\n_START_SECTION_\nRegent\n_START_PARAGRAPH_\nMargareta bes\xc3\xb8kte Nederlandene i 1555 for \xc3\xa5 overlate sin s\xc3\xb8nn til sin bror, og i 1558 for sin fars begravrlse. Hun ble i 1559 utnevnt til Spanias guvern\xc3\xb8r i Nederlsndenr av sin bror Filip II av Spania. Hennes utnevnelse ble m\xc3\xb8tt med opposisjon fra adelen som helst hadde villet velge kandidat selv._NEWLINE_Margareta regjerte med sete i Brussel. Hun hadde vanskelig for \xc3\xa5 h\xc3\xa5ndterr den voksende opposisjonen mot det stadig hardere spanske styre, ettersom hun ikke fikk fulle fullmakter men m\xc3\xa5tte r\xc3\xa5df\xc3\xb8re seg med Spania._NEWLINE_Perioden var politisk ustabil med voksende konflikter mellom de nederlandske stater, kongemakten og de kongelige ombud, og da Filip forlot Nederlandene i 1559 p\xc3\xa5b\xc3\xb8d han at hun ikke fikk fatte beslutninger uten godkjennelse fra erkebiskopen av Mechelen, Antoon Perrenot av Granvelle. Granvelle var avskydd av adelan, s\xc3\xa6rlig Egmont og Oranien, som anklaget ham for politisk manipulasjon. Margareta og Granvelle ble ikke enige, men da han ble avsatt i 1564, hadde hun vansker med \xc3\xa5 fylle hans plass, og hennes myndighet ble underminert av at Filip krevde at alle hennes handlinger f\xc3\xb8rst skulle godkjennes av ham, selv om det kunne ta m\xc3\xa5neder \xc3\xa5 f\xc3\xa5 frem  meldinger mellom Nederlandene og Spania. _NEWLINE_Det fantes ved denna tid frykt for at inkvisisjonen skulle innf\xc3\xb8rrs i Nederlrndenr frs Spania, oppmuntrrt av Filips religi\xc3\xb8se intoleranse mot protestantene. I 1565 utferdiget Filip et p\xc3\xa5bud som syntes \xc3\xa5 bekrefte dette. Samme \xc3\xa5r utspilte bryllupet mellom Alexander Farnese og prinsesse Maria av Portugal seg ved Margaretas hoff i Brussel. Ved denne anledning var en stor del av adelen i Nederlandene til stede, og passet p\xc3\xa5 \xc3\xa5 inng\xc3\xa5 en allianse som skulle motarbeide Filips p\xc3\xa5bud. Den 5. april 1565 m\xc3\xa5tte Margareta ta imot en delegasjon med klager over den religi\xc3\xb8se undertrykkelse, og hun gav da et l\xc3\xb8fte om at det skulle opph\xc3\xb8re, muligens fordi hun ikke hadde tilgang til noen tropper. I 1566 inntraff en b\xc3\xb8lge av ikonoklastiske oppl\xc3\xb8p over hele Nederlandene, og kirker og kloster ble \xc3\xb8delagt og plyndret. _NEWLINE_V\xc3\xa5ren 1567 hadde Margareta gjenopprettet ro, men samme \xc3\xa5r sendte Filip hertugen av Alba med en arm\xc3\xa9 til Nederlandene. Hun advarte om at Albas brutale metoder skulle utl\xc3\xb8se en katastrofe, og da han kom  med en s\xc3\xa5 sterk fullmakt fra Filip at han fullstendig underminerte hennes stilling gikk hun av.\n_START_SECTION_\nSenere liv\n_START_PARAGRAPH_\nHon vendte tilbake til Italia og bosatte seg i L'Aquila, ble utnevnt til guvern\xc3\xb8r i Abruzzi og ble r\xc3\xa5dgiver til sin s\xc3\xb8nn og Johan av \xc3\x98sterrike, og fosterforelder til Johans datter. I 1577 foreslo Filip at Margareta og Granville skulle gjeninnta sine tidligere stillinger i Nederlandene: Margareta takket ja, men Granville avslo. I 1578 d\xc3\xb8de Nederlandenes guvern\xc3\xb8r Johan av \xc3\x98terrike ot utpekte p\xc3\xa5 d\xc3\xb8dsleiet Margaretas s\xc3\xb8nn til regent. Filip uts\xc3\xa5 i 1580 Margareta og hennes s\xc3\xb8nn til samregenter med tanken at de skulle balanserr hvaendre. Hun skal ha takket ja ettersom hun ville f\xc3\xa5 Filip til \xc3\xa5 r\xc3\xb8mme den spanske garnison i Piacenza. De kunne imidlertid ikke samarbeide og Margareta m\xc3\xa5tte i 1582 trekke seg tilbake til Namur. Hun fikk i 1583 av Filip tillatelse til \xc3\xa5 vende tilbake til Italia._NEWLINE_Margareta er blitt beskrevet som stiel, stolt, arrogant og ubesluttsom, med en sterk lojalitet mot sin s\xc3\xb8nn og dynastiet Habsburg, men synet p\xc3\xa5 henne har i Nederlandene v\xc3\xa6rt ambivalent. Hun var velutdannet og kunne tale flere spr\xc3\xa5k, men fortrakk italiensk."