b"\n_START_ARTICLE_\nHe'll Have to Go\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabHe'll Have to Go\xc2\xbb er en amerikansk country- og popsang, skrevet av Joe Allison og Audrey Allison._NEWLINE_Sangen ble spilt inn av Jim Reeves 15. oktober 1959 og utgitt p\xc3\xa5 singlen RCA Victor 10315 i november samme \xc3\xa5r. Produsent var Chet Atkins. Den ble en massiv hit i begge genre tidlig i 1960.\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nReeves spilte inn det som ble \xc3\xa9n av countrymusikkens st\xc3\xb8rste slagere etter \xc3\xa5 ha lyttet p\xc3\xa5 versjonen som ble spilt inn av sangeren Billy Brown (d\xc3\xb8d januar 2009)._NEWLINE_Sangen, som var skrevet av Joe og Audrey Allison, var inspirert av en hendelse hvor ekteparet hadde vanskeligheter med \xc3\xa5 kommunisere p\xc3\xa5 telefonen. Audrey hadde en myk stemme og var ikke i stand til \xc3\xa5 snakke h\xc3\xb8yt, s\xc3\xa5 hennes ektemann kunne ikke h\xc3\xb8re henne tilstrekkelig. Joe bad sin hustru om \xc3\xa5 plassere r\xc3\xb8ret n\xc3\xa6rmere munnen._NEWLINE_Da Browns versjon mislyktes i \xc3\xa5 bli en hit, spilte Reeves inn sin versjon. Den ble raskt utgitt til countryradiostasjoner som B-siden til den beregnede slageren \xc2\xabIn a Mansion Stands My Love\xc2\xbb. \xc2\xabMansion\xc2\xbb klarte imidlertid ikke \xc3\xa5 fenge og discjockeyene begynte i stedet \xc3\xa5 spille B-siden. Det tok ikke lang tid f\xc3\xb8r sangen ble en stor country- og popslager. Flere rhythm & blues-radiostasjoner spilte den ogs\xc3\xa5._NEWLINE_Sangen inneholdt et ganske enkelt musikalsk spor: Piano ved Floyd Kramer, Bob Moore p\xc3\xa5 bassgitar og Reeves som sologitarist._NEWLINE_Det f\xc3\xb8rste verset satte tonen: Put your sweet lips a little closer to the phone\xc2\xa0/ Let\xe2\x80\x99s pretend we\xe2\x80\x99re togheter all alone\xc2\xa0/ I\xe2\x80\x99ll tell the man to turn the juxebox way down low\xc2\xa0/ And you can tell your friend there with you he\xe2\x80\x99ll have to go._NEWLINE_Countrymusikkhistoriker Bill Malone bemerket at \xc2\xabHe'll Have to Go\xc2\xbb_NEWLINE_i flere henseender representerte en konvensjonell countrysang, men dets arrangement og vokale refreng plasserte denne innspillingen i countrypopgenren._NEWLINE_I tillegg roste Malone Reeves vokale stil, senket til \xc2\xabsitt naturlige resonante niv\xc3\xa5\xc2\xbb, som projiserte \xc2\xabden kj\xc3\xa6rtegnende stilen som ble ber\xc3\xb8mt\xc2\xbb og som var \xc3\xa5rsaken til hvorfor \xc2\xabmange mennesker refererer til ham som sangeren med fl\xc3\xb8yelstouch\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nListeplasseringer\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabHe'll Have to Go\xc2\xbb kom p\xc3\xa5 den britiske singlelisten 26. mars 1960 og l\xc3\xa5 der i 31 uker med nummer tolv som h\xc3\xb8yeste plasseering._NEWLINE_Den l\xc3\xa5 p\xc3\xa5 VG-lista i 29 uker i 1960 og p\xc3\xa5 en f\xc3\xb8rsteplass i fem uker. _NEWLINE_Sangen n\xc3\xa5dde f\xc3\xb8rsteplassen p\xc3\xa5 Billboard Hot C&W Sides-listen 8. februar 1960, hvor den l\xc3\xa5 i fjorten sammenhengende uker. I tillegg n\xc3\xa5dde sangen en andreplass p\xc3\xa5 Billboard Hot 100-listen i begynnelsen av 1960._NEWLINE_En versjon med Bryan Ferry kom p\xc3\xa5 den britiske singlelisten 22. april 1989 og l\xc3\xa5 der i to uker med nummer 63 som h\xc3\xb8yeste plassering. Platen var produsert av Bryan Ferry, Steve Nye og Robert \xc2\xabWaddy\xc2\xbb Wachtel.\n_START_SECTION_\nCoverversjoner og svarsanger\n_START_PARAGRAPH_\nFlere artister har spilt inn coverversjoner av sangen. Mest notable er Elvis Presley samt Ry Cooder. Presley spilte inn sin versjon av \xc2\xabHe'll Have to Go\xc2\xbb 31. oktober 1976 under sin siste kjente studioinnspillingssession. Den antas \xc3\xa5 v\xc3\xa6re den siste sangen han noensinne spilte inn i studiosammenheng._NEWLINE_Tom Jones utgav en coverversjon i 1967._NEWLINE_\xc2\xabHe'll Have to Go\xc2\xbb er ogs\xc3\xa5 den eneste coversangen noensinne utgitt av den britiske gruppen Prefab Sprout. Deres versjon fantes p\xc3\xa5 den amerikanske pressingen av deres album Two Wheels Good._NEWLINE_\xc2\xabHe'll Have to Go\xc2\xbb ansporet svarsangen \xc2\xabHe'll Have to Stay\xc2\xbb med Jenny Black. Hennes sang n\xc3\xa5dde sjetteplassen p\xc3\xa5 Billboards Hot Country Songs-liste i 1960. Siss Hartmann med Carsten Kloumans orkester spilte inn svarsangen i Oslo 5. september 1960. Den ble utgitt p\xc3\xa5 singlen Odeon ND\xc2\xa07385.  Skeeter Davis spilte inn en coverversjon av sangen i 1961._NEWLINE_\xc2\xabHe'll Have to Stay\xc2\xbb fikk ogs\xc3\xa5 en svarssang: \xc2\xabI'm Gonna Stay\xc2\xbb. Den ble spilt inn p\xc3\xa5 plate av Johnny Scoggins og utgitt p\xc3\xa5 singlen Fraternity 869._NEWLINE_Elton John fremf\xc3\xb8rte \xc2\xabHe'll Have to Go\xc2\xbb ved en rekke tilfeller, kanskje mest notabelt i 1979 p\xc3\xa5 sin akustiske turn\xc3\xa9 med perkusjonist Ray Cooper, som innbefattet \xc3\xa5tte historiske opptredener i det tidligere Sovjetunionen, de f\xc3\xb8rste av en rockartist fra Vesten._NEWLINE_Elton John hadde fremf\xc3\xb8rt sangen som en del av sin regul\xc3\xa6re spilleliste som pubpianist ved Northwood Hills Hotel i begynnelsen av 1960-\xc3\xa5rene."