b'\n_START_ARTICLE_\nM\xc3\xb8llendal asyl\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xb8llendal asyl var et privat sinnssykeasyl opprettet i 1865 av brigadelege Daniel G. Martens (1817\xe2\x80\x931898). Asylet l\xc3\xa5 i n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende M\xc3\xb8llendalsveien 69 ved Store Lungeg\xc3\xa5rdsvann i tidligere \xc3\x85rstad sogn, utenfor Bergen sentrum. Eiendommen var en del av M\xc3\xb8llendal g\xc3\xa5rd.\n_START_SECTION_\nHistorikk\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xb8llendal asyl ble bygd for \xc3\xa5 romme 56 pasienter, 28 mannlige og 28 kvinnelige. Senere ble asylet gjentatte ganger utvidet. Asylet bestod av en hovedbygning og en cellebygning/isolasjonsavdeling som var plassert i en viss avstand fra hverandre. Her var tilgang til verksteder og arbeidsstuer. Pasientene ble inndelt i tre grupper; rolig pasienter, urolige og besv\xc3\xa6rlige pasienter og voldsomme pasienter. Etter den tids forhold, ble asylet regnet for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en utmerket privat sinnssykeinstitusjon. _NEWLINE_De private asylene ble finansiert ved at den kommunale fattigkassen betalte for plassering av sinnssyke fattiglemmer. S\xc3\xa5ledes var asylene egentlig mer eller mindre en fattiginstitusjon, og de hadde en ensidig pasientsammensetning. Unntaksvis kunne det imidlertid finnes enkelte privatbetalende pasienter. Det offentlige mentalsykehuset hadde derimot flere pasienter som bekostet oppholdet selv eller gjennom sine p\xc3\xa5r\xc3\xb8rende. _NEWLINE_S\xc3\xb8nnen Einar G. Martens (1858\xe2\x80\x931932) overtok driften i 1897. I 1956 endret asylet navn til Dr. Martens sykehus. Ny eier fra 1932 var Martens datter Louise Grolle Olsen (1886\xe2\x80\x931979). Den 1. januar 1962 ga hun asylet til en stiftelse (Stiftelsen Dr. Martens sykehus) knyttet til Neeveng\xc3\xa5rden sykehus, som i dag heter Sandviken sykehus. \xc3\x85ret etter flyttet institusjonen til sin n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende adresse i Hatleveien 7d.\n_START_SECTION_\nSituasjonen i Bergen p\xc3\xa5 slutten av 1800-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nI Bergen eksisterte det p\xc3\xa5 slutten av 1800-tallet tre sinnssykeasyl; Mentalsykehuset i Bergen, som var offentlig, og to private; Rosenbergs asyl og M\xc3\xb8llendal asyl. Fram til 1900 var det kun disse to private asylene i hele landet, i 1901 kom det tredje, Dr. Dedichens privatklinikk i Oslo. De to private asylene i Bergen rommet til sammen 200 pasienter mot 50 i det kommunale asylet. (Rosenbergs asyl 120, M\xc3\xb8llendals asyl 80.) Asylene ble i tillegg opp gjennom \xc3\xa5rene utvidet betraktelig. Det spesielle for Bergen var at de private asylene fikk autorisasjon for \xc3\xa5 avhjelpe den lokale \xc2\xabasyln\xc3\xb8den\xc2\xbb, fordi byen ikke hadde en stor offentlig institusjon for sinnssykepleie. De private institusjonene var opprinnelig beregnet p\xc3\xa5 uhelbredelige pleiepasienter, senere tok de ogs\xc3\xa5 sikte p\xc3\xa5 behandling, alts\xc3\xa5 p\xc3\xa5 \xc3\xa5 v\xc3\xa6re helbredelsesanstalter.\n_START_SECTION_\nArkivet\n_START_PARAGRAPH_\nDet som er bevart av arkivet etter M\xc3\xb8llendal asyl blir oppbevart ved Bergen Byarkiv. Det spenner over et tidsrom p\xc3\xa5 nesten 100 \xc3\xa5r, fra starten av asylets virksomhet i 1865 og frem til omorganiseringen i 1962. Her finnes pasientregistre, inn- og utskrivningsprotokoller og lignende. Pasientprotokollene inneholder register over pasientene sortert etter pasientens l\xc3\xb8penummer i tiden 1865 til 1943. Videre finnes informasjon om personalia, levevei, diagnose og tidspunkt for innleggelse/utskriving. Her er ogs\xc3\xa5 opplysning om rekvirent, det vil si hvem som betalte kurpenger for pasientenes opphold. Rekvirent kunne v\xc3\xa6re kommuner, amt, fattigkommisjoner og en sjelden gang privatpersoner/p\xc3\xa5r\xc3\xb8rende. _NEWLINE_Ved siden av pasientprotokollene ble det f\xc3\xb8rt s\xc3\xa5kalte liggedagb\xc3\xb8ker, dvs. m\xc3\xa5nedlige oversikter over antall liggedager ved asylet. Protokollene gir videre oversikt over antall inn- og utskrevne og/eller d\xc3\xb8de pasienter. I tillegg finnes dagjournaler og rapportb\xc3\xb8ker fra 1914-1958 med opplysninger om daglige hendelser i forbindelse med pasientene, de ansatte og driften av asylet. I obduksjonsprotokollene fra 1897\xe2\x80\x931916 finnes informasjon om utf\xc3\xb8rte obduksjoner av tidligere pasienter ved asylet. _NEWLINE_Ellers finnes arbeidsprotokoller med kronologisk f\xc3\xb8rte oversikter over pasienters utf\xc3\xb8rte arbeid, som husgjerning, lapping, strikking, karding og spinning, hagearbeid, trearbeid, snekkerarbeid, fiske, skomakerarbeid m.m. Disse protokollene gir et innblikk i de sykes hverdag. Asylets tvangsprotokoller, isolasjonsprotokoller og rapportb\xc3\xb8ker gir kunnskap om asylets behandlingsmetoder. Tvangs- og isolasjonsprotokollene fra 1865 til 1956 inneholder innf\xc3\xb8rsler av anvendte tvangsmidler p\xc3\xa5 enkelte pasienter, som tvangstr\xc3\xb8ye og isolasjon, samt grunnen for tvangsanvendelsen. En annen type rapportb\xc3\xb8ker handler om r\xc3\xb8mninger og r\xc3\xb8mningsfors\xc3\xb8k i tiden 1918 til 1940.'