b'\n_START_ARTICLE_\nLouise Michel\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nLouise Michel ble f\xc3\xb8dt i slottet Vroncourt i Haute-Marne den 29. mai 1830, som datter av tjenestepiken Marianne Michel og husets s\xc3\xb8nn Etienne Charles Demahis. Hun vokste opp hos foreldrene, og fikk en liberal utdannelse. Etter bestefarens d\xc3\xb8d i 1850 ble hun utdannet som l\xc3\xa6rer, men nektet \xc3\xa5 arbeide i en offentlig skole p\xc3\xa5 grunn av sine politiske antipatier mot Napoleon III av Frankrike._NEWLINE_Som militant motstander av bonapartistene, fant hun i 1866 veien til en skole i bykvartalet Montmartre i Paris, hvor hun samtidig arbeidet som sosialarbeider blant byens fattige og ble en politisk aktivist for revolusjon. Hun var p\xc3\xa5 denne tiden tilhenger av blanquismen._NEWLINE_Da Paris ble beleiret fra 19. september 1870 til 28. januar 1871, holdt hun utrettelig flammende taler for \xc3\xa5 vedlikeholde den franske motstanden mot Preussen.\n_START_SECTION_\nPariskommunen\n_START_PARAGRAPH_\nVed Pariskommunens etablering vervet hun seg til nasjonalgarden. Hun var ambulerende sanitetskvinne og pleiet skadde fra barrikadekampane. Som hevn mot at Paris hadde overgitt seg, foreslo hun \xc3\xa5 g\xc3\xa5 til angrep p\xc3\xa5 byen, og tilb\xc3\xb8d seg ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5 fors\xc3\xb8ke \xc3\xa5 skyte statsminister Louis-Adolphe Thiers._NEWLINE_Hun kjempet sammen med kommunardene da de holdt deres siste skanse i Montmartres kirkeg\xc3\xa5rd, og hun var en n\xc3\xa6r alliert med Th\xc3\xa9ophile Ferr\xc3\xa9. Etter hans henrettelse i november 1871 skrev hun et avskjedsdikt til ham, l\xe2\x80\x99\xc5\x93illet rouge (\xc2\xabDen r\xc3\xb8de nellik\xc2\xbb)._NEWLINE_Det var ogs\xc3\xa5 uten tvil Louise Michel som Victor Hugo hadde i tankene da han p\xc3\xa5 sin side skrev diktet Viro Major. Hans gl\xc3\xb8dende st\xc3\xb8tte til Michel var muligens ogs\xc3\xa5 en viktig moralsk faktor i hennes politiske aktiviteter.\n_START_SECTION_\nD\xc3\xb8mt av krigsdomstolen\n_START_PARAGRAPH_\nI desember 1871 ble Michel arrestert og bragt inn til domstolen til det sjette krigsr\xc3\xa5d. Der ble hun anklaget og funnet skyldig i en rekke forhold, deriblant for fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 styrte regjeringen, for \xc3\xa5 oppfordre franske borgere til \xc3\xa5 bev\xc3\xa6pne seg, for selv \xc3\xa5 b\xc3\xa6re v\xc3\xa5pen og for \xc3\xa5 b\xc3\xa6re en milit\xc3\xa6r uniform. I sin forsvarstale sverget hun evig troskap overfor Pariskommunens id\xc3\xa9er, og spurte dommerne om de hadde mot til \xc3\xa5 d\xc3\xb8mme henne til d\xc3\xb8den._NEWLINE_Under rettssaken skal hun ogs\xc3\xa5 ha sagt at \xc2\xabEttersom det kan synes som om ethvert hjerte som banker for frihet ikke har noen rettigheter til noe annet enn en liten slurk med bly, krever jeg min andel. Dersom dere lar meg leve, skal jeg aldri opph\xc3\xb8re med \xc3\xa5 skrike om hevn\xc2\xbb._NEWLINE_Louise Michel tilbragte 20 m\xc3\xa5neder i fengsel og ble d\xc3\xb8mt til deportasjon. Pressen i Versailles p\xc3\xa5 denne tiden omtalte henne som la Louve rouge, la Bonne Louise (\xc2\xabden r\xc3\xb8de hunn-ulven\xc2\xbb, og \xc2\xabden gode Louise\xc2\xbb).\n_START_SECTION_\nDeportert til Ny-Caledonia\n_START_PARAGRAPH_\nDen 8. august 1873 ble Louise Michel sendt med skipet Virginie for deportasjon til Ny-Caledonia i Stillehavet, hvor hun ankom fire m\xc3\xa5neder senere. Ombord p\xc3\xa5 skipet ble hun kjent med polemikeren Victor Henri Rocheford, som ble hennes venn frem til hennes d\xc3\xb8d. Hun m\xc3\xb8tte ogs\xc3\xa5 anarkisten Nathalie Lemel, som ogs\xc3\xa5 hadde v\xc3\xa6rt en politisk aktivist i Pariskommunen. Det er sannsynlig at kontakten med Lemel f\xc3\xb8rte til at Michel selv ble anarkist._NEWLINE_Hun ble v\xc3\xa6rende i Ny-Caledonia i syv \xc3\xa5r. Der ble hun kjent med kanakene, den melanesiske urbefolkningen, og fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 gi dem en utdannelse. Michel tok deres parti under revolten i 1878, og skal ha sendt deler av sitt halst\xc3\xb8rkle til oppr\xc3\xb8rslederen Ata\xc3\xaf, som en sympati-erkl\xc3\xa6ring overfor oppr\xc3\xb8rerne._NEWLINE_I det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r fikk hun autorisasjon til \xc3\xa5 arbeide som l\xc3\xa6rer i Noum\xc3\xa9a for barn av andre deporterte fanger, deriblant barn av kabyler som i 1871 hadde deltatt i Sjeik Mokranis oppr\xc3\xb8r. Hun arbeidet ogs\xc3\xa5 som l\xc3\xa6rerinne i pikeskoler.\n_START_SECTION_\nHjemkomst til Frankrike\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at kommunardene ble tildelt amnesti, vendte Louise Michel tilbake til Paris i 1880. Med uforandrede revolusjon\xc3\xa6re holdninger, avholdt hun en offentlig tale den 21. november 1880. Michel fortsatte sine revolusjon\xc3\xa6re aktiviteter i Europa, og deltok p\xc3\xa5 anarkist-kongressen i London i 1881, der hun ledet demonstrasjoner, holdt taler i st\xc3\xb8rre folkemengder, og ledet en libertariansk skole._NEWLINE_Ved \xc3\xa9n anledning ledet hun en demonstrasjon mot fattigdommen i Frankrike, til minne om Pariskommunen. Louise tok av seg den svarte silkeunderkjolen, festet den p\xc3\xa5 et kosteskaft, og brukte den som fane for sine anarkistiske synspunkter. Dette er ogs\xc3\xa5 den historiske bakgrunnen til anarkismens sorte fane som et politisk symbol._NEWLINE_Michel reiste rundt omkring i Frankrike og forkynte revolusjon. I 1883 ledet hun en gruppe demonstranter i Paris som ranet en bakeributikk. Hun ble d\xc3\xb8mt til seks \xc3\xa5rs fengsel for handlingen, men ble l\xc3\xb8slatt i 1886 sammen med Pjotr Kropotkin og andre fremtredende anarkister._NEWLINE_Etter en kortere periode i frihet, ble hun igjen arrestert for \xc3\xa5 holde flammende politiske taler. Hun ble raskt l\xc3\xb8slatt, men fikk vite at hennes politiske motstandere hadde planer om \xc3\xa5 bruke psykiatri som politisk virkemiddel, og sperre henne inne i et psykiatrisk sykehus. Dette fikk henne til \xc3\xa5 flykte til England i 1890._NEWLINE_Hun vendte tilbake i 1895, og deltok i den politiske agitasjonen som var blitt fremprovosert i kj\xc3\xb8lvannet av Dreyfus-saken og justismordet mot Alfred Dreyfus i 1898. Etter denne saken deltok hun i en rekke konferanser og oppholdt seg blant venner i London._NEWLINE_Hun ble mange ganger arrestert under politiske demonstrasjoner, og ble igjen id\xc3\xb8mt en fengselsstraff p\xc3\xa5 seks \xc3\xa5r. Hun ble l\xc3\xb8slatt etter tre \xc3\xa5r takket v\xc3\xa6re inngrep fra Georges Clemenceau, slik at hun fikk anledning til \xc3\xa5 bes\xc3\xb8ke sin syke mor p\xc3\xa5 d\xc3\xb8dsleiet. Hun var mer eller mindre konstant forfulgt av det franske politiet, og ble etter dette arrestert en rekke ganger for politisk agitasjon, selv om det bare var for kortere perioder._NEWLINE_Louise Michel d\xc3\xb8de den 10. januar 1905 p\xc3\xa5 rom 11, Hotell Oasis, Marseille, mens hun var p\xc3\xa5 en turn\xc3\xa9 i Frankrike og holdt foredrag om sine anarkistiske synspunkter. Hennes begravelse i Paris samlet en enorm forsamling som ikke kunne unng\xc3\xa5 \xc3\xa5 imponere samtiden. En rekke fremtredende talere holdt taler under begravelsen. Ogs\xc3\xa5 stormesteren i frimurerlosjen Losjen det Universelle Broderskap holdt tale i kirken denne dagen, og uttrykte sin takknemlighet over at losjens medlemmer fikk lov til \xc3\xa5 gi henne sin siste \xc3\xa6re. Han beklaget at hennes stormfulle liv hadde hindret henne i \xc3\xa5 innvies i losjen (dette var noe s\xc3\xa5 uvanlig som en frimurerlosje som var \xc3\xa5pen for kvinner), som hun hadde bes\xc3\xb8kt et \xc3\xa5r f\xc3\xb8r sin d\xc3\xb8d.\n_START_SECTION_\nEtterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nLouise Michel ble h\xc3\xb8yt beundret av franske arbeidere og revolusjon\xc3\xa6re, s\xc3\xa6rlig p\xc3\xa5 grunn av hennes tilknytning til Pariskommunen. Fra hennes d\xc3\xb8d frem til 1916, ble det hvert \xc3\xa5r avholdt en demonstrasjon ved hennes grav i Levallois-Perret. Som en legende i arbeiderbevegelsen er hun blitt kalt Bonne Louise (\xc2\xabden gode Louise\xc2\xbb) og Vierge rouge (\xc2\xabden r\xc3\xb8de jomfru\xc2\xbb). Sammen med George Sand var hun en av f\xc3\xa5 kvinner p\xc3\xa5 1800-tallet som en eller annen gang i l\xc3\xb8pet av sine liv bar mannlige kl\xc3\xa6r som symbol p\xc3\xa5 feminisme._NEWLINE_Michel forfattet en rekke teoretiske essay, dikt, legender og eventyr, inkludert barnefortellinger. Mange sm\xc3\xa5skoler i franske byer er oppkalt etter henne som et symbol p\xc3\xa5 den franske skolel\xc3\xa6rer innenfor fransk kultur._NEWLINE_Den 1. mai 1946 ble den parisiske undergrunnsstasjonen inntil da kjent som Vallier oppkalt etter henne, og fikk sitt n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende navn \xc2\xabLouise Michel\xc2\xbb._NEWLINE_I 1975 ble borgg\xc3\xa5rden foran katedralen Sacr\xc3\xa9-C\xc5\x93ur oppkalt etter henne, og inngangs-skiltet proklamerer henne som en \xc2\xabhelt av kommunen\xc2\xbb._NEWLINE_Under 200-\xc3\xa5rs markeringen etter hennes bortgang i 2005 ble det avholdt to seminarer: Bonne Louise og et seminar i mars, ledet av Val\xc3\xa9rie Morignat og organisert av borgermesteren i Paris og kulturforeningen Actaz\xc3\xa9, under tittelen Louise Michel, en skikkelse innenfor transversabilitet. Hennes innflytelse vedvarer fortsatt p\xc3\xa5 universiteter i USA, blant instituttene American Feminine Studies, i form av hennes novelle La mis\xc3\xa8re, som kritiserte den sosiale krisen i storbyenes forsteder, lenge f\xc3\xb8r dette ble anerkjent som et problem._NEWLINE_Den franske filmen Louise-Michel fra 2008 er dedikert til henne.'