b'\n_START_ARTICLE_\nRichard von Greiffenklau\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nRichard stammet fra den rheingauiske adelsslekt Greiffenklau og var fjerde s\xc3\xb8nn av vizedom av Rheingau Johann von Greiffenklau zu Vollrads og hans hustru Klara von Ratsamhausen. Bestefaren Friedrich von Greiffenclau zu Vollrads (1401\xe2\x80\x931462) ble i 1456, etter en pilegrimsferd til Det Hellige Land, fransiskaner. Dennes s\xc3\xb8ster Isengart von Greiffenclau zu Vollrads var nonne i klosteret Marienberg i Boppard, ble regnet som reformator der og s\xc3\xb8de der i 1469, i hellighets ry. Richard nev\xc3\xb8er ved den ber\xc3\xb8mte biskop av Worms og kurpfalziske kansler Johann von Dalberg, og hans br\xc3\xb8dre Friedrich von Dalberg, borgermester, og Wolfgang von Dalberg (1473\xe2\x80\x931522), kurpfalzisk amtmann i Oppenheim._NEWLINE_Richard von Greiffenklau ble kanikk i domkirken i Trier i 1487, og studerte i mange \xc3\xa5r i Paris. Senest 1503 ble han domkantor i Trier. Dessuten innehadde han ogs\xc3\xa5 et kanonikat ved domkirken i Mainz.\n_START_SECTION_\nErkebiskop\n_START_PARAGRAPH_\nDen 15. mai 1511 ble han valgt til erkebiskop av Trier, og etter at pave Julius IIs stadfestelsesbulle og palliet var bragt fra Roma, ble han konsekrert den 30. mai 1512. _NEWLINE_Erkebiskop Richard var s\xc3\xa6rdeles aktiv i det tysk-romerske keiserd\xc3\xb8mmets aff\xc3\xa6rer, og deltok personlig og regelmessig p\xc3\xa5 riksdagene. Ved keiservalget i Frankfurt i 1519 arbeidet han forgjeves for at Frans I skulle bli den nye keiser, men da flertallet i stedet valgte Karl V, klarte han \xc3\xa5 etablere et brukbart forhold til ham. _NEWLINE_I 1512 lot han de j\xc3\xb8dene som tidligere var blitt fordrevet fra erkestiftet vende tilbake. I 1515 reformerte han erkestiftets rettsvesen og gav nye lover. Han engasjerte seg ogs\xc3\xa5 i reformen av benediktinernes klostre. _NEWLINE_Under Riksdagen i Worms gjorde erkebiskop Richard gjentatte fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 f\xc3\xa5 Martin Luther til \xc3\xa5 underkaste seg og v\xc3\xa6re villig til et kompromiss. If\xc3\xb8lge en rapport fra den pavelige nuntius Aleander tilb\xc3\xb8d han Luther at "dersom det var slik at han fryktet for drapstrusler fra sine tilhengere dersom han tilbakekalte (sine standpunkter), skulle han f\xc3\xa5 et behagelig priorat ved en av hans borger og deretter en plass ved hans bord og i hans r\xc3\xa5d, og s\xc3\xa5ledes nyte godt ogs\xc3\xa5 av keiserens beskyttelse og pavens gunst". Men Luther avviste tilbudet. _NEWLINE_Hans eget erkestift var stort sett uber\xc3\xb8rt av Luthers bevegelse, men etter hjemkomsten fra Worms kom han under angrep fra Franz von Sickingen, en av omr\xc3\xa5dets "r\xc3\xb8verriddere", som misbilliget Richards holdning under keiservalget, og hans opposisjon mot Luther under riksdagen. Franz von Sickingen brente ned en rekke borger og landsbyer, og beleiret Trier uten \xc3\xa5 lykkes i \xc3\xa5 innta byen (1522). Etter feilslaget m\xc3\xa5tte han flykte, og d\xc3\xb8de \xc3\xa5ret etter._NEWLINE_I 1527 ble Richard medlem av keiserens r\xc3\xa5d. Han deltok p\xc3\xa5 Riksdagen i Speyer i 1529, og lot seg representere ved sin domprost og senere etterf\xc3\xb8lger Johann von Metzenhausen ved Riksdagen i Augsburg i 1530.'