b'\n_START_ARTICLE_\nSebasti\xc3\xa3o Jos\xc3\xa9 de Carvalho e Melo\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nHan var s\xc3\xb8nn av Manuel de Carvalho e Ata\xc3\xadde, en landadelsmann med besittelser i Leiria-omr\xc3\xa5det, og hans hustru Teresa Lu\xc3\xadsa de Mendon\xc3\xa7a e Melo. _NEWLINE_I ungdomstiden studerte han ved universitetet i Coimbra og tjenestegjorde s\xc3\xa5 en kort tid i h\xc3\xa6ren. Han flyttet s\xc3\xa5 til Lisboa, og stakk av sted sammen med Teresa de Mendon\xc3\xa7a e Almada (1689\xe2\x80\x931737), niese til greven av Arcos. De hadde giftet seg mot hennes foreldres vilje. Hennes foreldre gjorde livet vanskelig for det unge paret. Etterhvert flyttet de til Melo-besittelsene n\xc3\xa6r Pombal.\n_START_SECTION_\nKarriere\n_START_PARAGRAPH_\nCarvalho ble greve av Oeiras i 1755 og markgreve (marki) av Pombal i 1770. Sin politiske utdannelse og kulturelle forankring fikk han i London, der han var som sendebud mellom 1739 og 1745, hvoretter han ble forflyttet til Wien. Han ble utenriksminister i 1749 og statsminister i 1756._NEWLINE_Pombal ble en ivrig tilhenger av en rekke av de for opplysningstiden typiske id\xc3\xa9er. Han hadde et lysende administrativt talent og gjennomdrev sine tiltak med  diktatorisk myndighet. Han kan s\xc3\xa6rlig betraktes som storborgerskapets mann, og forsvarte dette bourgeoisiets interesser. Han gjennomf\xc3\xb8rte en rekke tiltak i opplysningstidens \xc3\xa5nd, fremmet som f\xc3\xb8rstemann et sekul\xc3\xa6rt (ikke-kirkelig) skolevesen p\xc3\xa5 grunnskole- og videreg\xc3\xa5endeniv\xc3\xa5, reformerte rettspleien, stabiliserte finansene. Hans merkantilistiske handelspolitikk fremmet Portugals og de portugisiske koloniers industri og handel. Hans organisatoriske talent n\xc3\xa5dde ber\xc3\xb8mthet ved hans innsats ved gjenoppbyggingen etter jordskjelvet i Lisboa i 1755. Bydelen Baixa Pombalina i hovedstaden, oppf\xc3\xb8rt i nyklassisistisk stil, er navngitt etter ham._NEWLINE_Pombal fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 knuse \xc2\xabreaksjonen\xc2\xbb anf\xc3\xb8rt av jesuittene og h\xc3\xb8yadelen, blant annet ved bruk av det som ble kjent som Tavoraaff\xc3\xa6ren, og kampen mot jesuittene._NEWLINE_Han forb\xc3\xb8d jesuitterordenen i Portugal og dets kolonier, og konfiskerte dens eiendom i 1759. Hans anti-jesuittiske sentiment hadde funnet n\xc3\xa6ring ikke minst i hans diplomatiske posteringer. I London ble han kjent med de anti-jesuittiske tradisjoner som var fremvokst der i generasjonene etter den engelske reformasjon, med dens forskjellige konspirasjonsteorier. I Wien var han blitt venn med Gerhard van Swieten, en konfidant til Maria Theresa av \xc3\x98sterrike som var blitt en innbitt motstander mot de \xc3\xb8sterrikske jesuitters innflytelse. Som portugisisk statsminister beskyldte han jesuittene for forr\xc3\xa6deri og fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 kongemord, og han var ogs\xc3\xa5 motstander av den indianerstat ordenen hadde organisert i S\xc3\xb8r-Amerika der guarani-indianerne b\xc3\xa5de var organisert uavhengig av koloniherrene og hindret deres utnyttelse som slaver, og ble til bryderi da Spania og Portugal ville justere sine koloniers grenser. _NEWLINE_I 1760 avbr\xc3\xb8t han de diplomatiske forbindelser med Pavestolen. _NEWLINE_I 1773 ble slaveriet avskaffet._NEWLINE_I samband med Josef Is d\xc3\xb8d i 1777 mistet Pombal sin st\xc3\xb8tte fra kongemakten, og dermed m\xc3\xa5tte han fratre i 1781 og ble forvist fra hoffet. Hans reformarbeide ble i store stykker tilintetgjort av den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende regime._NEWLINE_Markien av Pombals memoarer ble utgitt i to bind i 1843.'