b'\n_START_ARTICLE_\nHaandv\xc3\xa6rkssvendenes Centralforening\n_START_PARAGRAPH_\nHaandv\xc3\xa6rkssvendenes Centralforening var en forening for h\xc3\xa5ndverkersvenner i Christiania som ble stiftet 16. desember 1849. Foreningen var fra 14. januar 1850 en avdeling av Den tekniske forening i Christiania. Foreningen forsvant stille ut av historien en gang i 1870-\xc3\xa5rene.\n_START_SECTION_\nForm\xc3\xa5l\n_START_PARAGRAPH_\nForeningen beskrev sitt form\xc3\xa5l selv p\xc3\xa5 f\xc3\xb8lgende m\xc3\xa5te: \xc2\xabChristiania Haandv\xc3\xa6rksvendes Centralforening, hvis Formaal er ved Samtaler, Foredrag og L\xc3\xa6sning af gavnlige B\xc3\xb8ber at s\xc3\xb8ge at befordre en st\xc3\xb8rre Oplysning, Dannelse og Selvst\xc3\xa6ndighed blandt Svendene.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nMedlemsforhold\n_START_PARAGRAPH_\nForeningen hadde ved stiftelsen 270 medlemmer. Medlemstallet varierte kraftig, for eksempel var det i 1852 totalt 130 medlemmer ved \xc3\xa5rets start, i l\xc3\xb8pet av \xc3\xa5ret sank medlemstallet til 55 for igjen ved \xc3\xa5rets slutt \xc3\xa5 v\xc3\xa6re 124._NEWLINE_Ved 10-\xc3\xa5rsjubileet i 1859 opplyste formannen, murersvend Guldbrandsen, at medlemstallet var om lag 350 eller noe mer._NEWLINE_Foreningen annonserte sporadisk i hovedstadens aviser om m\xc3\xb8ter og sammenkomster. Den siste annonsen det har latt seg gj\xc3\xb8re \xc3\xa5 finne inviterer til generalforsamling 19. november 1871.\n_START_SECTION_\nAktiviteter\n_START_PARAGRAPH_\nForeningen \xc3\xa5pnet et bibliotek 29. september 1850._NEWLINE_P\xc3\xa5 et tidspunkt har foreningen opprettet en sykekasse for medlemmene. I en oversikt fra 1865 er denne en av om lag 30 sykekasser som l\xc3\xa5 utenfor fabrikkene eller brukene som Eilert Sundt hadde innhentet opplysninger om._NEWLINE_I 1851 samlet foreningen inn 475 underskrifter p\xc3\xa5 en petisjon til Stortinget vedr\xc3\xb8rende h\xc3\xa5ndverksloven. Om lag en tredjedel av svennene i byen, og langt fler enn foreningens medlemmer, hadde signert petisjonen . Edvard Bull omtaler denne petisjonen slik: \xc2\xabI svennepetisjonen er det ikke mange spor av den laugskonservativismen som vi fant hos murerne. De ville ha avskaffet mesterpr\xc3\xb8ven og det forholdsvis kostbare borgerbrevet som vilk\xc3\xa5r for \xc3\xa5 drive selvstendig n\xc3\xa6ring i h\xc3\xa5ndverksfagene. Dermed ville alle svenner uten videre kunne arbeide p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd. Form\xc3\xa5let var \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re svennene sterkere overfor mestrene. Det hadde v\xc3\xa6rt slik at mesteren kunne gi en svenn sparken n\xc3\xa5r som helst, p\xc3\xa5 grunn av \xc2\xabet oppst\xc3\xa5ende uvennskap med mesteren eller andre omstendigheter hvori han selv ingen skyld har\xc2\xbb. Hvis svennen da ikke hadde andre utsikter enn arbeidsl\xc3\xb8shet, ville han v\xc3\xa6re n\xc3\xb8dt til \xc3\xa5 f\xc3\xb8ye mesteren sv\xc3\xa6rt langt. Kunne han begynne p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd, ville han iallfall st\xc3\xa5 noe sterkere. Men svennene gikk enda lenger i brudd med gamle skikker. De ville ha opphevet mesterens rett til \xc3\xa5 \xc3\xb8ve hustukt. Og - mest radikalt - de ville ha lovfestet titimers dag, slik det nylig var gjennomf\xc3\xb8rt i England for tekstilindustrien, som \xc2\xabArbeider-Foreningernes Blad\xc2\xbb hadde orientert om i juni 1849. P\xc3\xa5 ett punkt var likevel ogs\xc3\xa5 denne svennepetisjonen \xc2\xabkonservativ\xc2\xbb. Den gikk inn for \xc3\xa5 bevare svennepr\xc3\xb8ven, og dermed svennenes monopol innenfor sitt arbeidsmarked - nettopp det sentrale i murernes krav. Dette var en klar \xc2\xabfagforeningsinteresse\xc2\xbb. Murerne og typografene - og svennene i mange andre fag - hadde en sterk interesse av \xc3\xa5 holde tilgangen p\xc3\xa5 tilfeldige arbeidsfolk borte fra h\xc3\xa5ndverket; de ville ellers presse l\xc3\xb8nnsniv\xc3\xa5et nedover. Konkrete resultater n\xc3\xa5dde visst ikke Haandv\xc3\xa6rkssvendenes Centralforening. Ikke desto mindre peker den klart fremover. H\xc3\xa5ndverkssvennene hadde v\xc3\xa6rt en hovedgruppe innenfor det vi har regnet som den gamle arbeiderklasse i byen. Men vi ser at de omkring 1850 i Kristiania var i ferd med \xc3\xa5 skifte preg; De utviklet seg til \xc3\xa5 bli en sentral gruppe i den nye arbeiderklassen.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nForeningens fane\n_START_PARAGRAPH_\nForeningens fane omtales i en notis i Morgenbladet 15. mai 1862: \xc2\xabI Haandv\xc3\xa6rkssvendenes Centralforening afholdtes i S\xc3\xb8ndags en Fest i Anledning Afsl\xc3\xb8relsen af Foreningens nye Fane. Fanen, der V\xc3\xa6sentlig er en Gave af Medlemmernes Damer, er af hvid Silke og b\xc3\xa6rer som Symbol en Genius med en brudt L\xc3\xa6nke i den ene Haand og en Palmegren i den anden, hvorover man l\xc3\xa6ser: \xc2\xabFrihed for Aand og Frihed for Haand\xc2\xbb.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nHoldningen til Thranes Arbeiderforeninger\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabEn stor Deel af Medlemmerne vare nemlig tillige Medlemmer af Arbeiderforeningen hersteds, der som Venner af Reformer og politiske Demonstrationer ikke kunde trives i et Selskab, som ei har noget politisk Maal for \xc3\x98ie, og da disse opgave Haabet om i Centralforeningen at finde et Asyl for sine baroke Grunds\xc3\xa6tninger, var F\xc3\xb8lgen den, at de fjernede sig uden Udmeldelse og St\xc3\xb8rstedelen endog uden at opfylde sine indgangne Forpliktelser med Hensyn til Kontngentens \xc3\x86rleggende etc. En Opfording av Arbeiderforeningen om fra Centralforeningen at sende en Deputertet til det af Arbeiderforeningen foranstaltede Repr\xc3\xa6sentantm\xc3\xb8de, hvilken Opfordring indeholdtes i Skrivelse dateret 14de Juli 1850, besluttede Bestyrelsen eenstemmig ikke at efterkomme, da det laa udenfor Foreningens Tendents. Saavel paa Grund heraf som fordi Bestyrelsen for Centralforeningen stedse har indtaget en fast Holdning ligeoverfor Arbeiderforeningen \xe2\x80\x93 efter den Maade hvorpaa denne nu gererer sig \xe2\x80\x93 hersker der ingen god Forstaaelse mellem disse Selskaber.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nSamtidens vurdering\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xabKristiania Haandverkssvendes Centralforening\xc2\xbb blev stiftet under Thraniterbev\xc3\xa6gelsen og var beregnet paa at holde Svendene borte fra politiske Udskejelser (se Morgenbl. 1851 No. 66). I begyndelsen n\xc3\xb8d den nogen Tilslutning, men uagtet den for Tiden nok optaget M\xc3\xa6nd af alle Samfundsklasser, har den dog kun et Medlemstal af henved 150. De har samlet et Bibliothek paa omtrent 7-800 Bind og har i indev\xc3\xa6rende Vinter foranstaltet nogle Foredrag om S\xc3\xb8ndagsafterne i sit Lokale i Frimurerlogen.'