b'\n_START_ARTICLE_\nWsevolod Walentinowitch Bulukin\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nBulukin gjennomf\xc3\xb8rte H\xc3\xa6rens Flygeskole 1933-1934, f\xc3\xb8r han fikk ingeni\xc3\xb8rutdannelse ved Norges tekniske h\xc3\xb8gskole. I Trondheim ble han med i seilflymilj\xc3\xb8et og satt ny norsk rekord ved \xc3\xa5 v\xc3\xa6re i luften i 2 \xc2\xbd time. I 1938 bes\xc3\xb8kte han Tysklands nasjonale skole for seilflyving.\n_START_SECTION_\nAndre verdenskrig\n_START_PARAGRAPH_\nDa Norge ble angrepet 9. april 1940 var han p\xc3\xa5 Kjeller og fikk tillatelse til \xc3\xa5 bli med marinens mannskap til Island. 7. juni 1940 forlot han Norge med HMS \xc2\xabDevonshire\xc2\xbb, og kom til slutt til Little Norway, der han var teknisk offiser. Sammen med Johan Koren Christie, Gunnar Halle og Olav Bakke Stene var Bulukin blant de f\xc3\xb8rste som kom til Toronto og de ledet oppbyggingen av Little Norway. Ole Reistad tok over ledelsen i april 1941._NEWLINE_Han var med p\xc3\xa5 oppbyggingen av 330 (N) Squadron p\xc3\xa5 Island, f\xc3\xb8rst som teknisk offiser, deretter, fra oktober 1942, som flyger. I februar 1943 ble han sjef for skvadronens C-flight, som da var skvadronens eneste gjenv\xc3\xa6rende flight p\xc3\xa5 Island. I april 1943 n\xc3\xb8dlandet han i en elv ved Vatnaj\xc3\xb8kull med den Northrop som n\xc3\xa5 st\xc3\xa5r utstilt p\xc3\xa5 Forsvarets flysamling p\xc3\xa5 Gardermoen. N\xc3\xb8dlandingen skyldtes vansker med navigasjon i uventet sn\xc3\xb8v\xc3\xa6r. Bulukin og kollegaen ble sittende i iskaldt til halsen etter landingen og kom seg til en g\xc3\xa5rd en times gange unna. Flyet ble hentet opp av elven i 1979 og restaurert. Bulukin var to \xc3\xa5r p\xc3\xa5 Island der de ogs\xc3\xa5 opplevde fiendtlige angrep. Han var en periode stasjonssjef i Budareyri (sjef for de norske mannskapene), teknisk offiser for C-flight og eldste offiser i Marinens flyv\xc3\xa5pen p\xc3\xa5 Island - p\xc3\xa5 denne tiden var han vernepliktig l\xc3\xb8ytnant i H\xc3\xa6ren. Mannskap og fly flyttet til Skottland i juni 1943, og Bulukin begynte da \xc3\xa5 arbeide hos de Havilland, der han jobbet som ingeni\xc3\xb8r.\n_START_SECTION_\nRepatriering av norske krigsfanger\n_START_PARAGRAPH_\nDa Johan Koren Christie fikk i oppdrag \xc3\xa5 tilbakef\xc3\xb8re norske fanger, kontaktet han Bulukin. Da De hvite bussene forlot Tyskland, satt det fortsatt hundrevis av norske offiserer som fanger. Bulukin lokaliserte disse, blant annet i Luckenwalde og Liegnitz._NEWLINE_P\xc3\xa5 slutten av andre verdenskrig tjenestegjorde han som forbindelsesoffiser ved SHAEF (Hovedkvarteret for de allierte styrkene i Europa). Bulukin var assistent for Johan Koren Christie. Sammen med Christie og hans team fulgte Bulukin de fremrykkende allierte styrken og sporet opp og bisto norske fanger. Bulukin opptr\xc3\xa5dte som representant b\xc3\xa5de for den norske regjeringen i London og for Eisenhowers allierte hovedkvarter. Dagen etter kapitulasjonen begynte han som leder for det norske repatrieringskontoret i Hamburg, som var det viktigste kontoret for slike saker. Der arbeidet han blant sammen med den norske sj\xc3\xb8mannskirken som hadde oversikt over en god del av de norsk fangene blant annet i samarbeid med Folke Bernadottes redningsaksjon. Sj\xc3\xb8mannskirken tok straks kontakt med Bulukin og oppfordret ham sterkt til \xc3\xa5 sette i gang repatriering av norske fanger umiddelbart. Sj\xc3\xb8mannskirken stilte seg til disposisjon med en liten stab (inkludert en lege, Bj\xc3\xb8rn Heger og Johan Hjort), flere kj\xc3\xb8ret\xc3\xb8y og medisiner. Han deltok i leteaksjoner etter nordmenn i sovjetisk-okkupert omr\xc3\xa5de og en vesentlig utfordring var \xc3\xa5 komme seg gjennom de sovjetiske sperringene (Christie hadde i utgangspunktet ikke tillatelse til \xc3\xa5 arbeide i sovjetiske sonen). Veiskiltene var borte og mange broer var borte eller erstattet av provisoriske pontongbroer. Fra 12. mai begynte han \xc3\xa5 reise s\xc3\xb8rover og kom til Luckenwalde der Otto Ruge og 250 andre norsk offiserer ble hentet ut i f\xc3\xb8rste transport (i alt var omkring 1000 norske offiserer i krigsfangeskap, mot slutten av krigen ble mange overf\xc3\xb8rt fra fangeleirer i Polen til Luckenwalde ved Berlin). Johan Bernhard Hjort sammen med sine barn Wanda, Helge og Johan medvirket ogs\xc3\xa5 i dette arbeidet.  Familien Hjort  hadde mange fremst\xc3\xa5ende tyske slektninger og satt internert p\xc3\xa5 slottet Gro\xc3\x9f Kreutz der de beveget seg ganske fritt og kunne blant annet bes\xc3\xb8ke norske fanger i blant annet Sachsenhausen. De skaffet seg slik oversikt over mange norske fanger. Den svenske legasjonen i Berlin bisto ogs\xc3\xa5 Bulukin og hans team. Bulukins kunnskaper i russisk kom til nytte ved ekspedisjoner inn i den sovjetiske okkupasjonssonen. I tillegg behersket han engelsk og tysk. Det kunne ta mange timer \xc3\xa5 komme seg forbi en sovjetisk kontrollpost._NEWLINE_Til arbeidet med base i Hamburg fikk han tildelt 30 kj\xc3\xb8ret\xc3\xb8y (busser, ambulanser, lastebiler) fra tyske milit\xc3\xa6re lagre og krigsfangeleirer, og tyske krigsfanger som sj\xc3\xa5f\xc3\xb8rer. Med seg hadde Bulukin ogs\xc3\xa5 unge nordmenn som gikk i britisk uniform med l\xc3\xb8ytnants grad. Bulukin fikk hentet ut 800 norske offiserer som sovjetiske myndigheter hadde planlagt \xc3\xa5 sende via Murmansk. P\xc3\xa5 vei s\xc3\xb8rover for \xc3\xa5 hente de 800 norske offiserene ved Leipzig tok han med seg en last tsjekkoslovakiske offiserer som ble sluppet av i Praha. Lasten med tsjekkoslovakiske offiserer gjorde at han lettere kom gjennom de sovjetiske sperringene. Arbeidet med \xc3\xa5 oppspore norske fanger gikk \xc3\xb8st til Warszawa. Ved Stralsund ble en del av Bulukins team arrrestert mistenkt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re britiske spioner og holdt i GPUs hovedkvarter i Berlin inntil det lykkes Bulukin \xc3\xa5 f\xc3\xa5 dem frigitt (trolig etter \xc3\xa5 ha opps\xc3\xb8kt den sovjetiske \xc3\xb8verstkommanderende, marskalk Zjukov, personlig). Johan Hjort var blant de som havnet i sovjetiske arrest og han regnet med \xc3\xa5 havne i Moskva om de ikke ble l\xc3\xb8slatt.\n_START_SECTION_\nEtter krigen\n_START_PARAGRAPH_\nBulukin fortsatte i Luftforsvaret fram til 1958, blant annet som sjef for Luftforsvarets tekniske etat, og fra 1952, som oberstl\xc3\xb8ytnant, sjef for flyteknisk avdeling. Fra 1953 til 1954 var han sjef for Horten flyfabrikk. Senere begynte han hos Birger H\xc3\xb8nningstad i Norsk Flyindustri AS, deretter var han overingeni\xc3\xb8r ved Horten verft._NEWLINE_Han var fra 1960 til 1965 formann i Norsk Aero Klubb. Fra 1980 til 1983 var han medlem i Vestfold fylkesting som representant for Fremskrittspartiet.\n_START_SECTION_\nUtmerkelser\n_START_PARAGRAPH_\nFor sin innsats med \xc3\xa5 frigi norske fanger ble Bulukin i 1948 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavsorden._NEWLINE_Han fikk ogs\xc3\xa5 Norsk Aero Klubbs hederstegn.'