b"\n_START_ARTICLE_\nKampene i Sinai og Palestina\n_START_SECTION_\nForsvaret av Suezkanalen\n_START_PARAGRAPH_\nKampene p\xc3\xa5 dette frontavsnittet ble utl\xc3\xb8st 26. januar 1915 da styrker fra Det osmanske rike invaderte det britiske protektorat Egypt i et mislykket fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 kutte forsyningslinjen gjennom Suezkanalen. Det osmanske angrepet var avhengig av at innbyggerne i Egypt gjorde oppr\xc3\xb8r, noe som heller ikke skjedde. Egypt hadde v\xc3\xa6rt en del av Det osmanske rike i fire hundre \xc3\xa5r fram til Storbritannia med milit\xc3\xa6rmakt sikret seg kontroll over landet i 1882. Da f\xc3\xb8rste verdenskrig br\xc3\xb8t ut, ble osmanene oppmuntret av Tyskland til \xc3\xa5 ta tilbake kontrollen over Egypt. Suezkanalen var hovedm\xc3\xa5let, men ogs\xc3\xa5 kampene i Nord-Afrika fra den tyskst\xc3\xb8ttede politiske islamsk ordenen Sanussiya i \xc3\xb8rkenen vest for Kairo og i s\xc3\xb8r hvor det var kamper med Sanussiya-styrker fra 19. november 1915 fram til februar 1917._NEWLINE_Kontrollen over Suezkanalen ble raskt sv\xc3\xa6rt viktig for begge parter. For tyskerne og osmanene utgjorde kanalen det n\xc3\xa6rmeste og svakeste leddet i den britiske kommunikasjonen. For britene var kanalen av avgj\xc3\xb8rende betydning, den gjorde reiseveien til India, New Zealand og Australia betydelig kortere i forhold til \xc3\xa5 m\xc3\xa5tte reise rundt Kapp det gode h\xc3\xa5p. I tillegg til \xc3\xa5 forsyne og st\xc3\xb8tte den britiske krigsinnsatsen i Europa fra resten av Det britiske imperiet, ble ogs\xc3\xa5 dette omr\xc3\xa5det et viktig st\xc3\xb8ttepunkt s\xc3\xa6rlig under slaget om Gallipoli.\n_START_SECTION_\nKampene i Sinai\n_START_PARAGRAPH_\nKampene i Sinai endte som en rekke vellykkede operasjoner fra de de alliertes side. Styrker fra Det britiske imperiet begynte \xc3\xa5 presse deres forsvarslinjer av kanalen lengre inn p\xc3\xa5 Sinaihalv\xc3\xb8ya. Det ble da utkjempet en rekke slag om oaser i omr\xc3\xa5det. _NEWLINE_I august 1916 igangsatte de osmanske styrkene et st\xc3\xb8rre angrep mot Romani-oasen, 37 km \xc3\xb8st for kanalen n\xc3\xa6r oldtidsbyen Pelusium, men ble sl\xc3\xa5tt tilbake. De to forsvarende divisjonene, Australian and New Zealand Mounted Division og 52nd (Lowland) Infantry Division presset da tilbake de osmanske styrkene gjennom det nordlige Sinai og bekjempet en st\xc3\xb8rre del av de osmanske baktroppene ved Bir el Abd, og de osmanske garnisonene ved Magdhaba 23. desember 1916 og Rafah 9. januar 1917._NEWLINE_Forsvaret av Suezkanalen ble innledet med det osmanske angrepet 26. januar 1915, og kanalen ble sikret for de allierte etter en rekke kamper og til slutt seieren ved Romani-oasen 3. til 5. august 1916. _NEWLINE_De senere kampene ble utkjempet stadig lengre \xc3\xb8stover, etter hvert som de tyske og osmanske styrkene ble presset bakover av den britiske framrykkingen. De britiske forsynings- og kommunikasjonslinjene ble imidlertid strukket til sitt ytterste, mens de tyske og osmanske trakk seg tilbake og slik bedret sine forsynings- og kommunikasjonslinjer hvor deres baktropper komme g\xc3\xa5 i velfunderte forsvarsposisjoner. _NEWLINE_De britiske styrkene, best\xc3\xa5ende av avdelinger fra India, Australia og New Zealand kjempet langt fra sine baser i et krevende terreng og klima, men lyktes gang p\xc3\xa5 gang \xc3\xa5 overraske de osmanske baktroppene. Dette f\xc3\xb8rte til at Sinaihalv\xc3\xb8ya ble gjeninntatt av de britiske styrkene.\n_START_SECTION_\nAraberoppstanden\n_START_PARAGRAPH_\nBritene var sv\xc3\xa6rt interessert i den milit\xc3\xa6re aktiviteten til emiren av Mekka, Hussein ibn Ali, som kommanderte en h\xc3\xa6r som 5. juni 1916 hadde tatt over b\xc3\xa5de Mekka og Jidda 16. juni samme i den s\xc3\xb8rvestre delen av Den arabiske halv\xc3\xb8y fra de osmanske garnisonene. En stor osmansk garnison i Ta'if, 70 kilometer s\xc3\xb8r\xc3\xb8st for Mekka, sto imot angrepene fram til slutten av september, da de kapitulerte, og Hussein ibn Alis tredje s\xc3\xb8nn Faysal ibn al-Husayn angrep da den osmanske garnisonen i Medina._NEWLINE_Disse osmanske tilbakeslagene gjorde at britene h\xc3\xa5pet  \xc3\xa5 kunne utvide den arabiske oppstanden, blant annet slik at de ikke fikk utnytte deres Hijaz-jernbanen, en smalsporet jernbanelinje med en sporvidde p\xc3\xa5 1\xc2\xa0050 mm som gikk nord\xc2\xa0\xe2\x80\x93 s\xc3\xb8r fra Istanbul via  Damaskus, Amman, Ma'an, Medina og til Mekka. Denne ble bygget med tysk assistanse for \xc3\xa5 frakte pilegrimer til Mekka, men var ogs\xc3\xa5 en viktig kommunikasjons- og forsyningslinje for en osmanske h\xc3\xa6ren og st\xc3\xb8ttet b\xc3\xa5de offensive og defensive operasjoner. Ogs\xc3\xa5 stasjonsbygningen var solid bygget av stein og utgjorde befestede posisjoner._NEWLINE_Da maktbalansen i det nordlige Sinai svingte i britenes fav\xc3\xb8r, ble Hussein ibn Ali oppmuntret til \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 til stadig lengre nord, helt til Baalbek i Bekaadalen, nord for Damaskus. Britene h\xc3\xa5pet at dette kunne utl\xc3\xb8se ytterligere arabisk motstand mot osmanene, og general Archibald Murray ble oppmuntret til \xc3\xa5 rykke nordover mot al-Arish langs Sinais kyst mot Palestina ved Gaza.\n_START_SECTION_\nKampene i Palestina\n_START_PARAGRAPH_\nKampene i Palestina viser til de kampene som fant sted nord for grensen mellom Egypt og Det osmanske rike, og disse tok til tidlig i 1917 og varte fram til v\xc3\xa5penhvileavtalen i 1918. Den britiske invasjonsstyrken, ledet av general Edmund Allenby, ble ogs\xc3\xa5 supplert med j\xc3\xb8diske frivillige (for det meste sionister), kjent som Den j\xc3\xb8diske legion. Kampene var en serie med ulike aksjoner flere steder rundt i det omr\xc3\xa5det som kalles Levanten, fra Gaza til Jerusalem, i og rundt Jordandalen, Al Salt og Amman, fra omr\xc3\xa5det nord for Jaffa til Damaskus og Aleppo da krigen sluttet._NEWLINE_Etter som de britiske styrkene rykket fram gjennom Sinaihalv\xc3\xb8ya, fulgte baktroppene med og styrket tilstedev\xc3\xa6relsen og sikret omr\xc3\xa5dene de erobret og forsyningene til fronten. Ved slutten av februar 1917 var det lagt jernbanelinjer i et gjennomsnittlig tempo av en kilometer pr dag, tilsammen 625 km, 325 km vei med metalldekke og 458 km vannledninger.\n_START_SECTION_\nJerusalem\n_START_PARAGRAPH_\nErobringen av Jaffa og avansementet langs middelhavskysten gjorde de britiske styrkene i stand til \xc3\xa5 innta Jerusalem, og slik etablere en strategisk sterk befestet linje som l\xc3\xb8p fra nordsiden av Jaffa ved kysten, over Judeafjellene til al-Bireh nord for Jerusalem og fortsatte \xc3\xb8stover til Oljeberget. Med erobringen av veien fra Beersheba til Jerusalem via Hebron og Betlehem, sammen med store osmanske omr\xc3\xa5der s\xc3\xb8r for Jerusalem, var byen sikret. _NEWLINE_De osmanske evaluerte byen og den ble 9. desember okkupert av britiske styrker. Dette ar et viktig vendepunkt for den britiske regjeringen og en av de f\xc3\xa5 britiske milit\xc3\xa6re suksesser etter et \xc3\xa5r med bitre skuffelser p\xc3\xa5 vestfronten._NEWLINE_11. desember viste general Edmund Allenby de hellige stedene i byen respekt ved \xc3\xa5 g\xc3\xa5 inn i Gamlebyen til fots gjennom Jaffaporten i stedet for \xc3\xa5 benytte hest eller bil. Han var den f\xc3\xb8rste kristne h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer som hadde inntatt byen p\xc3\xa5 mange hundre \xc3\xa5r, og den britiske statsminister David Lloyd George kalte erobringen av byen som \xc2\xaba Christmas present for the British people\xc2\xbb (\xc2\xabEn julepresang til det britiske folk\xc2\xbb). Slaget ble en stor moralsk seier for britene._NEWLINE_Tapet av Jaffa og Jerusalem, sammen med tapet av et omr\xc3\xa5de p\xc3\xa5 80 km langs kysten etter avansementet fra Gaza, var et stort tilbakeslag for Det osmanske rike.\n_START_SECTION_\nInn i Jordan\n_START_PARAGRAPH_\n19. til 21. februar 1918 inntok de britiske styrkene inn i Jeriko og innledet en syv m\xc3\xa5neders okkupasjon av Jordandalen. I l\xc3\xb8pet av denne perioden rykket f\xc3\xb8rst en britisk avdeling i mars \xc3\xb8stover og inn i h\xc3\xb8ydene i Moab for \xc3\xa5 angripe de osmanske kommunikasjonslinjene fra Amman og i april gikk en annen britisk styrke videre \xc3\xb8stover for \xc3\xa5 innta Es Salt. Omr\xc3\xa5det ble inntatt av britene gjennom disse operasjonene, men de var ikke i stand til \xc3\xa5 beholde kontrollen og styrkene ble trukket tilbake til Jordandalen. I midten av september 1918 ble Amman igjen angrepet og byen og en stor styrke osmanske soldater ble tatt.\n_START_SECTION_\nHovedangrepet langs kysten\n_START_PARAGRAPH_\nSamtidig ble hovedangrepet langs kysten iverksatt, og de britiske styrkene rykket nordover i h\xc3\xb8y hastighet og flere osmanske enheter i Judeafjellene ble tatt som krigsfanger. En rekke osmanske st\xc3\xb8ttepunkter ble angrepet og nedkjempet f\xc3\xb8r Damaskus ble inntatt. De britiske styrkene rykket videre nordover for \xc3\xa5 rekke \xc3\xa5 innta Aleppo f\xc3\xb8r v\xc3\xa5penhvileavtalen med Det osmanske riket ble undertegnet.\n_START_SECTION_\nSlaget om Megiddo\n_START_PARAGRAPH_\nI slaget ved Megiddo  mellom 19. september og 1. oktober 1918 ved Megiddo (ogs\xc3\xa5 kalt slaget om Nablussletta) sto i grensetraktene av n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende Israel og Syria). Den britiske seieren  det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende gjennombruddet markerte slutten p\xc3\xa5 kampene p\xc3\xa5 dette frontavsnittet._NEWLINE_De allierte styrkene var ledet av Edmund Allenby og besto hovedsakelig av britiske, indiske, australske og newzealandske styrker. Det var ogs\xc3\xa5 en liten kontingent med franske og armenske styrker, samt en arabisk oppr\xc3\xb8rsbevegelse som skapte store problemer i de osmanske kommunikasjonslinjene. P\xc3\xa5 motsatt side var den osmanske armegruppen Yildirim (Tordenbrak) samt en tysk kontingent.\n_START_SECTION_\nV\xc3\xa5penhvilen i Moudros\n_START_PARAGRAPH_\nKrigen i Palestina var med dette over, men varte fortsatt i en m\xc3\xa5ned i Syria. Den osmanske regjeringen var innstilt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 ofre disse ikke-tyrkiske omr\xc3\xa5dene gjennom krigshandlinger i stedet over \xc3\xa5 overgi seg. F\xc3\xb8rst etter at Bulgaria falt, kom osmanene i fare for en invasjon av det tyrkiske kjerneomr\xc3\xa5det og de inngikk v\xc3\xa5penhvileavtale 30. oktober 1918 p\xc3\xa5 et britisk krigsskip i havnen i Moudros p\xc3\xa5 den greske \xc3\xb8ya Lemnos. Dette sluttf\xc3\xb8rte 600 \xc3\xa5r med osmansk styre i Midt\xc3\xb8sten.\n_START_SECTION_\nVirkninger\n_START_PARAGRAPH_\nDe historiske virkingene av kampene i dette omr\xc3\xa5det ble betydelige. Den britiske erobringen av Palestina f\xc3\xb8rte direkte til opprettelsen av Palestinamandatet  og opprettelsen av Transjordan, noe som igjen la grunnlaget for opprettelse av statene Israel, Jordan, Libanon og Syria."