b"\n_START_ARTICLE_\nFilosofi p\xc3\xa5 1700-tallet\n_START_PARAGRAPH_\n1700-tallets filosofi er den epoke innen filosofiens historie som f\xc3\xb8rst og fremst var preget av tankene fra opplysningstiden som i seg selv var en kulturell bevegelse av intellektuelle i Europa som s\xc3\xb8kte \xc3\xa5 mobilisere fornuftens kraft for \xc3\xa5 reformere samfunnet og fremme kunnskap. Den fremmet intellektuell utveksling, og motsatte seg intoleranse og overgrep fra kirken og staten. Opplysningstidens r\xc3\xb8tter oppsto allerede p\xc3\xa5 1600-tallet av filosofer som Spinoza, John Locke og Pierre Bayle, og av matematikeren Isaac Newton. Mange av de herskende fyrstene oppmuntret ofte og ga aktiv st\xc3\xb8ttet til framst\xc3\xa5ende tenkere innenfor opplysningstiden, og faktisk fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 benytte seg av deres tanker om regjering. Opplysningstiden blomstret fra 1690 og fram til 1800, og deretter ga vektleggingen p\xc3\xa5 fornuften veg for romantikkens vektlegging p\xc3\xa5 f\xc3\xb8lelser, og opplysningstidens motkrefter._NEWLINE_Sentrum for opplysningstiden var i Frankrike hvor det salonger hvor intellektuelle diskuterte og hvor det store arbeidet med samle leksikalsk kunnskap i Encyclop\xc3\xa9die, redigert av Denis Diderot, og bidrag fra over hundre ledende intellektuelle som Voltaire og Montesquieu i 35 bind. Intellektuelle krefter samlet seg i urbane sentre over hele Europa, og kom ogs\xc3\xa5 til Nord-Amerika hvor opplysningstiden p\xc3\xa5virket tenkere som Benjamin Franklin og Thomas Jefferson. De politiske idealene p\xc3\xa5virket USAs uavhengighetserkl\xc3\xa6ring, De ti f\xc3\xb8rste tilleggene til USAs grunnlov, den franske Erkl\xc3\xa6ringen om menneskets og borgerens rettigheter og Den polsk-litauisk Forfatningen av 3. mai 1791. Denne artikkelen vil i hovedsak konsentrere seg om den filosofiske utviklingen, ikke dekke hele spekteret til opplysningstiden.\n_START_SECTION_\nUlike str\xc3\xb8mninger i ulike land\n_START_PARAGRAPH_\nOpplysningstiden spredte seg til de fleste land i Europa, men fikk ofte en s\xc3\xa6rskilt lokalt uttrykk. I Frankrike ble den tilknyttet en radikalisme som var heftige motstandere av myndighetene og kirken. I Tyskland n\xc3\xa5dde den dypt ned i middelklassen og uttrykte seg i \xc3\xa5ndelige og nasjonalistiske toner uten at den skapte en fiendtlighet overfor myndighetene eller de etablerte kirker. Myndighetenes svar p\xc3\xa5 opplysningen i de ulike land varierte ogs\xc3\xa5. I Frankrike var myndighetene fiendtlighet innstilt og filosofene m\xc3\xa5tte bekjempe myndighetenes sensur, noen ble fengselet og en del sendt i eksil. De britiske myndighetene ignorerte i stor grad opplysningens ledere i England og Skottland, skj\xc3\xb8nt de ga Newton en adelstittel og god statsl\xc3\xb8nn._NEWLINE_To land kan trekkes fram:\n_START_SECTION_\nTyskland\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8r 1750 hadde de \xc3\xb8verste klassene i Tyskland blikket vendt mot Frankrike for intellektuelt, kulturelt og arkitektonisk lederskap. Fransk var overklassens spr\xc3\xa5k. Men fra 1750 hadde den tyske opplysningstiden innenfor filosofi, vitenskap og litteratur f\xc3\xa5tt en intellektuell kraft uavhengig Frankrike. Kong Fredrik II av Preussen (1712\xe2\x80\x931786) s\xc3\xa5 p\xc3\xa5 seg selv som en leder av opplysningen og st\xc3\xb8ttet filosofer og vitenskapsmenn ved sitt hoff i Berlin. Han var en slik entusiast av franske tanker at han gjorde narr av tysk kultur, og overs\xc3\xa5 s\xc3\xa5ledes hvilke framganger som ble gjort p\xc3\xa5 tysk jord. Voltaire, som hadde blitt fengslet og mishandlet av den franske regjeringen, tok ivrig imot Fredriks invitasjon til \xc3\xa5 leve i hans palass. Fredrik sa selv at \xc2\xabMin fremste oppgave er \xc3\xa5 bekjempe uvitenhet og urettferdighet... \xc3\xa5 opplyse sinnene, kultivere moralen, og gj\xc3\xb8re folket s\xc3\xa5 lykkelig som det passer menneskelig natur, og til de midler som st\xc3\xa5r til min r\xc3\xa5dighet.\xc2\xbb Andre herskere var ogs\xc3\xa5 villige til \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte den samme bevegelsen, slik som storhertug Karl Fredrik av Baden (1728\xe2\x80\x931811), som styrte Baden i 73 \xc3\xa5r._NEWLINE_Blant de tyske filosofene innenfor epoken finnes Christian Wolff. Han var foregangsmann som i sine tekster fremmet opplysningstidens tanker for tyske lesere, og legitimerte ogs\xc3\xa5 tysk som et filosofisk spr\xc3\xa5k._NEWLINE_Johann Gottfried von Herder br\xc3\xb8t ny mark i filosofi og poesi, s\xc3\xa6rlig innenfor Sturm und Drang-bevegelsen til ur-romantikken. Weimarklassisismen var en kulturell og litter\xc3\xa6r bevegelse i byen Weimar som s\xc3\xb8kte \xc3\xa5 etablere en ny humanisme ved \xc3\xa5 sammenf\xc3\xb8ye romantiske, klassiske og opplysningens ideer. Bevegelsen, fra 1772 og fram til 1805, involverte Herder foruten den mangekyndige Goethe og poeten og historikeren Friedrich Schiller. Herder argumenterte at ethvert folk hadde sin egen s\xc3\xa6rskilte identitet som ble uttrykt i dets spr\xc3\xa5k og kultur. Dette legitimerte \xc3\xa5 fremme tysk som spr\xc3\xa5k og kultur og bidro til \xc3\xa5 forme den tyske nasjonalisme. Schillers skuespill uttrykte den hvilel\xc3\xb8se \xc3\xa5nd i hans generasjon, avbildet heltens kamp mot sosialt press og skjebnens kraft._NEWLINE_I det fjerne K\xc3\xb6nigsberg satt filosofen Immanuel Kant og fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 forsone rasjonalisme og religi\xc3\xb8s tro, den enkeltes frihet og politisk autoritet. Kants verk inneholdt grunnleggende spenninger som kom til \xc3\xa5 forme tyske tanker \xe2\x80\x94 og faktisk all europeisk filosofi \xe2\x80\x94 til langt inn p\xc3\xa5 1900-tallet.\n_START_SECTION_\nSkottland\n_START_PARAGRAPH_\n1700-tallets skotske opplysningstid fremmet innflytelsesrike tenkere av verdensformat som blant annet  Francis Hutcheson, Adam Smith og David Hume. Hutcheson, far til den skotske opplysningstid, fremmet politisk frihet og retten til \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re oppr\xc3\xb8r mot en tyrannisk regjering. Smith, i hans monumentale verk I Nasjonenes velstand (1776) fremmet frihet innenfor handel og global \xc3\xb8konomi. Smith hvordan ulike typer menneskelige samfunn fungerer og den sentrale problemstillingen er hvordan et land kan \xc3\xb8ke sin velstand. Hume utviklet et filosofisk konsept som direkte p\xc3\xa5virket James Madison og s\xc3\xa5ledes utformingen av USAs forfatning. I l\xc3\xb8pet av 1700-tallets Storbritannia ble den skotske opplysningstiden, popularisert av Dugald Stewart, grunnleggende for den klassiske liberalisme.\n_START_SECTION_\nToleranse\n_START_PARAGRAPH_\nIntet kort sammendrag v\xc3\xa6re rettferdig overfor mangfoldet av tanker i opplysningstiden i 1700-tallets Europa. Ettersom det var et verdisystem framfor et fastlagt sett av delte oppfatninger, er det mange selvmotsigende tog \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge. Som Dorinda Outram har merket seg, opplysningstiden besto av \xc2\xabmange forskjellige spor, ulike i tid og geografi, hvor de felles m\xc3\xa5lene var framgang, toleranse, og fjerne overgrepene til kirken og staten.\xc2\xbb_NEWLINE_I Kants ber\xc3\xb8mte essay, Hva er opplysning? (1784) beskrev han opplysningstiden som ganske enkelt frihet for den enkeltes intelligens. I et bredere perspektiv utgjorde opplysningstiden en \xc3\xb8kt empirisme, vitenskapelig vitalitet, og reduksjonisme (ideen om \xc3\xa5 forklare egenskapene til ting eller organismer utefra egenskapene til byggesteinene), sammen med en \xc3\xb8kende kritikk av religi\xc3\xb8s rettroenhet._NEWLINE_Historikeren Peter Gay hevdet at opplysningen br\xc3\xb8t gjennom \xc2\xabden hellige sirkel\xc2\xbb hvis dogmer hadde begrenset tenkningen. Den hellige sirkel er et begrep som Peter Gay benytter for \xc3\xa5 beskrive den gjensidige forholdet mellom arvelig aristokrati, kirkens ledere og Bibelens tekst. Dette innbyrdes avhengige forholdet manifesterte seg selv da kongene fremmet den guddommelig rett til \xc3\xa5 styre eneveldig, \xc2\xabkonge av Guds n\xc3\xa5de\xc2\xbb, og kirken godkjente kongenes guddommelige rett, og kongene forsvarte kirken._NEWLINE_Forskeren Milan Zafirovski har argumentert at opplysningstiden var en kilde for kritiske og radikale tanker, som frihet, demokrati og fornuft som de prim\xc3\xa6re verdiene i samfunnet \xe2\x80\x94 i motsetningen til kongenes guddommelige rett. Dette synet argumenterer for at etableringen av en kontraktsmessig grunnlag av rettigheter ville f\xc3\xb8re til markedsmekanismer og kapitalisme, den vitenskapelige metode, religi\xc3\xb8s toleranse og organiseringen av stater til selvstyrte republikker via demokratiske virkemidler. I dette synet er tendensen til filosofene \xc3\xa5 benytte rasjonalitet til hvert filosofiske problem,men senere kritikere, som 1800-tallets romantikere, mente at dets m\xc3\xa5l for rasjonalitet i menneskelige anliggender var altfor ambisi\xc3\xb8s til at det kunne bli oppn\xc3\xa5dd._NEWLINE_En rekke intellektuelle bevegelser p\xc3\xa5 1800-tallet, blant annet liberalisme og nyklassisismen, sporer deres arv tilbake til opplysningstiden.\n_START_SECTION_\nMaterialisme\n_START_PARAGRAPH_\nOpplysningstiden var ikke knyttet til en bestemt filosofisk retning. I henhold til Bertrand Russell var den mer et resultat av de blodige og uavgjorte religionsstridighetene p\xc3\xa5 1600- og 1700-tallet. Prinsippet om religionsfrihet hadde allerede blitt godtatt av Spinoza og John Locke. Sistnevnte mente at toleranse i religionssp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l m\xc3\xa5tte gjelde alle, ja selv \xc2\xabpapistene\xc2\xbb (katolikkene). Selv om David Hume hadde det moro med \xc3\xa5 drive narr av religion i alminnelighet og med den katolske religion i s\xc3\xa6rdeleshet, tok han avstand fra \xc3\xa5 undertrykke andres religi\xc3\xb8se trosoppfatninger. Et konged\xc3\xb8mme av Guds n\xc3\xa5de var da ikke forenelig samtidig med demokrati og ytringsfrihet._NEWLINE_Opplysningstiden hadde bokstavelig som m\xc3\xa5l \xc3\xa5 spre lys i m\xc3\xb8rket. Det store hovedverket fra 1700-tallet er det store franske Encyklopedi. Helt bevisst vendte de franske tenkerne seg bort fra religion og metafysikk, men irreligi\xc3\xb8se var de ikke i vid forstand. Diderots syn var i slekt med Spinozas panteisme. Voltaire, som ogs\xc3\xa5 deltok i lekiskonarbeidet, var nok en bitter motstander av den institusjonaliserte kirke, men han hadde ikke oppgitt tanken p\xc3\xa5 en overnaturlig kraft, hva n\xc3\xa5 den m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re. Han gjorde s\xc3\xa5ledes narr av Gottfried Leibniz' tro p\xc3\xa5 at v\xc3\xa5r verden var den beste av alle verdener._NEWLINE_Det var de franske materialister som var mest ytterligg\xc3\xa5ende i forkastelsen av religionen. Deres l\xc3\xa6re var en videreutvikling av substansteorien til Descartes. Julien Offray de La Mettrie, opplysningstidens enfant terrible, den f\xc3\xb8rste av de franske materialister, skrev L'homme machine (1748; norsk: \xc2\xabMennesket, en maskin\xc2\xbb) hvor han forkastet Descartes' dualisme og godtok kun en substans, materien. Et fast trekk ved materien er at den er i endring. Det er ikke noe behov for en f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rsak i form av Gud, noe som La Mettrie mente var en \xc2\xaboverfl\xc3\xb8dig hypotese\xc2\xbb. Det var her Karl Marx senere fant sin inspirasjon til l\xc3\xa6ren om at \xc3\xa5nden er et biprodukt av naturen, og han var i det hele tatt inspirert av de franske materialister til \xc3\xa5 hevde at religionen var opium for folket._NEWLINE_P\xc3\xa5 grunnlag av dette gikk materialistene inn for et \xc3\xa5pent ateistisk standpunkt. Religion i alle sine former og utgaver ble betraktet som skadelig. Isteden ble fornuften framhevet som det h\xc3\xb8yeste gode. Under den franske revolusjon ble fornuften endog framhevet til Gud. Antoine Lavoisier, grunnleggeren av den moderne kjemi, ble stilt for revolusjonsdomstolen under skrekkveldet. Forsvarerne insisterte p\xc3\xa5 at han var en av Frankrikes fremste vitenskapsmenn, men domstolen slo fast at republikken ikke hadde behov for vitenskap og lot ham halshugge. Det kan ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6re et markant avslutning for opplysningstiden.\n_START_SECTION_\nRousseau\n_START_PARAGRAPH_\nInnenfor den franske opplysningstiden vokste ogs\xc3\xa5 fram en romantisk retning som var kritisk til \xc3\xa5 stole utelukkende p\xc3\xa5 fornuften. En av de fremst i denne retningen var Jean-Jacques Rousseau, som var ikke filosof i ordets egentlig betydning, unntatt i visse deler av hans politiske verker og skrifter om barneoppdragelse, men gjennom hans omfattende litter\xc3\xa6re verker fikk han stor betydning for den senere romantiske bevegelse, ved hans forsvar for f\xc3\xb8lelsenes rett mot fornuften. Samtidig inspirerte hans tanker ogs\xc3\xa5 den franske revolusjon. I 1762 utga han to viktige b\xc3\xb8ker, Om samfunnspakten (Du contrat social) som inneholdt hans politiske grunnsyn, og oppdragelsesromanen \xc3\x89mile. Begge b\xc3\xb8kene kritiserte religionen og ble forbudt. Rousseau flyktet til Sveits hvor levde under beskyttelse av Fredrik II av Preussen._NEWLINE_\xc2\xabMennesket er f\xc3\xb8dt fritt, og det er overalt i lenker\xc2\xbb, hevdet Rousseau i Om samfunnspakten. Med dette mente han at man hadde innrettet politiske systemer som ikke tillot mennesket \xc3\xa5 leve fritt. I det \xc3\xb8yeblikk som menneskene overf\xc3\xb8rte sine rettigheter til samfunnet som en helhet, taper de sine individuelle rettigheter. Rousseau argumenterte for at mennesket hadde det best i sin naturtilstand, men at sivilisasjonen og samfunnet hadde \xc3\xb8delagt det. Hvis dette var sant \xe2\x80\x94 Rousseau p\xc3\xa5stod aldri at vi kunne vende tilbake til denne opprinnelige, rene naturtilstand \xe2\x80\x94 fantes det s\xc3\xa5 en m\xc3\xa5te hvorved man kunne bevare menneskets naturlige frihet p\xc3\xa5 i det moderne samfunn.\n_START_SECTION_\nBerkeley\n_START_PARAGRAPH_\nGeorge Berkeleys fremst bidrag var en teori som han kalte for \xc2\xabimmaterialisme\xc2\xbb, men som andre senere har kalt for subjektiv idealisme. Denne teorien fornektet eksistensen av materiell substans og isteden forfektet at famili\xc3\xa6re objekter som bord og stoler er kun ideer i sinnene og kan s\xc3\xa5ledes ikke eksistere uten \xc3\xa5 bli fornemmet. Fysiske objekter \xc2\xabesse est percipi\xc2\xbb (\xc2\xab\xc3\xa5 v\xc3\xa6re er \xc3\xa5 bli oppfattet\xc2\xbb). Han er ogs\xc3\xa5 kjent for sin kritikk av abstraksjon, en viktig premiss i hans argument for immaterialismen._NEWLINE_Bemerkelsesverdig er de skrifter som Berkeleys ry som filosof hviler p\xc3\xa5 ble alle forfattet i Berkeleys f\xc3\xb8rste \xc3\xa5r som nyutdannet magister. Bare 24 \xc3\xa5r gammel utga han sin f\xc3\xb8rste \xe2\x80\x94 og siste filosofiske verk, Tre dialoger mellom Hylas og Filonous, i 1713. Avhandlingen best\xc3\xa5r av en lengre innledning og en Del I \xe2\x80\x94 og ikke mer. Han hadde planer om \xc3\xa5 skrive Del II, men det ble det imidlertid aldri noe av. Et utkast til Del II skal Berkeley senere ha mistet under et opphold i Italia en gang rundt 1740.\n_START_SECTION_\nHume\n_START_PARAGRAPH_\nDavid Hume var en skotsk filosof, historiker, \xc3\xb8konom og essayist, og s\xc3\xa6rlig kjent for sin filosofiske empirisme og skeptisisme. Han sto sentral i den skotske opplysningstid og samtid som en av de betydeligste filosofer i vestlige filosofi. Han blir ofte gruppert sammen med John Locke, George Berkeley og andre britiske empirister._NEWLINE_I begynnelsen av hans En unders\xc3\xb8kelse av den menneskelige forstand (1739) strebet Hume \xc3\xa5 skape en total naturalistisk \xc2\xabvitenskap om mennesket\xc2\xbb som unders\xc3\xb8kte det psykologiske grunnlaget for menneskelig natur. I sterk opposisjon til rasjonalistene som gikk forut ham, i s\xc3\xa6rdeleshet Descartes, konkluderte han at begj\xc3\xa6r framfor fornuft styrte menneskelig oppf\xc3\xb8rsel, i en ber\xc3\xb8mt spissformulering: \xc2\xabFornuft er, og burde v\xc3\xa6re kun f\xc3\xb8lelsenes slave\xc2\xbb. I et annet avsnitt sier han: \xc2\xabAll v\xc3\xa5r tenknings materiale stammer enten fra ytre eller indre fornemmelser; det er bare blandingen og sammensetningen av dette materialet som h\xc3\xb8rer under sinnet og viljen. Eller for \xc3\xa5 uttrykke meg i filosofisk terminologi: alle v\xc3\xa5re forestillinger eller svakere oppfatninger er gjengivelser av v\xc3\xa5re inntrykk eller mer livaktige oppfatninger.\xc2\xbb_NEWLINE_Kant har kreditert Hume for \xc3\xa5 ha vekket ham fra hans \xc2\xabdogmatiske slumring\xc2\xbb og Hume har vist seg som en meget innflytelsesrik for p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende filosofi, s\xc3\xa6rlig innenfor utilitarisme, logisk positivisme, p\xc3\xa5 William James, vitenskapsfilosofien, tidlig analytisk filosofi, kognitiv filosofi og andre tankebevegelser.\n_START_SECTION_\nKant\n_START_PARAGRAPH_\nEtter Descartes kom den filosofiske utvikling til \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge to hovedstr\xc3\xb8mmer: de ulike kontinentale og rasjonelle systemer, og den engelske erfaringsfilosofi. Det var i lesningen av David Hume at Immanuel Kant v\xc3\xa5knet fra sine dogmatiske slummer, if\xc3\xb8lge ham selv. Istedenfor \xc3\xa5 fors\xc3\xb8ke \xc3\xa5 forklare begrepene ved hjelp av erfaringen, tar Kant fatt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 forklare erfaringen ved hjelp av v\xc3\xa5re begreper. Kants teori er, innr\xc3\xb8mmet Bertrand Russell, \xc2\xabvanskelig, innviklet og ofte problematisk\xc2\xbb, men han fikk stor betydning p\xc3\xa5 all senere filosofi. Det er vanskelig \xc3\xa5 lage et sammendrag av Kants komplekse tanker, men her er et inntrykk._NEWLINE_Det m\xc3\xa5 skilles mellom det som framkaller kunnskapen, og den form som denne kunnskapen antar. Selv om kunnskapen oppst\xc3\xa5r gjennom erfaringen, stammer den ikke fra denne alene. Sanseerfaring er n\xc3\xb8dvendig, men ikke tilstrekkelig for v\xc3\xa5r kunnskap. Den form kunnskapen tar, og hvordan de dannes til kunnskap, kommer fra noe annet fra erfaringen. De kunnskaper som er prinsipielt uavhengig av erfaringen kaller Kant for \xc2\xaba priori\xc2\xbb, og alt det \xc3\xb8vrige som faktisk kommer fra erfaringen kaller han for \xc2\xaba posteriori\xc2\xbb. Hume mente disse var identiske, men Kant mente de var forskjellige, skj\xc3\xb8nt de delvis overlappet hverandre. Tilsvarende var Kants oppdeling av verden i \xc2\xabtingen for oss\xc2\xbb og \xc2\xabtingen i seg selv\xc2\xbb (et aspekt ved hans transcendentale idealisme). _NEWLINE_Tingene i seg selv [Ding an sich] er virkeligheten i seg selv, som den er utenfor v\xc3\xa5r erkjennelse, og alts\xc3\xa5 uerkjennelig, da vi ikke kan erkjenne utenfor v\xc3\xa5r erkjennelse. For oss mennesker er der kun tingene for oss, det vil si den m\xc3\xa5te tingene i seg selv framtreder for oss. Den fysiske virkelighet framtreder for oss i tid og rom, det vil si igjennom et medium (v\xc3\xa5re erkjennelsesformer).\n_START_SECTION_\nHegel\n_START_PARAGRAPH_\nGeorg Wilhelm Friedrich Hegel ble skoledannende innenfor den s\xc3\xa5kalte kontinentale filosofi. Hans livsverk besto i utviklingen av et stort filosofisk system som han selv beskrev som absolutt idealisme. Det var Hegel som satte dialektikken i system og foreslo den som den drivende kraft i b\xc3\xa5de den logiske og historiske utvikling: \xc2\xabHele filosofien svarer til en sirkel av sirkler\xc2\xbb. Hegel har blitt karakterisert som h\xc3\xb8ydepunktet for den tyske idealisme som fremmet s\xc3\xa5 prominente navn som Kant, Fichte, Schleiermacher og Hegels venn Schelling. Han fikk stor betydning for senere filosofer som Arthur Schopenhauer og Friedrich Nietzsche, foruten for Karl Marx' historiske materialisme._NEWLINE_\xc3\x85ndens fenomenologi (1807) er Hegels f\xc3\xb8rste st\xc3\xb8rre verk, og kanskje ogs\xc3\xa5 det meste interessant, og samtidig ogs\xc3\xa5 hans mest dunkle. I motsetning til hans senere tekster er dette skrevet ned i all hast og b\xc3\xa6rer preg av improvisasjon. Filosofisk er det vanskelig tilgjengelig, men inneholder litter\xc3\xa6re kvaliteter og en friskhet som hans senere tekster mangler. Marx var en stor beundrer og benyttet det som utgangspunkt for sin egen filosofi. Hegel gir her en framstilling om hvordan mennesket omformer naturen ved sitt arbeid, noe som ogs\xc3\xa5 tiltalte til de senere eksistensialistiske filosofer: at mennesket danner seg selv. Teksten er dunkel og uklar, ikke minst ved at Hegel leker seg med ord og begrepsdannelser, eksempelvis benytter han seg av likheten mellom \xc2\xabbeiherspielen\xc2\xbb (spille inn, spille ved siden av) og \xc2\xabBeispiel\xc2\xbb (eksempel); og \xc2\xabdas Meinen\xc2\xbb som spiller p\xc3\xa5 likheten mellom \xc2\xabmein\xc2\xbb (min) og \xc2\xabMeinung\xc2\xbb (mening)._NEWLINE_Et avsnitt kan gi et inntrykk av tekstens tendens, her fra innledningen til kapittelet Uvisshetens subjekt: \xc2\xabKraften ved den sansemessige visshets sannhet ligger alts\xc3\xa5 n\xc3\xa5 i jeg'et, i umiddelbarheten til min seende, h\xc3\xb8rende virksomhet, osv. Vi avholder det enkelte Her og N\xc3\xa5 som vi mener, fra \xc3\xa5 forsvinne ved at Jeg holder dem fast. N\xc3\xa5 er dag fordi jeg ser den: Her er et tre av samme grunn Men i dette for-hold erfarer den sansemessige visshet den samme dialektikk som i det forg\xc3\xa5ende. Jeg, denne, ser treet og fastholder treet som Her; et annet jeg ser imidlertid huset og fastholder at Her ikke er et tre, men snarere et hus. Begge sannheter har den samme troverdighetsgrunn, nemlig den seende virksomhets umiddelbarhet og begges sikkerhet og forsikring om sin kunnskap: den ene sannhet forsvinner i den andre.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nMotreaksjonen\n_START_PARAGRAPH_\nFelles for opplysningstiden og 1700-tallets filosofi var knyttet til en voksende kunnskap og tro p\xc3\xa5 vitenskapen. Vitenskapens resultater endret Vest-Europas liv. Framfor f\xc3\xb8lelser ble fornuften fremmet, og protestantismen hevdet at alle mennesker skulle bruke sin egen d\xc3\xb8mmekraft i religi\xc3\xb8se sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. Av den grunn var det viktig at Bibelen ble oversatt fra kirkens liturgiske spr\xc3\xa5k latin og til folkespr\xc3\xa5kene slik at alle som kunne lese ogs\xc3\xa5 kunne lese Den hellige skriften._NEWLINE_ _NEWLINE_Opplysningstiden startet i Frankrike, og det var i Frankrike motreaksjonen p\xc3\xa5 hyllesten til fornuften dukket opp. I Frankrike kom det isteden romantikken, en dyrkelse av f\xc3\xb8lelsene som en reaksjon til rasjonalismens kj\xc3\xb8lige objektivitet. Istedenfor trygghet s\xc3\xb8kte man det usikre og de farefulle eventyrene. Bedagelighet ble avvist som nedverdigende. Herfra stammer tanken om det idealiserte livet p\xc3\xa5 landet i kontakt med naturen. Den fattigdom man s\xc3\xb8kte var f\xc3\xb8rst og fremst en reaksjon p\xc3\xa5 industrialismens unektelig stygge vesen, og under innflytelse av marxismen fikk senere industriproletariatet en egen romantisk definisjon._NEWLINE_Med romantikken kom en forsterket nasjonalisme. 1700-tallets filosofi og vitenskap hadde v\xc3\xa6rt fri for nasjonalisme og opplysningstiden kjente ingen grenser. Romantikken skjerpet derimot de nasjonale forskjeller og favoriserte uklare tanker om det folkelige og nasjonens sjel. England var beskyttet bak sine naturlige grenser. Frankrike var omgitt av fiendskap og fikk problemer med \xc3\xa5 utvikle en fransk identitet f\xc3\xb8r Napoleon. Tyskland, med sine mange fyrsted\xc3\xb8mmer, f\xc3\xb8lte seg truet av Frankrike, og en voldsom oppsvulmet nasjonalf\xc3\xb8lelse blomstret som resulterte i frihetskrigen av 1813. Preussen ble et tysk samlingspunkt."