b"\n_START_ARTICLE_\nGeorg Zo\xc3\xabga\n_START_SECTION_\nStudier, reiser og ankomst til Roma\n_START_PARAGRAPH_\nHan studerte f\xc3\xb8rst filosofi, men etter hvert ble det alt overveiende klassiske studier under Christian Gottlob Heyne. Etter tre \xc3\xa5rs opphold i G\xc3\xb6ttingen begynte Zoega p\xc3\xa5 universitetet i Leipzig, men f\xc3\xb8r det gjorde han en reise over Z\xc3\xbcrich og Wien til Italia (juni-august 1776), hvor hans familie opprinnelig stammet fra. Han oppholdt seg i Venezia og s\xc3\xa6rlig i Roma. Etter \xc3\xa5 ha avsluttet sine studier i Leipzig kom han i mai 1777 hjem. I 1779 fikk han oppgaven \xc3\xa5 ledsage den unge kammerjunker A.C. von Heinen p\xc3\xa5 en utenlandsreise. De oppholdt seg f\xc3\xb8rst i G\xc3\xb6ttingen (juli 1779- mars 1780), hvor Zoega hos Heyne h\xc3\xb8rte arkeologiske forelesninger, etter det i Wien, Venezia, Roma og Napoli. P\xc3\xa5 hjemveien var de igjen i Roma et par m\xc3\xa5neder, men fra Torino m\xc3\xa5tte de p\xc3\xa5 grunn av d\xc3\xb8dsfall i von Heinens familie reise rett hjem. Spesielt i Roma studerte Zoega med veldig flid monumentene og samlet dessuten arkeologiske opplysninger for Heyne. I G\xc3\xb6ttingen fikk Zoega p\xc3\xa5 hjemreisen anbefalinger med fra Heyne, og etter han at kom tilbake til K\xc3\xb8benhavn (juli 1781) henvendte han seg til Ove H\xc3\xb8egh-Guldberg, som aktivt  tok seg av ham. Det ble bestemt, at Zoega skulle gj\xc3\xb8re en studiereise p\xc3\xa5 to \xc3\xa5r bekostet av kongen for s\xc3\xa5 ved hjemkomsten \xc3\xa5 bli ansatt ved det renoverte kongelige myntkabinett. I mai 1782 startet han i sitt 27. \xc3\xa5r denne reise, som aldri f\xc3\xb8rte ham hjem igjen. Fem m\xc3\xa5neder studerte han i myntkabinettet i Wien under den ber\xc3\xb8mte numismatiker Joseph Hilarius Eckhel; i desember reiste han til Italia og kom 30. januar 1783 til Roma. Han var blitt anbefalt for Stefano Borgia, som seinere ble kardinal og som eide store samlinger, is\xc3\xa6r p\xc3\xa5 godset sitt i Velletri. P\xc3\xa5 hans oppfordring utarbeidet Zoega med grunnlag av hans samling en beskrivelse av de romerske keisermynter fra Egypt. Denne boken utkom allikevel f\xc3\xb8rst i 1787 i Roma under tittelen Numi Aegyptii imperatorii og var et modent og utmerket verk med en mengde selvstendige studier og gode avbildninger. Etter planen skulle Zoega p\xc3\xa5 hjemreisen bes\xc3\xb8ke Frankrike og England; han n\xc3\xa5dde ogs\xc3\xa5 i mai 1784 fram til Paris og studerte i myntkabinettet der. Han fikk imidlertid den veldig nedsl\xc3\xa5ende nyheten om Guldbergs fall, og i stedet for \xc3\xa5 avslutte reisen etter planen vendte han straks tilbake til Roma, som deretter ble hans hjem. Her hadde han allerede 7. august 1783 i hemmelighet giftet seg med den skj\xc3\xb8nne Maria Pietruccioli, datter av en maler i Roma, og han hadde forut for det g\xc3\xa5tt over til den katolske tro. Dette ble n\xc3\xa5 meldt til K\xc3\xb8benhavn, akkurat mens Zoegas venner arbeidet ivrig for \xc3\xa5 sikre ham en stilling hjemme, og bare ved s\xc3\xa6rlig velvilje s\xc3\xa5 man fra regjeringens side bort fra disse skritt av Zoega og tilb\xc3\xb8d ham gunstige vilk\xc3\xa5r i K\xc3\xb8benhavn og hjelp til reisen. Men han hadde allerede bundet seg i Roma, i det han hadde mottatt et tilsagn fra pave Pius VI om en \xc3\xa5rlig underst\xc3\xb8ttelse og en seinere fordelaktig ansettelse.\n_START_SECTION_\nVitenskapelig arbeid i Roma\n_START_PARAGRAPH_\nArbeidet med keisermyntene fra Egypt hadde f\xc3\xb8rt Zoega inn i inng\xc3\xa5ende studier av egyptiske oldsaker, men det som opprinnelig hadde f\xc3\xb8rt Zoega til Italia, var allikevel klassiske arkeologi, som han ogs\xc3\xa5 hele tiden hadde dyrket ved siden av de egyptiske studier. Roma var den gang stedet, hvor den greske og romerske oldtidskunsten best kunne studeres, og Zoega skaffet seg med sin utrolige flid i \xc3\xa5renes l\xc3\xb8p kunnskap til s\xc3\xa5 godt som alt, som fantes i Roma og omegn av oldtidens monumenter og kunstverk. Og han var tidlig klar over oppgaven, som l\xc3\xa5 foran ham, \xc3\xa5 kritisk ordne alle de enkelte monumenter, avbilde dem og ledsage dem med en opplysende kommentar og dermed skape et grunnlag for vitenskapelig bruk av disse oldtidsverk for \xc3\xa5 forklare fortidens liv og kunst. Som forarbeid til dette laget han et ekstrakt av hele den greske og romerske litteratur. Av alt som hadde betydning for forst\xc3\xa5elsen og forklaringen av monumentene og kunstfremstillingene, slik at han uhindret kunne foreta systematiske beskrivelser av alle oldtidsverk, som han hadde mulighet til at f\xc3\xa5 at se. Blant disse minnesmerker hadde han en s\xc3\xa6rlig forkj\xc3\xa6rlighet for relieffene, hvor ikke bare kunsten, men like mye det mangfoldige innholdet tiltrakk ham. Men f\xc3\xb8rst i de to siste \xc3\xa5rene av Zoegas liv b\xc3\xb8d det seg mulighet til \xc3\xa5 f\xc3\xa5 et slik verk frem; det ble utgitt heftevis, og det kom ut i alt 115 stykker, som allikevel bare var en mindre del av det planlagte verket; de inneholdt relieffer fra Palazzo og Villa Albani (Li bassirilievi antichi di Roma, to bind, Roma 1808). Zoegas italienske tekst er ikke bare beskrivelser, men behandler i blant om enkelte guders eller helters myter under ett. Han voktet strengt over, at avbildningene ble tro og n\xc3\xb8yaktige. Av hans mindre avhandlinger om klassisk arkeologi (oversatte p\xc3\xa5 tysk av Friedrich Gottlieb Welcker i Georg Zoegas Abhandlungen, G\xc3\xb6ttingen 1817) var flere ment til opplesing i det romerske institutt, noen var ogs\xc3\xa5 i dansk oversettelse tatt med i Videnskabernes Selskabs skrifter 1800 og de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nGradvist bedre ansettelsesvilk\xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nForholdene for Zoega i Roma til \xc3\xa5 fullf\xc3\xb8re sine store vitenskapelige arbeider ble etterhvert vanskelige. Hans bekjentskap med Borgia hadde riktignok raskt skaffet ham god st\xc3\xb8tte, og han fant venner blant danskene, som studerte i Roma, for eksempel Friedrich M\xc3\xbcnter, s\xc3\xb8steren hans Friederike Brun, N.I. Schow og Christian Ramus. Men \xc3\xa5 oppn\xc3\xa5 en fast eller god stilling lykkes ham bare seint og delvis. Han fikk l\xc3\xb8nn av Paven, bidrag fra den danske kronprins og arveprinsen og et honorar fra Kunstakademiet for \xc3\xa5 sende m\xc3\xa5nedlige rapporter til det om kunstens tilstand i Italia. I 1798 ble Zoega ansatt som kongelig dansk agent (konsul) i Roma med l\xc3\xb8nn. Seinere ble han etter sitt \xc3\xb8nske i 1802 utnevnt til professor i arkeologi ved universitetet i Kiel, men han kunne ikke p\xc3\xa5 grunn av sin helbreds og sin families skyld komme bort fra Roma, og i 1804 ble det s\xc3\xa5 bestemt, at Zoega skulle bli i Roma med professorl\xc3\xb8nn. Det ble begrunnet av hensynet til hans vitenskapelige arbeider og den nytte, hans kunnskaper og veiledning kunde bringe danske reisende videnskapsmenn og kunstnere. Denne siste virksomheten opptok mye av Zoegas tid, og han utarbeidet med den for \xc3\xb8ye en romersk topografi, som han ikke rakk \xc3\xa5 utgi (en del av det er trykt i Georg Zoegas Abhandlungen). Blant de danske kunstnere i Roma var det Bertel Thorvaldsen som skyldte Zoega mest, dels pga. hans kunnskap om antikken, og  dels ved den kloke kritikk av hans arbeider som Zoega ga ham. Zoega m\xc3\xa5tte stadig kjempe med d\xc3\xa5rlig helbred, og i hjemmet sitt hadde han ogs\xc3\xa5 mye sorg og andre ulemper og ergrelser; av de elleve barna, hans hustru hadde f\xc3\xb8dt ham, overlevde kun tre deres foreldre; pleie av barna la ofte beslag p\xc3\xa5 Zoegas krefter, moren ble etterh\xc3\xa5nden ogs\xc3\xa5 meget svak (d\xc3\xb8d 6. januar 1807). Hans egen siste sykdom var kortvarig, 10. februar 1809 d\xc3\xb8de han i Roma og ble begravd i kirken Sant'Andrea delle Fratte."