b'\n_START_ARTICLE_\nZenon fra Elea\n_START_SECTION_\nLiv\n_START_PARAGRAPH_\nSv\xc3\xa6rt lite er kjent om Zenons liv. Det viktigste kilden til biografisk informasjon om ham er skrevet et \xc3\xa5rhundre etter hans d\xc3\xb8d. Det er Platons dialog som ble kalt for Parmenides. I dialogen beskriver Platon et bes\xc3\xb8k til Athen som Zenon og Parmenides p\xc3\xa5 en tid da Parmenides var \xc2\xabrundt 65\xc2\xbb, Zenon var \xc2\xabnesten 40\xc2\xbb og Sokrates var \xc2\xaben meget ung mann\xc2\xbb. Hvis man antar at Sokrates\xe2\x80\x99 alder var rundt tyve \xc3\xa5r, og hans f\xc3\xb8dsels\xc3\xa5ret var 470 f.Kr. vil det gi en antatt f\xc3\xb8dsels\xc3\xa5r i ca. 490 f.Kr. for Zenon._NEWLINE_Platon forteller at Zenon var \xc2\xabh\xc3\xb8y og rettskaffen \xc3\xa5 se p\xc3\xa5\xc2\xbb og var \xc2\xabi sin ungdoms dager ... etter sigende elsket av Parmenides\xc2\xbb._NEWLINE_Andre kanskje langt mindre p\xc3\xa5litelige detaljer om Zenons liv er gitt ved Diogenes La\xc3\xabrtius i hans Liv og meninger av eminente filosofer (gresk: \xce\x92\xce\xaf\xce\xbf\xce\xb9 \xce\xba\xce\xb1\xe1\xbd\xb6 \xce\xb3\xce\xbd\xe1\xbf\xb6\xce\xbc\xce\xb1\xce\xb9 \xcf\x84\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xe1\xbc\x90\xce\xbd \xcf\x86\xce\xb9\xce\xbb\xce\xbf\xcf\x83\xce\xbf\xcf\x86\xce\xaf\xe1\xbe\xb3 \xce\xb5\xe1\xbd\x90\xce\xb4\xce\xbf\xce\xba\xce\xb9\xce\xbc\xce\xb7\xcf\x83\xce\xac\xce\xbd\xcf\x84\xcf\x89\xce\xbd), hvor det blir rapportert at han var s\xc3\xb8nn av Teleutagoras, men ble den adopterte s\xc3\xb8nnen til Parmenides, var \xc2\xabdyktig i \xc3\xa5 argumentere begge sider av ethvert sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l, den allsidige kritiker\xc2\xbb, og at han ble arrestert og kanskje drept i hendene p\xc3\xa5 en tyrann p\xc3\xa5 Elea._NEWLINE_I henhold til Plutark fors\xc3\xb8kte Zenon \xc3\xa5 drepe tyrannen Demylus, men feilet i fors\xc3\xb8ket, \xc2\xabmed sine egne tenner beit han av hans tunge, og spyttet den inn i tyrannens ansikt.\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nVerker\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om mange antikke forfattere viser til Zenons skrifter har ingen av dem overlevd intakt._NEWLINE_Platon sier at Zenons skrifter ble \xc2\xabbrakt til Athen for f\xc3\xb8rste gang ved anledningen av\xc2\xbb bes\xc3\xb8ket til Zenon og Parmenides, og Platon lar ogs\xc3\xa5 Zenon si at dette verket \xc2\xabvar ment \xc3\xa5 beskytte argumentene til Parmenides\xc2\xbb. Platon har Sokrates gj\xc3\xb8re en parafrase av \xc2\xabf\xc3\xb8rste p\xc3\xa5stand av det f\xc3\xb8rste argumentet\xc2\xbb av Zenons verk som f\xc3\xb8lgende: \xc2\xabom v\xc3\xa6ren er mange, m\xc3\xa5 det b\xc3\xa5de v\xc3\xa6re likt og ulikt, og det er umulig, for hverken kan det v\xc3\xa6rt like v\xc3\xa6re ulikt, heller ikke det ulike likt\xc2\xbb._NEWLINE_I henhold til Proklos p\xc3\xa5 side 29 i hans Kommentar p\xc3\xa5 Platons Parmenides har Zenon skrevet \xc2\xabikke mindre enn f\xc3\xb8rti argumenter som avsl\xc3\xb8rer motsigelser\xc2\xbb, men kun ni er kjent i dag._NEWLINE_Zenons argumenter er kanskje de f\xc3\xb8rste eksempler p\xc3\xa5 en bevismetode kalt for reductio ad absurdum, bokstavelig mening er \xc3\xa5 redusere inntil det absurde. Parmenides skal ha sagt \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt den f\xc3\xb8rste som benyttet denne argumentsstilen, og ble snart kjent som epicheirema. I bok VII av hans Topica sier Aristoteles at et epicheirema er en dialektisk syllogisme (slutning). Den er forbinder stykker av fornuft med hva en motspiller har framlagt som sant. Motspilleren fors\xc3\xb8ker \xc3\xa5 bryte ned den dialektiske syllogismen. Denne destruktive metoden for argument blir opprettholdt av ham i en slik grad at Seneca den yngre kommenterte det noen f\xc3\xa5 \xc3\xa5rhundrer senere: \xc2\xabOm jeg overtok etter Parmenides er det intet tilbake, unntatt Ett; om jeg overtok etter Zenon, er ikke en gang Ett tilbake.\xc2\xbb'