b'\n_START_ARTICLE_\nVerapoly erkebisped\xc3\xb8mme\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nAngamaly erkebisped\xc3\xb8mme ble skilt ut fra Cochin bisped\xc3\xb8mme i 1599 spesifikt for de tomaskristne i Kerala. For \xc3\xa5 fremheve kristendommens lange historie i dette omr\xc3\xa5det, fikk det status som erkebisped\xc3\xb8mme, selv om det var suffragan under Goa metropolitanbisped\xc3\xb8mme. Bispesetet l\xc3\xa5 f\xc3\xb8rst i Angamaly, senteret for de tomaskristne, men ble allerede \xc3\xa5ret etter flyttet til Cranganore (dagens Kodungallur) og bisped\xc3\xb8mmet omd\xc3\xb8pt til Cranganore bisped\xc3\xb8mme. De katolske erkebiskopene av Angamaly/Cranganore viste imidlertid ikke mye interesse for de tomaskristnes tro og liturgi, og pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 konvertere dem til den latinske ritus. Dette f\xc3\xb8rte i 1653 til et oppr\xc3\xb8r, der de tomaskristne sverget \xc3\xa5 aldri mer underordne seg romersk-katolske biskoper, og ordinerte sin egen biskop._NEWLINE_Pave Alexander VII sendte derp\xc3\xa5 karmelittiske misjon\xc3\xa6rer for \xc3\xa5 forhandle med de tomaskristne om en gjenopptagelse av samarbeidet. 1659 opprettet paven et eget apostolisk vikariat, det apostoliske vikariatet Malabar, som var uavhengig av det portugisiske hierarkiet (dvs. erkebiskopen av Cranganore og metropolitten i Goa) og i stedet direkte underlagt Den hellige stol. 1662 vendte omtrent halvparten av de tomaskristne tilbake til den katolske kirke, noe som ga opphav til den syro-malabariske kirke, som bruker den opprinnelige \xc3\xb8stsyriske ritus, men aksepterer paven som \xc3\xa5ndelig overhode. Resten av de tomaskristne inngikk i 1665 en union med den syrisk-ortodokse kirke (se den syrisk-ortodokse kirke av Malankara)._NEWLINE_1709 endret vikariatet navn til det apostoliske vikariatet Verapoly etter setet Verapoly (dagens Varappuzha). P\xc3\xa5 grunn av konflikten mellom det portugisiske patronatssystemet og Den hellige stol opphevet paven Cranganore og Cochin (erke)bisped\xc3\xb8mme i 1838 og la begge til vikariatet Verapoly. Vikariatet omfattet dermed hele Kerala, og hadde dessuten f\xc3\xa5tt ansvaret for b\xc3\xa5de latinsk- og \xc3\xb8stsyrisk-rituelle katolikker. Vikariatene Quilon og Mangalore ble utskilt fra Verapoly i hhv. 1845 og 1853._NEWLINE_Ved omorganiseringen av det katolske hierarkiet i 1886 ble Verapoly opph\xc3\xb8yet til Verapoly erkebisped\xc3\xb8mme med Quilon sum suffraganbisped\xc3\xb8mme. Cochin bisped\xc3\xb8mme ble samtidig gjenopprettet (dog ikke Cranganore). \xc3\x85ret etter ble to nye vikariater for de syro-malabariske katolikkene skilt ut: Kottayam og Trichur. Verapoly erkebisped\xc3\xb8mme var dermed blitt rent latinsk-rituelt._NEWLINE_1904 ble bispesetet flyttet til Ernakulam, som i dag (i likhet med Verapoly/Varappuzha) er en bydel av Cochin/Kochi. De siste territorielle endringene som skjedde var utskillelsen av Vijayapuram bisped\xc3\xb8mme og Kottapuram bisped\xc3\xb8mme i 1930 resp. 1987. Erkebisped\xc3\xb8mmet fikk sin f\xc3\xb8rste indiskf\xc3\xb8dte erkebiskop (Joseph Attipetty) i 1934.'