b"\n_START_ARTICLE_\nFrederic John Napier Thesiger\n_START_SECTION_\nTidlige liv\n_START_PARAGRAPH_\nThesiger ble f\xc3\xb8dt den 12. august 1868 i London i England, som s\xc3\xb8nn av Frederic Thesiger, 2. baron Chelmsford og Adria Heath. Han ble utdannet ved Winchester College og fortsatte i 1887 ved Magdalen College i Oxford. Han ble uteksaminert med en Bachelor of Arts with first-class honours in law i 1891 og oppn\xc3\xa5dde senere en mastergrad (MA) i 1894. Thesiger ble valgt som fellow av All Souls College (1892\xe2\x80\x931899). I 1893 ble han called to the Bar ved Inner Temple for \xc3\xa5 praktisere juss. Han gikk inn i h\xc3\xa6rens frivillige styrke som en offiser i den 1. frivillige bataljon av Dorsetshire Regiment, og han ble forfremmet til  kaptein den 13. september 1902._NEWLINE_Han var en aktiv cricketspiller og var kaptein for Oxford XI og spilte ogs\xc3\xa5 for Middlesex._NEWLINE_Han var medlem av London County Council mellom 1904 og 1905 samt igjen som oldermann fra 1913 og 1919.\n_START_SECTION_\nGuvern\xc3\xb8r i Queensland\n_START_PARAGRAPH_\nDen 9. april 1905 d\xc3\xb8de hans far og han etterfulgte ham som den 3. baron Chelmsford av Chelmsford. I juli 1905 aksepterte han utnevnelsen som guvern\xc3\xb8r i Queensland i Australia. Han ankom i Brisbane og ble tatt i ed den 20. november. Hans periode var dominert av konflikten mellom Legislative Council og Legislative Assembly samt fremveksten av tre jevnt fordelte partier i underhuset._NEWLINE_Etter valget i 1907 ble William Kidston, som hadde grunnlagt sitt eget parti, Premier av Queensland med st\xc3\xb8tte fra Arbeiderpartiet. Det lovgivende r\xc3\xa5det, som p\xc3\xa5 den tiden var et utnevnt r\xc3\xa5d, nektet Kidstons sine lovgivningsprogrammer som omhandlet valgreformer og l\xc3\xb8nnsfastsetting. Kidston deretter forespute Chelmsford til \xc3\xa5 utnevne nok medlemmer til r\xc3\xa5det slik at hans lovendringer kunne bli godkjent. Chelmsford nektet \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re dette med henvisning til at han ikke hadde nok mandat fra folket til \xc3\xa5 utf\xc3\xb8re slike endringer. Kidston leverte inn sin oppsigelse i protest og Chelmsford ba derettere opposisjonens leder, Robert Philp om \xc3\xa5 etablere en regjering, som \xc3\xb8yeblikkelig ble nedstemt i den lovgivende forsamlingen. Chelmsford ga deretter Philp oppl\xc3\xb8sningsrett, selv om parlamentet kun var seks m\xc3\xa5neder gammelt. P\xc3\xa5 grunn av at statens budsjett ble avvist av Kidston steppet Chelmsford inn og benyttet sin delegerte makt for \xc3\xa5 sikre et budsjett inntil valget._NEWLINE_Kidston returnerte i posisjon som et resultat av valget i 1908. Den nye forsamlingen fremmet et forslag som kritiserte Chelmsfords handling og det ble viden spekulert i at han ville bli kalt tilbake. Dog det resulterte i intet. P\xc3\xa5 tross av anerkjennelse at deres representanter hadde v\xc3\xa6rt feilaktige i \xc3\xa5 godkjenne oppl\xc3\xb8sning, var Colonial Office og den britiske regjeringen i fav\xc3\xb8r med guvern\xc3\xb8ren. Chelmsfords periode gikk ut rett etter at Kidston trakk seg fra Arbeiderpartiregjeringen og dannet en koalisjon med Philps Konservative.\n_START_SECTION_\nGuvern\xc3\xb8r i New South Wales\n_START_PARAGRAPH_\nI mai 1909 aksepterte Thesiger utnevnelsen som guvern\xc3\xb8r i New South Wales og ble tatt i ed i Government House den 28. mai 1909. I motsetning til i Queensland, var hans periode i forhold ganske stabil og var preget av gode relasjoner med delstatsregjeringen. I begynnelsen av hans periode var Charles Wade, fra Commonwealth Liberal Party, f\xc3\xb8rsteminister. Etter valget i 1910 tapte Wades liberalere for arbeiderpartiet ledet av James McGowen som ble tatt i ed som leder av delstatens f\xc3\xb8rste arbeiderpartiregjering. P\xc3\xa5 tross av sin konservative bakgrunn klarte Thesiger greit \xc3\xa5 komme overens med arbeiderpartiregjeringen. Thesiger ble venn med justisminister William Holman, som delte hans kj\xc3\xa6rlighet for musikk og som var en kompetent bratsjist. Thesiger oppfordret til kammerkonserter i Government House. Han sa om regjeringen: \xc2\xabJeg har aldri hatt en samling av ministre som det var en st\xc3\xb8rre glede \xc3\xa5 arbeide sammen med. De er stillfarne, beskjedne og arbeidsomme, og har og har f\xc3\xa5tt goodwill og departementenes lojalitet.\xc2\xbb Fra 21. desember 1909 til 27. januar 1910 fungerte Thesiger som Administrator of the Commonwealth n\xc3\xa5r Australias generalguvern\xc3\xb8r William Ward var i permisjon._NEWLINE_Fra april til november 1911 var Chelmsford tilbake i England p\xc3\xa5 oversj\xc3\xb8isk perminsjon og klarte p\xc3\xa5 grunn av dette \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 den st\xc3\xb8rre politisk krise i New South Wales. I juli 1911 trakk to arbeiderpartimedlemmer seg i protest over landreformer noe som resulterte i at McGowens regjering hadde minoritetsst\xc3\xb8tte i forsamlingen. Holman, som var fungerende Premier da McGowen hadde permisjon (b\xc3\xa5de Chelmsford og McGowen deltok p\xc3\xa5 kroningen av Kong Georg V), spurte Viseguvern\xc3\xb8r av New South Wales, Sir William Cullen, til \xc3\xa5 forlenge parliamentet inntil bivalget ble avholdt. Cullen nektet dette da han ikke s\xc3\xa5 noe behov for ham i \xc3\xa5 agere da regjeringen fortsatt hadde husets st\xc3\xb8tte og at guvern\xc3\xb8ren ikke hadde noen diskresjon i denne sammenheng. Holman avviste dette og, n\xc3\xa5r parliamentet fortsatte, leverte inn sin avskjedss\xc3\xb8knad med sin regjering og forsamlingens president. Holman videre nektet \xc3\xa5 gi Cullen r\xc3\xa5det om \xc3\xa5 sp\xc3\xb8rre opposisjonens leder, Wade, til \xc3\xa5 sette sammen en regjering. Cullen gjorde s\xc3\xa5 allikevel. Wade var skeptisk og klar over at hvis han aksepterte s\xc3\xa5 ville han ogs\xc3\xa5 danne en minoritetsregjering. Wade fortalte Cullen at han kunne bare akseptere det hvis han godkjente en oppl\xc3\xb8sning. Cullen aksepterte ikke den betingelsen og Wade nektet \xc3\xa5 akseptere oppdraget. Cullen deretter hadde ikke noe valg enn \xc3\xa5 be Holman p\xc3\xa5 nytt og gi han rett til oppl\xc3\xb8sning. Holman holdt p\xc3\xa5 regjeringsmakten men var svekket da bivalget resulterte i ett mindre mandat. P\xc3\xa5 grunn av dette ba han en av opposisjonens Liberale medlemmer, Henry Willis, om \xc3\xa5 ta posten som forsamlingens president. _NEWLINE_P\xc3\xa5 tross av at krisen hadde blitt avverget, returnerte Chelmsford til \xc3\xb8kende problemer over maktforholdet i det utnevnte New South Wales Legislative Council. R\xc3\xa5det hadde kun fem arbeiderpartimedlemmer totalt av de 73 medlemene og som et resultat av dette tapte regjeringen 70% av de tilfellene n\xc3\xa5r huset var delt i sine tre \xc3\xa5r i posisjon, p\xc3\xa5 tross av et anerkjent behov for samarbeid. Chelmsford godkjente derfor 11 utnevnelser i 1912, som gjorde at arbeiderpartiet hadde kun 13 medlemer av 59. McGowen var under press for \xc3\xa5 be om flere utnevnelser for \xc3\xa5 foresl\xc3\xa5 \xc3\xa5 avvikle r\xc3\xa5det, men han hadde ingen slik intensjon om \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re noe slikt. I oktober 1912 annonserte Chelmsford hans intensjon om ikke \xc3\xa5 s\xc3\xb8ke en ny periode som guvern\xc3\xb8r, noe som Colonial Office motvillig aksepterte, og beskrev ham som \xc2\xabforsiktig, hardtarbeidende og popul\xc3\xa6r\xc2\xbb. Som frimurer, ble han i 1910 valgt som Stormester av United Grand Lodge of NSW og beholdt denne posisjonen inntil 1913. I 1909 Freemason Lodge Chelmsford 261 ble etablert i New South Wales til hans \xc3\xa6re. I 1912 ble han gjort til Storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden (GCMG), samt ble Chancellor av ordenen fra 1914 til 1916. Hans periode gikk ut og Chelmsford returnerte til England i mars 1913.\n_START_SECTION_\nVisekonge av India\n_START_PARAGRAPH_\nSom et resultat av utbruddet av den f\xc3\xb8rste verdenskrig i 1914 tr\xc3\xa5dde han inn igjen i sitt regiment og ble utplassert i India. Den 29. februar 1916 ble han utnevnt til Det kongelige r\xc3\xa5d. Han steg raskt i gradene og ble i utnevnt til visekonge i mars 1916 og etterfulgte Charles Hardinge. Som visekonge ble han utnevnt til Knight Grand Commander of the Order of the Indian Empire (GCIE) og Knight Grand Commander of the Order of the Star of India (GCSI) i 1916 og var ogs\xc3\xa5 ordnenes stormester. Han ble utnevnt til Knight Grand Cross of the Order of the British Empire (GBE) den 4. desember 1917._NEWLINE_Hans tid som visekonge var befengt med vedvarende opprop om selvstyre, noe Chelmsford var enig i, og han fikk det opptatte Utenriksdepartementet til \xc3\xa5 sende India-ministeren, Edwin Samuel Montagu, for \xc3\xa5 diskutere potensialet for en reform. Sammen _NEWLINE_hadde de oppsynet og ansvaret for innf\xc3\xb8ringen av Montagu-Chelmsford-reformene, som ga st\xc3\xb8rre st\xc3\xb8rre autonomi til lokale indiske myndigheter og begynnelse p\xc3\xa5 veien mot et fritt India. I et fors\xc3\xb8kt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 tr\xc3\xa5 den tynne linjen mellom reform og fortsatt britisk overherred\xc3\xb8mme over India, innf\xc3\xb8rte Chelmsford undertrykkende antiterroriskmelover til bred motstand fra indiske reformister. Lovene f\xc3\xb8rte til uro i Punjab, som kulminerte i innf\xc3\xb8ringen av unntakstilstand i regionen og Amritsar-massakren til general Reginald Dyer den 13. april 1919. Chelmsford initielt st\xc3\xb8ttet Dyer og var treng til \xc3\xa5 respondere til massakren, dog etter at en kjennelse som ford\xc3\xb8mte Dyers handling disiplinerte Chelmsford til slutt Dyer. Dette ble dog av indiske nasjonalister sett p\xc3\xa5 som for lite og for sent slik at Indian National Congress boikotted det f\xc3\xb8rste regionale valget i 1920. I tillegg til dette br\xc3\xb8t Tredje anglo-afghanske krig ut og Gandhi startet sin f\xc3\xb8rste kampanje. Under hans retur til Storbritannia den 15. juni 1921 ble han opph\xc3\xb8yet til Viscomte som 1. viscomte Chelmsford av Chelmsford, County av Essex.\n_START_SECTION_\nSenere liv og etterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nI 1924 ble Thesiger, til tross for at han var en livslang konservativ, overtalt til \xc3\xa5 la seg utnevne til First Lord of the Admiralty i Ramsay MacDonalds sosialdemokratiske regjering, selv om han ikke ble medlem av Labour, fordi partiet hadde s\xc3\xa5 f\xc3\xa5 medlemmer i Overhuset. Han ble aldri medlem av partiet og aksepterte bare p\xc3\xa5 den betingelsen av at marinens st\xc3\xb8rrelse ble holdt p\xc3\xa5 samme niv\xc3\xa5 og at han ikke var forventet \xc3\xa5 delta i politiske regjeringsm\xc3\xb8ter. Han ble tatt i ed av kong Georg V den 23. januar p\xc3\xa5 Buckingham Palace. Han ble utnevnt til en Kommiss\xc3\xa6r som ut\xc3\xb8ver kontoret Lord High Admiral tre ganger; den 1. april og 15. august 1924 samt 9. oktober 1924. Chelmsford var styreformann av Miners' Welfare Committee under gruveindustriloven av 1920 og den kongelige komiteen om gruvedriftinnsyn 1923\xe2\x80\x9324. Etter regjeringens fall i november 1924 pensjonerte han seg fra sitt politiske liv._NEWLINE_I 1926 ble Chelmsford utnevnt til Agent-General for New South Wales i London. \xc3\x85rsaken for dette var at under statsadvokat Edward McTiernans bes\xc3\xb8k i London for \xc3\xa5 fremf\xc3\xb8re regjeringens sak i forhold til deres uoverenstemmelse med guvern\xc3\xb8r Dudley de Chairs motstand til avviklingen av Legislative Council trengte regjeringen en innflytelsesrik representant i London og Labor Premier, Jack Lang, forklarte at \xc2\xabdet var en absolutt n\xc3\xb8dvendig at staten skulle v\xc3\xa6re representert av en herremann som ville v\xc3\xa6re i n\xc3\xa6r kontakt med Londons finansmarked\xc2\xbb. Han tjenestegjorde inntil 1928._NEWLINE_Han ble utnevnt \xc3\xa6redsdoktor i juss ved Birmingham University i 1927, \xc3\xa6redsdoktor i sivilrettav Magdalen College, Oxford University i 1929 og som en jussridder Johanitterordenen (KStJ). Som en \xc2\xabfellow of All Souls\xc2\xbb ble Chelmsford  Warden av College i 1932._NEWLINE_Han var en langvarig Freimurer, og tjenestegjorde som stormester av United Grand Lodge of New South Wales and the Australian Capital Territory."