b"\n_START_ARTICLE_\nSlaget ved Madonna dell'Olmo\n_START_PARAGRAPH_\nSlaget ved Madonna dell'Olmo (ogs\xc3\xa5 kalt slaget ved Cuneo) fant sted utenfor Cuneo i Italia den 30. september 1744 og ble en pyrrhosseier for Frankrike og Spania over Konged\xc3\xb8mmet Sardinia under den \xc3\xb8sterrikske arvef\xc3\xb8lgekrigen.\n_START_SECTION_\nOpptakten\n_START_PARAGRAPH_\nSlaget ved Cuneo kom til som f\xc3\xb8lge av forskjeller i fransk-spansk politikk midtveis inn i 1744. Spania \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 rykke nedover kysten av Italia, gjennom Genova, for \xc3\xa5 okkupere landomr\xc3\xa5dene rundt Parma, som alt var bestemt \xc3\xa5 skulle bli det nye riket til Filip, den tredje s\xc3\xb8nnen til kong Filip V av Spania og konen hans Elizabeth Farnese. Hovedform\xc3\xa5let til Frankrike var \xc3\xa5 ydmyke Piemonte-Sardinia og tvinge landet bort fra alliansen med \xc3\x98sterrike, eller til og med trekke seg helt ut av krigen. Den franske kommandanten, fyrsten av Conti, aksepterte ikke den spanske planen fordi han mente planen ikke holdt m\xc3\xa5l, mens den spanske dronningen, Elizabeth Farnese sto p\xc3\xa5 sitt. Til slutt kom en frem til et kompromiss. En skulle f\xc3\xb8lge planen til Spania etter at Piemonte-Sardinia var ydmyket. N\xc3\xa5r den franske delen av planen var utf\xc3\xb8rt skulle de marsjere inn i Lombardia og sikre Filip det nye riket hans.\n_START_SECTION_\nFremrykkingen til Cuneo\n_START_PARAGRAPH_\nHovedplanen for \xc3\xa5 invadere Piemonte ble lagt av generall\xc3\xb8ytnant Pierre Joseph de Bourcet, som var den fremste franske eksperten p\xc3\xa5 krigf\xc3\xb8ring i Alpene. Hovedproblemet for den invaderende arm\xc3\xa9en var \xc3\xa5 forsere fjellovergangene i Alpene. Selv et f\xc3\xa5tall menn kunne klare \xc3\xa5 holde ut lenge mot store h\xc3\xa6rer i dette kuperte fjellterrenget. De Bourcets plan var \xc3\xa5 benytte mange menn, 33\xc2\xa0000 til 25\xc2\xa0000, for \xc3\xa5 fordele fremrykkingen i flere rekker, som s\xc3\xa5 skulle g\xc3\xa5 frem mot forskjellige utposter samtidig. P\xc3\xa5 den m\xc3\xa5ten ville det ogs\xc3\xa5 bli mulig \xc3\xa5 omringe de piemontesiske styrkene, og gi de fordelen av av et overraskende angrep. Ved \xc3\xa5 sette press p\xc3\xa5 hele fronten mente han at det piemontesiske forsvaret p\xc3\xa5 et eller annet sted ville trekke seg tilbake for ikke \xc3\xa5 bli omringet, slik at de forskjellige rekkene av spansk-franske styrker kunne samle seg sammen og bryte gjennom overgangen. _NEWLINE_Med dette i bakhodet startet den fransk-spanske arm\xc3\xa9en med \xc3\xa5 omgruppere seg i regionen Dauphine i juni. S\xc3\xa5 snart de var samlet opprettet de kolonner foran Briancion og St. Etienne. Den 5. juli br\xc3\xb8t de leir og ni forskjellige kolonner marsjerte mot hjertet av Piemonte. Trass i sm\xc3\xa5krangling mellom Conti og Leene Minte la den fransk-spanske arm\xc3\xa9en under seg flere landsbyer p\xc3\xa5 veien. P\xc3\xa5 vei inn i Sturadalen m\xc3\xa5tte de gjennom et 6-7 meter bredt gjel kalt \xc2\xabBarrikadene\xc2\xbb. De piemontesiske styrkene s\xc3\xa5 hvor de spanske-franske troppene flyttet seg nord og s\xc3\xb8r for posisjonen deres, og for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 \xc3\xa5 bli omringet forlot de dalen uten kamp. Den fransk-spanske arm\xc3\xa9en samlet seg n\xc3\xa5 i Sturadalen for \xc3\xa5 utnytte hullet i forsvarsverket til Karl Emmanuel. _NEWLINE_En annen triumf kom 19. juli da den fransk-spanske arm\xc3\xa9en vant slaget ved Casteldelfino og byen Demonte, den siste utposten f\xc3\xb8r Cuneo, som overga seg til Conti den 17. august 1744.\n_START_SECTION_\nBeleiringen av Cuneo\n_START_PARAGRAPH_\nSiden kong Fredrik den store av Preussen rykket frem i B\xc3\xb6hmen, visste Karl Emmanuel at st\xc3\xb8rstedelen av troppene han trengte for \xc3\xa5 forsvare Cuneo m\xc3\xa5tte komme fra hans eget omr\xc3\xa5de. Med dette i tankene holdt han arm\xc3\xa9en sin p\xc3\xa5 25\xc2\xa0000 mann tilbake n\xc3\xa6r _NEWLINE_Saluzzo for \xc3\xa5 vente p\xc3\xa5 forsterkinger. For \xc3\xa5 vokte over Cuneo valgte han generalmajor Frederick de Leutrum - som hadde gjort det bra ved Campo Santo - til \xc3\xa5 kommandere garnisonen og sende ut militsen i konged\xc3\xb8mmet, som kunne fungere som en geriljastyrke. _NEWLINE_Beleiringen av Cuneo startet natt til 13. september. Planen til Conti involverte tre arm\xc3\xa9er - en til \xc3\xa5 beleire,nen annen til \xc3\xa5 m\xc3\xb8te arm\xc3\xa9en til Karl Emmanuel og den tredje til \xc3\xa5 patruljere omliggende landomr\xc3\xa5der. Selv om Dere Leutram viste skarpsinn med for eksempel \xc3\xa5 lyse opp himmelen for \xc3\xa5 se skyttergravene slik at kanonene kunne bombardere og stadig gjennomf\xc3\xb8re tokt i fjellene, hadde Conti klart \xc3\xa5 n\xc3\xa6rme seg festningen den 28. september. Det var p\xc3\xa5 dette tidspunktet at kongen av Sardinina valgte \xc3\xa5 handle.\n_START_SECTION_\nSlaget\n_START_PARAGRAPH_\nSent i september rykket Karl Emmanuel frem fra Saluzzo mot Cuneo, mens Conti samtidig flyttet arm\xc3\xa9en sin mot piemonteserne. Mot slutten av den 29. september okkuperte Conti posisjonen mellom Caraglio og Madonna dell'Olmo, mens Karl Emmanuel om morgenen den 30. september hadde flyttet arm\xc3\xa9en midt mot Conti sin. _NEWLINE_Handlingen startet rundt middagstider da kroatene (utl\xc3\xa5nt fra \xc3\x98sterrike) i den sardinske h\xc3\xa6ren stormet frem mot dell'Olmo. Det kroatiske agrepet  ble sl\xc3\xa5tt tilbake av spanjolene og selv grenaderene til Karl Emmanuel klarte \xc3\xa5 rykke fremover. P\xc3\xa5 den motsatte flanken klarte ikke franskmennene \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tak p\xc3\xa5 piemonteserne p\xc3\xa5 grunn av en gr\xc3\xb8ft og noen barrikader som l\xc3\xa5 i veien. I midten benyttet derimot Conti artilleriet sitt til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 til angrep under dekkild fra  et fransk infanteriangrep. Slaget i midten l\xc3\xa5 og vippet helt til Karl Emmanuel inns\xc3\xa5 at han ikke ville klare \xc3\xa5 ta Madonna dell'Olmo og ga ordre om retrett. Da natten seg inn hadde de to sidene trukket seg ut. _NEWLINE_Av totalt 25\xc2\xa0000 mann hadde kongen av Sardinia mistet 4\xc2\xa0400 mann, mens den allierte siden hadde mistet litt over halvparten av dette, 2\xc2\xa0700 drepte eller skadede,. I tillegg hadde Conti arm\xc3\xa9en sin intakt.\n_START_SECTION_\nEttervirkning\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om seieren gikk til den fransk-spanske armeen, klarte Karl Emmanuel \xc3\xa5 gjennomf\xc3\xb8re det meste av planen sin. De fransk-spanske utpostene rundt Cuneo var fremdeles intakt, men v\xc3\xa5penanlegget var \xc3\xb8delagt, garnisonen hadde f\xc3\xa5tt forsyninger og ble forsterket, og kommunikasjonslinjene til Cuneo var avsk\xc3\xa5rne. I tillegg f\xc3\xb8rte regnet som satte inn i starten av oktober til at gr\xc3\xb8ftene ble fylte med  vann og veiene vasket bort. Etter et krigsr\xc3\xa5d den 11. oktober ble det avgjort at den fransk-spanske arm\xc3\xa9en var langt fra \xc3\xa5 n\xc3\xa5 m\xc3\xa5let sitt, og med vinteren for d\xc3\xb8ren ville sn\xc3\xb8en hindre en tilbaketrekking over fjellet. Den 19. november hadde den fransk-spanske arm\xc3\xa9en krysset Alpane p\xc3\xa5 ny og den 20. november startet det \xc3\xa5 sn\xc3\xb8. _NEWLINE_Voltaire konkluderte: \xc2\xabdet er nesten alltid skjebnen til de som driver krigf\xc3\xb8ring i Alpene uten \xc3\xa5 kontrollere territoriet, at arm\xc3\xa9en deres g\xc3\xa5r tapt selv i seier\xc2\xbb"