b"\n_START_ARTICLE_\nDen amerikanske borgerkrigen\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nUSA var en nasjon som var delt i to av Mason-Dixon-linjen i fundamentalt forskjellige regioner. Disse forskjellene hadde sitt opphav helt tilbake til koloniseringen av omr\xc3\xa5det. New England, Nord\xc3\xb8sten og Midtvesten hadde en raskt voksende \xc3\xb8konomi som var basert p\xc3\xa5 familieg\xc3\xa5rder, industri, gruvedrift, handel og transport. I tillegg hadde omr\xc3\xa5det en stor og raskt \xc3\xb8kende bybefolkning og manglet slaveri utenfor grensestatene. Veksten skyldtes h\xc3\xb8ye f\xc3\xb8dselsrater og store antall europeiske immigranter, s\xc3\xa6rlig irer, briter og tyskere._NEWLINE_Det s\xc3\xb8rlige USA var dominert av et plantasjesystem basert p\xc3\xa5 slaveri med rask vekst i s\xc3\xb8rvest, som i Texas, basert p\xc3\xa5 h\xc3\xb8ye f\xc3\xb8dselsrater, men hadde lav innvandring fra Europa. Der var f\xc3\xa5 byer eller landsbyer, og med unntak av grenseomr\xc3\xa5der var det ogs\xc3\xa5 lite med industri. Slaveeiere kontrollerte politikk og \xc3\xb8konomi. To tredjedeler av de hvite i s\xc3\xb8r eide ikke slaver og var stort sett opptatt med selvbergingsjordbruk. _NEWLINE_Tilstanden var dermed at den nordlige befolkningen vokste mye raskere enn den s\xc3\xb8rlige befolkningen. Dette gjorde det stadig vanskeligere for s\xc3\xb8rstatene \xc3\xa5 ha fortsatt innflytelse over den nasjonale regjeringen. Fram til Zachary Taylor hadde de fleste presidenter v\xc3\xa6rt fra s\xc3\xb8rstatene. Innbyggerne i s\xc3\xb8r var bekymret over den relative nedgangen i politisk innflytelse som deres region hadde fordi nordstatene vokste langt raskere i befolkning og industriell kapasitet._NEWLINE_I et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 opprettholde en felles enhet hadde politikere for det meste moderert sin motstand mot slaveriet. Dette f\xc3\xb8rte til tallrike kompromisser som Missouri-kompromisset i 1820. Etter den mexicansk-amerikanske krig f\xc3\xb8rte slavesp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let i de nye territoriene til kompromisset i 1850. Det forhindret en umiddelbar politisk krise, men det l\xc3\xb8ste ikke sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let om slavestatenes kontroll over den nasjonale regjeringen._NEWLINE_Stadig bitrere ideologiske sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l og kampanjer i den nasjonale politikken f\xc3\xb8rte til sammenbrudd i det andre partisystemet p\xc3\xa5 1850-tallet og begrenset politikernes fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 inng\xc3\xa5 ytterligere et kompromiss. Kompromisset som til sist ble inng\xc3\xa5tt (Kansas-Nebraska-vedtaket) forarget mange i nord. Det republikanske partiet vokste fram i 1850-\xc3\xa5rene, det f\xc3\xb8rste betydelige partiet uten st\xc3\xb8tte i s\xc3\xb8r. Gjennom dette fikk idealet om frie arbeidere i den industrielle kapitalismen fotfeste i de industrialiserte nordstatene og jordbruksomr\xc3\xa5dene i Midtvesten. _NEWLINE_Det hadde lenge eksistert argumenter for at slaveri burde bli avskaffet i USA. Abolisjonister forkastet etter 1840 slaveriet som mer enn sosial ondskap: Det var moralsk galt. Mange i nord, s\xc3\xa6rlig ledere av det nye republikanske partiet, regnet slaveriet som et stort nasjonalt onde og mente at et lite antall eiere av store plantasjer i s\xc3\xb8r kontrollerte den nasjonale regjeringen med det m\xc3\xa5l om \xc3\xa5 spre denne ondskapens ideologi. _NEWLINE_Ved presidentvalget i USA 1860 fikk ikke Abraham Lincoln en eneste valgmannstemme fra s\xc3\xb8r. Valget av ham som president gjorde at bomullstatene i det dype s\xc3\xb8r meldte seg ut av unionen, og de dannet Amerikas konf\xc3\xb8dererte stater.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb8rstatene bryter ut\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xb8r-Carolina gjorde mer for \xc3\xa5 reservere seg mot f\xc3\xb8derale lover og for \xc3\xa5 bryte ut enn noen andre s\xc3\xb8rstater. S\xc3\xb8r-Carolina vedtok en \xc2\xaberkl\xc3\xa6ring om de umiddelbare \xc3\xa5rsakene som f\xc3\xb8rte til og rettferdiggj\xc3\xb8r S\xc3\xb8r-Carolinas utmelding fra den f\xc3\xb8derale union\xc2\xbb den 24. desember 1860. Den hevder statenes rettigheter for slaveeiere i S\xc3\xb8r, men inneholdt en klage rettet mot statenes rettigheter i nord i form av motstand mot Fugitive Slave Act (\xc2\xabr\xc3\xb8mte slave-loven\xc2\xbb) og hevdet at de nordlige statene ikke oppfylte sine f\xc3\xb8derale forpliktelser i grunnloven. Alle de p\xc3\xa5st\xc3\xa5tte fors\xc3\xb8mmelsene av de s\xc3\xb8rlige statenes rettigheter var knyttet til slaveri._NEWLINE_Syv stater hadde brutt ut av unionen f\xc3\xb8r Lincoln ble tatt i ed som president. De etablerte en s\xc3\xb8rlig regjering, Amerikas konf\xc3\xb8dererte stater, den 4. februar 1861. De tok kontroll over f\xc3\xb8derale festninger og andre besittelser innenfor sine grenser med liten motstand fra den avtroppende president James Buchanan som satt i embetet til 4. mars 1861. Buchanan sa at Dred Scott-dommen var bevis p\xc3\xa5 at S\xc3\xb8rstatene ikke hadde grunnlag for \xc3\xa5 bryte ut, og at Unionen \xc2\xabvar ment \xc3\xa5 v\xc3\xa6re evig\xc2\xbb, men at \xc2\xabv\xc3\xa5penmakt for \xc3\xa5 tvinge en stat til \xc3\xa5 bli v\xc3\xa6rende i Unionen\xc2\xbb ikke var blant \xc2\xabde nevnte fullmaktene til kongressen\xc2\xbb. En fjerdedel av den amerikanske h\xc3\xa6ren, hele garnisonen i Texas, ble overgitt til statens styrker av dens kommandant, general David E. Twiggs, som deretter sluttet seg til Konf\xc3\xb8derasjonen._NEWLINE_S\xc3\xb8rstatenes representanter oppga sine seter i senatet og representantenes hus. Dette gjorde at republikanerne senere kunne vedta gjennomf\xc3\xb8re vedtak for prosjekter som tidligere ble blokkert avs\xc3\xb8rstatssenatorene f\xc3\xb8r krigen. Det omfattet lovforslagene Morrill Tariff, Morrill Act, en Homestead Act, en transkontinental jernbane (Pacific Railway Acts), National Banking Act og godkjennelsen av United States Note gjennom Legal Tender Act i 1862. Revenue Act of 1861 innf\xc3\xb8rte inntektsskatt for \xc3\xa5 hjelpe til med \xc3\xa5 finansiere krigen._NEWLINE_7 bomullstater (Deep South) br\xc3\xb8t ut innen februar 1861, S\xc3\xb8r-Carolina, Mississippi, Florida, Alabama, Georgia, Louisiana og Texas. Disse statene grunnla Amerikas konf\xc3\xb8dererte stater 4. februar 1861 og valgte Jefferson Davis som president. Styrestrukturen lignet USAs grunnlov. Etter angrepet p\xc3\xa5 Fort Sumter ba president Lincoln hver stat om \xc3\xa5 opprette en frivillig h\xc3\xa6r. I april og mai i 1861 slo fire nye stater seg sammen med Konf\xc3\xb8derasjonen. Disse var Arkansas, Tennessee, Nord-Carolina og Virginia. Virginia ble splittet i to slik at den \xc3\xb8stlige delen av staten (Virginia) var en del av s\xc3\xb8rstatene, mens den nordvestlige delen (Vest-Virginia) var en del av Unionen. Vest-Virginia sluttet seg til Unionen som ny stat 20. juni 1863. Innen slutten av 1861 var ogs\xc3\xa5 Missouri og Kentucky delt. Flere indianerstammer st\xc3\xb8ttet Konf\xc3\xb8derasjonen, noe som f\xc3\xb8rte til en blodig borgerkrig i Indianerterritoriet (n\xc3\xa5 Oklahoma)._NEWLINE_23 stater utgjorde Unionen ved krigens utbrudd: California, Connecticut, Delaware, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Kentucky, Maine, Maryland, Massachusetts, Michigan, Minnesota, Missouri, New Hampshire, New Jersey, New York, Ohio, Oregon, Pennsylvania, Rhode Island, Vermont, og Wisconsin. I l\xc3\xb8pet av krigen ble Nevada og Vest-Virginia nye medlemmer i Unionen. Tennesse og Lousiana ble ogs\xc3\xa5 underlagt nordstatene da Unionen tok kontroll over dem tidlig i krigen. Det var i tillegg flere territorier som sloss p\xc3\xa5 Unionens side: Colorado, Dakota, Nebraska, Nevada, New Mexico, Utah og Washington._NEWLINE_Grensestatene i Unionen var Vest-Virginia og fire av de nordligste slavestatene (Maryland, Delaware, Missouri og Kentucky). Maryland hadde tallrike embetsmenn som sympatiserte med Konf\xc3\xb8derasjonen. Disse tolererte oppt\xc3\xb8yer i Baltimore rettet mot Unionen og omfattet blant annet brenning av broer. Lincoln svarte med unntakstilstand og beordret militsenheter som hadde trent i nord mot Washington og Baltimore. F\xc3\xb8r den konf\xc3\xb8dererte regjeringen inns\xc3\xa5 hva som skjedde, hadde Lincoln tatt kontroll over Maryland og distriktet Columbia ved \xc3\xa5 arrestere regjeringsmedlemmene i Maryland og anholde dem uten dom._NEWLINE_I Missouri stemte et stort flertall i en valgt konvensjon for \xc3\xa5 bli v\xc3\xa6rende i Unionen. Da den pro-konf\xc3\xb8dererte guvern\xc3\xb8ren Claiborne F. Jackson kalte inn statsmilitsen, ble den angrepet av f\xc3\xb8derale styrker under general Nathaniel Lyon. Etter Camp Jackson-aff\xc3\xa6ren, jaget Lyon guvern\xc3\xb8ren og restene av statsstyrkene til det s\xc3\xb8rvestlige hj\xc3\xb8rnet av staten. Vakuumet i etterkant f\xc3\xb8rte til at utbryterkonvensjonen samlet seg igjen og tok makten som Unionens fungerende regjering i Missouri._NEWLINE_Kentucky br\xc3\xb8t ikke ut. En stund erkl\xc3\xa6rte staten seg n\xc3\xb8ytral, men n\xc3\xb8ytraliteten tok slutt da konf\xc3\xb8dererte styrker gikk inn i staten i september 1861. Staten bekreftet sin lojale status, mens den fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 opprettholde slaveriet. Under en kort invasjon av konf\xc3\xb8dererte styrker, organiserte sympatis\xc3\xb8rer en utbryterkonvensjon, innsatte en guvern\xc3\xb8r og fikk anerkjennelse fra Konf\xc3\xb8derasjonen. Oppr\xc3\xb8rsregjeringen dro snart i eksil og kontrollerte aldri Kentucky._NEWLINE_Etter at Virginia br\xc3\xb8t ut, ba en unionsvennlig regjering i Wheeling 48 fylker om \xc3\xa5 stemme p\xc3\xa5 en ordinans om \xc3\xa5 skape en ny stat den 24. oktober 1861. Det kom svar fra 41 av fylkene, og de som hadde brukt stemmeretten (det var sv\xc3\xa6rt lav valgdeltakelse), stemte klart for den nye staten. Til \xc3\xa5 begynne med ble den kalt \xc2\xabKanawha\xc2\xbb, men ble senere omd\xc3\xb8pt til \xc2\xabVest-Virginia\xc2\xbb, og tatt opp i Unionen den 20. juni 1863. Fylkene Jefferson og Berkeley ble annektert til den nye staten sent i 1863. De vestlige fylkene i Virginia hadde stemt nesten to til en, selv om 24 av de 50 fylkene hadde stemt for \xc3\xa5 bryte ut. Antallet soldater fra Vest-Virginia var jevnt fordelt mellom Konf\xc3\xb8derasjonen og Unionen._NEWLINE_Tilsvarende fors\xc3\xb8k fra unionister dukket opp i det \xc3\xb8stlige Tennessee, men ble sl\xc3\xa5tt ned av Konf\xc3\xb8derasjonen. Jefferson Davis arresterte over 3000 menn som var mistenkte for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re lojale ovenfor Unionen og anholdt dem uten dom.\n_START_SECTION_\nKrigen bryter ut\n_START_PARAGRAPH_\n7. februar antok de syv utbryterstatene en midlertidig grunnlov for Amerikas konf\xc3\xb8dererte stater. De etablerte sin midlertidige hovedstad i Montgomery i Alabama. I februar mislyktes en fredskonferanse i Washington i \xc3\xa5 l\xc3\xb8se krisen. De gjenv\xc3\xa6rende \xc3\xa5tte slavestatene avslo oppfordringer om \xc3\xa5 slutte seg til Konf\xc3\xb8derasjonen. Konf\xc3\xb8dererte styrker tok de fleste f\xc3\xb8derale festninger (\xc2\xabfort\xc2\xbb) innenfor grensene deres. President Buchanan protesterte, men svarte ikke med milit\xc3\xa6rmakt, med unntak av et mislykket fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 forsyne Fort Sumter ved hjelp av skipet \xc2\xabStar of the West\xc2\xbb. Skipet ble beskutt av styrker fra S\xc3\xb8r-Carolina og vendte tilbake f\xc3\xb8r det n\xc3\xa5dde fortet. I stillhet begynte guvern\xc3\xb8rene i Massachusetts, New York og Pennsylvania \xc3\xa5 kj\xc3\xb8pe v\xc3\xa5pen og trene militsenheter._NEWLINE_Abraham Lincoln ble tatt i ed som president den 4. mars 1861. I hans tiltredelsestale hevdet han at grunnloven var en \xc2\xabmer perfekt union\xc2\xbb enn de tidligere Konf\xc3\xb8derasjonsartiklene, at den var en bindende kontrakt og kalte ethvert utbrudd som \xc2\xabjuridisk ugyldig\xc2\xbb. Han hevdet at han ikke hadde intensjoner om \xc3\xa5 invadere s\xc3\xb8rstatene, han hadde heller ikke til hensikt \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re slutt p\xc3\xa5 slaveriet hvor det eksisterte, men at han ville bruke makt for \xc3\xa5 beholde f\xc3\xb8deral eiendom. Hans tale endte med en b\xc3\xb8nn om gjenopprettelse av b\xc3\xa5ndene i unionen._NEWLINE_S\xc3\xb8rstatene sendte delegasjoner til Washington og tilb\xc3\xb8d betaling for de f\xc3\xb8derale eiendommene for \xc3\xa5 kunne inng\xc3\xa5 en fredsavtale med Amerikas forente stater. Lincoln avslo enhver forhandling med konf\xc3\xb8dererte utsendinger p\xc3\xa5 bakgrunn av at Konf\xc3\xb8derasjonen ikke var en lovlig regjering, og at enhver inng\xc3\xa5tt avtale ville kunne tolkes som en anerkjennelse av dem som suveren regjering. Dog deltok utenriksminister William Seward i uautoriserte og indirekte forhandlinger som mislyktes._NEWLINE_Fort Sumter i Charleston, S\xc3\xb8r-Carolina, Fort Monroe, Fort Pickens og Fort Taylor var de gjenv\xc3\xa6rende fortene i Konf\xc3\xb8derasjonen under Unionens kontroll. Lincoln var fast bestemt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 holde Fort Sumter. Etter ordre fra president Jefferson Davis bombet konf\xc3\xb8dererte styrker under P.G.T. Beauregard festningen ved hjelp av artilleri den 12. april og tvang det til \xc3\xa5 kapitulere. I nord samlet man seg bak Lincolns b\xc3\xb8nn og oppfordring om at alle statene skulle sende styrker for \xc3\xa5 ta fortene tilbake og gjenopprette unionen. Oppr\xc3\xb8rets omfang var tilsynelatende lite s\xc3\xa5 langt, derfor ba Lincoln om 75 000 frivillige for 90 dager. I flere m\xc3\xa5neder f\xc3\xb8r dette hadde flere guvern\xc3\xb8rer i nord diskret og i hemmelighet gjort sine statsmilitser klare. De begynte \xc3\xa5 flytte sine styrker dagen etter. Liberty Arsenal i Liberty, Missouri, ble tatt \xc3\xa5tte dager etter Fort Sumter. _NEWLINE_Fire stater i de \xc3\xb8vre s\xc3\xb8rstatene (Tennessee, Arkansas, Nord-Carolina og Virginia) som gjentatte ganger hadde avsl\xc3\xa5tt Konf\xc3\xb8derasjonens frierier, nektet n\xc3\xa5 \xc3\xa5 sende styrker mot sine naboer. De erkl\xc3\xa6rte utbrudd og sluttet seg til s\xc3\xb8rstatene. For \xc3\xa5 bel\xc3\xb8nne Virginia ble Konf\xc3\xb8derasjonens hovedstad flyttet til Richmond. Byen var Konf\xc3\xb8derasjonens symbol, men l\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt utsatt til i enden av en lang forsyningslinje. Richmond var tungt befestet, men forsyningene ble redusert da Sherman erobret Atlanta og nesten helt avsk\xc3\xa5ret da Grant beleiret Petersburg og dens jernbaner som forsynte s\xc3\xb8rstatenes hovedstad.\n_START_SECTION_\nAnakonda-planen og blokade, 1861\n_START_PARAGRAPH_\nGeneral Winfield Scott, kommandanten i den amerikanske h\xc3\xa6ren, utformet Anakonda-planen for \xc3\xa5 vinne krigen med s\xc3\xa5 lite blodsutgytelser som mulig. Id\xc3\xa9en hans var at en blokade av hovedhavnene ville svekke Konf\xc3\xb8derasjonens \xc3\xb8konomi. Erobringen av Mississippi-elva ville deretter dele s\xc3\xb8rstatene i to. Lincoln aksepterte planen, men feide bort Scotts advarsler mot et umiddelbart angrep p\xc3\xa5 Richmond._NEWLINE_Lincoln satte i verk Unionens blokade av alle havner i s\xc3\xb8rstatene i mai 1861. Dette gjorde slutt p\xc3\xa5 regul\xc3\xa6re internasjonale forsendelser til Konf\xc3\xb8derasjonen. Da skip og laster som fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 bryte blokaden ble tatt, ble de solgt og pengene fordelt blant sj\xc3\xb8mennene, men de britiske mannskapene ble l\xc3\xb8slatt. Innen slutten av 1861 stoppet blokaden det meste av lokal trafikk mellom havnene. Blokaden stengte \xc2\xabKing Cotton\xc2\xbb, noe som ruinerte s\xc3\xb8rstatenes \xc3\xb8konomi. Britiske investorer bygget sm\xc3\xa5 raske \xc2\xabblokadebrytere\xc2\xbb som handlet v\xc3\xa5pen og luksusvarer f\xc3\xb8rt inn fra Bermuda, Cuba og Bahamas i bytte mot bomull og tobakk. Mangel p\xc3\xa5 mat og andre varer som blokaden f\xc3\xb8rte til, de nordlige arm\xc3\xa9enes sanking og trykket p\xc3\xa5 avlingene fra Konf\xc3\xb8derasjonens h\xc3\xa6rer f\xc3\xb8rte til hyperinflasjon og skapte oppt\xc3\xb8yer i s\xc3\xb8r._NEWLINE_Konf\xc3\xb8derasjonens marine kjempet mot Unionens marine den 8. mars 1862 da panserskipet CSS \xc2\xabVirginia\xc2\xbb angrep blokaden. Det virket som hun var ustoppelig mot treskipene, men dagen etter m\xc3\xa5tte hun kjempe mot det nye krigsskipet USS \xc2\xabMonitor\xc2\xbb i Panserskipslaget. Slaget endte uavgjort, men var et strategisk seier for Unionen siden blokaden ble opprettholdt. Konf\xc3\xb8derasjonen mistet \xc2\xabVirginia\xc2\xbb da skipet ble senket for \xc3\xa5 forhindre at det ble erobret, og Unionen bygget mange kopier av \xc2\xabMonitor\xc2\xbb. Konf\xc3\xb8derasjonen fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 skaffe seg krigsskip fra Storbritannia siden de selv manglet teknologien til \xc3\xa5 bygge effektive krigsskip. Unionens seier i det andre slaget ved Fort Fisher i januar 1865 stengte den siste brukbare havnen i S\xc3\xb8rstatene og gjorde i praksis slutt p\xc3\xa5 blokaden.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98stlige krigsskueplass 1861\xe2\x80\x931863\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 grunn av den sterke motstanden fra noen f\xc3\xa5 tidlige konf\xc3\xb8dererte styrker ved Manassas i Virginia i juli 1861, ble marsjen til unionsstyrker under ledelse av generalmajor Irvin McDowell mot s\xc3\xb8rstatenes styrker stoppet i det f\xc3\xb8rste slaget ved Bull Run, eller f\xc3\xb8rste Manassas. Etter dette ble de tvunget tilbake til Washington D.C. av styrker under generalene Joseph E. Johnston og P.G.T. Beauregard. Det var i dette slaget at general Thomas Jackson fikk kallenavnet \xc2\xabStonewall\xc2\xbb fordi han stod som en steinvegg mot Unionens styrker. Kongressen var sv\xc3\xa6rt bekymret over tapet og vedtok Crittenden-Johnson-resolusjonen den 25. juli i et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 forhindre flere slavestater fra \xc3\xa5 forlate Unionen. Resolusjonen fastslo at krigen ble utkjempet for \xc3\xa5 bevare Unionen og ikke for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re slutt p\xc3\xa5 slaveriet._NEWLINE_Generalmajor George B. McClellan tok ledelsen over Army of the Potomac den 26. juli. For en kort stund var han \xc3\xb8verstkommanderende over alle Unionsarm\xc3\xa9er, men han ble etterp\xc3\xa5 erstattet i denne stillingen av generalmajor Henry W. Halleck. Krigen begynte for alvor i 1862. McClellan angrep Virginia v\xc3\xa5ren 1862 p\xc3\xa5 sterk oppfordring fra president Lincoln som \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 komme p\xc3\xa5 offensiven. Han rykket frem over halv\xc3\xb8ya mellom elvene York og James s\xc3\xb8r\xc3\xb8st for Richmond. McClellans arm\xc3\xa9 n\xc3\xa5dde utkanten av Richmond i Peninsula-felttoget, men Joseph E. Johnston stoppet framrykningen hans i slaget ved Seven Pines. Johnston ble s\xc3\xa5ret i dette slaget, og dagen etter ble general Robert E. Lee oppnevnt som hans erstatter. Lee beseiret s\xc3\xa5 MeClellan i syvdagersslaget og tvang ham til \xc3\xa5 trekke seg tilbake. Nord-Virginia-felttoget inkluderte det andre slaget ved Bull Run og endte i nok en seier for S\xc3\xb8rstatene. McClellan motsatte seg \xc3\xb8verstkommanderende Hallecks ordrer om \xc3\xa5 sende forsterkninger til John Popes Army of Virginia som gjorde det lettere for Lee \xc3\xa5 beseire en dobbelt s\xc3\xa5 stor samlet styrke._NEWLINE_Konf\xc3\xb8derasjonen var oppmuntret av det andre slaget ved Bull Run og gjennomf\xc3\xb8rte sin f\xc3\xb8rste invasjon av nordstatene da general Lee ledet Army of Northern Virginia med 45 000 menn over Potomac inn i Maryland den 5. september. Lincoln f\xc3\xb8rte s\xc3\xa5 tilbake Popes styrker til McClellan. McClellan og Lee utkjempet slaget ved Antietam n\xc3\xa6r Sharpsburg i Maryland den 17. september 1862, den blodigste enkeltst\xc3\xa5ende dagen i amerikansk milit\xc3\xa6rhistorie. Lees h\xc3\xa6r ble til slutt stanset og vendte tilbake til Virginia f\xc3\xb8r McClellan kunne \xc3\xb8delegge den. Antietam er regnet som en seier for nordstatene ettersom den stoppet Lees invasjon og gav Lincoln mulighet til \xc3\xa5 annonsere sin Emansipasjonserkl\xc3\xa6ring. _NEWLINE_Da den forsiktige McClellan ikke klarte \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge opp Antietam, ble han erstattet av generalmajor Ambrose Burnside. Burnside ble snart beseiret i slaget ved Fredericksburg 13. desember 1862 da over 12 000 unionssoldater ble drept eller s\xc3\xa5ret under gjentatte resultatl\xc3\xb8se frontalangrep mot Marye's Heights. Etter slaget ble Burnside erstattet av generalmajor Joseph Hooker. Hooker var ogs\xc3\xa5 ute av stand til \xc3\xa5 beseire Lees arm\xc3\xa9. Til tross for at han hadde dobbelt s\xc3\xa5 mange soldater som Konf\xc3\xb8derasjonen ble han n\xc3\xa6rmest latterliggjort i slaget ved Chancellorsville i mai 1863. Han ble erstattet av generalmajor George Meade under Lees andre invasjon av nordstatene i juni 1863. Meade beseiret Lee i slaget ved Gettysburg (1. til 3. juli 1863), det blodigste slaget i krigen som regnes som krigens vendepunkt. Pickett's Charge den 3. juli regnes ofte som selve h\xc3\xb8ydepunktet for Konf\xc3\xb8derasjonen, ikke bare fordi det bet\xc3\xb8d slutten p\xc3\xa5 Lees plan om \xc3\xa5 presse Washington fra nord, men ogs\xc3\xa5 fordi Vicksburg i Mississippi, n\xc3\xb8kkelfestningen for \xc3\xa5 kontrollere Mississippi, falt dagen etter. 28 000 ble drept og s\xc3\xa5ret i Lees h\xc3\xa6r, mens det var 23 000 d\xc3\xb8de og s\xc3\xa5rede hos Meade. Men Lincoln var sint for at Meade ikke klarte \xc3\xa5 avskj\xc3\xa6re Lees retrett, og etter at Meade ikke klarte \xc3\xa5 tvinge fram en avgj\xc3\xb8relse i h\xc3\xb8stens felttog, bestemte Lincoln seg for \xc3\xa5 vende seg til den vestlige krigsskueplass for \xc3\xa5 finne nytt lederskap.\n_START_SECTION_\nVestlige krigsskueplass 1861\xe2\x80\x931863\n_START_PARAGRAPH_\nKonf\xc3\xb8derasjonens styrker hadde mange vellykkede operasjoner p\xc3\xa5 den \xc3\xb8stlige krigsskueplassen, men de ble beseiret mange ganger i vest. De ble drevet fra Missouri tidlig i krigen som resultat av slaget ved Pea Ridge. Leonidas Polks invasjon av Columbus gjorde slutt p\xc3\xa5 Kentuckys n\xc3\xb8ytralitetspolitikk og vendte staten mot Konf\xc3\xb8derasjonen. Nashville og det sentrale Tennessee falt til Unionen tidlig i 1862, noe som f\xc3\xb8rte til mangel p\xc3\xa5 lokale matforsyninger og husdyr, og den sosiale infrastrukturen br\xc3\xb8t sammen._NEWLINE_Erobringen av Island Number Ten og New Madrid i Missouri og s\xc3\xa5 Memphis \xc3\xa5pnet det meste av Mississippi som transport\xc3\xa5re for Unionen. Unionens marine erobret i mai 1862 New Orleans uten betydelige kamper, noe som gjorde at nordstatenes styrker begynte \xc3\xa5 bevege seg opp Mississippi. Kun festningsbyen Vicksburg forhindret Unionen fra \xc3\xa5 kontrollere hele elva._NEWLINE_General Braxton Braggs andre konf\xc3\xb8dererte invasjon av Kentucky endte med en meningsl\xc3\xb8s seier over generalmajor Don Carlos Buell i slaget ved Perryville, men Bragg ble tvunget til \xc3\xa5 avslutte sitt fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 frigj\xc3\xb8re Kentucky og m\xc3\xa5tte trekke seg tilbake p\xc3\xa5 grunn av manglende st\xc3\xb8tte for Konf\xc3\xb8derasjonen i lokalbefolkningen. Bragg led et marginalt nederlag ovenfor generalmajor William Rosecrans i slaget ved Stones River i Tennessee._NEWLINE_Den eneste klare konf\xc3\xb8dererte seieren i vest var slaget ved Chickamauga. Bragg ble forsterket av generall\xc3\xb8ytnant James Longstreets korps (fra Lees arm\xc3\xa9 i \xc3\xb8st) og beseiret Rosecrans, til tross for det heroiske forsvaret generalmajor George Henry Thomas. Rosecrans trakk seg tilbake til Chattanooga som Bragg s\xc3\xa5 beleiret._NEWLINE_Unionens n\xc3\xb8kkelstrateg og taktikker i vest var Ulysses S. Grant som vant seire ved festningene Henry og Donelson (hvor Unionen tok kontroll over Tennessee og Cumberland), slaget ved Shiloh og slaget ved Vicksburg som gav Unionen et jerngrep over Mississippi-elva og regnes som et av vendepunktene i krigen. Grant marsjerte til unnsetning or Rosecrans og beseiret Bragg i det tredje slaget ved Chattanooga. Han drev Konf\xc3\xb8derasjonens styrker ut av Tennessee og \xc3\xa5pnet en rute til Atlanta og S\xc3\xb8rstatenes hjerte.\n_START_SECTION_\nTrans-Mississippi 1861\xe2\x80\x931865\n_START_PARAGRAPH_\nGerilja-aktiviteter gjorde store deler av Missouri til slagmark. Missouri hadde det tredje st\xc3\xb8rste antallet trefninger av statene under krigen. Selv om de andre statene i vest var geografisk isolert fra slagene i \xc3\xb8st, var det tallrike milit\xc3\xa6re operasjoner i mindre skala. Slagene i regionen handlet om \xc3\xa5 sikre Missouri, territoriet Arizona, territoriet New Mexico og Indianerterritoriet til fordel for Unionen. Konf\xc3\xb8dererte inntog i territoriene Arizona og New Mexico ble sl\xc3\xa5tt tilbake i 1862 og Nordstatenes felttog for \xc3\xa5 sikre Indianerterritoriet lyktes i 1863. Sent i krigen mislyktes Unionen med sitt Red River-felttog. Texas forble under S\xc3\xb8rstatenes kontroll under krigen, men ble avsk\xc3\xa5ret fra resten av Konf\xc3\xb8derasjonen etter at Vicksburg ble erobret i 1863 og Unionen fikk kontroll over Mississippi-elva.\n_START_SECTION_\nSlutten av krigen 1864\xe2\x80\x931865\n_START_PARAGRAPH_\nI begynnelsen av 1864 utnevnte Lincoln Grant til \xc3\xb8verstkommanderende over nordstatenes arm\xc3\xa9er. Grant opprettet sitt hovedkvarter hos Army of the Potomac og utnevnte generalmajor William Tecumseh Sherman til kommandant over de fleste av de vestlige arm\xc3\xa9ene. Grant forsto opplegget med total krigf\xc3\xb8ring og trodde, i likhet med Lincoln og Sherman at kun total seier over Konf\xc3\xb8derasjonens styrker og \xc3\xb8deleggelse av deres \xc3\xb8konomiske grunnlag, ville f\xc3\xa5 slutt p\xc3\xa5 krigen. Dette var ikke en total krig utfra drap av sivile, men i \xc3\xb8deleggelse av hjem, g\xc3\xa5rder og jernbaner. Grant utarbeidet en koordinert strategi som ville angripe hele Konf\xc3\xb8derasjonen fra flere retninger: Generalene George Meade og Benjamin Franklin Butler hadde ordre om \xc3\xa5 bevege seg mot Lee n\xc3\xa6r Richmond, general Franz Sigel (og senere Philip Sheridan) skulle angripe Shenandoah-dalen, general Sherman skulle erobre Atlanta og marsjere mot havet, generalene George Crook og William W. Averell skulle operere mot jernbanelinjene i Vest-Virginia og generalmajor Nathaniel P. Banks skulle erobre Mobile i Alabama._NEWLINE_Unionsstyrkene i \xc3\xb8st fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 man\xc3\xb8vrere seg forbi Lee og utkjempet flere slag under Grants Overland-felttog. Grants utmattelseskrigf\xc3\xb8ring i villmarka, Spotsylvania og Cold Harbor resulterte i store tapstall for nordstatene, men tvang Lee til \xc3\xa5 trekke seg tilbake gang p\xc3\xa5 gang. Et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 g\xc3\xa5 rundt Lee fra s\xc3\xb8r slo feil under Butler som ble fanget i elvesvingen Bermuda Hundred. Grant var fast bestemt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 fortsette, til tross for forferdelige tapstall (over 65 000 s\xc3\xa5rede og d\xc3\xb8de p\xc3\xa5 syv uker), og fortsatte \xc3\xa5 trykke Lees Army of Northern Virginia tilbake til Richmond. Han holdt Konf\xc3\xb8derasjonens arm\xc3\xa9 innestengt i beleiringen av Petersburg hvor de to h\xc3\xa6rene satt fast i skyttergraver i over ni m\xc3\xa5neder. _NEWLINE_Grant fant til slutt en kommandant, general Philip Sheridan, som var aggressiv nok til \xc3\xa5 seire i Shenandoah-felttoget i 1864. Sheridan beseiret generalmajor Jubal Anderson Early i en serie slag, inkludert en siste avgj\xc3\xb8rende seier i slaget ved Cedar Creek. Sheridan fortsatte s\xc3\xa5 \xc3\xa5 \xc3\xb8delegge det agrikulturelle grunnlaget i Shenandoah Valley, en strategi som minnet om taktikken som Sherman senere brukte i Georgia.  _NEWLINE_Imens marsjerte Sherman fra Chattanooga til Atlanta og beseiret generalene Joseph E. Johnston og John Bell Hood p\xc3\xa5 veien. Atlantas fall den 2. september 1864 var en betydelig faktor i gjenvalget av Lincoln som president. Hood forlot Atlanta-omr\xc3\xa5det for \xc3\xa5 terrorisere Shermans forsyningslinjer og invadere Tennessee i Franklin-Nashville-felttoget. Generalmajor John Schofield beseiret Hood i slaget ved Franklin, og George Henry Thomas gav Hood et massivt nederlag i slaget ved Nashville, noe som i realiteten \xc3\xb8dela Hoods arm\xc3\xa9._NEWLINE_Shermans arm\xc3\xa9 forlot Atlanta og hans forsyningsbase, marsjerte med ukjent m\xc3\xa5l og la \xc3\xb8de rundt 20% av g\xc3\xa5rdene i Georgia i sin \xc2\xabmarsj mot havet\xc2\xbb. Han n\xc3\xa5dde Atlanterhavet ved Savannah i Georgia i desember 1864. Shermans h\xc3\xa6r ble fulgt av tusenvis av frigjorte slaver. Der var ingen betydelige slag p\xc3\xa5 marsjen. Han vendte nordover gjennom S\xc3\xb8r-Carolina og Nord-Carolina og n\xc3\xa6rmet seg grensen til Virginia s\xc3\xb8rfra, noe som la ytterligere press p\xc3\xa5 Lees arm\xc3\xa9._NEWLINE_Lees arm\xc3\xa9 var uttynnet av deserteringer, s\xc3\xa5rede og d\xc3\xb8de og var n\xc3\xa5 mye mindre enn Grants. Unionsstyrkene vant en avgj\xc3\xb8rende seier i slaget ved Five Forks 1. april. Dette tvang Lee til \xc3\xa5 evakuere Petersburg og Richmond. Konf\xc3\xb8derasjonens hovedstad falt til Union XXV Corps som var satt sammen av fargede styrker. De resterende konf\xc3\xb8derasjonsavdelingene flyktet vestover, og etter et nederlag ved Sayler's Creek ble det klart for Robert E. Lee at fortsatt krigf\xc3\xb8ring mot USA var b\xc3\xa5de taktisk og logistisk umulig.\n_START_SECTION_\nKonf\xc3\xb8derasjonen overgir seg\n_START_PARAGRAPH_\nLee overgav sin Army of Northern Virginia den 9. april 1865 ved McLean House i landsbyen til Appomattox Court House. I en utradisjonell gest og som tegn p\xc3\xa5 Grants respekt og forventning om en fredelig tilbakef\xc3\xb8ring av S\xc3\xb8rstatene inn i Unionen, fikk Lee beholde sin offiserssabel og sin hest, Traveller. 14. april 1865 ble president Lincoln skutt i hodet. Han d\xc3\xb8de morgenen etterp\xc3\xa5, og Andrew Johnson ble president._NEWLINE_Hendelser som ledet til Lees overgivelse begynte med at n\xc3\xb8kkeloffiserene Richard S. Ewell og Richard H. Anderson ble tatt til fange den 6. april etter Konf\xc3\xb8derasjonens nederlag ved Sayler's Creek. 8. april \xc3\xb8dela kavaleri under generalmajor George Armstrong Custer tre tog med konf\xc3\xb8dererte forsyninger ved Appomattox Station, noe som f\xc3\xb8rte til general Lees overgivelse dagen etter. General St. John Richardson Liddells arm\xc3\xa9 overgav seg etter tapet av festningene i slaget ved Spanish Fort i Alabama, ogs\xc3\xa5 den 9. april._NEWLINE_Den 21. april oppl\xc3\xb8ste John S. Mosbys 43rd Battalion Virginia Cavalry seg, og den 26. april overgav Joseph E. Johnston sine styrker til Sherman ved Bennett Place i Durham i Nord-Carolina. 4. og 5. mai overgav regimentene i Alabama, Mississippi og \xc3\x98st-Louisiana samt Gulfdistriktet seg. Konf\xc3\xb8derasjonens president ble tatt til fange den 10. mai, og avdelingene Florida og S\xc3\xb8r-Georgia overgav seg samme dag. Brigadegeneral M. Jeff Thompson overgav sin brigade dagen etter, f\xc3\xb8r styrkene i Nord-Georgia overgav seg 12. mai. _NEWLINE_Den 23. juni 1865 signerte Stand Watie en v\xc3\xa5penhvile med Unionens representanter i Fort Towson i Choctaw-nasjonens omr\xc3\xa5der i Oklahoma-territoriet. Han ble dermed den siste konf\xc3\xb8dererte generalen i felten som overgav seg. Det siste konf\xc3\xb8dererte skipet som overgav seg var CSS \xc2\xabShenandoah\xc2\xbb den 6. november 1865 i Liverpool i England. Disse overgivelsene markerte slutten p\xc3\xa5 den amerikanske borgerkrigen.\n_START_SECTION_\nSlaveri under krigen\n_START_PARAGRAPH_\nI begynnelsen av krigen trodde noen av Unionens kommandanter at det var forventet av dem \xc3\xa5 returnere r\xc3\xb8mte slaver til deres eiere. Da det ble klart at dette ville bli en lang krig i 1862, ble sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let om hva en skulle gj\xc3\xb8re med slaveriet et generelt sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l. Den s\xc3\xb8rlige \xc3\xb8konomien og driften av milit\xc3\xa6ret var avhengig av slavenes arbeidskraft. Det begynte \xc3\xa5 virke urimelig \xc3\xa5 beskytte slaveriet mens en la den s\xc3\xb8rlige handelen under blokade og \xc3\xb8dela s\xc3\xb8rlig produksjon. En kongressmann sa at slavene \xc2\xab...kan ikke v\xc3\xa6re n\xc3\xb8ytrale. Som arbeidere, om ikke som soldater, vil de v\xc3\xa6re allierte med oppr\xc3\xb8rerne eller med Unionen.\xc2\xbb Den samme kongressmannen, og hans radikale republikanere, la press p\xc3\xa5 Lincoln for \xc3\xa5 raskt frigj\xc3\xb8re slavene, mens moderate republikanere begynte \xc3\xa5 akseptere en gradvis, kompensert frigj\xc3\xb8ring og kolonisering. Copperheads, grensestater og krigsdemokrater motsatte seg frigj\xc3\xb8ring, men grensestatene og krigsdemokratene aksepterte til slutt dette som del av en total krigf\xc3\xb8ring som var n\xc3\xb8dvendig for \xc3\xa5 redde Unionen._NEWLINE_Lincoln uttrykte i 1861 frykt for at et for tidlig fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 frigj\xc3\xb8ring ville f\xc3\xb8re til tapet av grensestatene og at \xc2\xab\xc3\xa5 miste Kentucky er nesten det samme som \xc3\xa5 tape hele kampen.\xc2\xbb Til \xc3\xa5 begynne med omgjorde Lincoln fors\xc3\xb8kene p\xc3\xa5 \xc3\xa5 frigj\xc3\xb8re slaver utf\xc3\xb8rt av krigsminister Simon Cameron og generalene John C. Fr\xc3\xa9mont (i Missouri) og David Hunter (i S\xc3\xb8r-Carolina, Georgia og Florida) for \xc3\xa5 sikre seg lojaliteten til grensestatene og krigsdemokratene._NEWLINE_Lincoln advarte grensestatene om at en mer radikal frigj\xc3\xb8ring ville skje dersom hans gradvise plan basert p\xc3\xa5 kompensert frigj\xc3\xb8ring og frivillig kolonisering ble forkastet. Kun distriktet Columbia aksepterte Lincolns gradvise plan, og Lincoln nevnte sin frigj\xc3\xb8ringsproklamasjon til regjeringsmedlemmer den 21. juli 1862. Utenriksminister William H. Seward ba Lincoln om \xc3\xa5 vente p\xc3\xa5 en seier f\xc3\xb8r han utstedte proklamasjonen. Han mente det ville se ut som \xc2\xabv\xc3\xa5r siste skrik p\xc3\xa5 retretten\xc2\xbb dersom han ikke ventet. Slaget ved Antietam i september 1862 gav denne muligheten, og den etterf\xc3\xb8lgende krigsguvern\xc3\xb8renes konferanse styrket st\xc3\xb8tten for proklamasjonen. Lincoln hadde allerede publisert et brev som oppmuntret s\xc3\xa6rlig grensestatene til \xc3\xa5 akseptere frigj\xc3\xb8ring som n\xc3\xb8dvendig for \xc3\xa5 redde Unionen. Lincoln sa senere at slaveri var \xc2\xabp\xc3\xa5 en m\xc3\xa5te grunnen til krigen\xc2\xbb. Lincoln utgav sin forel\xc3\xb8pige emansipasjonserkl\xc3\xa6ring den 22. september 1862, og hans endelige erkl\xc3\xa6ring den 1. januar 1863. I sitt brev til Hodges forklarte Lincoln sin tro p\xc3\xa5 at \xc2\xabdersom slaveri ikke er galt, er ingenting galt... Og likevel har jeg aldri forst\xc3\xa5tt at presidentskapet har p\xc3\xa5lagt meg en rett uten restriksjonen om \xc3\xa5 handle offisielt p\xc3\xa5 denne dommen og f\xc3\xb8lelsen... Jeg hevder ikke \xc3\xa5 ha kontrollert hendelsene, men innr\xc3\xb8mmer bare at hendelsene har kontrollert meg.\xc2\xbb_NEWLINE_Siden erkl\xc3\xa6ringen var basert p\xc3\xa5 presidentens krigsfullmakter, inkluderte den kun territoriet som ble holdt av Konf\xc3\xb8derasjonen p\xc3\xa5 det tidspunktet. Men den ble et symbol p\xc3\xa5 Unionens voksende engasjement til \xc3\xa5 legge emansipasjonen til Unionens definisjon av frihet. Lincoln spilte ogs\xc3\xa5 en ledende rolle i \xc3\xa5 f\xc3\xa5 kongressen til \xc3\xa5 stemme for det trettende tillegget som gjorde emansipasjonen universell og permanent. _NEWLINE_Afroamerikanske slaver ventet ikke p\xc3\xa5 Lincolns handlinger f\xc3\xb8r de flyktet og s\xc3\xb8kte frihet bak Unionens linjer. Fra krigens tidlige \xc3\xa5r flyktet tusenvis av afroamerikanere over Nordstatenes grenser, s\xc3\xa6rlig i de okkuperte omr\xc3\xa5dene som Nashville, Norfolk og Hampton Roads-regionen i 1862, Tennessee fra 1862 av, linjen for Shermans marsj osv. S\xc3\xa5 mange afroamerikanere flyktet til unionens linjer at kommandanter opprettet leirer og skoler for dem hvor b\xc3\xa5de voksne og barn l\xc3\xa6rte \xc3\xa5 lese og skrive. American Missionary Association gikk inn i krigsforetaket ved \xc3\xa5 sende l\xc3\xa6rere s\xc3\xb8rover til slike leirer, ved for eksempel \xc3\xa5 etablere skoler i Norfolk og p\xc3\xa5 n\xc3\xa6rliggende plantasjer. I tillegg tjente nesten 200 000 afroamerikanske menn som soldater og sj\xc3\xb8menn sammen med Unionens styrker. De fleste av disse var slaver som hadde flyktet._NEWLINE_Konf\xc3\xb8dererte tok fargede unionssoldater til slaver, og s\xc3\xa6rlig fargede soldater ble skutt da de fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 overgi seg i Fort Pillow-massakren Dette f\xc3\xb8rte til sammenbrudd i fangeutvekslingsprogrammet og fremveksten av fengselsleirer som Andersonville-fengselet i Georgia hvor nesten 13 000 unionsfanger d\xc3\xb8de av sult og sykdom. _NEWLINE_Til tross for S\xc3\xb8rstatenes mangel p\xc3\xa5 mannskap, motsatte de fleste s\xc3\xb8rlige ledere seg frem til 1865 \xc3\xa5 bev\xc3\xa6pne slaver som soldater. De brukte dem som arbeidere til st\xc3\xb8tte for krigsforetaket. Howell Cobb sa at \xc2\xabdersom slavene vil v\xc3\xa6re gode soldater, er hele v\xc3\xa5r teori om slaveri feil.\xc2\xbb De konf\xc3\xb8dererte generalene Patrick Cleburne og Robert E. Lee talte for \xc3\xa5 bev\xc3\xa6pne fargede sent i krigen, og Jefferson Davis ble til slutt overtalt til \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte planer om \xc3\xa5 bev\xc3\xa6pne slaver for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 et milit\xc3\xa6rt nederlag. Konf\xc3\xb8derasjonen overgav seg ved Appomattox f\xc3\xb8r denne planen kunne settes i verk. _NEWLINE_Emansipasjonserkl\xc3\xa6ringen reduserte i stor grad Konf\xc3\xb8derasjonens h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 hjelp fra Storbritannia eller Frankrike. Lincolns moderate tiln\xc3\xa6rming lyktes i \xc3\xa5 f\xc3\xa5 grensestatene, krigsdemokratene og frigjorte slaver til \xc3\xa5 kjempe p\xc3\xa5 samme side for Unionen. De unionskontrollerte grensestatene (Kentucky, Missouri, Maryland, Delaware og Vest-Virginia) var ikke dekket av emansipasjonserkl\xc3\xa6ringen. Alle avskaffet slaveri p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd, med unntak av Kentucky og Delaware. Det store flertallet av de fire millionene slaver ble satt fri av erkl\xc3\xa6ringen ettersom Nordstatenes arm\xc3\xa9er rykket s\xc3\xb8rover. Det 13. tillegget ble ratifisert den 6. desember 1865 satte til slutt fri de resterende slavene i Kentucky, Delaware og New Jersey. Per 1860 var dette 225 000 i Kentucky, 1800 i Delaware og 18 i New Jersey.\n_START_SECTION_\nTrussel om internasjonal intervensjon\n_START_PARAGRAPH_\nDersom Storbritannia eller Frankrike hadde g\xc3\xa5tt inn i krigen p\xc3\xa5 Konf\xc3\xb8derasjonens side, ville det kraftig forsterket S\xc3\xb8rstatenes sjanse til \xc3\xa5 skaffe seg uavhengighet fra Unionen. Unionen under Lincoln og utenriksminister William H. Seward arbeidet for \xc3\xa5 forhindre dette og truet med krig dersom noe land offisielt anerkjente Amerikas konf\xc3\xb8dererte stater. Det var det heller ingen som gjorde. I s\xc3\xb8r valgte en frivillig \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re handelsboikott av bomull i h\xc3\xa5p om \xc3\xa5 starte en \xc3\xb8konomisk depresjon i Europa som ville tvinge Storbritannia til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 inn i krigen for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 bomull. Bomullsdiplomatiet viste seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re forgjeves siden Europa hadde overskudd av bomull, mens d\xc3\xa5rlige avlinger i 1860-62 i Europa gjorde importen av korn fra Nordstatene livsviktige. Det ble sagt at \xc2\xabkong Korn var viktigere enn kong Bomull,\xc2\xbb siden Unionens markedsandel av korn i Storbritannia steg fra en fjerdedel til halvparten._NEWLINE_Storbritannia stod til slutt ovenfor bomullsmangel, men den var midlertidig, siden markedsandelen til S\xc3\xb8rstatene ble erstattet av \xc3\xb8kt kultivering i Egypt og India. I mellomtiden skapte krigen arbeid for v\xc3\xa5penprodusenter, jernarbeidere og britiske skip til \xc3\xa5 transportere v\xc3\xa5pnene._NEWLINE_Charles Francis Adams viste seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re s\xc3\xa6rlig viktig som ambassad\xc3\xb8r i Storbritannia for Unionen, og Storbritannia n\xc3\xb8lte med \xc3\xa5 utfordre blokaden. Konf\xc3\xb8derasjonen kj\xc3\xb8pte flere krigsskip fra kommersielle skipsverft i Storbritannia. Det mest kjente, CSS \xc2\xabAlabama\xc2\xbb, gjorde betydelig skade og f\xc3\xb8rte til en alvorlig disputt etter krigen. Men den offentlige opinionen mot slaveri skapte en politisk terskel for de europeiske politikerne, s\xc3\xa6rlig i Storbritannia. Krig truet sent i 1861 mellom Nordstatene og Storbritannia p\xc3\xa5 grunn av Trent-aff\xc3\xa6ren, hvor den amerikanske marinen bordet et britisk postdampskip for \xc3\xa5 ta to konf\xc3\xb8dererte diplomater til fange. Men London og Washington klarte \xc3\xa5 glatte over problemet etter at Lincoln l\xc3\xb8slot de to._NEWLINE_Britene vurderte mekling i 1862, selv om et slikt tilbud kunne ha risikert krig med Unionen. Lord Palmerston skal ha lest Onkel Toms hytte tre ganger da han tok en beslutning om dette. Nordstatenes seier i slaget ved Antietam gjorde at de utsatte en avgj\xc3\xb8relse. Emansipasjonserkl\xc3\xa6ringen hevet den politiske terskelen for \xc3\xa5 st\xc3\xb8tte Konf\xc3\xb8derasjonen ytterligere. Til tross for sympati med S\xc3\xb8rstatene, forhindret Frankrikes egen intervensjon i Mexico dem til slutt fra krig med Nordstatene. Konf\xc3\xb8dererte tilbud sent i krigen om \xc3\xa5 oppheve slaveriet mot diplomatisk anerkjennelse ble ikke tatt alvorlig av hverken London eller Paris.\n_START_SECTION_\nRekonstruksjon\n_START_PARAGRAPH_\nLederne i Nordstatene var enige om at seier ville kreve mer enn slutt p\xc3\xa5 kampene. Den m\xc3\xa5tte inneholde de to krigsm\xc3\xa5lene: Utmeldingene fra Unionen m\xc3\xa5tte fullstendig omgj\xc3\xb8res og alle former for slaveri m\xc3\xa5tte fjernes. De var kraftig uenige i kriteriene for disse m\xc3\xa5lene. De var ogs\xc3\xa5 uenige i graden av f\xc3\xb8deral kontroll som skulle innf\xc3\xb8res p\xc3\xa5 S\xc3\xb8r og prosessen som S\xc3\xb8rstatene skulle reintegreres i Unionen med. _NEWLINE_Rekonstruksjonen som startet tidlig i krigen og tok slutt i 1877, involverte en kompleks og raskt endrende serie av f\xc3\xb8deral og statlig politikk. Langtidsvirkningen kom i de tre rekonstruksjonstilleggene til den amerikanske konstitusjonen: det trettende som avskaffet slaveriet, det fjortende som utvidet f\xc3\xb8deral beskyttelse gjennom lov til borgere uten tanke p\xc3\xa5 rase og det femtende tillegget som avskaffet raserestriksjoner i stemmeretten. Rekonstruksjonen endte i forskjellige stater p\xc3\xa5 forskjellige tidspunkt, de siste tre gjennom 1877-kompromisset. Kompromisset f\xc3\xb8rte til at f\xc3\xb8derale styrker forlot S\xc3\xb8rstatene. Etterp\xc3\xa5 fulgte rasesegregering og Jim Crow-lovene.\n_START_SECTION_\nResultater\n_START_PARAGRAPH_\nSlaveriet opph\xc3\xb8rte i USA v\xc3\xa5ren 1865 da Konf\xc3\xb8derasjonens arm\xc3\xa9er overgav seg. Alle slaver i S\xc3\xb8rstatene ble frigjort av Emansipasjonserkl\xc3\xa6ringen som sa at slaver i Konf\xc3\xb8derasjonens omr\xc3\xa5der var frie. Slaver i grensestatene og omr\xc3\xa5der i s\xc3\xb8r kontrollert av Unionen ble satt fri gjennom statenes handlinger eller av det trettende grunnlovstillegget den 6. desember 1865. Total gjenoppretting av Unionen var resultatet av den turbulente perioden kjent som rekonstruksjonen. Krigen f\xc3\xb8rte til rundt 1 030 000 d\xc3\xb8de og s\xc3\xa5rede (3% av befolkningen), inkludert rundt 620 000 d\xc3\xb8de soldater, av disse d\xc3\xb8de to tredjedeler av sykdom. Krigen f\xc3\xb8rte til like mange amerikanske d\xc3\xb8dsfall som alle d\xc3\xb8dsfall i andre amerikanske kriger til sammen. Basert p\xc3\xa5 tall fra folketellingen i 1860, d\xc3\xb8de 8% av alle hvite menn mellom 13 og 43 \xc3\xa5r i krigen, 6% i nord og hele 18% i s\xc3\xb8r. En grunn til det h\xc3\xb8ye antallet drepte p\xc3\xa5 slagmarken var bruken av taktikker fra Napoleonskrigene som direkte frontalangrep. Soldatene ble desimert da de stod oppstilt i linjer p\xc3\xa5 slagmarken p\xc3\xa5 grunn av at riflene var mer n\xc3\xb8yaktige, mini\xc3\xa9-prosjektiler og (n\xc3\xa6r slutten av krigen for Unionsh\xc3\xa6ren) v\xc3\xa5pen som Spencer-karabin og noen f\xc3\xa5 eksperimentelle Gatlingv\xc3\xa5pen. Dette f\xc3\xb8rte til skyttergravskrigf\xc3\xb8ring, en taktikk som var mye i bruk under f\xc3\xb8rste verdenskrig."