b'\n_START_ARTICLE_\nGj\xc3\xb8dselfluer\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nMiddelsstore (3 \xe2\x80\x93 12 mm), ganske slanke fluer med lange og kraftige bein, ofte med tett, ullaktig h\xc3\xa5rkledning. Hodet er forholdsvis lite og rundt, med middels store, runde eller nyreformede fasett\xc3\xb8yne. Ved innerkanten av hvert fasett\xc3\xb8ye sitter det fire eller flere ganske fine b\xc3\xb8rster (orbitalb\xc3\xb8rster). Mellom de tre punkt\xc3\xb8ynene sitter det er par noks\xc3\xa5 lange, fremoverrettede b\xc3\xb8rster (ocellarb\xc3\xb8rster). De har ogs\xc3\xa5 en kraftig b\xc3\xb8rste p\xc3\xa5 hver side av bakhodet. Antennene er tre-leddete. Det andre leddet har en lengdekl\xc3\xb8ft p\xc3\xa5 utsiden. Det tredje leddet peker nedover og er mer eller mindre stavformet. N\xc3\xa6r roten p\xc3\xa5 dette leddet sitter en antenneb\xc3\xb8rste (arista) som vanligvis er mer eller mindre h\xc3\xa5rete. I fremkanten av kinnet sitter en kraftig kinnb\xc3\xb8rste (vibrissa) som oftest er mer eller mindre nedoverrettet. Munndelene er ganske kraftige og stikker litt ned under hodet. Brystet (thorax) er forholdsvis smalt, ofte tett h\xc3\xa5rkledt og med noen lange b\xc3\xb8rster. I motsetning til de andre familiene de er i beslektet med har gj\xc3\xb8dselfluene ikke store vingeskjell bak vingefestet. Vingene er ganske store, forholdsvis lange og smale med tydelig \xc3\xa5renett. De er ofte mer eller mindre gulaktige og kan ha m\xc3\xb8rke flekker. Beina er lange og kraftige, og frambeina er ofte utstyrt med kraftige pigger p\xc3\xa5 innsiden som er til hjelp for \xc3\xa5 holde byttet fast. Bakkroppen er sylindrisk og slank, hannenes ytre kj\xc3\xb8nnsorganer er ofte ganske store og best\xc3\xa5r av ulike gripeorganer som gjerne b\xc3\xa6rer tufser av lange b\xc3\xb8rster. Larvene varierer ganske mye i utseende, avhengig av deres levevis.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nLangt fra alle gj\xc3\xb8dselfluene er knyttet til gj\xc3\xb8dsel. Mange arter har larver som lever p\xc3\xa5 ulike planter, som liljer, orkid\xc3\xa9er, n\xc3\xb8kkeroser, starr, siv, rabarbra og gress-arter. De kan leve som minerere i bladene, i stengelen, i blomsterhoder eller p\xc3\xa5 fr\xc3\xb8. Timoteifluer (Nanna armillata og N. flavipes) er alvorlige skadedyr i gressfr\xc3\xb8dyrking av timotei, ellers blir ikke de planteetende artene i denne familien regnet som skadelige. Andre arter yngler i r\xc3\xa5tnende, oppskyllet tare, og en del arter er knyttet til annet r\xc3\xa5tnende plantemateriale. Noen arters larver lever p\xc3\xa5 eggmasser lagt av noen vanninsekter, som fj\xc3\xa6rmygg og v\xc3\xa5rfluer. En art (Cleigastra apicalis) lever av frass (avf\xc3\xb8ring) fra larver som borer i stenglene til takr\xc3\xb8r. Endelig er det en del arter, s\xc3\xa6rlig i slekten Scathophaga, som er knyttet til gj\xc3\xb8dsel. Hannene av gulh\xc3\xa5ret gj\xc3\xb8dselflue forsvarer territorier p\xc3\xa5 ferske kuruker, og parrer seg med hunner som kommer for \xc3\xa5 legge egg. Konkurransen om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 parre seg er intens, og hannene blir som oftest sittende oppe p\xc3\xa5 hunnene mens de legger egg for \xc3\xa5 hindre at andre hanner skal parre seg med dem. Av og til kan kampen om hunnene bli s\xc3\xa5 hard at hunnen drukner i m\xc3\xb8kka under vekten av hannene som kjemper om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 sitte p\xc3\xa5 ryggen hennes. Larvene til den gule gj\xc3\xb8dselflua er trolig hovedsakelig rovdyr som spiser andre fluelarver, og det kan v\xc3\xa6re nyttige ved at de reduserer bestanden av plagsomme arter som husflue. De voksne fluene er rovdyr som sniker seg inn p\xc3\xa5 andre tovinger (mygg og sm\xc3\xa5 fluer) og fanger dem mellom de piggete forbeina med et langt byks. De kan v\xc3\xa6re viktige naturlige fiender for fluer og mygg.\n_START_SECTION_\nKilder\n_START_PARAGRAPH_\nde Jong, H. 2000. Family Scathophagidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. Appendix: 431-445. Science Herald, Budapest._NEWLINE_Nelson, M. og Greve, L. 2002. New dung flies (Diptera, Scathophagidae) from Norway with a checklist of the Norwegian Scathophagidae. Norwegian Journal of Entomology 49: 41-47.'