b"\n_START_ARTICLE_\nWales' historie\n_START_PARAGRAPH_\nWales' historie begynner med ankomsten av mennesker til omr\xc3\xa5det for tusener av \xc3\xa5r siden. Neandertalere levde i det som i dag er Wales, eller Cymru p\xc3\xa5 walisisk, for minst 230 000 \xc3\xa5r siden mens homo sapiens, som dagens moderne menneske nedstammer fra, kom for rundt 29 000 \xc3\xa5r siden. Imidlertid dateres fortsatt beboelse av moderne mennesker fra perioden etter den siste istiden for rundt 9000 \xc3\xa5r f.Kr., og Wales har mange levninger fra meolitisk, neolittisk, og bronsealderens tid. I l\xc3\xb8pet av jernalderen var omr\xc3\xa5det, som hele \xc3\xb8ya Storbritannia s\xc3\xb8r for Firth of Forth, dominert av britonere og brytoniske spr\xc3\xa5k, det som ettertiden har karakterisert l\xc3\xb8selig som keltere. Romerne, som begynte sin erobring av Britannia i \xc3\xa5r 43, drev krigf\xc3\xb8ring i hva som i dag er nord\xc3\xb8stlige Wales i \xc3\xa5r 48 mot en folkestamme kalt dekeanglere, og fikk total kontroll over regionen kjent som den romerske provinsen Britannia med deres seier over ordovikere i \xc3\xa5r 79. Romerne forlot \xc3\xb8ya p\xc3\xa5 400-tallet, noe som \xc3\xa5pnet d\xc3\xb8ren for angelsaksere til \xc3\xa5 invadere og bosette seg. Deretter begynte den brytoniske spr\xc3\xa5kene og kulturen \xc3\xa5 flises opp, og flere s\xc3\xa6rskilte grupper og folk ble dannet. Det walisiske folket var den st\xc3\xb8rste av disse gruppene, og er generelt diskutert uavhengig fra andre overlevende brytonisketalende folk etter 1000-tallet._NEWLINE_Et antall konged\xc3\xb8mmer ble dannet i tiden etter at romerne trakk seg ut av Wales. Mens den mest mektige herskeren var anerkjent som \xc2\xabkonge av britonene\xc2\xbb (senere Tywysog Cymru: leder eller fyrste av Wales), og en del herskere strakte sin kontroll over andre walisiske territorier og inn vestlige England, var det ingen av dem som greide \xc3\xa5 forene Wales i lengre tidsrom. Gjensidig \xc3\xb8deleggende kamper og stridigheter og ytre press fra de engelske og senere av de normanniske erobrerne f\xc3\xb8rte til at de walisiske konged\xc3\xb8mmene gradvis kom inn under h\xc3\xa6len p\xc3\xa5 den engelske krone. I 1282 f\xc3\xb8rte d\xc3\xb8dsfallet til Llywelyn den siste til erobringen av fyrsted\xc3\xb8mmet Wales av kong Edvard I av England; senere fikk arvingen til den engelske monarken tittelen \xc2\xabFyrste av Wales\xc2\xbb. Waliserne startet flere oppr\xc3\xb8r mot det engelske styret, det siste betydningsfulle ble ledet av Owain Glynd\xc5\xb5r tidlig p\xc3\xa5 1400-tallet. P\xc3\xa5 1500-tallet gjennomf\xc3\xb8rte kong Henrik VIII av England, selv av walisisk avstamming, Laws in Wales Acts 1535\xe2\x80\x931542, en rekke lover som innlemmet walisiske lover i engelske og innf\xc3\xb8rte engelsk administrasjon i Wales i den hensikt \xc3\xa5 skape et enhetlig rike. Under engelsk autoritet ble Wales en del av Kongeriket Storbritannia i 1707 og deretter Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland i 1801. Dog beholdt waliserne sitt spr\xc3\xa5k og kultur til tross for tung engelsk dominans. Utgivelsen av den f\xc3\xb8rste walisiske oversettelsen av Bibelen av William Morgan i 1588 ble meget betydningsfullt for \xc3\xa5 fremme walisisk som et litter\xc3\xa6rt spr\xc3\xa5k._NEWLINE_1700-tallet s\xc3\xa5 begynnelsen p\xc3\xa5 to endringer som i stor grad kom til \xc3\xa5 p\xc3\xa5virke Wales; den walisiske metodistisk fornyelse, noe som f\xc3\xb8rte til at landet religi\xc3\xb8st sett vendte seg mot en \xc3\xb8kende grad vekk fra Den engelske kirke, og den industrielle revolusjon. I l\xc3\xb8pet av 1800-tallet opplevde s\xc3\xa6rlig s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Wales en rask industrialisering og en dramatisk vekst i befolkningsantallet som et resultat av en eksplosjon i kull- og jernindustrien. Disse industriene fikk nedgang p\xc3\xa5 1900-tallet mens nasjonale f\xc3\xb8lelser og interesse i selvbestemmelse vokste. Labour Party (Arbeiderpartiet) erstattet Liberal Party (Det liberale partiet) som den dominerende politisk kraft p\xc3\xa5 1940-tallet mens nasjonalistpartiet Plaid Cymru fikk framdrift \xc3\xa5 1960-tallet. I en folkeavstemning i 1997 godkjente walisiske velgere overgangen av regjeringsansvaret til en nasjonalforsamling for Wales, som f\xc3\xb8rste gang kom sammen i 1999.\n_START_SECTION_\nWales under Romerriket\n_START_PARAGRAPH_\nDa romerne invaderte Britannia i \xc3\xa5r 43 ble alle folk i s\xc3\xb8rlige Britannia referert til som britonere, og snakket et brytoniske spr\xc3\xa5k. Omr\xc3\xa5det som utgjorde dagens Wales var delt i en rekke ulike folkestammer hvor silurene i s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Wales og ordovikene i sentrale Wales var de st\xc3\xb8rste og mektigste. Disse to stammene var de som utgjorde den sterkeste motstanden mot den romerske invasjonen._NEWLINE_Det f\xc3\xb8rste angrepene p\xc3\xa5 de walisiske stammene ble gjort under legaten Publius Ostorius Scapula en gang i \xc3\xa5r 48, fem \xc3\xa5r etter at Britannia ble invadert, ledet av Aulus Plautius, under keiser Claudius. Ostorius angrep f\xc3\xb8rst dekeanglerne i nord\xc3\xb8st, som synes \xc3\xa5 ha overgitt seg uten \xc3\xa5 ha gitt st\xc3\xb8rre motstand. Han brukte deretter flere \xc3\xa5r p\xc3\xa5 \xc3\xa5 angripe silurene og ordovikene. Deres motstand ble ledet av en h\xc3\xb8vding som romerne kalte for Caratacus som hadde flyktet fra s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige England da det ble erobret av romerne. Han ledet f\xc3\xb8rst silurene, deretter dro han til omr\xc3\xa5det til ordovikene, hvor han ble beseiret av Ostorius i \xc3\xa5r 51. Caratacus flyktet deretter til brigantene, men deres dronning overleverte ham til romerne. Han ble deretter sendt til Roma som krigsbytte, men ble senere ben\xc3\xa5det._NEWLINE_Silurene ble imidlertid ikke underkastet romerne og f\xc3\xb8rte en effektiv geriljakrig mot de store organiserte romerske styrkene. Da Ostorius d\xc3\xb8de var denne stammen fortsatt ikke beseiret eller erobret, og etter hans d\xc3\xb8d vant de en seier over den romerske Legio II Augusta. Det ble ikke gjort ytterligere fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 utvide den romerske kontrollene i Wales f\xc3\xb8r ved guvern\xc3\xb8rtid til Gaius Suetonius Paulinus som angrep Wales lengre nord og erobret den store \xc3\xb8ya Anglesey i \xc3\xa5r 60 eller 61. Imidlertid ble han tvunget til oppgi denne offensiven for \xc3\xa5 m\xc3\xb8te den plutselig trusselen fra oppr\xc3\xb8ret til Boudicca, dronning av en stamme i dagens Norfolk i England. Silurene ble til slutt underkastet av Sextus Julius Frontinus i en rekke av h\xc3\xa6rtokt som ble avsluttet en gang rundt \xc3\xa5r 78. Hans etterf\xc3\xb8lger, Gnaeus Julius Agricola, tvang ordovikene til \xc3\xa5 underkaste seg og gjenerobret Anglesey i begynnelsen av \xc3\xa5r 79._NEWLINE_Under romersk innflytelse oppsto en romersk-britisk kultur. Romerne okkuperte hele det omr\xc3\xa5det som er kjent som Wales hvor de bygget romerske veger og romerske festninger, startet gullgruver og f\xc3\xb8rte handel, men deres interesse for omr\xc3\xa5det var begrenset p\xc3\xa5 grunn av stedets geografi med utilgjengelige fjell og daler, og begrensete jordbruksland. De fleste romerske levninger er milit\xc3\xa6re i sitt vesen. Omr\xc3\xa5det var kontrollert av romerske baser med legioner i Deva (Chester) og Isca (Caerleon), med veger som knyttet disse basene til festninger med st\xc3\xb8ttetropper som Segontium (Caernarfon) og Moridunum (Carmarthen). Kun en by er kjent som romerne grunnla i Wales, Venta Silurum (Caerwent), skj\xc3\xb8nt festningen ved Moridunum (Carmarthen) ble senere erstattet av en sivil bosetning. Dagens Wales er antatt \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt en del av den romerske provinsen Britannia Superior og senere av provinsen Britannia Prima, som ogs\xc3\xa5 omfattet hovedsakelig det meste av S\xc3\xb8rvest-England.\n_START_SECTION_\nHelgenes tidsalder\n_START_PARAGRAPH_\nDa de romerske garnisonene i Britannia ble trukket tilbake i 410 ble de ulike britiske statene etterlatt til \xc3\xa5 styre seg selv. Bevis p\xc3\xa5 en fortsatt romersk innflytelse etter at de romerske legionene dro er gitt av en stein med inskripsjoner fra konged\xc3\xb8mmet Gwynedd som er datert til mellom slutten av 400-tallet og midten av 500-tallet. Steinen minnes en viss Cantiorix som er beskrevet som borger (cives) av Gwynedd og en fetter av magistraten Maglos (magistratus). Det kom en betydelig innvandring fra Irland i omr\xc3\xa5det Dyfed i s\xc3\xb8rvestlige Wales hvor det er funnet mange steiner med inskripsjoner p\xc3\xa5 Ogham-skrift. Kristendommen ble innf\xc3\xb8rt i Wales, og den s\xc3\xa5kalte \xc2\xabhelgenes tidsalder\xc2\xbb (tiln\xc3\xa6rmet 500-700) ble markert av etableringen av klosterbosetninger over hele landet, og av religi\xc3\xb8se ledere som helgenene David, Illtud og Teilo._NEWLINE_En av grunnene for at romerne trakk seg ut fra Britannia var presset som kom p\xc3\xa5 Romerrikets milit\xc3\xa6re ressurser ved at barbariske stammer trykket mot grensene i \xc3\xb8st. Disse stammene, inkludert anglere og saksere, som senere ble engelske, greide ikke \xc3\xa5 komme seg inn i Wales, unntatt muligens langs Severndalen s\xc3\xa5 langt som til Llanidloes. Imidlertid erobret de gradvis \xc3\xb8stlige og s\xc3\xb8rlige Britannia. I slaget ved Chester i 616 ble styrkene til kongeriket Powys og andre britiske konged\xc3\xb8mmer beseiret av northumbrianerne under ledelse av kong \xc3\x86thelfrith, og hvor kong Selyf ap Cynan var blant de d\xc3\xb8de. \xc3\x86thelfrith massakrerte ogs\xc3\xa5 munkene fra Bangor, som hadde samlet seg for \xc3\xa5 be for en walisisk seier. Krigen skyldtes nok delvis \xc3\xb8nsket om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tak i Edwin av Deira, som hadde s\xc3\xb8kt tilflukt i Wales etter \xc3\xa5 ha blitt beseiret av \xc3\x86thefrith, men det hadde ogs\xc3\xa5 en strategisk betydning \xc3\xa5 hindre kontakt mellom waliserne og britene fra Strathclyde. Det har blitt foresl\xc3\xa5tt at dette slaget endelig avsk\xc3\xa5r landforbindelsen mellom Wales og konged\xc3\xb8mmene i Hen Ogledd (\xc2\xabDet gamle nord\xc2\xbb), de brytonsktalende regionene av hva som i dag er s\xc3\xb8rlige Skottland og nordlige England, inkludert Rheged, Strathclyde, Elmet og Gododdin, hvor gammelwalisisk ogs\xc3\xa5 ble snakket. Fra 700-tallet og framover var Wales uten tvil det st\xc3\xb8rste av de tre gjenv\xc3\xa6rende brytonisktalende omr\xc3\xa5dene i Britannia, de andre to var Hen Ogledd og Cornwall._NEWLINE_Wales var selv inndelt i en rekke adskilte konged\xc3\xb8mmer hvor de st\xc3\xb8rste av disse var Gwynedd i nordvestlige Wales og Powys i \xc3\xb8stlige Wales. Gwynedd var det mektigste av disse konged\xc3\xb8mmene p\xc3\xa5 500- og 600-tallet under herskere som Maelgwn Gwynedd (d\xc3\xb8d 547) og Cadwallon ap Cadfan (d\xc3\xb8d 634/635) som i en allianse med Penda av Mercia var i stand til \xc3\xa5 lede sine soldater s\xc3\xa5 langt nord som til Northumbria og kontrollerte omr\xc3\xa5det for en tid. Etter Cadwallons d\xc3\xb8d i et slag det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5ret var hans etterf\xc3\xb8lger Cadafael ap Cynfeddw, ogs\xc3\xa5 alliert med Penda av Mercia mot Northumbria. Men deretter ble Gwynedd, som andre walisiske konged\xc3\xb8mmer, hovedsakelig opptatt av forsvarskrig mot den voksende makten til kongeriket Mercia.\n_START_SECTION_\nTidlig middelalder\n_START_PARAGRAPH_\nKongeriket Powys var det som l\xc3\xa5 lengst \xc3\xb8st av de st\xc3\xb8rste konged\xc3\xb8mmene i Wales og som fikk mest press fra de engelske i Cheshire, Shropshire og Herefordshire. Dette konged\xc3\xb8mmet strakte seg opprinnelig \xc3\xb8stover og inn omr\xc3\xa5der som i dag er England, og dets gamle hovedstad, Pengwern, har blitt fors\xc3\xb8kt ulikt identifisert som dagens Shrewsbury eller p\xc3\xa5 et sted nord for Baschurch. Disse omr\xc3\xa5dene ble erobret av kongeriket Mercia. Det ble bygget en stor og omfattende jordvoll kjent som Offas dike (p\xc3\xa5 walisisk Clawdd Offa) ved grensen mellom England og Wales og ligger langs hele grensestrekningen, fra elven Dee i nord til elven Wye i s\xc3\xb8r, et strekk p\xc3\xa5 omkring 240\xc2\xa0km. Tradisjonelt anses den for \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt reist av kong Offa av Mercia p\xc3\xa5 700-tallet, men flere deler av vollen antas riktignok \xc3\xa5 ha eldre opprinnelse. Denne vollen kan b\xc3\xa5de ha v\xc3\xa6rt et forsvarsverk og samtidig markerte en grense som det var felles enighet om._NEWLINE_At en enkelt mann hersket over hele Wales i l\xc3\xb8pet av denne perioden var sjeldent. Dette har blitt tilskrevet systemet med arv som ble praktisert i Wales. Alle s\xc3\xb8nnene mottok en lik del av deres fars eiendom, inkludert barn utenfor ekteskap, og det f\xc3\xb8rte til en oppsplitting av territorier. Imidlertid forordnet walisisk lov dette systemet med deling av land generelt, ikke for konged\xc3\xb8mmer hvor det var en bestemmelse for en edling (eller arving) for konged\xc3\xb8mmet skulle velges, vanligvis av kongen selv. Enhver s\xc3\xb8nn, legitim eller illegitim, kunne bli valgt som edling og skjedde ofte at skuffede kandidater utfordret den valgte arving._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste som hersket over en betydelig del av Wales var Rhodri Mawr (Rhodri den store), opprinnelig konge av Gwynedd i l\xc3\xb8pet av 800-tallet og som var i stand til \xc3\xa5 strekke sitt styre til Powys og Ceredigion. Ved hans d\xc3\xb8d ble hans rike delt mellom hans s\xc3\xb8nner. Hans s\xc3\xb8nnes\xc3\xb8nn, Hywel Dda (Hywel den gode), dannet konged\xc3\xb8mmet Deheubarth ved \xc3\xa5 sl\xc3\xa5 sammen en rekke sm\xc3\xa5konged\xc3\xb8mmer i s\xc3\xb8rvest og greide \xc3\xa5 favne det meste av Wales ved \xc3\xa5r 942. Han er tradisjonelt blitt knyttet til kodifisering av walisisk lov ved et r\xc3\xa5d som han sammenkalte i Whitland. Loven fra da av har tradisjonelt blitt kalt for \xc2\xabHywels lov\xc2\xbb. Han fulgte en fredspolitikk med de engelske. Ved hans d\xc3\xb8d i 949 var hans s\xc3\xb8nner i stand til holde p\xc3\xa5 kontrollen over Deheubarth, men tapte Gwynedd til den gamle kongefamilien for dette konged\xc3\xb8mmet._NEWLINE_Fra f\xc3\xb8r 500-tallet og framover var det en del utvandring fra Irland, fra Laigin (Leinster) til nordlige Wales og fra Munster til s\xc3\xb8rlige Wales. Irlendere slo seg ogs\xc3\xa5 ned i Cornwall og Devon p\xc3\xa5 samme tid. Det er en del gravsteiner i nordvestlige Wales som er blitt knyttet til irsk bosetning. Irlenderne brakte med seg skikken med \xc3\xa5 nedtegne slekt og stammetilh\xc3\xb8righet som de hadde beholdt etter kristendommen. En gang rundt 480 vant Cadwallon Llawhir en seier over irske bosetninger ved Trefdraeth i s\xc3\xb8rvestlige Anglesey, og i tiden etter kan det ha skjedd en kulturfusjon mellom irlenderne og waliserne. Den walisiske kirke ble p\xc3\xa5virket av den irske og sistnevnte ble p\xc3\xa5virket av klosterbevegelsen som n\xc3\xa5dde s\xc3\xb8rlige Wales rundt 480, og nordlige Wales rundt 500._NEWLINE_Wales kom p\xc3\xa5 denne tiden inn under \xc3\xb8kende angrep fra vikinger, hovedsakelig danske, i perioden mellom 950 og 1000. Gudr\xc3\xb8d Haraldson tok if\xc3\xb8lge Brut y Tywysogion to tusen fanger fra Anglesey i 987, og kongen av Gwynedd, Maredudd ab Owain er rapportert for \xc3\xa5 ha reddet mange av sine unders\xc3\xa5tter fra slaveri ved \xc3\xa5 betale danene en stor l\xc3\xb8sesum._NEWLINE_Vikinger nevnes i walisiske annaler s\xc3\xa5 tidlig som 852, referert til som Llychlynwyr, eller \xc2\xabfolket fra fjordene\xc2\xbb, men deres tilstedev\xc3\xa6relse i Wales er ganske dunkel i motsetning til Skottland og England hvor de har etterlatt seg et bredt preg p\xc3\xa5 spr\xc3\xa5ket og i stedsnavn. Det er ikke mange arkeologiske spor, unntatt p\xc3\xa5 Anglesey hvor det ogs\xc3\xa5 finnes noen f\xc3\xa5 norr\xc3\xb8ne stedsnavn. Ved klosteret Penmon p\xc3\xa5 Anglesey er det funnet spor fra norr\xc3\xb8n tilstedev\xc3\xa6relse. Det synes som om det var en del spredt norr\xc3\xb8n bosetning langs kysten av s\xc3\xb8rlige Wales og nord p\xc3\xa5 Anglesey. At det var annen kontakt mellom nordmenn og walisere enn krigf\xc3\xb8ring vises i den walisiske kongen Gruffudd ap Cynan; hans mor Ragnaillt (Ragnhild?) av Dublin var av norr\xc3\xb8n avstamming (barnebarn av Sigtrygg Silkeskjegg), og han gikk selv inn i en allianse med den norske konge Magnus Berrf\xc3\xb8tt._NEWLINE_Gruffydd ap Llywelyn var den neste hersker som greide \xc3\xa5 forene det meste av de walisiske konged\xc3\xb8mmene under hans styre. Opprinnelig en konge av Gwynedd, men ved 1055 var han hersker over bortimot hele Wales og hadde tatt deler av England langs grensen. Imidlertid ble han beseiret av angelsakseren Harald II Godwinson i 1063 og ble drept av sine egne menn. Hans omr\xc3\xa5der ble igjen delt inn i de tradisjonelle konged\xc3\xb8mmene.\n_START_SECTION_\nDen normanniske invasjon\n_START_PARAGRAPH_\nDa normannerne erobret England i 1066 var den dominerende herskeren i Wales Bleddyn ap Cynfyn og som var konge av Gwynedd og Powys. Som ved romerne tidligere, etter at England var erobret sto Wales for tur. Den innledende normanniske suksess var i s\xc3\xb8r hvor William Fitz Osbern hadde tatt Gwent f\xc3\xb8r 1070. Ved 1074 hadde styrkene til Roger de Montgomerie herjet Deheubarth._NEWLINE_Drapet p\xc3\xa5 Bleddyn ap Cynfyn i 1075 f\xc3\xb8rte til walisisk borgerkrig, noe som ga normannerne anledningen til \xc3\xa5 erobre landomr\xc3\xa5der i nordlige Wales. I 1081 ble Gruffydd ap Cynan, som akkurat hadde vunnet Gwynedds trone fra Trahaearn ap Caradog i slaget ved Mynydd Carn, lokket til et m\xc3\xb8te med jarlene av Chester og Shrewsbury; Hugh d'Avranches og Roger de Montgomerie. Da den walisiske kongen kom til m\xc3\xb8tet ble han \xc3\xb8yeblikkelig grepet og kastet i fengsel, og deretter ble det meste av Gwynedd erobret av normannerne. I s\xc3\xb8r gikk Vilhelm Erobreren selv inn i Dyfed og reiste festninger ved St David's og Cardiff. Rhys ap Tewdwr av Deheubarth ble drept i 1093 i Brycheiniog og hans konged\xc3\xb8mmet ble erobret og deretter del ut til forskjellige normanniske herred\xc3\xb8mmer. Den normanniske erobringen av Wales synes da bortimot fullf\xc3\xb8rt._NEWLINE_I 1094 kom det et st\xc3\xb8rre walisisk oppr\xc3\xb8r mot det normanniske styret, og gradvis ble omr\xc3\xa5der erobret tilbake. Gruffydd ap Cynan greide etterhvert \xc3\xa5 bygge opp et sterkt konged\xc3\xb8mme i Gwynedd. Hans s\xc3\xb8nn, Owain Gwynedd, alliert med Gruffydd ap Rhys av Deheubarth, vant en knusende seier over normannerne i slaget ved Crug Mawr i 1136, og kunne deretter overta Ceredigion. Owain etterfulgte sin far p\xc3\xa5 Gwynedds trone det p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5ret og styrte fram til sin d\xc3\xb8d i 1170. Han var i stand til \xc3\xa5 dra fordel av uroen i England p\xc3\xa5 denne tiden da Stefan av Blois og Maud av England kjempet intenst om den engelske trone. Han kunne s\xc3\xa5ledes strekke grensene til Gwynedd lengre mot \xc3\xb8st enn noen gang tidligere._NEWLINE_Konged\xc3\xb8mmet Powys hadde ogs\xc3\xa5 en sterk hersker p\xc3\xa5 denne tiden i Madog ap Maredudd. Sa han d\xc3\xb8de i 1160 d\xc3\xb8de hans arving, Llywelyn ap Madog, kort tid etter, og Powys ble delt i to og aldri siden forent. I s\xc3\xb8r ble Gruffydd ap Rhys drept i 1137, men hans fire s\xc3\xb8nner, som alle styrte Deheubarth etter hverandre, greide etterhvert \xc3\xa5 vinne tilbake det meste av deres bestefars konged\xc3\xb8mme fra normannerne. Den yngste av de fire, Rhys ap Gruffydd (Lord Rhys eller Herre Rhys) styrte fra 1155 til 1197. I 1171 m\xc3\xb8tte Rhys Henrik II av England og kom til en overenskomst med ham. Avtalen gikk ut p\xc3\xa5 at Rhys m\xc3\xa5tte betale en tributt, men fikk bekreftelse p\xc3\xa5 at hans erobringer var hans egne og ble senere gitt tittelen justiciar av S\xc3\xb8r-Wales. Owain Gwynedds d\xc3\xb8d f\xc3\xb8rte til at Gwynedd ble delt mellom hans s\xc3\xb8nner mens Rhys gjorde Deheubarth til det dominerende konged\xc3\xb8mme i Wales for en tid._NEWLINE_Rhys holdt en festival for poesi og sang ved hans hoff i Cardigan i jula 1176. Det er generelt anerkjent som den f\xc3\xb8rste dokumenterte Eisteddfod._NEWLINE_Ut av maktkampen i Gwynedd steg til slutt en av de st\xc3\xb8rste walisiske lederen, Llywelyn ab Iorwerth, ogs\xc3\xa5 kjent som Llywelyn Fawr (Llywelyn den store). Han var enehersker av Gwynedd i 1200 og ved hans d\xc3\xb8d i 1240 var han i praksis hersker over det meste av Wales. Llywelyn plasserte sin \xc2\xabhovedstad\xc2\xbb og base i Garth Celyn p\xc3\xa5 nordkysten med utsikt over Menaistredet (Afon Menai). Hans s\xc3\xb8nn Dafydd ap Llywelyn fulgte ham som hersker av Gwynedd, men kong Henrik III av England tillot ham ikke \xc3\xa5 arve sin fars posisjon andre steder i Wales. Henrik invaderte Gwynedd i 1241, og tvang for en tid Dafydd til underkastelse. En ny krig br\xc3\xb8t ut i 1245 og utfallet var fortsatt ikke avklart da Dafydd d\xc3\xb8de br\xc3\xa5tt i sitt kongelige hjem Garth Celyn og Gwynedd var uten en arving tidlig i 1246. Llywelyn den stores andre s\xc3\xb8nn, Gruffydd, hadde blitt drept da han fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 flykte fra sitt fangenskap i Tower of London i 1244. Gruffydd etterlot seg fire s\xc3\xb8nner, og etter en periode med indre maktkamp mellom tre av disse endte med at den som tok makten var Llywelyn ap Gruffydd (ogs\xc3\xa5 kjent som Llywelyn den siste leder)._NEWLINE_Montgomery-traktaten i 1267 bekreftet at Llywelyn hadde kontrollen, direkte og indirekte, over den st\xc3\xb8rste delen av Wales. Imidlertid var Llywelyns krav i Wales i direkte konflikt med Edvard I av Englands maktinteresser, og den engelske kongen gikk til krig i 1277. Llywelyn m\xc3\xa5tte s\xc3\xb8ke en overenskomst, og Aberconwy-traktaten begrenset i stor grad hans autoritet. Krigen br\xc3\xb8t ut p\xc3\xa5 nytt da Llywelyns bror Dafydd ap Gruffudd angrep festningen Hawarden Castle palmes\xc3\xb8ndag 1282. Den 11. desember 1282 ble Llywelyn lurt inn i et m\xc3\xb8te i festningen ved Builth Wells av ukjente marchere (engelske grenseherrer), og hvor han selv ble drept og hans h\xc3\xa6r deretter knust. Hans bror Dafydd ap Gruffudd fortsatte en stadig mer h\xc3\xa5pl\xc3\xb8s motstandskamp. Han ble tatt til fange i juni 1283 og ble deretter henrettet ved hengning, trekking og kvartering. I praksis ble Wales Englands f\xc3\xb8rste koloni inntil landet ble endelig og formelt lagt inn under England ved Laws in Wales Acts 1535\xe2\x80\x931542, noe som innlemmet walisiske lover i de engelske og som innf\xc3\xb8rte engelsk administrasjon i Wales i den hensikt \xc3\xa5 skape et enhetlig rike.\n_START_SECTION_\nWales i senmiddelalderen\n_START_PARAGRAPH_\nEtter \xc3\xa5 ha godkjent Rhuddlan-statuttene som begrenset de walisiske lovene lot kong Edvard I oppf\xc3\xb8re en ring av imponerende steinfestninger som s\xc3\xb8rget for at Wales var milit\xc3\xa6rt sikret, og han kronet sin erobring ved \xc3\xa5 gi tittelen \xc2\xabfyrste av Wales\xc2\xbb til sin s\xc3\xb8nn og arving i 1301. Wales ble effektivt en del av England selv dets folk talte et annet spr\xc3\xa5k og hadde en annen kultur. Engelske konger utpekte en walisisk r\xc3\xa5dsforsamling, tidvis ledet av den engelske krones arving. Dette r\xc3\xa5det var normalt plassert i Ludlow, i dag en del av England, men p\xc3\xa5 den tid fortsatt et omdiskutert grenseomr\xc3\xa5de i Welsh Marches. Walisisk litteratur, hovedsakelig poesi, fortsatte imidlertid \xc3\xa5 blomstre, og hvor lavadelen overtok fra de walisiske fyrstene som patroner av poetene. Dafydd ap Gwilym som blomstret p\xc3\xa5 midten av 1300-tallet er betraktet som en av de st\xc3\xb8rste walisiske poetene._NEWLINE_Et antall walisiske oppr\xc3\xb8r ble utl\xc3\xb8st, blant ett som ble ledet av Madog ap Llywelyn i 1294-1295, og ett av Llywelyn Bren, herre av Senghenydd, i 1316-1318. P\xc3\xa5 1370-tallet planla den siste representanten av den mannlige linjen av det herskende huset i Gwynedd, Owain Lawgoch, to ganger en invasjon av Wales med fransk st\xc3\xb8tte. Den engelske regjeringen svarte p\xc3\xa5 trusselen med \xc3\xa5 sende en agent som snikmyrdet Owain i Poitou i 1378._NEWLINE_I 1400 gikk en walisisk adelsmann, Owain Glynd\xc5\xb5r (eller Owen Glendower), til et oppr\xc3\xb8r mot kong Henrik IV av England. Owain greide \xc3\xa5 p\xc3\xa5f\xc3\xb8re de engelske styrkene en rekke nederlag og i noen f\xc3\xa5 \xc3\xa5r kontrollerte han det meste av Wales. En del av hans bedrifter var blant annet \xc3\xa5 holde det f\xc3\xb8rste walisiske parlament ved Machynlleth og legge planer om \xc3\xa5 grunnlegge to universiteter. Til slutt greide kongens styrker igjen \xc3\xa5 skaffe seg kontroll over Wales og oppr\xc3\xb8ret d\xc3\xb8de ut, men Owain selv lot seg aldri ta til fange. Hans oppr\xc3\xb8r f\xc3\xb8rte til et stort oppsving i walisisk identitet og nasjonalisme, og ble i omfattende grad st\xc3\xb8ttet av det walisiske folk over hele landet._NEWLINE_Som et svar p\xc3\xa5 oppr\xc3\xb8ret til Glynd\xc5\xb5r vedtok det engelske parlamentet Penal Laws (Straffelovene) i 1402. Disse forb\xc3\xb8d walisere fra \xc3\xa5 b\xc3\xa6re v\xc3\xa5pen, fra \xc3\xa5 ha posisjoner og fra \xc3\xa5 oppholde seg i befestede byer. Disse forbudene var ogs\xc3\xa5 rettet mot engelskmenn som var gift med walisiske kvinner. Lovene var virksomme etter oppr\xc3\xb8ret, skj\xc3\xb8nt i praksis ble de gradvis oppmyket._NEWLINE_Under borgerkrigstidstilstanden i England som kalles for rosekrigene og som begynte i 1455 gjorde begge de engelske posisjonene omfattende bruk av walisiske soldater. De fremste figurene og stridsherrene i Wales var William Herbert (barnebarn av Dafydd Gam) som st\xc3\xb8ttet huset York, og Jasper Tudor som st\xc3\xb8ttet huset Lancaster. I 1485 gikk Jaspers nev\xc3\xb8 Henrik Tudor i land i Wales med en mindre h\xc3\xa6rstyrke for \xc3\xa5 fremme sitt krav p\xc3\xa5 den engelske krone. Henrik Tudor var av walisisk avstamming, og regnet fyrster som Rhys ap Gruffydd blant sine forfedre, og hans sak fikk derfor stor st\xc3\xb8tte i Wales. Han beseiret kong Rikard III av England i slaget ved Bosworth Field med en h\xc3\xa6r som besto av mange walisiske soldater og tok deretter den engelske tronen som kong Henrik VII av England._NEWLINE_Under hans s\xc3\xb8nn Henrik VIII av England ble lovene Laws in Wales Acts 1535-1542 vedtatt. Disse integrerte walisisk og engelsk lovgivning, oppl\xc3\xb8ste det walisiske lovsystemet, og forb\xc3\xb8d walisisk spr\xc3\xa5k fra enhver offisiell rolle eller status. Lovene ga ogs\xc3\xa5 den f\xc3\xb8rste presise definisjonen av grensene mellom England og Wales, og tillot medlemmer som representerte valgkretser i Wales til \xc3\xa5 bli valgt til det engelske parlamentet. De forb\xc3\xb8d ogs\xc3\xa5 enhver juridisk skjelning mellom walisisk og engelsk, slik at de implisitt opphevet de tidligere Straffelovene av 1402, skj\xc3\xb8nt dette ble ikke gjort formelt.\n_START_SECTION_\nFra unionen til den industrielle revolusjon\n_START_PARAGRAPH_\nEtter Henrik VIIIs brudd med Roma og paven fulgte Wales i store trekk England i \xc3\xa5 akseptere anglikanismen, skj\xc3\xb8nt et antall katolikker var aktive i \xc3\xa5 motsette seg dette og produserte en del av de tidligste b\xc3\xb8ker trykket med walisisk spr\xc3\xa5k. I 1588 produserte William Morgan den f\xc3\xb8rste fullstendige oversettelsen av Bibelen p\xc3\xa5 walisisk. Morgans Bibel var en av de mest betydningsfulle b\xc3\xb8ker i Wales' historie og p\xc3\xa5 lik linje med den innflytelse som Kong James' bibel fikk p\xc3\xa5 det engelske spr\xc3\xa5k. Utgivelsen Morgans Bibel \xc3\xb8kte utbredelsen av walisisk spr\xc3\xa5k og walisisk litteratur._NEWLINE_Wales var overveiende rojalistisk i Trekongekrigen tidlig p\xc3\xa5 1600-tallet, men det var en del kjente unntak som John Jones Maesygarnedd og puritanske skribenten Morgan Llwyd. Wales var en viktig kilde for menn til fylle h\xc3\xa6rene til kong Karl I av England,, slik tilfellet ogs\xc3\xa5 hadde v\xc3\xa6rt for tidligere engelske konger, men ingen slag foregikk i Wales. I den andre engelske borgerkrig (1648\xe2\x80\x931649) gikk ubetalte parlamentariske soldater i Pembrokeshire over p\xc3\xa5 motsatt side tidlig i 1648. Oberst Thomas Horton beseiret rojalistoppr\xc3\xb8rerne i slaget ved St. Fagans og oppr\xc3\xb8rslederne overga seg til Oliver Cromwell den 11. juli etter \xc3\xa5 ha holdt den to m\xc3\xa5neder lange beleiringen ved Pembroke._NEWLINE_Skole og utdannelse i Wales sto lavt i Wales p\xc3\xa5 denne tiden, og det eneste tilgjengelig var p\xc3\xa5 engelsk mens flertallet av befolkningen snakket kun walisisk. I 1731 begynte Griffith Jones omreisende skoler i Carmarthenshire, underviste p\xc3\xa5 et sted for rundt tre m\xc3\xa5neder f\xc3\xb8r skolen ble flyttet til et annet sted. Undervisningen ble holdt p\xc3\xa5 walisisk, og da Griffith Jones d\xc3\xb8de i 1761 hadde rundt beregnet 250 000 mennesker l\xc3\xa6rt \xc3\xa5 lese i over hele Wales._NEWLINE_P\xc3\xa5 1700-tallet kom ogs\xc3\xa5 den walisiske metodist fornyelsen, ledet av Daniel Rowland, Howell Harris og William Williams Pantycelyn. Tidlig p\xc3\xa5 1700-tallet br\xc3\xb8t walisiske metodister ut fra Den anglikanske kirke og etablerte deres egne kirkesamfunn, i dag Den presbyterianske kirke i Wales. Dette f\xc3\xb8rte til styrking av andre ikkekonformistiske trosretninger, og p\xc3\xa5 midten av 1800-tallet var Wales hovedsakelig ikkekonformistisk i sitt religi\xc3\xb8se liv. Dette hadde betydelig effekt p\xc3\xa5 walisisk spr\xc3\xa5k da hovedspr\xc3\xa5ket i disse kirkene var walisisk. S\xc3\xb8ndagskolene, som ble et betydelige trekk ved walisisk dagligliv, bidro til lesekyndighet for folk flest, noe som var viktig for spr\xc3\xa5kets overlevelse da walisisk ikke ble undervist i de ordin\xc3\xa6re skolene._NEWLINE_Ved slutten av 1700-tallet kom den industrielle revolusjon med full kraft, og de store kildene til jernmalm, kalkstein, og store mengder av kull i s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Wales betydde at det ble snart etablert jernverk og kullgruver, eksempelvis Cyfarthfa Ironworks og Dowlais Ironworks ved Merthyr Tydfil.\n_START_SECTION_\n1800-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nTidlig p\xc3\xa5 1800-tallet ble deler av Wales sterkt preget av industrialiseringen. Jernverk ble reist i South Wales, fra s\xc3\xb8r mot Brecon Beacons, s\xc3\xa6rlig rundt den nye byen Merthyr Tydfil, med jernproduksjon som senere spredde seg vestover til innlandet i Neath og Swansea hvor steinkull allerede ble utvunnet. Fra 1840-tallet spredde kullgruvene til dalene i Aberdare og Rhondda. Dette f\xc3\xb8rte igjen til hurtig befolkningsvekst i disse omr\xc3\xa5dene._NEWLINE_ _NEWLINE_De sosiale effektene av industrialiseringen f\xc3\xb8rte til bitre sosiale konflikter mellom walisiske arbeiderne og de overveiende engelske eierne. I l\xc3\xb8pet av 1830-tallet var det to bev\xc3\xa6pnede oppr\xc3\xb8r, et i Merthyr Tydfil i 1831, og chartistoppr\xc3\xb8ret i Newport i 1839, ledet av John Frost. Rebeccaoppr\xc3\xb8rene, som skjedde mellom 1839 og 1844 i South Wales og Mid Wales hadde sin opprinnelse p\xc3\xa5 landet. De var en protest ikke bare mot de h\xc3\xb8ye tollavgiftene som m\xc3\xa5tte bli betalt ved de lokale bomveiene, men ogs\xc3\xa5 mot tap av jordbruksland._NEWLINE_Delvis som et resultat av disse forstyrrelsene ble en regjeringsoppnevnt unders\xc3\xb8kelse utf\xc3\xb8rt om forfatningen p\xc3\xa5 utdannelsesystemet i Wales. Unders\xc3\xb8kelsen ble gjennomf\xc3\xb8rt av tre engelske kommisjon\xc3\xa6rer som ikke talte eller forsto ett ord walisisk og m\xc3\xa5tte stole p\xc3\xa5 hva vitner fortalte, mange av dem angelikanske prester. Deres rapport, utgitt i 1847 som \xc2\xabRapporter fra kommisjon\xc3\xa6rene av unders\xc3\xb8kelsen p\xc3\xa5 forfatningen av utdannelsen i Wales\xc2\xbb, konkluderte at walisere var uvitende, late og umoralske, og det var p\xc3\xa5 grunn av walisisk spr\xc3\xa5k og walisisk frikirkebevegelse. Dette skapte en rasende reaksjon i Wales hvor denne aff\xc3\xa6ren ble kalt for \xc2\xabBl\xc3\xa5b\xc3\xb8kenes forr\xc3\xa6deri\xc2\xbb_NEWLINE_Sosialismen fikk raskt grobunn i industriomr\xc3\xa5dene i s\xc3\xb8rlige Wales i den siste delen av \xc3\xa5rhundret, fulgt av den \xc3\xb8kende politiseringen av den religi\xc3\xb8se, nonkonformistiske frikirkebevegelsen. Den f\xc3\xb8rste parlamentsmedlemmet for Labour Party \xe2\x80\x93 Arbeiderpartiet, Keir Hardie, ble valgt som juniormedlem av den walisiske valgkretsen Merthyr Tydfil og Aberdare i 1900. Som med mange andre europeiske nasjoner begynte de f\xc3\xb8rste bevegelsene for nasjonal selvstendighet p\xc3\xa5 1880- og 1890-tallet med dannelsen av Cymru Fydd, ledet av politikere fra Det liberale parti som T. E. Ellis og David Lloyd George._NEWLINE_En annen bevegelse som fikk \xc3\xb8kt omfang i l\xc3\xb8pet av 1880-tallet var kampanjen for atskillelse av kirke og stat. Mange f\xc3\xb8lte at siden Wales n\xc3\xa5 var hovedsakelig nonkonformaistisk i religion var det upassende at Den engelske kirke skulle v\xc3\xa6re den offisielle kirke i Wales. Kampanjen fortsatte ut \xc3\xa5rhundret og inn i det nye, og med den kom Forordningen om den walisiske kirke i 1914, men som ikke kom i kraft f\xc3\xb8r i 1920, etter at den f\xc3\xb8rste verdenskrig var avsluttet._NEWLINE_1800-tallet f\xc3\xb8rte med seg en enorm utvidelse av befolkningen da Wales, som resten av Storbritannia, hadde h\xc3\xb8y f\xc3\xb8dselsrate. I 1801 levde det noe over 587 000 mennesker i Wales, mens det ved 1901 hadde \xc3\xb8kt til over 2 012 000. Den mest betydelige befolknings\xc3\xb8kningen skjedde i industriomr\xc3\xa5dene \xe2\x80\x93 Denbighshire, Flintshire, Monmouthshire og Glamorganshire. \xc3\x85rhundet opplevde en overgang fra et samfunn hovedsakelig preget av jordbruk (rundt 80 prosent levde utenfor urbane omr\xc3\xa5der i 1800) til \xc3\xa5 bli et hovedsakelig urbanisert, industrialisert samfunn (i 1911 levde kun rundt 20 prosent utenfor urbane omr\xc3\xa5der).\n_START_SECTION_\n1900-tallet\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 begynnelsen av \xc3\xa5rhundret ga Wales fortsatt i stor grad politisk st\xc3\xb8tte til Det liberale partiet, s\xc3\xa6rlig da David Lloyd George ble statsminister for Storbritannia under den f\xc3\xb8rste verdenskrig. Imidlertid vant Labour stadig \xc3\xb8kt tilslutning, og i \xc3\xa5rene etter krigen ble de liberale erstattet som de dominerende partiet i Wales, spesielt i industridalene i South Wales._NEWLINE_Det nasjonale partiet Plaid Cymru ble dannet i 1925, men dets vekst var i begynnelsen svak og partiet fikk f\xc3\xa5 stemmer ved parlamentsvalg. I 1936 ble en treningsleir og flyplass for RAF i Penyberth i n\xc3\xa6rheten av Pwllheli brent av tre medlemmer av Plaid Cymru \xe2\x80\x93 Saunders Lewis, Lewis Valentine, og D. J. Williams. Det var en protest ikke bare mot at milit\xc3\xa6rleiren ble opprettet, kjent som \xc2\xabbombeskolen\xc2\xbb, men ogs\xc3\xa5 mot \xc3\xb8deleggelsen av et historisk hus i Penyberth for \xc3\xa5 gi plass for leiren. Denne aksjonen og den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende fengslingen av de tre gjerningsmennene ga Plaid Cymru betydelig oppmerksomhet, i det minste i de walisisktalende omr\xc3\xa5dene._NEWLINE_I tiden etter den andre verdenskrig havnet mange av de tradisjonelle industriene, s\xc3\xa6rlig kullindustrien, i en nedgang. Antallet ansatte i kullfeltene i South Wales, som hadde sitt h\xc3\xb8ydepunkt i 1913 p\xc3\xa5 over 250 000 mennesker, falt til rundt 75 000 p\xc3\xa5 midten av 1960-tallet og var nede i 30 000 i 1979. I 1966 oppsto Aberfankatastrofen da en fylling med kull raste ned og begravde en skole. 144 mennesker ble drept, de fleste av dem barn. . Tidlig p\xc3\xa5 1990-tallet var det kun en eneste dyp sjakt som fortsatt var i virksomhet i Wales. Det var en tilsvarende nedgang i st\xc3\xa5lindustrien, og walisisk \xc3\xb8konomi, som i andre utviklingsamfunn, ble i \xc3\xb8kende grad avhengig av den ekspanderende servicesektoren._NEWLINE_Wales ble offisielt de-annektert fra England innenfor Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland (Storbritannia) i 1955 hvor begrepet \xc2\xabEngland\xc2\xbb ble erstattet av \xc2\xabEngland og Wales\xc2\xbb, og Cardiff ble proklamert som Wales' hovedstad. . Walisisk nasjonalisme ble f\xc3\xb8rst en betydelig sak i l\xc3\xb8pet av den andre halvparten av 1900-tallet. I 1962 ga Saunders Lewis en radiotale under tittelen Tynged yr iaith (\xc2\xabSpr\xc3\xa5kets skjebne\xc2\xbb) hvor han foruts\xc3\xa5 at walisisk ville d\xc3\xb8 ut om ikke drastiske endringer ble gjort. Dette f\xc3\xb8rte til dannelsen av Cymdeithas yr Iaith Gymraeg (Det walisiske spr\xc3\xa5ksamfunn) det samme \xc3\xa5ret. Nasjonalismen vokste s\xc3\xa6rlig etter Tryweryndalen ble oversv\xc3\xb8mmet i 1965 da landsbyen Capel Celyn ble lagt under vann i den hensikt \xc3\xa5 konstruere et vannreservoar for Liverpool. I 1966 vant Gwynfor Evans setet i Carmarthen for Plaid Cymru ved et suppleringsvalg, partiets f\xc3\xb8rste plass i parlamentet._NEWLINE_Et annet svar p\xc3\xa5 oversv\xc3\xb8mmelsen av Capel Celyn var dannelsen av politiske grupper som Free Wales Army og Mudiad Amddiffyn Cymru (MAC \xe2\x80\x93 Welsh Defence Movement, Den walisiske forsvarsbevegelsen). I \xc3\xa5rene som f\xc3\xb8rte fram til innsetting av prins Charles som fyrste av Wales i 1969, var disse gruppene ansvarlige for et antall bombeeksplosjoner som \xc3\xb8dela vannledninger, skattekontorer og lignende symboler p\xc3\xa5 autoritene. To medlemmer av MAC, George Taylor og Alwyn Jones, \xc2\xabAbergele-martyrene\xc2\xbb, ble drept av en hjemmelaget bombe i Abergele dagen f\xc3\xb8r innsettingsseremonien._NEWLINE_Plaid Cymru fikk \xc3\xb8kt gevinst i valgene i 1974 med tre seter i parlamentet. Det var \xc3\xb8kt st\xc3\xb8tte for devolusjon (hjemmestyre) innenfor Labor og et lovforslag ble foresl\xc3\xa5tt p\xc3\xa5 slutten av 1976. En folkeavstemning over dannelsen av en lovforsamling for Wales i 1979 f\xc3\xb8rte til at flertallet stemte imot. Den nye konservative regjeringen som ble valgt i 1979 hadde gitt l\xc3\xb8fte om \xc3\xa5 etablere en walisisk fjernsynskanal, men innr\xc3\xb8mmet i september 1979 at l\xc3\xb8ftet ikke ville bli innfridd likevel. Dette f\xc3\xb8rte til en kampanje fra Plaid Cymru om ikke \xc3\xa5 betale fjernsynslisensen og Gwynfor Evans annonserte i dramatiske vendinger i 1980 at han ville sulte seg til d\xc3\xb8de om ikke en walisiskspr\xc3\xa5klig fjernsynskanal ble etablert. I september 1980 ga regjeringen beskjed om at fjernsynskanalen likevel ville bli etablert, og S4C ble opprettet i november 1982. Forordningen om walisisk spr\xc3\xa5k av 1993 ga walisisk lik status med engelsk i Wales i den offentlige sektor._NEWLINE_I mai 1997 ble en Labour-regjering valgt under l\xc3\xb8ftet om \xc3\xa5 innf\xc3\xb8re institusjoner for selvstyre i Skottland og Wales. I en folkeavstemning p\xc3\xa5 slutten av 1997 om saken ga flertallet sin tilslutning, men kun med en liten majoritet. Den walisiske forsamling ble opprettet i 1999 (som en konsekvens av Forordningen om Wales av 1998, og ga makt til avgj\xc3\xb8re hvor regjeringsbudsjettet for Wales ble benyttet og administrert._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av 1900-tallet hadde befolkningstallet i Wales \xc3\xb8kt fra litt over 2 012 000 i 1901 til 2,9 millioner i 2001, men prosessen var ikke line\xc3\xa6r \xe2\x80\x93 430 000 mennesker forlot Wales mellom 1921 og 1940 p\xc3\xa5 grunn av den \xc3\xb8konomiske depresjonen p\xc3\xa5 1930-tallet. Engelsk innvandring ble en betydelig faktor det f\xc3\xb8rste ti\xc3\xa5ret p\xc3\xa5 1900-tallet med rundt 100 000 mennesker fra England. I denne tiden bosatte innvandrerne seg stort sett i de ekspanderende industriomr\xc3\xa5dene og bidro til angliseringen i deler av s\xc3\xb8rlige og \xc3\xb8stlige Wales. Andelen av befolkningen i Wales som var i stand til \xc3\xa5 snakke walisisk falt akkurat under 50 prosent i 1901 til 43,5 prosent i 1911, og fortsatte \xc3\xa5 synke til det laveste p\xc3\xa5 19,9 prosent i 1981. I l\xc3\xb8pet av \xc3\xa5rhundret hadde det v\xc3\xa6rt en markant \xc3\xb8kning av befolkningen som ble f\xc3\xb8dt utenfor Wales, i 2001 var 20 prosent av waliserne f\xc3\xb8dt i England, 2 prosent i Skottland eller Irland, og 3 prosent f\xc3\xb8dt utenfor Storbritannia. Mens de fleste nykommere bosatte seg i industriomr\xc3\xa5dene tidlig p\xc3\xa5 1900-tallet, var den h\xc3\xb8yeste andelen av mennesker f\xc3\xb8dt utenfor Wales funnet i Ceredigion, Powys, Conwy, Denbighshire og Flintshire.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa5 2000-tallet: selvstyre\n_START_PARAGRAPH_\nResultatene av folketellingen for \xc3\xa5r 2001 viste en \xc3\xb8kning av antallet innbyggere som snakket walisisk til 21 prosent av befolkningen fra 3 \xc3\xa5r og eldre,  sammenlignet med 18,7 prosent for 1991, og tilsvarende 19,0 prosent for 1981. Dette er sammenfallende med m\xc3\xb8nsteret av st\xc3\xb8dig tilbakegang som ble indikert av folketellingene fra 1900-tallet._NEWLINE_I Cardiff ble Millennium Stadium (walisisk Stadiwm y Mileniwm), \xc3\xa5pnet i 1999 som Wales' nasjonalstadion, hovedsakelig brukt til rugby og fotball. Det ble fulgt av Wales Millennium Centre som ble \xc3\xa5pnet i 2004 som et senter for kulturelle hendelser, f\xc3\xb8rst og fremst opera. Den nye walisiske bygningen for folkeforsamlingen, som har navnet Senedd, ble fullf\xc3\xb8rt i februar 2005 og ble offisielt \xc3\xa5pnet p\xc3\xa5 Sankt Davids dag (walisisk Dydd G\xc5\xb5yl Dewi Sant), fastedagen for Wales skytshelgen den hellige David._NEWLINE_I 2006 fikk Regjeringsforordningen for Wales kongelig samtykke, noe som betydde at fra mai 2007 ville dronningen ha ny lovbestemt tittel som \xc2\xabHennes majestet i retten av Wales\xc2\xbb (Her Majesty in Right of Wales) og ville for f\xc3\xb8rste gang utpeke walisiske statsr\xc3\xa5der og signere walisiske bekjentgj\xc3\xb8ringer i rfolkeforsamlingen. Den ga ogs\xc3\xa5 bestemmelse for en framtidig folkeavstemning for \xc3\xa5 sp\xc3\xb8rre det walisiske folk om samtykke til at den walisiske forsamlingen fikk lovgivende makt, det vil si opprette virkelige walisiske lover."