b'\n_START_ARTICLE_\nSkyggebiller\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nSm\xc3\xa5 til store (2 \xe2\x80\x93 50\xc2\xa0mm) biller, kroppsformen sterkt varierende. Antennene er middels lange, tr\xc3\xa5dformede og 11-leddete. Kroppen er ofte mer eller mindre oval og h\xc3\xb8yt hvelvet, men mange unntak finnes. Oversiden er vanligvis matt og h\xc3\xa5rl\xc3\xb8s, oftest m\xc3\xb8rk p\xc3\xa5 farge, og skallet er gjerne uvanlig tykt og hardt (sv\xc3\xa6rt sterkt sklerotiserte). For- og mellomf\xc3\xb8ttene best\xc3\xa5r av fem ledd, bakf\xc3\xb8ttene av fire (s\xc3\xa5kalt heteromere f\xc3\xb8tter)._NEWLINE_Underfamilien boreskyggebiller (Diaperinae) best\xc3\xa5r av sm\xc3\xa5 til middelsstore, kort ovale arter. De er ofte ganske blanke, og kan ha gule eller r\xc3\xb8de flekker. En del arter har en sterkt knudrete overflate, og brystskjoldet kan ha framoverrettede horn._NEWLINE_Underfamilien Myrmechixeninae omfatter sm\xc3\xa5, brune, slanke biller som kan minne om muggbiller (Corticariidae)._NEWLINE_De typiske medlemmene av underfamilien skyggebiller (Tenebrioninae) er middelsstore til store, ovale, h\xc3\xb8yt hvelvede biller, gr\xc3\xa5 eller svarte, matte, med sv\xc3\xa6rt tykt skall. Noen \xc3\xb8rkenlevende arter har sv\xc3\xa6rt lange bein og ligner edderkopper, dette er en tilpassing til \xc3\xa5 bevege seg over varm sand. Denne underfamilien omfatter ogs\xc3\xa5 gruppen melbiller (slektene Tribolium og Tenebrio, som ikke er n\xc3\xa6rt beslektet), som er avlange, parallellsidige, ganske flate og r\xc3\xb8dbrune p\xc3\xa5 farge._NEWLINE_Underfamilien Hypophlaeinae er ogs\xc3\xa5 lange, smale og flate. Smalskyggebiller (Alleculinae) kan ligne p\xc3\xa5 visse l\xc3\xb8pebiller (Carabidae). De er ovale med temmelig lange bein, og ulikt de fleste skyggebiller er de lite sklerotisert og temmelig myke, p\xc3\xa5 farge ofte gul- eller r\xc3\xb8daktige._NEWLINE_Underfamilien H\xc3\xa5rskyggebiller (Lagriinae) skiller seg fra andre skyggebiller ved at oversiden er dekket av lange, oppst\xc3\xa5ende h\xc3\xa5r. De er n\xc3\xa6rmest p\xc3\xa6reformede, og ganske lite sklerotisert._NEWLINE_Larvene hos skyggebiller er ganske harde, langstrakte og sylindriske, med f\xc3\xa5, korte h\xc3\xa5r, korte, kraftige bein og en mer eller mindre flattrykt, lite fremtredende hodekapsel.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nSkyggebillene har utpregede tilpasninger til \xc3\xa5 overleve i t\xc3\xb8rre milj\xc3\xb8er, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske r\xc3\xb8r) som tar vare p\xc3\xa5 det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da ogs\xc3\xa5 i t\xc3\xb8rre omgivelser, men det finnes ogs\xc3\xa5 arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags d\xc3\xb8dt plantemateriale._NEWLINE_Siden de fleste skyggebillene er knyttet til \xc3\xb8rkener og andre t\xc3\xb8rre milj\xc3\xb8er finner man ikke mange arter i Norge, men noen finnes ogs\xc3\xa5 her p\xc3\xa5 t\xc3\xb8rre steder. Blant annet kan man i sanddyner finne den lille, gr\xc3\xa5svarte arten Phylan gibbus som der lever under ganske \xc3\xb8rkenlignende vilk\xc3\xa5r. En kjent gruppe av skyggebiller er de s\xc3\xa5kalte "tok-tokkies" (fra afrikaans) som lever i \xc3\xb8rkenomr\xc3\xa5der i den s\xc3\xb8rlige Afrika. Navnet har de f\xc3\xa5tt fordi de kommuniserer ved \xc3\xa5 banke bakkroppen mot den harde bakken, som gir en dunkelyd ("tok"). I Namib-\xc3\xb8rkenen ved Afrikas vestkyst regner det praktisk talt aldri, men det driver inn t\xc3\xa5ke fra havet om nettene. Disse billene stiller seg opp p\xc3\xa5 toppen av sanddyner og p\xc3\xa5 andre h\xc3\xb8ye punkter med baken i v\xc3\xa6ret. V\xc3\xa6ske fra t\xc3\xa5ken vil kondensere p\xc3\xa5 billen og renne ned mot munnen, og den f\xc3\xa5r dermed nok vann til \xc3\xa5 klare seg p\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt t\xc3\xb8rr f\xc3\xb8de i \xc3\xb8rkenen._NEWLINE_Den tykke og tunge kutikulaen de fleste skyggebillene har gj\xc3\xb8r at de er temmelig trege, men noen av de langbente \xc3\xb8rkenartene er derimot raske l\xc3\xb8pere. De fleste er nattaktive. Underfamilien smalskyggebiller (Alleculinae) danner et unntak her, de har ganske tynn kutikula, er dagaktive og livlige biller som ofte kan finnes p\xc3\xa5 blomster.\n_START_SECTION_\nSkadedyr\n_START_PARAGRAPH_\nMelbiller (slektene Tenebrio og Tribolium) er brysomme skadedyr p\xc3\xa5 lagrede matvarer, s\xc3\xa6rlig mel, kjeks, br\xc3\xb8dvarer og lignende. Deres t\xc3\xb8rketilpasninger gj\xc3\xb8r at de kan leve bare p\xc3\xa5 t\xc3\xb8rt mel. Disse billene er lette \xc3\xa5 holde i kultur, og derfor er larvene deres, s\xc3\xa5kalte melormer, vanlig brukt som f\xc3\xb4r til kj\xc3\xa6le- og laboratoriedyr. En annen art som gj\xc3\xb8r skade er Alphitobius diaperinus, som ofte er meget tallrik i h\xc3\xb8nsehus, og kan v\xc3\xa6re et reservoar for salmonella og andre infeksjoner hos fj\xc3\xa6rfeet.\n_START_SECTION_\nKilder\n_START_PARAGRAPH_\nSilfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.'