b'\n_START_ARTICLE_\nLillemor von Hanno\n_START_SECTION_\nFamilie\n_START_PARAGRAPH_\nLillemor ble f\xc3\xb8dt i Balsfjord, men familien flyttet til \xc3\x85s i n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende Akershus fylke da hun var to \xc3\xa5r, ettersom faren ble distriktslege i Follo._NEWLINE_Moren \xc3\x85got Gjems var selv forfatter og skuespiller, og av Lillemors fire eldre s\xc3\xb8sken ble Tordis sangerinne og Alfred skuespiller._NEWLINE_Lillemor Gjems Selmer giftet seg i 1927 med teatermaleren og illustrat\xc3\xb8ren Otto von Hanno. De ble foreldre til statsviteren Tertit von Hanno Aasland (f\xc3\xb8dt 1928). Ekteskapet endte i skilsmisse, og i 1950 giftet hun seg p\xc3\xa5 nytt med Joakim Lund Ihlen, som var direkt\xc3\xb8r for Str\xc3\xb8mmens V\xc3\xa6rksted. Ogs\xc3\xa5 dette ekteskapet tok slutt.\n_START_SECTION_\nTeater og film-karriere\n_START_PARAGRAPH_\nLillemor fikk etter endt skolegang i Norge utdanne seg som danser og skuespiller i utlandet. I 1917 fulgte hun undervisningen ved Fru Valborns ballettskole i K\xc3\xb8benhavn. Hun debuterte p\xc3\xa5 teaterscenen i 1920 i Trondheim, og spilte blant annet Anitra i Henrik Ibsens Peer Gynt p\xc3\xa5 Trondhjems Nationale Scene i 1921. Hun stod oppf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 rollelisten som Lillemor Gjems Selmer. Etter tre \xc3\xa5r i Trondheim fikk hun ansettelse ved Nationaltheatret i hovedstaden._NEWLINE_I 1925-26 spilte hun en sesong p\xc3\xa5 Chat Noir, med hovedroller i suksessrevyen Ikke mas, alle f\xc3\xa5r (premiere i 1925), i Hertuginnen av Elba (premiere 26. desember 1925), som ikke slo an hverken hos publikum eller kritikere, i farsen En liten paradisfugl (premiere 9. januar 1926), i farsen Det nakne faktum (premiere 29. januar 1926), og i L\xc3\xa5n meg \xc3\xb8re! (premiere i mars 1926), som ble en ny suksess._NEWLINE_I 1926 studerte hun ved den russiske ballettskolen i Berlin, og fra 1927 var hun ansatt ved Det Nye Teater i Oslo. I 1928 hadde hun imidlertid et nytt opphold i K\xc3\xb8benhavn, denne gangen for \xc3\xa5 ta klasser hos Betty Hennings. Ansettelsen ved Det Nye Teater l\xc3\xb8p frem til hun i 1934 gikk tilbake til Nationaltheatret, hvor hun forble frem til hun sluttet som skuespiller i 1951._NEWLINE_Selv om hun f\xc3\xb8rst og fremst var teaterskuespiller, medvirket hun ogs\xc3\xa5 i et par filmer. Hun fikk dessuten oppf\xc3\xb8rt skuespillet Leken vi lever p\xc3\xa5 Det Nye Teater i Oslo i 1938; p\xc3\xa5 samme scene regisserte hun for \xc3\xb8vrig oppsetningen av amerikanske Clare Booth Luces komedie Kvinner i 1953.\n_START_SECTION_\nForfatterkarriere\n_START_PARAGRAPH_\nLillemor von Hannos b\xc3\xb8ker var skrevet i 1930-tallets karakteristiske "Oslo-tone" \xe2\x80\x93 de var humoristiske skildringer av unge voksnes selskapsliv og hverdagslige trivialiteter. Ektemannen Otto von Hanno illustrerte b\xc3\xb8kene hennes med sm\xc3\xa5 vignetter. Hun skrev ogs\xc3\xa5 k\xc3\xa5serier for Dagbladet og Morgenbladet.\n_START_SECTION_\nKrigsinnsats\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1940 var Lillemor von Hanno tillitsvalgt for Nationaltheatrets skuespillere. Hun kjempet iherdig mot okkupasjonsmyndighetenes mange fremst\xc3\xb8t for \xc3\xa5 styre repertoarvalg og personellbruk ved teateret. I 1944 m\xc3\xa5tte hun til slutt flykte til Sverige for \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 arrestasjon.\n_START_SECTION_\nHedersbevisninger\n_START_PARAGRAPH_\nLillemor von Hanno ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1951.'