b'\n_START_ARTICLE_\nParamusjir\n_START_PARAGRAPH_\nParamusjir (russisk: \xd0\x9f\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xbc\xd1\x83\xd1\x88\xd0\xb8\xd1\x80) eller Paramushiro fra ainu (for \xc2\xabbred \xc3\xb8y\xc2\xbb) er ei \xc3\xb8y i \xc3\xb8ygruppen Kurilene i Russland. Den er 100 km lang og i snitt om lag 20 km bred og har et areal p\xc3\xa5 2053\xc2\xa0km\xc2\xb2. Den er den st\xc3\xb8rste \xc3\xb8ya i de nordlige Kurilene og bare Iturup er st\xc3\xb8rre i hele \xc3\xb8ygruppen.\n_START_SECTION_\nGeografi og naturhistorie\n_START_PARAGRAPH_\nSjumsju er ei \xc3\xb8y i nord\xc3\xb8st og mellom denne \xc3\xb8ya og Paramusjir ligger det 2,5 km smale sundet kalt Det andre Kurilsundet. Antsiferov ligger i s\xc3\xb8r\xc3\xb8st p\xc3\xa5 andre siden av det 15 km brede Luzjinsundet. 20 km mot nordvest ligger Atlasov og Onekotan ligger i s\xc3\xb8r p\xc3\xa5 andre siden av det 40 km brede sundet kalt Det fjerde Kurilsundet. Nordenden av \xc3\xb8ya ligger 39 km fra Kapp Lopatka p\xc3\xa5 s\xc3\xb8renden av Kamtsjatkahalv\xc3\xb8ya._NEWLINE_Paramusjir h\xc3\xb8rer til distriktet Severo-Kurilskij i Sakhalin oblast. Severo-Kurilsk er det administrative senteret i distriktet og med 2500 innbyggere er byen den eneste bosetningen p\xc3\xa5 Paramusjir. Byen er \xc3\xb2g den st\xc3\xb8rste p\xc3\xa5 Kurilene, men Kurilsk p\xc3\xa5 Iturup er nesten like stor. Andre landsbyer som en gang l\xc3\xa5 langs kysten av Paramusjir er i dag hovedsakelig sp\xc3\xb8kelsesbyer. Dette kommer delvis av et krakk i det lukrative sildefiske og delvis av den katastrofale tsunamien som rammet Kamtsjatka i 1952 og som tok om lag 2300 liv. _NEWLINE_Geologisk er Paramusjir en sammenhengende kjede p\xc3\xa5 23 vulkaner. Minst fem av disse er aktive: Tsjikuratsjki p\xc3\xa5 1816 moh, Fusstoppen p\xc3\xa5 1772 moh, Tatarinova, Karpinskogo og Ebeko. Tsjikuratsjki, den h\xc3\xb8yeste toppen p\xc3\xa5 Paramusjir har v\xc3\xa6rt aktiv siden 2002 og det siste utbruddet kom i august 2008. _NEWLINE_Paramusjir har et subarktisk klima som er sterkt p\xc3\xa5virket av den kalde Oyashiostr\xc3\xb8mmen. Av tr\xc3\xa6r p\xc3\xa5 Paramusjir finner en stort sett bare sibirsk dvergfuru og sm\xc3\xa5 or. Den alpine tundraen som dominerer landskapet produserer store mengder sopp og b\xc3\xa6r, s\xc3\xa6rlig tytteb\xc3\xa6r, \xc3\xa5kerb\xc3\xa6r og krekling. R\xc3\xb8drev, hare og r\xc3\xb8yskatt finnes p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya og blir jaktet p\xc3\xa5 av innbyggerne. \xc3\x98ya har \xc3\xb2g en bestand av gr\xc3\xa5bj\xc3\xb8rn. Sundet mellom Paramusjir og Sjumsju har store bestander av havoter og sel. _NEWLINE_Flere arter aure og stillehavslaks gyter i elvene p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya, s\xc3\xa6rlig i Tukharkaelva som med 20 km er den lengste elva p\xc3\xa5 \xc3\xb8ya.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nJapan gjorde krav p\xc3\xa5 Paramusjir og resten av Kurilene mot slutten av 1800-tallet. Paramusjir hadde den nordligste japanske milit\xc3\xa6rbasen fram til slutten av den andre verdenskrig. Denne basen ble sporadisk bombardert av amerikanske fly og skip fra Aleutene fra 1943 til slutten av krigen. Her l\xc3\xa5 \xc3\xb2g minst en krigsfangeleir. I august 1945 invaderte Sovjetunionen Paramusjir og etter krigen tok de kontroll over hele Kurilene.'