b"\n_START_ARTICLE_\nGrue kirke-brannen\n_START_PARAGRAPH_\nBrannen i Grue kirke 26. mai 1822 krevde flere menneskeliv enn ved noen annen kjent brann i Norge. I kirkeboken navngis 116 omkomne. Av disse ble 113 gravlagt i Grue, mens tre var blitt gravlagt tidligere, i Hof som tilh\xc3\xb8rte samme kirkesogn._NEWLINE_Hendelsen ble dokumentert av Kristian \xc3\x98stberg (1897) i Kirkebranden i Grue 1ste pinsedag 1822 og av Christopher Hals Gylseth (2016) i Inferno i Guds hus. Katastrofen er kunstnerisk og filosofisk behandlet av Peter Wessel Zapffe i romanen Lyksalig pinsefest. \xc3\x85sta Holth, oldebarn av Johannes Gjedtjernet (1797-1892), har skrevet boken Johannes (1975) om sin oldefar, med kirkebrannen i 1822 som den avgj\xc3\xb8rende hendelsen.\n_START_SECTION_\nDen historiske kirken\n_START_PARAGRAPH_\nDen gamle Grue kirke sto ved Skulstad, nordvest for Kirken\xc3\xa6r i Sol\xc3\xb8r. Den eldste delen av kirken var fra 1200-tallet og bygd i stavteknikk. Omkring 1600 ble kirken p\xc3\xa5bygd med to laftede sidefl\xc3\xb8yer og et h\xc3\xb8yt sentralt\xc3\xa5rn. Over midtskipet og de to sideskipene var det brede gallerier, slik at kirken i alt kunne romme 600-700 mennesker. Ringebu stavkirke er trolig den n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende kirken som er mest lik Grue gamle kirke.\n_START_SECTION_\nEn brannfelle\n_START_PARAGRAPH_\nGrue kirke var en korskirke som ga plass til minst 600 personer. Det var inngangsd\xc3\xb8rer p\xc3\xa5 alle tre skip; disse slo innover. Sm\xc3\xa5 vinduer med gr\xc3\xb8nt, blyinnfattet glass var plassert h\xc3\xb8yt oppe p\xc3\xa5 veggen og forsynt med jerngitter utvendig. Langs midtskipet stod 23 kirkebenker tett. Her satt man trangt, og benkene kunne stenges med hver sin d\xc3\xb8r. Oppe p\xc3\xa5 veggen fantes to balkonger eller losjer for de bedrestilte: Stemsrud-stolen p\xc3\xa5 s\xc3\xb8rveggen og Grinder-stolen p\xc3\xa5 nordveggen. Disse balkongene hadde egen trapp ned og hver sin d\xc3\xb8r p\xc3\xa5 bakkeplan, s\xc3\xa5 de velst\xc3\xa5ende familiene kunne komme og g\xc3\xa5 uten kontakt med almuen. I kirken hadde alle sin faste plass. P\xc3\xa5 de store galleriene i sideskipene satt de unge, de ugifte og tjenestefolkene - menn p\xc3\xa5 s\xc3\xb8rveggen, kvinner p\xc3\xa5 nordveggen. Trappen ned fra kvinnenes galleri var katastrofalt innredet, slik at den endte ved d\xc3\xb8ren til sakristiet. N\xc3\xa5r folk forlot kirken gjennom sakristiet, sperret denne d\xc3\xb8ren for kvinner som var p\xc3\xa5 vei ned fra galleriet. Mennene p\xc3\xa5 motsatt side kunne derimot fritt komme seg ned fra galleriet der de satt, for der slo d\xc3\xb8ren motsatt vei._NEWLINE_Utvendig var kirken tj\xc3\xa6rebredd. Det er gjort beregninger som viser at kirken i tidsrommet 1600 til 1822 i alt var blitt innsatt med 17 tonn tj\xc3\xa6re.\n_START_SECTION_\nFylt til siste plass\n_START_PARAGRAPH_\n1. pinsedag 1822 var kirken fylt til siste plass. Antagelig var 500\xe2\x80\x93600 til stede, kanskje enda flere. Det var pliktig fremm\xc3\xb8te etter Christian 6.s helligdagsforordning om tvungen kirkegang fra 1735. Det var en klar og varm forsommerdag, men med sterk s\xc3\xb8rlig til s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlig vind.\n_START_SECTION_\nBrannens forl\xc3\xb8p\n_START_PARAGRAPH_\nBrannen br\xc3\xb8t ut midt under sogneprest Iver Hesselbergs preken. I l\xc3\xb8pet av 10-15 minutter var kirken fullstendig overtent. De som ikke hadde kommet seg ut, var fortapt. Etter en time var kirken brent ned til grunnen._NEWLINE_Vitnene forklarte at de plutselig h\xc3\xb8rte et buldrende brak, s\xc3\xa5 noen tenkte p\xc3\xa5 torden, andre at kirket\xc3\xa5rnet var bl\xc3\xa5st ned i de kraftige vindkastene utenfor. Oberstl\xc3\xb8ytnant Svend Arntzen som satt p\xc3\xa5 Grinder-balkongen, skyndte seg ut av dennes private utgang for \xc3\xa5 unders\xc3\xb8ke. Utenfor var det imidlertid stille; men han fikk \xc3\xb8ye p\xc3\xa5 en klar ildstr\xc3\xa5le p\xc3\xa5 st\xc3\xb8rrelse med en s\xc3\xb8lvskilling som pilte oppetter kirkeveggen helt til spiret. Forskrekket l\xc3\xb8p Arntzen tilbake opp i Grinder-stolen og fikk fru H\xc3\xb8egh og barna hennes ut. Deretter l\xc3\xb8p han ned i kirkerommet for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 ut sin datter Olivia og fogd H\xc3\xb8egh. N\xc3\xa5 var det eksplodert et vindu h\xc3\xb8yt oppe p\xc3\xa5 s\xc3\xb8rveggen, og store flammer og r\xc3\xb8yk veltet ut fra veggen omkring vinduet. Det hersket panikk og fullt kaos mens alle pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 komme seg ut. D\xc3\xb8ren i den brennende s\xc3\xb8rveggen stod \xc3\xa5pen en stund. En blind mann var blant dem som kom seg uskadet ut den veien. Men den voldsomme bl\xc3\xa5sten inn d\xc3\xb8ren ga brannen ny n\xc3\xa6ring, samtidig som den \xc3\xa5pne d\xc3\xb8ren stengte for folk i de to ytterste kirkestolene. En mann satt fast mellom d\xc3\xb8r og kanten p\xc3\xa5 kirkebenken, og fikk livet klemt ut av seg. Med hjelp fra folk utenfor klarte Arntzen \xc3\xa5 f\xc3\xa5 en d\xc3\xb8r p\xc3\xa5 klem, slik at fire personer kom seg ut; men s\xc3\xa5 presset mengden d\xc3\xb8ren igjen, og Arntzen fikk et ben i klem. Situasjonen var alvorlig f\xc3\xb8r d\xc3\xb8ren ble presset opp igjen lenge nok til at han kom seg l\xc3\xb8s; men hans 22 \xc3\xa5r gamle datter Olivia omkom._NEWLINE_Iver Hesselberg p\xc3\xa5 prekestolen s\xc3\xa5 med skrekk menigheten rive hverandre over ende for \xc3\xa5 komme seg ut. Hans kone og to barn satt p\xc3\xa5 en balkong med egen utgang, men selv m\xc3\xa5tte han ta seg ut av et vindu, etter \xc3\xa5 ha sl\xc3\xa5tt ut glass og gitter med sin tunge, metallbesl\xc3\xa5tte bibel. Han landet p\xc3\xa5 gresset og var blant de f\xc3\xb8rste som fikk reddet seg. Andre kom etter og stirret skrekkslagne p\xc3\xa5 kirken, der brannen buldret som i et kolossalt sankthansb\xc3\xa5l. 11 \xc3\xa5r gamle Philip Sissener og morfaren major Ulrich Hals reddet seg begge ut, men guttens h\xc3\xa5r var svidd av p\xc3\xa5 ene siden, og kl\xc3\xa6rne forrevet. En stund ble han tatt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re d\xc3\xb8d, men kviknet til. Derimot omkom de tre tjenestepikene, som ogs\xc3\xa5 var i kirken. _NEWLINE_To bomsterke br\xc3\xb8dre, Martin og Knut Skara, kom seg ogs\xc3\xa5 raskt ut og kjempet deretter for \xc3\xa5 holde en d\xc3\xb8r \xc3\xa5pen, men m\xc3\xa5tte snart gi etter for presset fra de skrekkslagne menneskene som ville ut og dermed stengte den d\xc3\xb8ren de fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 komme seg ut gjennom. Den smalt igjen, og folk ble presset i hjel mot den, som i en skrustikke. H\xc3\xb8eghs kusk, Johannes Gjedtjernet Plate, slapp seg fire meter ned fra galleriet for drenger og ugifte menn, og landet midt i kaoset. Han fant likevel sin arbeidsgiver som pr\xc3\xb8vde \xc3\xa5 roe folk rundt; men skadete mennesker skrek og overd\xc3\xb8vet fogdens rop. En kvinne kom mot dem med et spebarn; H\xc3\xb8egh trakk henne mot et vindu, og Johannes grep barnet, skrek \xc2\xabTa imot derute!\xc2\xbb og slengte barnet ut vinduet. Det overlevde uskadet, men snart var alle vinduene overtent, og moren omkom. De fornemme familiene som hadde sittet p\xc3\xa5 Stemsrud-balkongen hadde kommet seg trygt ut gjennom sin private utgang, men n\xc3\xa5 raste den i gulvet, og hullet i veggen den etterlot, slapp inn luft som fikk ilden til \xc3\xa5 fosse inn i kirken, s\xc3\xa5 folk m\xc3\xa5tte kaste seg ned. De som stod fastklemt, ble brent levende som i en flammekaster. Kirken brant n\xc3\xa5 som om den var av papir - tak, vegger, kirkebenker og mennesker. Tj\xc3\xa6rer\xc3\xb8yken rev i lungene. Fra kirketaket dryppet et helvetesregn av brennende tj\xc3\xa6re som trengte gjennom kl\xc3\xa6rne og smeltet kroppens fettvev. Panikkslagne mennesker brukte haugene av d\xc3\xb8de og d\xc3\xb8ende foran d\xc3\xb8rene som en trapp for \xc3\xa5 komme seg opp til vinduene. H\xc3\xb8egh ropte gr\xc3\xa5tkvalt: \xc2\xabNei, nei - de knekker jo ryggene!\xc2\xbb Fogden ga Johannes frihet til \xc3\xa5 g\xc3\xa5, bare m\xc3\xa5tte han lete etter hans kone, fru H\xc3\xb8egh, og barna. S\xc3\xa5 segnet H\xc3\xb8egh om av r\xc3\xb8yken og heten. Johannes s\xc3\xa5 bare \xc3\xa9n utvei, \xc3\xa5 krabbe over skuldrene og hodene p\xc3\xa5 mengden foran, til han rakk frem til d\xc3\xb8ren og kastet seg ned i glipen som iblant viste seg mellom d\xc3\xb8r og d\xc3\xb8rkarm. Noen i sakristiet slepte ham ut i gresset for \xc3\xa5 kvele ilden i kl\xc3\xa6rne hans. Johannes kastet opp mellom gravene, halvt i svime, da det slo ham at gravsteinene kunne brukes til \xc3\xa5 holde d\xc3\xb8rene \xc3\xa5pne. Men n\xc3\xa5 raste kirket\xc3\xa5rnet og hele nordveggen sammen i en eksplosjon som slo en stormvind av gnister ut over kirkeg\xc3\xa5rden. D\xc3\xb8ren han unnslapp gjennom, var pulverisert; men de som trengte seg sammen bak den, stod der enn\xc3\xa5. Nordveggen hadde falt utover uten \xc3\xa5 knuse dem. Menneskene stod der enn\xc3\xa5 og brant, krympet mens de ble til statuer av koks. Noen ble gjenkjent av de overlevende. Som varmen avtok, begynte de d\xc3\xb8de \xc3\xa5 r\xc3\xb8re seg. Hoder falt bakut, armer rykket til, kn\xc3\xa6r ga etter. Lammet stod mengden og iakttok sine d\xc3\xb8de. S\xc3\xa5 begynte de d\xc3\xb8de \xc3\xa5 smuldre opp og falle sammen. En stri vind gjorde dem til aske som spredde seg i de svartsvidde restene av kirken.\n_START_SECTION_\nBrann\xc3\xa5rsak\n_START_PARAGRAPH_\nBrannens opphav har forblitt uavklart, men if\xc3\xb8lge senere vitneavh\xc3\xb8r, og det vi i dag vet om branner i slike bygninger, er det f\xc3\xb8lgende mest sannsynlig: Brannen oppstod nede p\xc3\xa5 ytterveggen p\xc3\xa5 s\xc3\xb8rskipet, n\xc3\xa6r bakken. Deretter spredte den seg, s\xc3\xa6rlig oppover mot kirket\xc3\xa5rnet. Luftespalter eller utettheter i kledningen gjorde at den fikk rikelig med luft, desto mer fordi det bl\xc3\xa5ste hardt. Spredningen var derfor meget rask. Senere unders\xc3\xb8kelser har vist at en brann kan spre seg 5\xe2\x80\x9310 ganger raskere i luftespalten bak kledningen enn p\xc3\xa5 utsiden av kledningen. Og om bygningen ikke har luftespalter, kan konstruksjonen ha forskj\xc3\xb8vet seg og dannet sprekker og \xc3\xa5pninger i paneler og vegg._NEWLINE_Det var en kilde til undring at brannen f\xc3\xb8rst hadde vist seg h\xc3\xb8yt oppe p\xc3\xa5 veggen. Men siden kirken gjennom hundrevis av \xc3\xa5r var innsatt med tonnevis av tj\xc3\xa6re, og v\xc3\xa5ren hadde v\xc3\xa6rt t\xc3\xb8rr og varm, hadde det dannet seg brannfarlig gass fra tj\xc3\xa6ren mellom utvendig panel og innvendig t\xc3\xb8mmerkledning. Kom en \xc3\xb8rliten gnist eller flamme i kontakt med det knuskt\xc3\xb8rre treverket p\xc3\xa5 bakkeniv\xc3\xa5, ble gassen antent. Ilden som oppstod bak panelet, pilte oppover slik Svend Arntzen observerte, og fant sitt utl\xc3\xb8p ved vinduet, som eksploderte.\n_START_SECTION_\nEvakuering med forhindringer\n_START_PARAGRAPH_\nEvakueringen ble vanskeliggjort av at d\xc3\xb8rene slo innover. Dette var den egentlige \xc3\xa5rsaken til katastrofen, selv om det ogs\xc3\xa5 spilte en rolle at vinduene var sm\xc3\xa5, satt h\xc3\xb8yt oppe p\xc3\xa5 veggen og dessuten forsynt med metallgitter for \xc3\xa5 forebygge innbrudd. Det oppsto raskt panikk inne i kirken og en alles kamp mot alle for \xc3\xa5 komme seg ut. Folk utenfor fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 presse opp d\xc3\xb8rene utenfra, og klarte tidvis \xc3\xa5 f\xc3\xa5 dem p\xc3\xa5 gl\xc3\xb8tt s\xc3\xa5 noen slapp ut. Andre hoppet ut gjennom vinduene. Til dem h\xc3\xb8rte prest Hesselberg, som slo ut gitteret rundt et vindu med sin metallbesl\xc3\xa5tte bibel som skal ha veid ca. 5\xc2\xa0kg. En baby ble kastet ut gjennom et vindu og dermed reddet, men moren omkom. Mange av de overlevende hadde sv\xc3\xa6re forbrenninger. Bare \xc3\xa9n av de omkomne kunne identifiseres \xe2\x80\x93 fogd Dines Guldberg H\xc3\xb8egh \xe2\x80\x93 ved hjelp av sabelen og uniformsknappene. Sabelen er i dag utstilt i sakristiet i Grue kirke. Varmen var s\xc3\xa5 intens at de forbrente menneskene n\xc3\xa6rmest var blitt til aske.\n_START_SECTION_\nKvinner og barn bukket under\n_START_PARAGRAPH_\nAv 113 d\xc3\xb8de i den etterf\xc3\xb8lgende rapporten og gjengitt i Den norske Rigstidende 26. august 1822 (enda 116 omkomne navngis i kirkeboken) var tre \xc2\xabb\xc3\xb8nder og fedre\xc2\xbb, fem ugifte menn over 15 \xc3\xa5r, 27 \xc2\xabkoner og husm\xc3\xb8dre\xc2\xbb, 42 ugifte kvinner over 15 \xc3\xa5r, mens 36 var barn under 15 \xc3\xa5r. Tallene rystet samtiden inn i sjelen. Bare \xc3\xa5tte menn over 15 \xc3\xa5r mistet livet i brannen - mens 105 av de d\xc3\xb8de var kvinner og barn. Rett nok hadde tjenestejenter og ugifte kvinner v\xc3\xa6rt fanget i galleriet p\xc3\xa5 nordveggen, fordi utgangsd\xc3\xb8ren til sakristiet sperret trappen som f\xc3\xb8rte ned fra galleriet. Til sammenligning kunne drenger og ugifte menn uhindret komme seg ned fra sitt galleri p\xc3\xa5 motsatt vegg. Dette forklarte likevel ikke en s\xc3\xa5 enorm skjevfordeling. Det var ingen tvil om at mennene hadde brukt sin fysiske styrke til \xc3\xa5 trampe ned og klatre over kvinner og barn, slik ogs\xc3\xa5 presten fortalte om. Katastrofen ville blitt regnet som mye alvorligere dersom det var 105 menn som var omkommet, i stedet for kvinner og mindre\xc3\xa5rige. Den samfunnsmessige virkningen ville v\xc3\xa6rt langt verre om s\xc3\xa5pass mange fors\xc3\xb8rgere var omkommet samtidig. En d\xc3\xb8d kvinne kunne lettere erstattes enn en d\xc3\xb8d mann, og barn var uansett ikke noe st\xc3\xb8rre tap. Det ble jo snart f\xc3\xb8dt nye. Dette orket ingen snakke h\xc3\xb8yt om, men tallene ble st\xc3\xa5ende der som en stor skam for den mannlige befolkningen i Grue.\n_START_SECTION_\nBegravelsene\n_START_PARAGRAPH_\nEtter ulykken m\xc3\xa5tte branntomten ryddes. En gruppe fattige fikk denne oppgaven. Det vakte forargelse i Grue at noen ble satt til dette forferdelige arbeidet av myndighetene, som man ans\xc3\xa5 var skyld i kirkens forfatning som hadde gjort en slik katastrofe mulig. Gruppen slet lenge med \xc3\xa5 samle biter av knokler og hakke forkullede rester l\xc3\xb8s fra likhaugene. Det gikk ogs\xc3\xa5 rykter om at Hesselberg hadde beordret kirked\xc3\xb8rene l\xc3\xa5st under gudstjenesten._NEWLINE_1. juni ble ofrene omsider gravlagt i fem kister p\xc3\xa5 branntomten. H\xc3\xb8egh ble lagt i egen kiste p\xc3\xa5 grunn av sin h\xc3\xb8ye stilling. Han var ogs\xc3\xa5 den eneste som lot seg identifisere. De andre omkomne, unntatt H\xc3\xb8egh og de tre som ble gravlagt i Hof, ble samlet i fire likkister. Det var ikke overkommelig \xc3\xa5 holde begravelse for hver enkelt. V\xc3\xa6ret var stille og vakkert under hele gravtalen. I ettertid ble det sagt at skyene p\xc3\xa5 himmelen hadde samlet seg og dannet en ring over forsamlingen. Men en slik ring omtales ogs\xc3\xa5 i forbindelse med Hattemakerkrigen i H\xc3\xb8nefoss i 1851. _NEWLINE_Hesselberg lot sin gravtale trykke opp for salg rundt om i landet til inntekt for H\xc3\xb8eghs eldste s\xc3\xb8nn, Peter H\xc3\xb8egh, som hadde mistet sin mor da han var to \xc3\xa5r, og n\xc3\xa5 som 15-\xc3\xa5ring ogs\xc3\xa5 sin far. Peter hadde alt p\xc3\xa5begynt sin utdannelse p\xc3\xa5 hovedstadens tegneskole for \xc3\xa5 bli arkitekt, og Hesselberg donerte alle inntekter fra salget til gutten. Mindre omtenksomt var det at Hesselberg i gravtalen - uten \xc3\xa5 nevne navn - utpekte bygdevekteren Tosten Utsikt som den skyldige i katastrofen: \xc2\xabDet er ikke \xc3\xa9n kristen som kan tro at han som ikke lar en spurv falle til jorden uten at han \xc3\xb8nsker det, skulle la flere hundre menneskers liv og d\xc3\xb8d komme an p\xc3\xa5 et enfoldig menneskes uforsiktighet.\xc2\xbb I full offentlighet la presten skylden for en ubeskrivelig ulykke p\xc3\xa5 vekterens skuldre, og dette f\xc3\xb8r etterforskning var iverksatt. Ogs\xc3\xa5 i et skriftlig referat om brannen, sendt til biskop Frederik Julius Bech og trykt i blant annet Den Norske Rigstidende, skrev Hesselberg det samme, uaktet at Tosten Utsikt selv bedyret sin uskyld. I forordet til gravtalen modererte presten seg noe. Her skrev han med profeten Amos' ord: \xc2\xabTro om det kan skje en ulykke i en by, og Herren ikke har gjort den?\xc2\xbb Slik ble katastrofen gjort til Guds mening, selv om \xc2\xabdet gamle skinn\xc2\xbb (Tosten var sytti \xc3\xa5r) nok hadde utvist uforstand i tjenesten ved \xc3\xa5 ta med seg ild ut i sterk vind.\n_START_SECTION_\nForh\xc3\xb8r\n_START_PARAGRAPH_\nEtter brannen fikk konstituert sorenskriver i Grue, Arne Arntzen, ansvar for \xc3\xa5 oppklare brann\xc3\xa5rsaken, og mottok en rapport skrevet av lensmann Lorentz Rolsdorph og fire andre menn fra Grue. Lensmannen hadde selv overlevd brannen, men mistet datteren Berthe Elisabeth. 4. og 5. juni 1822 ble det opptatt forklaringer p\xc3\xa5 tingstedet Hveberg i Grue med avh\xc3\xb8r av disse fem mennene og 13 andre. Myndighetene var ikke forn\xc3\xb8yde med dette, og 16. og 17. juli ble 45 personer avh\xc3\xb8rt med en helt annen grundighet. Hesselberg s\xc3\xb8rget her for \xc3\xa5 understreke at ingen av kirked\xc3\xb8rene hadde v\xc3\xa6rt l\xc3\xa5st under gudstjenesten, slik ryktene ville ha det til.\n_START_SECTION_\nNy kirke\n_START_PARAGRAPH_\nDen nye Grue kirke, i Kirken\xc3\xa6r sentrum, sto ferdig i 1828. P\xc3\xa5 plassen foran den nye kirken ble det i 1922 reist en bauta til minne om dem som omkom i brannen. _NEWLINE_V\xc3\xa5ren 2005 ble det reist en informasjonstavle ved Skulstad, rett syd for der den gamle kirken stod. Der er det kopi av gammelt og nytt kart som viser hvordan elvel\xc3\xb8pet var f\xc3\xb8r og er i dag, og en del informasjon om kirken og hvor den stod. Kirketomten ligger i dag midt ute i Gl\xc3\xa5ma.\n_START_SECTION_\nLov om kirked\xc3\xb8rer\n_START_PARAGRAPH_\nBrannen i Grue kirke f\xc3\xb8rte til at det kom en lov om at alle d\xc3\xb8rer i kirkebygg skulle vende utover. 30. september 1823 ble det holdt statsr\xc3\xa5d p\xc3\xa5 Stockholm slott. Fremmm\xc3\xb8tte var kong Karl Johan samt de norske statsr\xc3\xa5dene Poul Christian Holst og Hans Hagerup Falbe, mens statsminister Mathias Sommerhielm var fritatt. I regjeringsprotokollen stod om innstillingen datert 9. september samme \xc3\xa5r et \xc3\xb8nske om kongens befaling om \xc2\xabat ved alle kirker i Norge skal d\xc3\xb8rene anbringes slik at de, n\xc3\xa5r de \xc3\xa5pnes, skal vende ut fra kirken, og at denne foranstaltning snarest, og senest innen neste \xc3\xa5rs utgang, skal iverksettes, samt at for ettertiden skal det finne sted lignende innretning ved enhver nyoppf\xc3\xb8rt kirke.\xc2\xbb  Det tok alts\xc3\xa5 ett \xc3\xa5r og fire m\xc3\xa5neder \xc3\xa5 vedta forordningen, og det var frist for iverksettelse frem til utgangen av 1824, to og et halvt \xc3\xa5r etter katastrofen. Historisk sett var det et tap, da kirked\xc3\xb8rer overalt i landet ble revet ut og tilhugget slik at de kunne sl\xc3\xa5 utover. Mange portaler med utskj\xc3\xa6ringer tilbake fra vikingetiden ble skadet eller kassert."