b"\n_START_ARTICLE_\nMargrete I\n_START_SECTION_\nDronning\n_START_PARAGRAPH_\nDet var seks barn i Valdemar Atterdags og Helvigs ekteskap, tre d\xc3\xb8de tidlig, mens Christoffer, Ingeborg og Margrete n\xc3\xa5dde voksen alder. Av disse overlevde bare Margrete sin far. Da hun var seks \xc3\xa5r gammel s\xc3\xb8kte den svenske kong Magnus Eriksson \xc3\xa5 inng\xc3\xa5 forbund med Valdemar. Vennskapet ble beseglet med en forlovelse mellom seks\xc3\xa5ringen og Magnus' s\xc3\xb8nn H\xc3\xa5kon VI Magnusson, som var konge av Norge. Men kort etter kom det til \xc3\xa5pen strid mellom Magnus og Valdemar og som H\xc3\xa5kons brud ble i stedet Elisabeth av Rendsburg aktuell. Rendsburg h\xc3\xb8rte imidlertid til blant Valdemars fiender og hans mottrekk mot bryllupsplanene var \xc3\xa5 okkupere Sk\xc3\xa5ne. P\xc3\xa5 slutten av mars 1362 tok erkebiskopen i Lund rett og slett Elisabeth til fange da hun var p\xc3\xa5 vei for \xc3\xa5 feire sin forlovelse med H\xc3\xa5kon. Erkebiskopen forklarte henne ved den anledning at en trolovelse var like bindende som et ekteskap. Deretter ble Magnus og Valdemar forsonet. _NEWLINE_8. april 1363 \xe2\x80\x93bare ti \xc3\xa5r gammel \xe2\x80\x93 ble Margrete viet til H\xc3\xa5kon som pant p\xc3\xa5 den nye, skr\xc3\xb8pelige freden mellom Danmark og Norge. Bryllupet sto i Vor Frue kirke i K\xc3\xb8benhavn, men feiringen bar preg av at barnebrudens 21-\xc3\xa5rige bror Christoffer, Valdemars eneste mannlige arving, l\xc3\xa5 hardt s\xc3\xa5ret i et siderom etter \xc3\xa5 ha deltatt i slaget ved \xc3\x98resund og blitt truffet av en kule fra en av datidens kastemaskiner. Christoffer d\xc3\xb8de f\xc3\xb8r bryllupet var over og det var en trist brud som reiste til Oslo med sin mann. Hennes mor var neppe til stede i bryllupet, hun nevnes iallfall ikke. _NEWLINE_Valdemar hadde satt inn en klausul i bryllupskontrakten om at ektefellenes samliv f\xc3\xb8rst skulle ta til etter Margretes f\xc3\xb8rste menstruasjon. Hennes 23 \xc3\xa5r gamle brudgom leverte henne p\xc3\xa5 Akershus slott, der han overlot hennes oppdragelse og utdannelse til den svenske adelsdamen M\xc3\xa4rtha Ulfsdatter. Dette var et overraskende valg, for M\xc3\xa4rtha var datter av Birgitta av Vadstena, (helgenk\xc3\xa5ret i 1391), som hadde skrevet s\xc3\xa5 mye stygt om H\xc3\xa5kons egen far, Magnus Eriksson og hengt ham ut som homofil i h\xc3\xa5p om at hennes egen s\xc3\xb8nnes\xc3\xb8nn, Karl Karlsson, skulle f\xc3\xa5 overta den svenske tronen. M\xc3\xa4rtha Ulfsdatters ekteskap med ridderen Knut Algotsson, som var Magnus Erikssons trofaste f\xc3\xb8lgesvenn, m\xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt utslagsgivende for valget og Margrete vokste opp med M\xc3\xa4rthas egen datter Ingegerd som fosters\xc3\xb8ster og medelev. Hun var alts\xc3\xa5 en dansk prinsesse som vokste opp i Norge med en svensk kvinne som fostermor. _NEWLINE_Da Margrete var femten begynte hun og H\xc3\xa5kon \xc3\xa5 leve sammen som ektefolk og hun var gravid da pesten for tredje gang p\xc3\xa5 tyve \xc3\xa5r hjems\xc3\xb8kte Oslo. Statskassen var tom og det finnes bevart et brev der Margrete forklarer sin frav\xc3\xa6rende ektemann at hun og hennes tjenerskap ikke lenger kan spise seg mette, med b\xc3\xb8nn om at kongen s\xc3\xb8rger for at hun f\xc3\xa5r innvilget kreditt hos Hansa-kj\xc3\xb8pmannen Westfal. Hun bad ham ogs\xc3\xa5 ben\xc3\xa5de to landsforviste menn, slik hun hadde lovet dem. _NEWLINE_Julen 1370 ble hennes eneste barn f\xc3\xb8dt, s\xc3\xb8nnen Olav (dansk Oluf). P\xc3\xa5 dette tidspunkt hadde Margretes far tapt en to \xc3\xa5r lang krig mot \xc3\x98st-Sverige og de hanseatiske statene Holstein og Mecklenburg. I de neste femten \xc3\xa5rene skulle Sk\xc3\xa5ne tilh\xc3\xb8re Hansaen og langt p\xc3\xa5 vei var b\xc3\xa5de Danmark og \xc3\x98st-Sverige under tysk styre. N\xc3\xa5 snudde Hansaen seg mot Norge og Vest-Sverige, men det lyktes kong H\xc3\xa5kon \xc3\xa5 f\xc3\xa5 i stand en fredsavtale i august 1371. Mot 12\xc2\xa0000 mark s\xc3\xb8lv i l\xc3\xb8sepenger fikk han sin far Magnus satt fri etter seks \xc3\xa5r og fem m\xc3\xa5neder i svensk fangenskap._NEWLINE_Sommeren 1374 bes\xc3\xb8kte kongeparet med vesle Olav kong Valdemar i Danmark. Han hadde n\xc3\xa5 utpekt en tronarving, sin avd\xc3\xb8de datter Ingeborgs eldste s\xc3\xb8nn med Henrik III av Mecklenburg, og gutten, Albrekt, var allerede kronet til dansk konge av sin overivrige farfar. I 1374 d\xc3\xb8de ogs\xc3\xa5 Margretes mor i Esrum kloster, der hun skal ha blitt gravlagt n\xc3\xa6r hovedalteret angitt som et gr\xc3\xa5tt felt i Klostergade i Esrum. Margrete betalte munkene for \xc3\xa5 holde d\xc3\xb8dsmesse for moren til evig tid._NEWLINE_Julen skulle Margrete og hennes familie feire i T\xc3\xb8nsberg. Kong Magnus var p\xc3\xa5 vei dit da skipet hans kom ut for en storm i B\xc3\xb8mlafjorden 1. desember. B\xc3\xa5de kongen og besetningen omkom i forliset. 24. oktober 1375 d\xc3\xb8de Valdemar Atterdag p\xc3\xa5 sin yndlingsslott, Gurre slott ved Helsing\xc3\xb8r. Margrete dro til Danmark da hun h\xc3\xb8rte om sin fars sykdom. Hun m\xc3\xa5 ha kjent til at Albrecht av Mecklenburg allerede var kronet til dansk konge, men 10. november underskrev hun et brev p\xc3\xa5 slottet i Kalundborg der hun titulerte seg \xc2\xabDanmarks, Norges og Sveriges drottning\xc2\xbb. Hun fikk valgt sin fem \xc3\xa5r gamle s\xc3\xb8nn til konge av Danmark under navnet Oluf III av Danmark. I 1380 d\xc3\xb8de ogs\xc3\xa5 H\xc3\xa5kon VI Magnusson, og s\xc3\xb8nnen overtok tronen, under navnet Olav H\xc3\xa5konsson.\n_START_SECTION_\nEnkedronning\n_START_PARAGRAPH_\nEttersom s\xc3\xb8nnen fremdeles var mindre\xc3\xa5rig, var Margrete regent p\xc3\xa5 hans vegne. Da Olav d\xc3\xb8de 3. august 1387, ble Margrete valgt til regent av det danske riksr\xc3\xa5det. Olav var bare seksten \xc3\xa5r da han br\xc3\xa5tt ble syk mens han var alene p\xc3\xa5 Falsterbohus - moren var i Ystad for \xc3\xa5 forhandle med kong Albrecht. Hun skyndte seg til s\xc3\xb8nnens b\xc3\xa5re, han ble balsamert og siden gravlagt i Sor\xc3\xb8, der morfaren, kong Valdemar, l\xc3\xa5. Der finnes fremdeles Olavs gravstein._NEWLINE_I K\xc3\xb8benhavnerforliket fra 1376 sto det at Margretes nev\xc3\xb8 Albrecht av Mecklenburg skulle arve Danmark om Olav falt fra. Juridisk opph\xc3\xb8rte Margretes styre i samme \xc3\xb8yeblikk som Olav d\xc3\xb8de; hennes styre var basert p\xc3\xa5 hennes posisjon som mor til den umyndige kongen. F\xc3\xb8lgelig erkl\xc3\xa6rte Albrecht seg straks som Danmarks rettmessige konge. Men i l\xc3\xb8pet av en uke ble det innkalt til landsting i Sk\xc3\xa5ne, der det ble utstedt et hyllingsbrev som slo fast at Margretes \xc2\xabgode vilje og gunst\xc2\xbb hadde tjent borgerne vel og at hun var \xc2\xabderes frue og husbond\xc2\xbb inntil \xc2\xabden dag, da hun og de ble enige om \xc3\xa5 velge en konge\xc2\xbb. Med dette som fullmakt kunne Margrete n\xc3\xa5 styre i sitt eget navn. Hun m\xc3\xa5tte imidlertid l\xc3\xb8se sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5let om tronarving. Albrecht var uaktuell i Norge p\xc3\xa5 grunn av de stadige stridighetene med farsslekten, som gjorde at Riksr\xc3\xa5det ans\xc3\xa5 ham som en fiende av Norge. _NEWLINE_Margrete tok n\xc3\xa5 sin s\xc3\xb8ster Ingeborgs datters\xc3\xb8nn til fosters\xc3\xb8nn. Han het Bogislaw og var s\xc3\xb8nn av Vartislav VII av Pommern og Albrechts s\xc3\xb8ster Maria av Mecklenburg. Han fikk det mer dansk-klingende navnet Erik, og er kjent som Erik av Pommern._NEWLINE_I 1388 ble Margrete ogs\xc3\xa5 valgt til regent i Norge. I Sverige var det p\xc3\xa5 denne tiden n\xc3\xa6rmest borgerkrigstilstander mellom stormennene og kong Albrecht. Ved Dalaborgsavtalen i 1388 ble Margrete valgt til regent over den delen av Sverige som stormennene kontrollerte og disse lovet Margrete hjelp med \xc3\xa5 erobre resten av landet._NEWLINE_Stockholm by, som var under kontroll av tyske kj\xc3\xb8pmenn, ble omringet. Mecklenburg kom disse til hjelp og begynte \xc3\xa5 herje langs kysten av Danmark. Etter et forlik endte det med at Margrete ble valgt til regent i Sverige. Hele Norden var da samlet under henne, siden Island, Shetland, Orkn\xc3\xb8yene, F\xc3\xa6r\xc3\xb8yene og Gr\xc3\xb8nland l\xc3\xa5 under Norge, og Finland under Sverige. _NEWLINE_Kong Albrecht hadde v\xc3\xa6rt hjemme i Mecklenburg og reist en h\xc3\xa6r av leiesoldater. De ankom Sverige til nytt\xc3\xa5r 1388 og satte kursen mot byen Axvall, som var beleiret av Margretes styrker. I februar 1389 st\xc3\xb8tte de to h\xc3\xa6rene sammen i slaget ved \xc3\x85sle, og der ble Albrecht tatt til fange. Tyskerne stusset p\xc3\xa5 at Margrete ikke ba om l\xc3\xb8sepenger, noe som ble ansett som den kristelige m\xc3\xa5ten \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re opp p\xc3\xa5. Men Albrecht hadde latt hennes svigerfar Magnus sitte i fangenskap i seks og et halvt \xc3\xa5r. Til gjengjeld lot hun ham n\xc3\xa5 sitte to m\xc3\xa5neder lenger fengslet enn Magnus, f\xc3\xb8r hun i 1395 satte ham fri mot en l\xc3\xb8sesum p\xc3\xa5 60\xc2\xa0000 mark i s\xc3\xb8lv. Han fikk tre \xc3\xa5r fra frigivelsen til \xc3\xa5 skaffe pengene til veie, noe han ikke lyktes med.\n_START_SECTION_\nKalmarunionen\n_START_PARAGRAPH_\nEtter dette begynte Margrete \xc3\xa5 styrke sin stilling. Hun overtok selv de danske embetene marsk (d.v.s., riksmarsk) og drost, og s\xc3\xb8rget for \xc3\xa5 minske riksr\xc3\xa5dets makt. Stormennene fikk ikke lov til \xc3\xa5 bygge egne borger, og byer m\xc3\xa5tte ikke forskanses. I 1396 fikk Margrete hyllet Erik som konge av Danmark, Norge og senere ogs\xc3\xa5 Sverige. Det ble s\xc3\xa5 kalt inn til unionsm\xc3\xb8te i Kalmar, og den 17. juni 1397 ble Erik kronet til konge av Norden (Kalmarunionen). Den 13. juli 1397 forseglet 67 geistlige og riksr\xc3\xa5der kroningsbrevet, der de lovet troskapsed til kongen. Margrete trakk seg formelt som formynder i 1401, men hadde sett seg ut en passende brud til Erik, nemlig Filippa av England, datter av Henrik IV, samtidig som hun h\xc3\xa5pet p\xc3\xa5 et bryllup mellom Eriks s\xc3\xb8ster og prinsen av Wales. Det siste ble det ikke noe av, men etter lange forhandlinger vedr\xc3\xb8rende nordisk hjelp til engelsk krigf\xc3\xb8ring i Frankrike, ble den tolv \xc3\xa5r gamle Filippa 26. november 1405 viet til Erik ved stedfortreder. Utp\xc3\xa5 sensommeren \xc3\xa5ret etter reiste hun med sitt f\xc3\xb8lge til Danmark, og 26. oktober 1406 sto bryllupet mellom Filippa og den riktige brudgommen, som var dobbelt s\xc3\xa5 gammel, i erkebiskopsg\xc3\xa5rden Lundag\xc3\xa5rd i Lund. I denne forbindelse ble Filippa kronet til dronning over de tre nordiske rikene. Hun var da nettopp fylt tretten \xc3\xa5r. Oppgaven med \xc3\xa5 oppdra og utdanne Filippa ble overlatt til Margretes fosters\xc3\xb8ster Ingegerd Knutsdatter, St. Birgittas datterdatter. Hun d\xc3\xb8de imidlertid \xc3\xa5ret etter.  _NEWLINE_Ingenting er kjent om Margretes utseende. De britene som h\xc3\xb8rte til Filippas brudef\xc3\xb8lge, n\xc3\xb8yde seg med \xc3\xa5 beskrive henne som \xc2\xabden gamle amasonen\xc2\xbb. I England trodde man feilaktig at hun i sine unge dager hadde g\xc3\xa5tt i krigen som en mann. I Anders Fryxells Ber\xc3\xa4ttelser ur svenska historien sies det direkte at Margrete ikke var noen skj\xc3\xb8nnhet, men \xc2\xabm\xc3\xb8rklett i ansiktet, samt mannhaftig og sterk b\xc3\xa5de av sjel og kropp, slik at hennes far pleide \xc3\xa5 si at naturen hadde gjort en feil da den skapte henne til kvinne\xc2\xbb. Noe samtidig portrett av henne finnes ikke. Margrete d\xc3\xb8de i 1412, mens skulpturen av henne p\xc3\xa5 gravmonumentet ikke var ferdig f\xc3\xb8r i 1423. Fra 1421 finnes et brev fra Kalundborg som lister opp gjenstander som har tilh\xc3\xb8rt Margrete, deriblant et belte i tyve deler med 52 s\xc3\xb8lvklokker etter tysk mote. P\xc3\xa5 gravmonumentet er hun if\xc3\xb8rt et belte med slike p\xc3\xa5hengte bjeller, noe man tidligere syntes stemte d\xc3\xa5rlig med dronningverdigheten, men som alts\xc3\xa5 var en helt korrekt detalj._NEWLINE_Margrete var fremdeles aktiv i bakgrunnen og trakk i tr\xc3\xa5dene, frem til hun ble akutt syk om kvelden 27. oktober 1412 p\xc3\xa5 et skip i Flensburgfjorden. Hun d\xc3\xb8de samme natt, trolig av pest. F\xc3\xb8rst ble hun f\xc3\xb8rt til Sor\xc3\xb8, der hun hadde gravlagt b\xc3\xa5de sin far og sin s\xc3\xb8nn, slik at man antok at hun selv \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 gravlegges der. Men \xc3\xa5ret etter s\xc3\xb8rget kong Erik for en staselig kirkefest i forbindelse med at hun ble flyttet til Roskilde domkirke, der hun fremdeles ligger. Det var hennes begravelse her som har gitt domkirken en s\xc3\xa6rstilling blant Danmarks \xc3\xb8vrige kirker. Heretter ble Roskilde domkirke stedet for kongekroninger og kongelige begravelser, men unntak av Filippa og Erik, som ble gravlagt andre steder.\n_START_SECTION_\nRelikviene etter Margrete\n_START_PARAGRAPH_\nMargretes grav ble viet stor interesse, og domkirken stilte ut tre gjenstander som ble knyttet til henne - en slipestein, en fane og en kjole sydd av gyllen brokade fra Italia, som ble p\xc3\xa5st\xc3\xa5tt \xc3\xa5 v\xc3\xa6re hennes brudekjole. Kjolen er testet med karbondatering ved Svedberg-laboratoriet og tidfestet til perioden 1400\xe2\x80\x931440. Den kan alts\xc3\xa5 ha tilh\xc3\xb8rt Margrete, men hennes brudekjole var den ikke. Hvordan den havnet i Roskilde katedral vet vi ikke, og den er f\xc3\xb8rst omtalt i 1593, av en engelsk reisende, Fynes Moryson, som skriver om slipesteinen at Albrecht hadde sendt henne den, for at hun skulle slipe sine sverd med den. Grev Christian av Anhalt bes\xc3\xb8kte domkirken i 1623, og beskrev plagget som Margretes brudekjole, men nevner verken fanen eller slipesteinen. Arent Berntsen nevner i Danmarckis oc Norgis fructbar Herlighed kjortelen, fanen og slipesteinen, som han mener Albrecht sendte henne til \xc3\xa5 slipe sine spyd og sverd p\xc3\xa5. _NEWLINE_I august 1658, et halvt \xc3\xa5r etter freden i Roskilde, br\xc3\xb8t Karl X Gustav fredsavtalen og beleiret K\xc3\xb8benhavn. Han og dronning Hedvig Eleonora av Holstein-Gottorp holdt tidvis hoff p\xc3\xa5 Frederiksborg slott. Dit f\xc3\xb8rte man sommeren 1659 Margrete-\xc2\xabrelikviene\xc2\xbb fra Roskilde domkirke. Etter Karl Xs d\xc3\xb8d besluttet det sittende r\xc3\xa5d \xc3\xa5 f\xc3\xb8re de tre gjenstandene til Uppsala for oppbevaring i kirken der. Dit kom de f\xc3\xb8rst i 1665, i n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r av den ni \xc3\xa5r gamle Karl XI og riksmarskalk Gabriel Oxenstierna. Johannes Schefferus utgav \xc3\xa5ret etter en beskrivelse av Uppsala domkirke. Han opplyser at slipesteinen l\xc3\xa5 i dronning Katarina Jagellonicas kapell. Kjolen beskriver han ogs\xc3\xa5, men om fanen forteller Schefferus helt feilaktig at den ble b\xc3\xa5ret av \xc2\xabKristian Tyrann\xc2\xbb (= Christian II) ved Stockholms blodbad, \xc2\xabf\xc3\xb6rts til spott och spe framf\xc3\xb6r rikets fr\xc3\xa4msta m\xc3\xa4n, vilka han senare l\xc3\xa4t avr\xc3\xa4tta\xc2\xbb. I starten av 1730-tallet skrev C.C. Frediani at slipesteinen var sendt fra Albrecht til Margrete, mens dronningen hadde sendt fanen til ham, og helt feilaktig hevder Frediani at dette var samme fane som Erik XIV lot b\xc3\xa6re foran de h\xc3\xb8ye herrer i Stockholm som en h\xc3\xa5n, \xc2\xabdem han h\xc3\xa4r sedan upp\xc3\xa5 Sl\xc3\xa5ttet m\xc3\xb6rda l\xc3\xa4t\xc2\xbb. Like feilaktig hevder han at Margrete-kjolen var hennes kroningsantrekk. I Sveas Rikes Historia, del II fra 1765 nevner Dalin slipesteinen og fanen, og dessuten \xc2\xaben r\xc3\xa5ck\xc2\xbb (= et skj\xc3\xb8rt), som han mener dronningen ogs\xc3\xa5 kan ha f\xc3\xa5tt av Albrecht. Da Joh.B.Busser i 1773 skrev om Uppsala domkirke, nevner han en rokk. Det er trolig ordet r\xc3\xa5ck han har misforst\xc3\xa5tt, og trodd det dreide seg om en rokk, uten engang \xc3\xa5 unders\xc3\xb8ke saken. P\xc3\xa5 vei mot glemselen blir gjenstandene beskrevet mer og mer forvansket. _NEWLINE_Sommeren 1837 bes\xc3\xb8kte H.C. Andersen Uppsala domkirke og noterte i sin dagbok: \xc2\xabHer er Slibestenen Margrethe fik fra Albrect og den Fane af en Serk hun sendte ham.\xc2\xbb Kjolen omtaler han ikke, og en C.J.Bergman skriver i 1842 at mens slipesteinen og fanen er opphengt p\xc3\xa5 veggen, oppbevares \xc2\xabett stycke Gyllenduk\xc2\xbb som har tilh\xc3\xb8rt dronning Margrete, i et skap. Trolig har man bekymret seg over souvenir-jegere, for biter av kjolens nederste kant er tydelig klippet eller revet vekk. En bit ble senere innlevert til \xc3\x96rebro l\xc3\xa4ns museum som gave, og er siden sydd p\xc3\xa5 plass i kjolen igjen. Men etter at kjolen ble gjemt vekk i et skap, er det tydelig at den raskt er blitt glemt. 23. desember 1881 ble fanen og slipesteinen overf\xc3\xb8rt til Statens historiska museum, men kjolen nevnes ikke. Tydeligvis var den i ferd med \xc3\xa5 forsvinne blant domkirkens liturgiske stasplagg, og omtales i inventarielisten fra 1891 som \xc2\xabEn k\xc3\xa5pa; r\xc3\xb6dt siden; p\xc3\xa5 utsiden gulltr\xc3\xa5d, utsliten\xc2\xbb. F\xc3\xb8rst i 1906 ble den gjenoppdaget og identifisert av Agnes Branting. I dag oppbevares den i Uppsala domkirkes \xc2\xabskattkammer\xc2\xbb."