b'\n_START_ARTICLE_\nKarl von Miltitz\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nKarl von Miltitz var s\xc3\xb8nn av Sigismund von Miltiz, "Landvogt" av Meissen, og var av saksisk lavadel. Etter ikke alt for grundige studier i K\xc3\xb6ln 1508\xe2\x80\x9310 og Bologna (1510-?) kom han rundt 1513/14 til Roma.\n_START_SECTION_\nPavelig utsending til Sachsen (1518-1519)\n_START_PARAGRAPH_\nI midten av november 1518 gav pave Leo X ham i oppdrag \xc3\xa5 reise til Sachsens kurfyrst Fredrik den vise for \xc3\xa5 overbringe ham den gyldne rose, en h\xc3\xb8y pavelig utmerkelse som bestod av en rose laget av rent gull og med fargelagte rosenblader. Kurfyrsten hadde i tre \xc3\xa5r latt Roma forst\xc3\xa5 at denne gaven ville v\xc3\xa6re en kj\xc3\xa6rkommen \xc3\xa6rebevisning. Da Miltitz kom til Sachsen overleverte han rosen og noen nye avlatsprivilegier, og gav seg til \xc3\xa5 forhandle med kurfyrsten p\xc3\xa5 slottet Altenburg om utlevering av Martin Luther (28. desember 1518), som var kommet i fokus p\xc3\xa5 grunn av sine angrep p\xc3\xa5 avlatshandelen. Men Fredrik \xc3\xb8nsket ikke \xc3\xa5 utlevere Luther._NEWLINE_Blant andre ting han utrettet ved sitt Sachsenbes\xc3\xb8k at hertug Georg fikk oppfylt sitt \xc3\xb8nske om et jordlass fra den tyske kirkeg\xc3\xa5rd Campo Santo i Roma bragt til gravfeltet i Annaberg i Sachsen. Dette var jord som opprinnelig var blitt bragt fra Jerusalem til Roma. Det var i forbindelse med dette at Miltitz m\xc3\xb8tte Luther for f\xc3\xb8rste gang. I januar 1519 f\xc3\xb8rte Miltitz p\xc3\xa5 eget initiativ samtaler med Luther i Annaberg for \xc3\xa5 n\xc3\xa5 frem til en slags bileggelse av konflikten mellom ham og kirken. Han fikk utvirket at s\xc3\xa5 henge Luthers motstandrere holdt munn, skulle ogs\xc3\xa5 Luther tie. Dessuten ville Miltitz pr\xc3\xb8ve \xc3\xa5 ordne det slik at paven utpekte den l\xc3\xa6rde tysk erkebiskop Richard av Trier til \xc3\xa5 ta seg av saken. Luther lovet til og med \xc3\xa5 skrive et ydmykt brev til paven. _NEWLINE_Men opplegget fungerte ikke i lengden: Luther tiet riktignok en stund, men den romerske kurie holdt ikke "sin" del av avtalen (faktisk hadde ikke Miltitz handlet med ryggdekning i kurien). Og Johannes Eck hadde allerede i desember 1518 offentliggjort noen teser mot Luther, og det presset p\xc3\xa5. Sommeren 1519 kom det til disputasen i Leipzig mellom Luther og Eck. _NEWLINE_Miltitz\' senere samtaler med Luther, i Liebenwerda (oktober 1519) og i Lichtenburg ved Wittenberg (ogs\xc3\xa5 i oktober) f\xc3\xb8rte ikke til noe. _NEWLINE_N\xc3\xa5r Miltitz var i stand til \xc3\xa5 opptre s\xc3\xa5 egenmektig som formidler mellom Luther og Roma, skyldtes det at den romerske l\xc3\xa6reprosessen mot Luther stod stille etter keiser Maximilians d\xc3\xb8d. Kurien tolererte hans virksomhet i h\xc3\xb8yden frem til keiservalget juli 1519, da Maximilians etterf\xc3\xb8lger ble valgt. _NEWLINE_Miltitz engasjerte seg noks\xc3\xa5 uheldig i forhold til Johann Tetzel, og kom med skarpe anklager mot ham tidlig i 1519. Selv om Tetzel nok kan ha st\xc3\xa5tt for en teologi hva gjelder avlatens virkninger som var tvilsom sett fra andre katolske teologers synsvinkel, var nok anklagene som bl.a. Miltitz m\xc3\xa5lbar vedr\xc3\xb8rende Tetzels personlige moral temmelig urettferdige. _NEWLINE_Miltitz\' innflytelse under den s\xc3\xa5kalte "Miltitziade" (dvs. hans virke i Luther-saken) var stort sett noks\xc3\xa5 ubetydelig, men i perioden etter kardinal Cajetans samtale med Luther i Augsburg h\xc3\xb8sten 1518, var han de facto den eneste formidler mellom den romerske kurie og Sachsen.\n_START_SECTION_\nDomkanikk (1523- )\n_START_PARAGRAPH_\nEtter et kort opphold i Roma vendte Miltitz tilbake til Tyskland i 1522. Fra 1523 levde han som domherre i domkapitlene i Mainz og i Meissen (Mei\xc3\x9fen), men aktet knapt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 oppfylle sine forpliktelser som kanikk  (f.eks. residensplikten). _NEWLINE_Moderne historikere er noks\xc3\xa5 samstemte i vurderingen av Miltitz\' person: "pratsom viktigmaker"(geschw\xc3\xa4tziger Wichtigtuer, iflg. Iserloh), av "krypende vesen" (Creutzberg), "et m\xc3\xb8nstereksempel p\xc3\xa5 en prebendejeger" (Lau)._NEWLINE_I 1529 druknet han i elven Main, muligens i beruset tilstand, ved Steinheim.'