b"\n_START_ARTICLE_\nTamburlaine\n_START_PARAGRAPH_\nTamburlaine den store (Tamburlaine the Great) er et skuespill i to deler av den engelske dramatikeren Christopher Marlowe. Stykket er l\xc3\xb8st basert p\xc3\xa5 livet til den asiatiske herskeren Timur Lenk. Marlowe skrev stykket vinteren 1587 og 1588. Stykket er en milep\xc3\xa6l i elisabethanske drama for utend\xc3\xb8rsteatre og markerer et vendepunkt fra klosset spr\xc3\xa5kf\xc3\xb8ring og l\xc3\xb8s fortellergang hos tidligere dramatikere p\xc3\xa5 Tudortiden, og en ny interesse for et friskt og levende spr\xc3\xa5k, minneverdig handling, og intelligent kompleksitet.\n_START_SECTION_\nBetydning\n_START_PARAGRAPH_\nSammen med Thomas Kyds Den spanske tragedie, er Tamburlaine betraktet som den f\xc3\xb8rste popul\xc3\xa6re suksess i Londons \xe2\x80\x98offentlige\xe2\x80\x99 (det vil si utend\xc3\xb8rs) teaterscene. Marlowe ble vanligvis betraktet som den fremste av de s\xc3\xa5kalte \xc2\xabUniversity Wits\xc2\xbb, de nye intellektuelle fra universitetene, og han p\xc3\xa5virket dramatikere til langt inn i den jakobinske perioden, og ekko av Tamburlaines svulstighet og \xc3\xa6rgjerrighet kan bli funnet i engelske skuespill i alle stadier inntil puritanerne stengte teatrene i 1642._NEWLINE_Mens Tamburlaine er betraktet som underlegen til de store tragediene til den sene elisabethanske perioden og den tidlige jakobinske perioden er det betydelig i \xc3\xa5 skape en rekke teatralske tema og s\xc3\xa6rlig i \xc3\xa5 demonstrere potensialet i bruken av blankverset i drama som fortsatt er anerkjent._NEWLINE_Marlowe br\xc3\xb8t bevisst med de klassiske krav, som bruk av regeltvang, budbringeren, \xc3\xa5nde\xc3\xa5penbaringen, korsangere, til tragedien som renessansens tradisjonelle estetikk hadde krevd. I forordet uttaler han sin forakt for den kost som det engelske teateret hittil hadde bydd p\xc3\xa5 av enfoldig gj\xc3\xb8gling og dans. Isteden skal publikumet f\xc3\xa5 se Tamburlaine true hele verden. Det er den teatralske stilen som Marlowe endret. P\xc3\xa5 praktfulle blankvers fremsto dialogene som ordmusikk._NEWLINE_Selve fortellingen er en enkel s\xc3\xa5dan om en maktgal fyrstes streben etter total makt, men han setter skj\xc3\xb8nnheten like h\xc3\xb8yt som makten selv. Overmennesket som vil bli Guds jevnbyrdige innhentes av d\xc3\xb8den f\xc3\xb8r seieren er total. En egentlig handling har ikke stykket. Det er Tamburlaines veldige patos og lidenskapelige maktbegj\xc3\xa6r som er dramaets reelle tema. Dramatisk intrige er nesten ikke-eksisterende, og isteden preges stykket av voldsomme og dramatiske \xc3\xb8yeblikk som ga anledning til pomp\xc3\xb8se ordspill og dristige spr\xc3\xa5kbilder.\n_START_SECTION_\nUtgivelse\n_START_PARAGRAPH_\nSkuespillet, i begge deler, ble skrevet inn i Stationers' Register den 14. august 1590 som \xc2\xabto komiske diskurser\xc2\xbb. Begge deler ble utgitt som en enkeltst\xc3\xa5ende oktavformat (octavo) senere det samme \xc3\xa5ret av trykkeren Richard Jones. En andre utgivelse ble trykket av Jones i 1592. Skuespillene ble neste gang trykket hver for seg i kvartformat (quarto) av bokselgeren Edward White, del 1 i 1605 og del 2 i 1606.\n_START_SECTION_\nHandlingsgang\n_START_PARAGRAPH_\nSkuespillet \xc3\xa5pner i Persepolis. Den persiske keiser Mycetes sender troppene av sted for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re av med Tamburlaine, en skyter og ved dette tidspunktet en normader\xc3\xb8ver. I samme scene konspirerer Cosroe, Mycetes\xe2\x80\x99 bror, velte keiseren og selv overta tronen._NEWLINE_Scenen skifter til Skytia hvor Tamburlaine er vist i \xc3\xa5 kapre, fri til og vinne Zenocrate, den vakre datteren av en egyptisk konge. Konfrontert med Mycetes' soldater overtaler han f\xc3\xb8rst soldatene og deretter Cosroe til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 sammen med ham i en krig mot Mycetes. Selv om han lover Cosroe den persiske tronen sviker Tamburlaine dette l\xc3\xb8ftet og etter at han har beseiret Mycetes tar han selv kontrollen over det persiske riket._NEWLINE_Br\xc3\xa5tt en mektig figur beslutter Tamburlaine \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re ytterligere erobringer. Etter en krig mot Tyrkia tar han den tyrkiske kongen Bajazeth og hans dronning til fange. Han holder dem innestengt i en hule og ved et \xc3\xb8yeblikk bruker han Bajazeth som fotskammel._NEWLINE_Etter \xc3\xa5 ha erobret Afrika og utropt seg selv som keiser av kontinentet setter han \xc3\xb8ynene p\xc3\xa5 Damaskus, dette setter hans egyptiske svigerfar direkte i hans spor. Zenocrate b\xc3\xb8nnfaller hennes ektemann om spare hennes far. Han f\xc3\xb8yer seg og gj\xc3\xb8r sultanen til sin underkonge. Skuespillet ender med bryllupet mellom Zenocrate og Tamburlaine, og kroningen av den tidligere keiserinnen av Persia._NEWLINE_I andre del forbereder Tamburlaine sine s\xc3\xb8nner til \xc3\xa5 bli erobrere i hans kj\xc3\xb8lvann mens han selv fortsetter \xc3\xa5 erobre kongedommer inntil hans. En av hans s\xc3\xb8nner som foretrekker \xc3\xa5 bli ved sin mors side og ikke risikere d\xc3\xb8den vekker Tamburlaines vrede. Ved \xc3\xa5 se s\xc3\xb8nnen som en kujon dreper Tamburlaine i raseri i en kamp hvor s\xc3\xb8nnen nekter \xc3\xa5 sl\xc3\xa5ss. Endelig, mens han angriper en islamsk nasjon brenner han med forakt en kopi av Koranen og hever \xc3\xa5 v\xc3\xa6re st\xc3\xb8rre en Gud. Br\xc3\xa5tt blir Tamburlaine syk og d\xc3\xb8r, gir makten over til sine s\xc3\xb8nner, men fortsatt fremadstrebende til storhet mens han forlater livet.\n_START_SECTION_\nKritisk historie\n_START_PARAGRAPH_\nTamburlaines betydning p\xc3\xa5 det engelske dramaet p\xc3\xa5 1590-tallet kan ikke overvurderes. Skuespillet eksemplifiserte, og i noen saker skapte mange av de typiske egenskapene til det elisabethanske drama: svulstighet og ofte vakkert billedspr\xc3\xa5k, overdrevne uttrykk, og sterke karakterer forbrukt av deres overveldende lidenskaper. De f\xc3\xb8rste nedtegnete kommentarer p\xc3\xa5 skuespillet var derimot negative, et brev skrevet i 1587 nevner en historie om et barn som ble drept av en tilfeldig bruk av skytev\xc3\xa5pen i l\xc3\xb8pet av en forestilling, og \xc3\xa5ret etter snerrer Robert Greene i et angrep p\xc3\xa5 Marlowe om den \xc2\xabateistiske Tamburlaine\xc2\xbb i en epistel til stykket Perimedes the Blacksmith. At de fleste publikummere (og dramatikere) svarte med entusiasme er rikelig demonstrert av \xc3\xb8kningen av asiatiske tyranner og \xc2\xab\xc3\xa6relystne sinnelag\xc2\xbb i dramaet p\xc3\xa5 1590-tallet. Marlowes p\xc3\xa5virkning p\xc3\xa5 mange av karakterene i Shakespeares historiske spill har blitt notert av, blant andre, Algernon Swinburne._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av de f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rene av 1600-tallet hadde stykkets overdrevet dramatiske spr\xc3\xa5k g\xc3\xa5tt av moten. Shakespeare selv la en tale fra Tamburlaine i munnen p\xc3\xa5 hans spillforvirrete soldat Pistol. I Timber ford\xc3\xb8mmer Jonson \xc2\xabTamerlaner og Tamer-khaner av den senere tid som har ingenting i seg annet enn scenisk strutsing og voldsom skr\xc3\xa5ling...\xc2\xbb_NEWLINE_Kritikere i senere tid har ikke endret posisjon etter Jonson; spr\xc3\xa5k og hendelser i stykker som Tamburlaine er unaturlig og til sist ogs\xc3\xa5 ikke overbevisende. Likevel, stykket ble sett p\xc3\xa5 som teksten over alle andre tekster \xc2\xabhvori hele det hvilel\xc3\xb8se sinnsstemningen i sin tid finner sitt uttrykk\xc2\xbb._NEWLINE_Om Marlowes dramaturgi har blitt foreldet har ikke det samme skjedd med hans poesi. Han var ikke den som oppfant blankverset, denne formen var blitt utgitt p\xc3\xa5 engelsk av Henry Howard, jarl av Surrey, i l\xc3\xb8pet av tiden under Henrik VIII av Englands regime, og introdusert i tidligere skuespill fra Tudortiden som Gorboduc. Med sjeldne unntak kan Tudortidens blankvers synes stivt og maniert, men Marlowe var den f\xc3\xb8rste som viste hvor dramatisk formen kunne fremme tanker og f\xc3\xb8lelser. Litteraten Robert Fletcher noterer at Marlowe \xc2\xaboppn\xc3\xa5dde en h\xc3\xb8y grad av fleksibilitet og skj\xc3\xb8nnhet ved \xc3\xa5 unng\xc3\xa5 en regelmessig slutt-stopp ordning ved \xc3\xa5 sikre en mangfoldighet av pauser, brytning og trykkbetoninger, og ved \xc3\xa5 gi sitt spr\xc3\xa5k poetisk fortetning og stemningsmettethet\xc2\xbb. I sitt dikt om Shakespeare nevner Jonson \xc2\xabMarlowes mektige linje\xc2\xbb, en frase kritikere har akseptert som det den er, tilsvarende som de ogs\xc3\xa5 har akseptert Jonsons uttalelse at Shakespeare har overg\xc3\xa5tt den. Men mens Shakespeare er vanligvis sett p\xc3\xa5 som \xc3\xa5 fanget inn et langt st\xc3\xb8rre omfang av f\xc3\xb8lelser og stemninger enn hans samtidige, har Marlowe beholdt en betydelig plass som det f\xc3\xb8rste geni av blankverset i engelsk drama.\n_START_SECTION_\nTemaer\n_START_PARAGRAPH_\nStykket blir ofte forbundet med renessansens humanisme som idealiserer menneskets potensial. Tamburlaines streben etter uendelig makt reiser inng\xc3\xa5ende religi\xc3\xb8se sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l om han krever for seg en rolle som \xc2\xabGuds sv\xc3\xb8pe\xc2\xbb (et tilnavn som opprinnelig ble tillagt huneren Attila). Noen lesere har knyttet denne posisjonen til det faktum at Marlowe ble anklaget for ateisme. Andre har v\xc3\xa6rt mer opptatt av den antatt anti-muslimske tr\xc3\xa5den i stykket, fremtredende i en scene hvor hovedpersonen brenner Koranen, skj\xc3\xb8nt Tamburlaine blir deretter d\xc3\xb8dssyk direkte etter, noe som antyder guddommelig gjengjeldelse.\n_START_SECTION_\nHistoriske framf\xc3\xb8relser\n_START_PARAGRAPH_\nDen f\xc3\xb8rste delen av Tamburlaine ble oppf\xc3\xb8rt av selskapet Admiral's Men ved Fortune Theatre senere i 1587, rundt et \xc3\xa5r etter at Marlowe forlot University of Cambridge. Edward Alleyn hadde rollen som Tamburlaine, og det ble etterhvert hans signaturrolle. Stykkets popularitet, betydelig nok til at Marlowe skrev en oppf\xc3\xb8lger som f\xc3\xb8rste til tallrike oppsetninger i l\xc3\xb8pet av det neste ti\xc3\xa5ret._NEWLINE_Lagdelingen av London-publikumet i den tidlige jakobinske perioden endret skjebnen til stykket en del. For de sofistikerte publikummere i innend\xc3\xb8rsteatre som Blackfriars og (tidlig p\xc3\xa5 1610-tallet) Globe Theatre var Tamburlaines \xc2\xabmeget forbl\xc3\xb8ffende begreper\xc2\xbb en etterlevning fra en enklere dramatisk tidsalder. Satiriske skuespillforfattere fors\xc3\xb8kte tidvis \xc3\xa5 etterligne Marlowes stil, slik John Marston gj\xc3\xb8r i innledningen til Antonio and Mellida._NEWLINE_Mens det er sannsynlig at Tamburlaine ble fortsatt spilt p\xc3\xa5 de store teaterhusene, som Red Bull Theatre, som trakk til seg det tradisjonelle publikumet, er det ingen nedtegnelser om oppsetninger etter 1595._NEWLINE_I 1919 satte Yale Dramatic Association opp en framf\xc3\xb8ring av Tamburlaine som hadde redigert og kombinert begge delene av Marlowes skuespill. For Stratford Shakespeare Festival, som i dag heter Stratford Festival of Canada, i 1956 regisserte Tyrone Guthrie en annen dual versjon med Donald Wolfit i hovedrollen. Oppsetningen kom ogs\xc3\xa5 til Broadway, hvor det dog ikke imponerte storbyens publikum og kritikere, skj\xc3\xb8nt Anthony Quayle som hadde erstattet Wolfit i hovedrollen mottok en nominasjon til prisen Tony Award for sin framf\xc3\xb8ring, dette samme gjorde Guthrie for sin regi._NEWLINE_Produksjonen til Royal National Theatre i 1976 hadde Albert Finney i tittelrollen til Peter Halls regi. Denne produksjonen \xc3\xa5pnet det nye Olivier Theatre p\xc3\xa5 South Bank i London. Denne oppsetningen er blitt anerkjent som en av de mest vellykte av de sjeldne moderne produksjonene._NEWLINE_Avery Brooks spilte hovedrollen i en produksjon av stykket for Shakespeare Theatre Company som gikk fra 28. oktober 2007 til 6. januar 2008 ved regi av Michael Kahn._NEWLINE_Mens stykket har blitt gjenoppfrisket gjentatte ganger i det forrige \xc3\xa5rhundret er det fortsatt hindringer som forhindrer nye oppsetninger: det krever en stor besetning og en s\xc3\xa6rdeles dyktig skuespiller som er i stand til fremf\xc3\xb8re en ekstremt utfordrende rolle. F. P. Wilsons sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l spurt p\xc3\xa5 midten av 1900t-allet synes \xc3\xa5 ha fortsatt gyldighet: \xc2\xabhvor mange av oss kan skryte av \xc3\xa5 v\xc3\xa6re mer enn lesere av Tamburlaine?\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nKontrovers\n_START_PARAGRAPH_\nI november 2005 ble en oppsetning av Tamburlaine ved Barbican Centre i London anklaget for \xc3\xa5 underkaste seg muslimsk f\xc3\xb8lsomhet ved \xc3\xa5 utelate en seksjon i stykket hvor hovedpersonen brenner Koranen og fl\xc3\xa5r profeten Muhammed. Sekvensen ble endret slik at Tamburlaine isteden besudlet samtlige religi\xc3\xb8se tekster av ulike religioner. Regiss\xc3\xb8ren nektet for at stykket var blitt sensurert og hevdet at endringen var gjort \xc2\xabutelukkende av kunstneriske grunner\xc2\xbb for \xc2\xab\xc3\xa5 sette fokus i stykket fra anti-tyrisk pantomime til en eksistensiell epikk\xc2\xbb. Dette skiftet derimot fokuset i en betydelig grad fra en antall anti-tetiske (og spesielt anti-muslimske) poenger i stykket, og endret stykkets tone og tendens."