b'\n_START_ARTICLE_\nThe Phantom of the Opera (2004)\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nFilmselskapet Warner Bros. kj\xc3\xb8pte filmrettighetene til The Phantom of the Opera allerede i 1989, og ga Andrew Lloyd Webber ansvaret for \xc3\xa5 bestemme hvordan resultatet skulle bli. Til tross for oppmerksomhet blant anerkjente filmregiss\xc3\xb8rer, ble Lloyd Webber og Warner Bros. enige om at regien skulle falle p\xc3\xa5 Joel Schumacher; Lloyd Webber var imponert over Schumachers musikkbruk i skrekkfilmen The Lost Boys (1987). Duoen skrev manuset sammen det samme \xc3\xa5ret, mens Michael Crawford og Sarah Brightman ble valgt til gjenta rollene sine som Operafantomet og Christine fra den opprinnelige sceneproduksjonen. Innspillingen skulle begynne p\xc3\xa5 Pinewood Studios i England i juli 1990 med et budsjett p\xc3\xa5 25 millioner dollar._NEWLINE_Innspillingen av filmen ble imidlertid flyttet fra juli til november til b\xc3\xa5de Babelsberg Studios i M\xc3\xbcnchen, Tyskland og Barrandov Studios i Praha, Tsjekkia. Produksjonen ble avsluttet som f\xc3\xb8lge av skilsmissen mellom Lloyd Webber og Brightman i januar 1990. \xc2\xabAlt hopet seg opp i oppgj\xc3\xb8r,\xc2\xbb har Schumacher sagt. \xc2\xabS\xc3\xa5 ble karri\xc3\xa8ren min et faktum, og jeg ble veldig travel.\xc2\xbb Som f\xc3\xb8lge av dette ble alle planene for The Phantom of the Opera skrinlagt p\xc3\xa5 1990-tallet. Schumacher vurderte \xc3\xa5 g\xc3\xa5 tilbake til prosjektet i februar 1997, men valgte \xc3\xa5 prioritere filmene Batman Triumphant, Runaway Jury og Dreamgirls i stedet._NEWLINE_Schumacher og Lloyd Webber tok opp igjen filmprosjektet i desember 2002. I januar 2003 ble det offentliggjort at Lloyd Webbers Really Useful Group hadde kj\xc3\xb8pt filmrettighetene fra Warner Bros. i et fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 produsere The Phantom of the Opera som en indiefilm. Som f\xc3\xb8lge av dette m\xc3\xa5tte Lloyd Webber selv investere 6 millioner dollar. The Phantom of the Opera ble produsert med et budsjett p\xc3\xa5 55 millioner dollar. 15 millioner ekstra ble lagt til p\xc3\xa5 markedsf\xc3\xb8ringen, og brakte det endelige budsjettet opp til 70 millioner. Warner Bros. signerte ikke avtalen f\xc3\xb8r i juni 2003, da de f\xc3\xb8rste skuespillerne ble hyret inn.\n_START_SECTION_\nHandling\n_START_PARAGRAPH_\nI 1919 holder det forfalne operahuset i Paris en auksjon hvor de selger gjenstander som er blitt funnet rundt omkring i bygningen. Pensjonisten Raoul kj\xc3\xb8per en nedst\xc3\xb8vet spilled\xc3\xa5se formet som en ape med en persisk kappe som spiller p\xc3\xa5 cymbaler. I l\xc3\xb8pet av auksjonen gjenkjenner Raoul sin gamle venn Madame Giry (Miranda Richardson), som han m\xc3\xb8tte p\xc3\xa5 som ung. Hun er n\xc3\xa5 50 \xc3\xa5r eldre enn sist han s\xc3\xa5 henne. Den neste auksjongjenstanden er en \xc3\xb8delagt lysekrone som auksjonariusen forbinder med en hendelse tilknyttet \xc2\xabOperafantomet\xc2\xbb. Den er blitt restaurert, og gitt elektrisitet igjen. Idet de avdekker gjenstanden, glir den svarthvite filmstilen inn i farger, og seerne blir tatt tilbake i tid til 1870, da operahuset var i sin glanstid._NEWLINE_Operahusets to nye eiere, Richard Firmin (Ciar\xc3\xa1n Hinds) og Gilles Andr\xc3\xa9 (Simon Callow), f\xc3\xa5r en omvisning for \xc3\xa5 sette seg inn i hvordan huset fungerer. Ballettinstrukt\xc3\xb8ren Madame Giry introduserer eierne til Christine Daa\xc3\xa9 (Emmy Rossum), en ung og talentfull sangerinne som korer i bakgrunnen. Unge Raoul (Patrick Wilson) blir ogs\xc3\xa5 introdusert til eierne, og Christine gjenkjenner ham som barndomsforelskelsen sin. Under en \xc3\xb8velse faller en trebjelke ned fra taket og tar nesten livet av frontsopranen Carlotta Giudicelli (Minnie Driver), som umiddelbart blir sagt opp av  \xc2\xabOperafantomet\xc2\xbb etter hendelsen. I mellomtiden forlater en mystisk skikkelse \xc3\xa5stedet hvor trebjelken pleide \xc3\xa5 v\xc3\xa6re. Han etterlater et brev signert \xc2\xabOperasp\xc3\xb8kelset\xc2\xbb, som Madame Giry finner kort tid senere. \xc2\xabOperasp\xc3\xb8kelset\xc2\xbb er antatt \xc3\xa5 v\xc3\xa6re et sp\xc3\xb8kelse som gjemmer seg i bygningens skjulte ganger, og som krever 20 000 francs i m\xc3\xa5neden av husets eiere. Han skal visstnok v\xc3\xa6re til stede under hver eneste forestilling. Christine blir valgt til \xc3\xa5 fylle Carlottas plass, og n\xc3\xa5r hun synger under \xc3\xa5pningskvelden h\xc3\xb8rer \xc2\xabOperasp\xc3\xb8kelset\xc2\xbb p\xc3\xa5 henne gjennom veggene._NEWLINE_Under opptredenen hennes gjenkjenner Raoul henne fra barndommen, og han bestemmer seg for \xc3\xa5 finne henne. Etter opptredenen g\xc3\xa5r Christine ned til et lite rom hvor hun tenner et lys for faren sin, som d\xc3\xb8de da hun var seks \xc3\xa5r gammel. Meg sp\xc3\xb8r henne hvordan hun hadde l\xc3\xa6rt \xc3\xa5 synge s\xc3\xa5 pent, og hun svarer at hun hadde l\xc3\xa6rt det fra \xc2\xabMusikkens Engel\xc2\xbb. Hun hadde aldri m\xc3\xb8tt denne skikkelsen, men hun var sikker p\xc3\xa5 at faren hennes hadde sendt denne engelen til henne. I virkeligheten er denne engelen \xc2\xabOperasp\xc3\xb8kelset\xc2\xbb, eller egentlig Operafantomet (Gerard Butler). Etterp\xc3\xa5 kommer Raoul og m\xc3\xb8ter henne, og forteller Christine at han \xc3\xb8nsker \xc3\xa5 ta henne med p\xc3\xa5 et stevnem\xc3\xb8te ut i byen, men hun avsl\xc3\xa5r fordi hun sier at denne engelen ikke tillater det. Raoul h\xc3\xb8rer ikke p\xc3\xa5 henne og gj\xc3\xb8r klart et stevnem\xc3\xb8te likevel. N\xc3\xa5r han har g\xc3\xa5tt l\xc3\xa5ser Operafantomet rommet, og begynner \xc3\xa5 synge til henne. Operafantomet viser seg i speilet hennes, og f\xc3\xb8rer henne vekk. Samtidig sl\xc3\xa5r Raoul p\xc3\xa5 d\xc3\xb8ren, og tror Christine blir kidnappet._NEWLINE_Christine f\xc3\xb8lger med Operafantomet ned til hulen hans under operahuset. Han forteller henne at han elsker henne, og at han \xc3\xb8nsker at hun skal elske ham tilbake. Han viser Christine en skulptur av henne selv if\xc3\xb8rt en brudekjole, og p\xc3\xa5 grunn av dette besvimer hun. Hun v\xc3\xa5kner igjen neste morgen til at han skriver ny musikk. Hun tar i nysgjerrighet av masken hans, men da dekker han for ansiktet med hendene. Han forlanger at Christine skal v\xc3\xa6re med ham for alltid for \xc3\xa5 ha sett det grufulle fjeset hans, men bestemmer seg for \xc3\xa5 ta henne med tilbake. Samme morgen f\xc3\xa5r de nye eierne mer \xc3\xa5 bryne seg p\xc3\xa5; \xc2\xabOperasp\xc3\xb8kelset\xc2\xbb truer dem til \xc3\xa5 betale den m\xc3\xa5nedlige utgiften, og til \xc3\xa5 styre operahuset annerledes. Carlotta vender tilbake, og har f\xc3\xa5tt en advarsel om \xc3\xa5 ikke synge rollen framfor Christine. Eierne ignorerer beskjeden, og lar Carlotta f\xc3\xa5 rollen uansett, noe som f\xc3\xb8rer til en visitt av Operafantomet._NEWLINE_Carlotta fortsetter \xc3\xa5 synge, men da stemmen hennes sprekker blir rollen gitt til Christine. Under ballettopptredenen blir Joseph Buquet (Kevin McNally), en av arbeiderne i operahuset, hengt av Operafantomet, og slengt ned mot scenegulvet til publikumets forskrekkelse. Christine gjemmer seg p\xc3\xa5 taket sammen med Raoul. Hun tilst\xc3\xa5r at hun har sett Operafantomets ansikt, og at hun er redd for ham, men at hun ogs\xc3\xa5 synes synd p\xc3\xa5 han. Raoul forteller Christine at han elsker henne, og at han lover \xc3\xa5 beskytte henne. Christine forteller han at hun elsker ham tilbake. Operafantomet bevitner dette fra avstand, og blir hevngjerrig p\xc3\xa5 Raoul._NEWLINE_Tre m\xc3\xa5neder senere blir et maskeradeball holdt i operahuset. Her viser Christine fram sin nye forlovelsesring. Nok en gang blir arrangementet avbrutt av Operafantomet, som forteller de tilstedev\xc3\xa6rende at han har skrevet et nytt musikkstykke, Don Juan Triumphant, som skal settes opp i operaen. S\xc3\xa5 snart Operafantomet oppdager Christines forlovelsesring, tar han den og forsvinner i en luke p\xc3\xa5 gulvet. Raoul pr\xc3\xb8ver \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge etter han, men blir stoppet av Madame Giry, som forteller ham om Operafantomets m\xc3\xb8rke fortid. N\xc3\xa5r hun var en liten jente gikk hun til et freakshow hvor de viste frem et deformert barn i et bur. Barnet ble sl\xc3\xa5tt mens alle s\xc3\xa5 p\xc3\xa5 og lo. Sirkusdirekt\xc3\xb8ren avdekket s\xc3\xa5 barnet for \xc3\xa5 vise frem det grufulle ansiktet hans. Kun Madame Giry syntes synd p\xc3\xa5 ham. Hun var den siste som dro fra showet, og s\xc3\xa5 at barnet kvelte sirkusdirekt\xc3\xb8ren med et tau. Da politiet tok opp jakten p\xc3\xa5 barnet, gjemte Madam Giry ham under operahuset, hvor han har gjemt seg siden._NEWLINE_Christine bestemmer seg for \xc3\xa5 bes\xc3\xb8ke farens grav, men det hun ikke vet er at hun blir forfulgt av Operafantomet. Han fors\xc3\xb8ker \xc3\xa5 f\xc3\xa5 henne tilbake ved \xc3\xa5 late som om han er farens engel, men Raoul stopper han. Raoul og Christine kommer seg unna, mens Operafantomet nok en gang m\xc3\xa5 g\xc3\xa5 tomhendt hjem. Christine tilst\xc3\xa5r til Raoul at hun er redd for Operafantomet, og at han alltid vil pr\xc3\xb8ve \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tak i henne. Raoul kommer p\xc3\xa5 en plan om \xc3\xa5 bruke Operafantomets musikkstykke til \xc3\xa5 fange ham. Da operaen omsider f\xc3\xa5r premiere, tar Operafantomet plassen til Ubaldo Piangi (Victor McGuire) i duetten med Christine. Hun forelsker seg i ham p\xc3\xa5 nytt, men tar nok en gang av masken hans til forskrekkelse for publikumet. Operafantomet fanger Christine ved \xc3\xa5 velte lysekrona, og for\xc3\xa5rsaker brann i operahuset._NEWLINE_Operafantomet tar med Christine ned til hulen sin; Raoul f\xc3\xa5r hjelp av Madame Giry til \xc3\xa5 f\xc3\xb8lge etter. Fantomet beordrer Christine til \xc3\xa5 gifte seg med han. Hun pr\xc3\xb8ver \xc3\xa5 overbevise ham om at hun ikke frykter styggheten i fjeset hans, men sinnet og villigheten hans til \xc3\xa5 drepe for \xc3\xa5 oppn\xc3\xa5 det han vil. Samtidig ankommer Raoul hulen, og Operafantomet binder ham fast og truer med \xc3\xa5 drepe ham om ikke Christine gifter seg med ham. Hun kysser fantomet for \xc3\xa5 vise ham at han ikke er alene i verden, og da innser han hva han har gjort. Han finner tr\xc3\xb8st i en liten spilled\xc3\xa5se formet som en ape, og lar Christine og Raoul g\xc3\xa5. Christine gir Operafantomet diamantringen sin for \xc3\xa5 huske henne. S\xc3\xa5 snart de har g\xc3\xa5tt, forsvinner han gjennom en hemmelig passasje i hulen; han etterlater kun den hvite masken sin._NEWLINE_I 1919 bes\xc3\xb8ker eldre Raoul graven til Christine; det viser seg at hun d\xc3\xb8de kun to \xc3\xa5r tidligere, i 1917 (63 \xc3\xa5r gammel). Det st\xc3\xa5r skrevet \xc2\xabelsket kone og mor\xc2\xbb p\xc3\xa5 gravsteinen, noe som avsl\xc3\xb8rer at hun ble gift og hadde barn sammen med Raoul. Han legger spilled\xc3\xa5sen p\xc3\xa5 graven hennes, og legger merke til en r\xc3\xb8d rose bundet fast med et svart b\xc3\xa5nd (Operafantomets kjennetegn) og forlovelsesringen hans. Han innser at Operafantomet fortsatt er i live, og at han fortsatt elsker Christine.\n_START_SECTION_\nValg av skuespillere\n_START_PARAGRAPH_\nHugh Jackman ble tilbudt en opptakspr\xc3\xb8ve for rollen som Operafantomet, men m\xc3\xa5tte takke nei fordi det kolliderte med filmen Van Helsing. \xc2\xabDe ringte meg og spurte om jeg var tilgjengelig,\xc2\xbb har han sagt. \xc2\xabAntageligvis rundt 20 andre skuespillere ogs\xc3\xa5. Jeg var dessverre ikke tilgjengelig. S\xc3\xa5 det var leit.\xc2\xbb Filmselskapet \xc3\xb8nsket John Travolta i rollen, mens spanske Antonio Banderas ble ogs\xc3\xa5 vurdert. Banderas hadde rollen i spesialprogrammet Andrew Lloyd Webber: The Royal Albert Hall Celebration i 1998. Produsenten Andrew Lloyd Webber har sagt: \xc2\xabVi trengte noen som har en litt rock and roll-\xc3\xb8mfintlighet i seg. Han m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re litt r\xc3\xb8ff, litt farlig; ikke en vanlig sanger. Christine blir tiltrukket av Operafantomet fordi han er p\xc3\xa5 den riktige siden av fare.\xc2\xbb Regiss\xc3\xb8ren Joel Schumacher lot seg imponere over Gerard Butlers rolletolkning i actionfilmen Dracula 2000 (2000). I forkant av opptakspr\xc3\xb8ven sin, hadde ikke Butler noen profesjonell sangerfaring, og hadde kun tatt fire sangtimer f\xc3\xb8r han sang \xc2\xabThe Music of the Night\xc2\xbb til Lloyd Webber._NEWLINE_Katie Holmes begynte \xc3\xa5 arbeide med en sangpedagog til rollen som Christine Daa\xc3\xa9, og var favoritt i mars 2003. Hun ble erstattet med den trente sopranen Anne Hathaway. Hun m\xc3\xa5tte imidlertid trekke seg fra rollen siden innspillingen kolliderte med produksjonen til Prinsesse p\xc3\xa5 pr\xc3\xb8ve 2 - Kongelige forviklinger, som hun var forpliktet til \xc3\xa5 spille i. Hathaway ble da erstattet med Emmy Rossum. Rossum hadde erfaring fra Metropolitan Opera, og hadde sunget der siden hun var sju \xc3\xa5r. Hun utformet forholdet mellom Operafantomet og Christine etter kj\xc3\xa6rlighetsparet Suzanne Farrell og George Balanchine. Patrick Wilson fikk rollen som Raoul basert p\xc3\xa5 arbeidet hans p\xc3\xa5 Broadway. Minnie Driver, som hadde rollen som den egoistiske primadonnaen Carlotta, viste tendenser til stilarten camp i rolleskildringen sin. Ciar\xc3\xa1n Hinds fikk rollen som  Richard Firmin til tross for lite sangerfaring, p\xc3\xa5 bakgrunn av samarbeidet hans med  Schumacher p\xc3\xa5 filmen Veronica Guerin (2003). Lloyd Webber og Schumacher hadde fra starten av planlagt \xc3\xa5 ha unge og relativt ukjente skuespillere i n\xc3\xb8kkelrollene.\n_START_SECTION_\nInnspilling og scenografi\n_START_PARAGRAPH_\nFilmen ble spilt inn over en periode fra 15. september 2003 til 15. januar 2004. Det ble tatt i bruk \xc3\xa5tte lydtette scener hos Pinewood Studios, mens operahuset (Palais Garnier i Paris) ble bygget utend\xc3\xb8rs. Kun halve bygningen ble bygget, mens resten ble konstruert i etterarbeidsfasen med CGI-effekter og skalamodeller produsert av Cinesite. Horisonten som kan ses i \xc2\xabAll I Ask of You\xc2\xbb-scenen ble komponert med malte bilder. Det ble laget tre lysekroner for filmen. Den opprinnelige lysekrona kostet 1,3 millioner dollar og veide 2,2 tonn, mens Cinesite lagde en egen miniatyrlysekrone for scenen hvor den g\xc3\xa5r i bakken. De satte av en egen dag for innspillingen av denne scenen. Det ble i tillegg laget en tredje med elektriske lys for \xc3\xa5pningscenen._NEWLINE_Scenografen Anthony Pratt lot seg p\xc3\xa5virke av den franske arkitekten Charles Garnier, som hadde designet Palais Garnier, s\xc3\xa5 vel som Edgar Degas, John Singer Sargent, Gustave Caillebotte, prerafaelittene og Dante Gabriel Rossetti. Regiss\xc3\xb8ren Joel Schumacher ble inspirert av Jean Cocteaus Skj\xc3\xb8nnheten og udyret (1946), hvor det var en korridor hvor det stakk ut armer av veggene som holdt lysestaker. Dette ble tatt i bruk i filmen. Kirkeg\xc3\xa5rden i filmen var basert p\xc3\xa5 de franske gravlundene P\xc3\xa8re Lachaise og Cimeti\xc3\xa8re du Montparnasse.\n_START_SECTION_\nUtgivelse\n_START_PARAGRAPH_\nThe Phantom of the Opera hadde kinopremi\xc3\xa8re 10. desember 2004 i Storbritannia, og 22. desember 2004 i USA. Den tjente inn til sammen 158\xc2\xa0225\xc2\xa0796 amerikanske dollar p\xc3\xa5 verdensbasis, og 51\xc2\xa0225\xc2\xa0796 dollar i USA. Filmen gjorde det veldig godt i noen utenlandske land, som for eksempel Japan, hvor den tjente inn 4,2 milliarder japanske yen (tilsvarende 35 millioner dollar). I Japan var den dessuten \xc3\xa5rets niende mest sette film. The Phantom of the Opera ble utgitt 26. desember 2004 i Norge, og tjente inn 73\xc2\xa0259 dollar i l\xc3\xb8pet av den f\xc3\xb8rste helgen, og totalt 886\xc2\xa0703 dollar. Medietilsynet i Norge ga filmen en 11-\xc3\xa5rs-aldersgrense med f\xc3\xb8lgende begrunnelse. \xc2\xabDenne operafilmen f\xc3\xa5r 11 \xc3\xa5r med bakgrunn i noen dramatiske scener s\xc3\xa5 som henging, kvelning, fektescener og brann i operaen.\xc2\xbb Filmen ble senere utgitt p\xc3\xa5 DVD, VHS og Blu-ray. Den var i tillegg en av de f\xc3\xb8rste filmene til \xc3\xa5 bli utgitt i det n\xc3\xa5 utg\xc3\xa5tte filmformatet HD DVD.\n_START_SECTION_\nPriser og nominasjoner\n_START_PARAGRAPH_\nThe Phantom of the Opera ble nominert til tre Oscar-priser under den 77. Oscar-utdelingen; Anthony Pratt og Celia Bobak ble nominert til prisen for beste scenografi, mens John Mathieson ble nominert til beste kinematografi. Begge prisene gikk imidlertid til dramafilmen The Aviator. Andrew Lloyd Webber og l\xc3\xa5tskriveren Charles Hart ble i tillegg nominert til Oscar-prisen for beste sang for den nyskrevne l\xc3\xa5ten \xc2\xabLearn to Be Lonely\xc2\xbb, men den gikk til \xc2\xabAl otro lado del r\xc3\xado\xc2\xbb fra Motorsykkeldagb\xc3\xb8kene. Samme sang ble ogs\xc3\xa5 nominert til den tilsvarende Golden Globe-prisen under utdelingen i 2005. Under den samme prisutdelingen var Emmy Rossum nominert til en pris for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal eller komedie, men den gikk til Annette Bening. Filmen var ogs\xc3\xa5 nominert i kategorien for beste musikal eller komedie._NEWLINE_Rossum vant i tillegg en Saturn Award og en Young Artist Award for rolleskildringen sin i filmen. Filmen ble ogs\xc3\xa5 nominert til ytterligere to Saturn Awards; prisen for beste action-, eventyr- eller thrillerfilm, og beste kostyme (Alexandra Byrne). Den var nominert til elleve priser under Satellite Awards-utdelingen i 2005, men vant ingen. Rossum, Gerard Butler, Patrick Wilson og Minnie Driver ble alle nominert for tolkningene sine, mens de andre nominasjonene var for beste musikal eller komedie, beste sang, beste kinematografi, beste lyd, beste scenografi, beste kostyme og beste filmatisering.'