b"\n_START_ARTICLE_\nWilliam Wycherley\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rste \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nWycherley ble f\xc3\xb8dt ved Clive i Shropshire ikke langt fra Shrewsbury hvor hans familie bosatte seg p\xc3\xa5 et moderat gods for rundt \xc2\xa3600 i \xc3\xa5ret. Som John Vanbrugh tilbrakte Wycherley en del \xc3\xa5r i hans ungdomstid i Frankrike hvor han ble sendt i en alder av femten \xc3\xa5r for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 en utdannelse i hjertet av \xc2\xabde edle\xc2\xbb sirkler ved bredden av Charente._NEWLINE_Mens han var i Frankrike konverterte han til katolisismen, og kom tilbake til England kort tid etter at kong Karl II var restaurert til tronen, og han levde ved Queen's College ved Universitet i Oxford hvor Thomas Barlow var domprost. Under Barlows innflytelse vendte Wycherley tilbake til den engelske kirke og protestantismen. Wycherley levde kun i domprostens hus, og det synes ikke som han studerte eller tok noen akademisk grad der._NEWLINE_Thomas Macaulay har gitt hentydninger om at grunnen til at han forlot katolisismen hadde mer \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re med st\xc3\xb8tten og den ualminnelig fordomsfriheten til den framtidige Jakob II av England. Som en profesjonell herremann i en periode da en herremann som Wycherley var forpliktet til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en som levde livet. Hans tilnavn, \xc2\xabManly Wycherley\xc2\xbb, synes dog \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt noe han fikk for sin likeframme holdning til livet.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rste skuespill\n_START_PARAGRAPH_\nWycherley forlot Oxford og tok oppholdssted ved Inner Temple i London, men synes ikke \xc3\xa5 studere jus. Underholdning og teateret var hans eneste interesser. Hans skuespill Love in a Wood ble produsert tidlig i 1671 ved det kongelige teater i Drury Lane. Det ble trykket \xc3\xa5ret etter. Selv om Wycherley skr\xc3\xb8t av \xc3\xa5 ha skrevet skuespillet da han var nitten \xc3\xa5r, f\xc3\xb8r han dro til Oxford, er dette sannsynligvis ikke sant. Macaulay har pekt p\xc3\xa5 hentydningene i stykket til herremennes parykker, til guinea, til de vester som kong Karl beordret skulle bli benyttet ved hoffet, til den store brannen i London i 1666, og andre ting, noe som viser at komedien ikke kan ha bli skrevet f\xc3\xb8r han dro til Oxford. Imidlertid, selv om skuespillet hadde blitt skrevet i det \xc3\xa5ret, og forsinket til det ble satt opp i 1672, er det n\xc3\xb8yaktig de former for hentydninger til nyere hendelser som enhver dramatiker ville ha et \xc3\xb8ye for slik dets farger var friske._NEWLINE_At skribenten av et skuespill langt mer dristig enn George Etheredges She Would if She Could \xe2\x80\x93 og langt mer glitrende ogs\xc3\xa5 \xe2\x80\x93 skulle straks bli samtaleemne ved hoffet. Like uunng\xc3\xa5elig var det at forfatteren av sangen mot slutten av f\xc3\xb8rste akt, i lovprisningen av skj\xc3\xb8ger og deres avkom, ville tiltrekke oppmerksomheten til kongens elskerinne, Barbara Villiers, 1. hertuginne av Cleveland. Muligens var det Wycherleys hensikt at denne ber\xc3\xb8mte sangen skulle v\xc3\xa6re en forherligelse av hennes n\xc3\xa5de og hennes profesjon, for han synes \xc3\xa5 ha blitt mer begeistret enn overrasket da han ble adressert fra hennes vogn som \xc2\xabkjeltring\xc2\xbb og \xc2\xabskurk\xc2\xbb, og som s\xc3\xb8nnen av en type kvinne som var nevnt i sangen. Hans svar var \xc2\xabMadam, du har blitt gledet med \xc3\xa5 skjenke meg en tittel som kun tilh\xc3\xb8rer den heldig.\xc2\xbb Da han s\xc3\xa5 at hun mottok komplimenten i den \xc3\xa5nd som det var ment, mistet han ingen tid med \xc3\xa5 oppbevarte henne og fikk fra da hennes gunst som han med stolthet ga hentydninger om i dedikasjonen av stykket til henne. Voltaires fortelling (i hans Brev til den engelske nasjon) at hennes n\xc3\xa5de pleide \xc3\xa5 g\xc3\xa5 til Wycherleys rom forkledd som en landsens t\xc3\xb8yte i str\xc3\xa5hatt og med en kurv i h\xc3\xa5nden, kan v\xc3\xa6re oppdiktet for en forkledning var overfl\xc3\xb8dig i hennes tilfelle, men det viser hvor generell meningen var at under slik st\xc3\xb8tte at Wycherley gjorde sin lykke som poet og dramatiker. Kong Karl, som var bestemt p\xc3\xa5 \xc3\xa5 fostre opp sin s\xc3\xb8nn hertugen av Richmond som en prins, s\xc3\xb8kte en l\xc3\xa6rer som var like kvalifisert som Wycherley for \xc3\xa5 gi \xc2\xabutdannelse en prins verdig\xc2\xbb, og det synes klart at om det ikke hadde v\xc3\xa6rt for Wycherleys ekteskap ville denne stillingen ha v\xc3\xa6rt gitt ham som bel\xc3\xb8nning for \xc3\xa5 ha skrevet Love in a Wood._NEWLINE_Om Wycherley hadde noen erfaringer som marineoffiser, som han gir hentydninger om linjene \xc2\xabOn a Sea Fight which the Author was in betwixt the English and the Dutch\xc2\xbb f\xc3\xb8r eller etter produksjonen av Love in a Wood er av delt mening, men sannsynligvis skjedde det ikke f\xc3\xb8r etter produksjonen av The Gentleman Dancing Master, i 1673. Macaulay hevdet at han dro til sj\xc3\xb8s kun fordi at det var \xc2\xaben h\xc3\xb8flig\xc2\xbb ting \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re, som han sier i epilogen til The Gentleman Dancing Master, \xc2\xaballe herremenn m\xc3\xa5 pakke for sj\xc3\xb8en\xc2\xbb. Denne andre komedien ble utgitt i 1673, men ble sannsynligvis satt opp sent i 1671. I dette stykket er innblandingen av disharmoniske elementer \xc3\xb8deleggende for et stykke som p\xc3\xa5 ingen m\xc3\xa5ter var sterkt budnet sammen._NEWLINE_Det er i hans to siste komedier, The Country Wife og The Plain Dealer, som hans ber\xc3\xb8mmelse hviler p\xc3\xa5. Det f\xc3\xb8rste som ble satt opp i 1672 eller \xc3\xa5ret etter og ble utgitt i 1675, er full av skarpsindigheter, \xc3\xa5ndfullheter og konvensjonell humor.\n_START_SECTION_\nI ektestanden\n_START_PARAGRAPH_\nDet var etter suksessen med The Plain Dealer at Wycherleys karriere kom til et vendepunkt. Den store dr\xc3\xb8m for alle menn i London p\xc3\xa5 denne tiden, noe alle komediene til Wycherley viser, var \xc3\xa5 gifte seg med en rik, ung og vakker enke, helst en arving, men uansett rik, og deretter sl\xc3\xb8se hennes penger p\xc3\xa5 brennevin og andre kvinner. Mens han snakket med en venn i en bokhandel i Tunbridge overh\xc3\xb8rte han at en kvinne spurte etter boken med The Plain Dealer. Dette var grevinnen av Drogheda, det vil si Letitia Isabella Robartes, den eldste datteren av den 1. jarl av Radnor, og enke etter den 2. jarl av Drogheda. Etter den f\xc3\xb8rste introduksjon og kur ble det ekteskap, et hemmelig ekteskap, antagelig i 1680, for Wycherley fryktet \xc3\xa5 miste kongens gunst og derav inntekter om det var kjent at han var gift._NEWLINE_Wycherley mistet likevel kongens gunst da nyheten av hans ekteskap lekket ut, og han fikk den aldri tilbake. Det synes som om hans hustrus kj\xc3\xa6rlighet var ektef\xc3\xb8lt, og Love in a Wood hadde proklamert at forfatteren var den form for ektemann som har de beste dyder om han blir godt voktet og hvorhen han gikk ble han fulgt av sin hustru. Da hun tillot ham \xc3\xa5 m\xc3\xb8te sine venner i et vertshus i Bow Street p\xc3\xa5 motsatt side av hans eget, og selv der m\xc3\xa5tte han sitte med vinduet \xc3\xa5pent slik at hans hustru kunne med selvsyn se at det var ingen kvinner av den typen som hennes ektemanns skuespill hadde advart mot.\n_START_SECTION_\nGjeld og fengsel\n_START_PARAGRAPH_\nHun d\xc3\xb8de dog, kun \xc3\xa5ret etter at de var blitt gift, og etterlot ham lykkeligvis med hele sin formue, men tittelen til eiendommen ble bestridt. Kostnadene ved rettstvisten ble s\xc3\xa5 kostbare at hans far ikke ville komme ham til hjelp, og resultatet av hans ekteskap med en rik enke var at poeten ble kastet fengsel. Der ble han i de neste syv \xc3\xa5rene inntil han ble l\xc3\xb8slatt under den liberale Jakob II. Kongen hadde v\xc3\xa6rt s\xc3\xa5 takknemlig over \xc3\xa5 se The Plain Dealer at han betalte Wycherleys kreditorer og ga ham en pensjon p\xc3\xa5 \xc2\xa3200 i \xc3\xa5ret._NEWLINE_Annen gjeld ga Wycherley vanskeligheter, og han ble aldri kvitt dem, selv ikke etter at han etterfulgte som eier av familieeiendommen. I en alder av 74 \xc3\xa5r, ikke langt unna d\xc3\xb8den, giftet han seg med en ung pike og det var sagt at han gjorde s\xc3\xa5 for \xc3\xa5 plage sin nev\xc3\xb8 som var hans arving._NEWLINE_Wycherley skrev dikt og da han var sv\xc3\xa6rt gammel forberedte han at de skulle bli trykket og utgitt, da med st\xc3\xb8tte fra en ung Alexander Pope. Selv med Popes forbedringer forble de stort sett av ynkelig kvalitet. Pope utga sin brevveksling med dramatikeren, men disse brevene var sannsynligvis blitt redigert av Pope for \xc3\xa5 gi et inntrykk av hans egen tidlige utvikling. Vennskapet mellom de to kj\xc3\xb8lnet, i henhold til Pope selv, etter at Wycherley ble forn\xc3\xa6rmet av de tallrike korreksjonene til hans dikt. Det synes mer sannsynlig at Wycherley oppdaget at Pope, selv han var en beundrer, drev satire p\xc3\xa5 dramatikeren i sitt Essay on Criticism (1711).\n_START_SECTION_\nD\xc3\xb8d og etterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nWycherley d\xc3\xb8de den 31. desember 1715, og ble gravlagt i krypten p\xc3\xa5 kirken i Covent Garden. _NEWLINE_William Wycherly kan ha v\xc3\xa6rt opphavsmannen til uttrykket \xc2\xabnincompoop\xc2\xbb i ett av hans stykker. Det benyttes vanligvis for \xc3\xa5 beskrive en t\xc3\xa5pelig eller unyttig person. Ordboken Oxford English Dictionary har ogs\xc3\xa5 sitert Wycherly som den f\xc3\xb8rste som benyttet frasen \xc2\xabhappy-go-lucky\xc2\xbb i 1672._NEWLINE_Voltaire var en stor beundrer av Wycherlys stykker, og sa en gang om dem: \xc2\xabIl semble que les Anglais prennent trop de libert\xc3\xa9 et que les Fran\xc3\xa7aises n'en prennent pas assez\xc2\xbb (Det synes som om de engelske har f\xc3\xa5tt for mye frihet, og de franske ikke nok)"