b"\n_START_ARTICLE_\nJudy Chicago\n_START_SECTION_\nThe Dinner Party (1974\xe2\x80\x931979)\n_START_PARAGRAPH_\nChicago studerte fortidens kvinner, spesielt kunstnere og diktere, p\xc3\xa5 sin leting etter sin kvinneidentitet. I \xc3\xa5rene 1974\xe2\x80\x931979 arbeidet hun p\xc3\xa5 et av sine hovedverk, kunstinstallasjonen The Dinner Party, der hun har dekket til 39 av historiens kvinner p\xc3\xa5 et stort trekantet bord. Installasjonen er utf\xc3\xb8rt i flere teknikker, fra broderi til keramikk. Opprinnelig var verket tenkt som en serie p\xc3\xa5 25 h\xc3\xa5ndmalte porselenstallerkener, som skulle henge p\xc3\xa5 veggen. Tittelen skulle v\xc3\xa6re Twenty-five Women Who Were Eaten Alive, en referanse til m\xc3\xa5ten kvinner var blitt svelget og usynliggjort p\xc3\xa5 gjennom historien._NEWLINE_Da hun bestemte seg for \xc3\xa5 plassere tallerknene som kuverter p\xc3\xa5 et dekket bord, fikk hun assosiasjoner til Leonardo Da Vincis Nattverden, og moret seg med \xc3\xa5 tenke p\xc3\xa5 at hun kanskje skulle lage en slags nytolkning av dette verket, sett fra et kvinnesynspunkt. Antallet kvinner det er dekket til p\xc3\xa5 hver side av bordet, er 13, bevisst valgt ut fra antallet menn i Leonardos freske, og fordi det er 13 kvinner i en heksesirkel._NEWLINE_Verket har v\xc3\xa6rt hyllet og kritisert. Blant kritikerne er den afroamerikanske forfatteren Alice Walker, som mener Chicago har glemt de svarte kvinnene i kunsten.\n_START_SECTION_\nThe International honor quilt\n_START_PARAGRAPH_\nInternational honor quilt (internasjonal hedersquilt/heders-lappeteppe) er et quiltet teppe som er ment som en utvidelse av ideen bak The Dinner Party. Da The Dinner Party var utstilt i Houston i 1980, inviterte Judy Chicago og organisasjonen Through the flower (se egen seksjon nedenfor) quiltere til \xc3\xa5 levere trekantede quiltede arbeider, som til sammen skulle utgj\xc3\xb8re et quiltet teppe til \xc3\xa6re for kvinner som h\xc3\xa5ndverkerne selv kunne velge Trekanten som form ble valgt for \xc3\xa5 gjenta The Dinner Partys ytre form, og fordi det er et gammelt tegn for kvinne og gudinne._NEWLINE_Ettersom de sm\xc3\xa5 trekantene til sammen skulle danne et hele, gjaldt visse regler for utformingen: Hver trekant skulle v\xc3\xa6re likesidet, sidene skulle m\xc3\xa5le to fot. Langs kantene skulle man kunne lese navnet til personen eller institusjonen h\xc3\xa5ndverkeren \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 hedre,  opprinnelsessted og -land. Noen av trekantene er utf\xc3\xb8rt av profesjonelle quiltere, h\xc3\xa5ndverkere eller kunstnere, men de aller fleste av de n\xc3\xa6rmere 600 arbeidene er laget av amat\xc3\xb8rer._NEWLINE_Det quiltede teppet fulgte The Dinner Party p\xc3\xa5 turneer helt til dette fikk sin endelige plassering i 2007. Deretter var teppet del av Through the flowers arkiv. I 2013 ble The International honor quilt donert til University of Louisville, hvor det er tilgjengelig for forskning og studier.\n_START_SECTION_\nBirth Project (1980\xe2\x80\x931985)\n_START_PARAGRAPH_\nChicago reagerte p\xc3\xa5 at f\xc3\xb8dsel s\xc3\xa5 sjelden var gjengitt i vestlig kunst. Dette ville hun gj\xc3\xb8re noe med, og i \xc3\xa5rene 1980\xe2\x80\x931985 skapte hun mange verk med tema skapelse og menneskets f\xc3\xb8dsel. Verkene ble utf\xc3\xb8rt, etter hennes design, i s\xc3\xb8m og broderi. Som for The Dinner Party engasjerte hun mange kvinner til dette, men mens kvinnene som arbeidet med The Dinner Party satt sammen og arbeidet, ble Birth Project-bildene sydd og brodert av kvinner rundt i USA, Canada og New Zealand.\n_START_SECTION_\nPowerPlay (1982\xe2\x80\x931987)\n_START_PARAGRAPH_\nUnder arbeidet med Birth Project, arbeidet Chicago ogs\xc3\xa5 med et annet verk i sitt eget studio. Dette ble etterhvert en serie bilder som fikk tittelen Powerplay (=maktlek). Verket bestod av tegninger, malerier, vevde bilder og bronserelieffer. Chicago \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 utforske og synliggj\xc3\xb8re hvordan et kritisk kvinnesyn p\xc3\xa5 maskulinitet kunne arte seg, og hvordan tidligere definisjoner av makt hadde p\xc3\xa5virket verden generelt og menn spesielt. Tankeprosessen bak Powerplay dreide seg mye om makt og maktesl\xc3\xb8shet, emner hun ogs\xc3\xa5 hadde fokusert p\xc3\xa5 tidligere. Disse tankene, og en voksende interesse for hennes egen j\xc3\xb8diske identitet, f\xc3\xb8rte til det neste store prosjektet: Holocaust Project.\n_START_SECTION_\nHolocaust Project (1985\xe2\x80\x931993)\n_START_PARAGRAPH_\nI 1993 \xc3\xa5pnet utstillingen Holocaust Project\xc2\xa0: From Darkness Into Light (= Holocaust-prosjektet\xc2\xa0: fra m\xc3\xb8rke til lys). Dette var et samarbeidsprosjekt mellom Chicago og hennes mann, fotografen Donald Woodman. F\xc3\xb8r \xc3\xa5pningen hadde de, sammen med flere h\xc3\xa5ndverkere og brukskunstnere, brukt \xc3\xa5tte \xc3\xa5r p\xc3\xa5 \xc3\xa5 utforske Holocaust og sin egen j\xc3\xb8diske identitet. Verket best\xc3\xa5r av vevnader, store blyglassvinduer, og 13 bilder i en teknikk som kombinerer fotografi og maleri. I skriftlig materiale som ble publisert i forbindelse med Holocaust-prosjektet, skrev Chicago at de \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 omskape den j\xc3\xb8diske erfaringen under Holocaust til kunst som er b\xc3\xa5de forst\xc3\xa5elig og tilgjengelig.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98vrige verk (utvalg)\n_START_PARAGRAPH_\nSommeren 2017 deltok Chicago i 50-\xc3\xa5rsfeiringen for The Beatles'-albumet Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Feiringen foregikk i Liverpool. 13 ulike kunstnere fra flere land ble engasjert til \xc3\xa5 bidra med verk basert p\xc3\xa5 spor fra albumet. Chicago fikk tildelt \xc2\xabFixing a Hole\xc2\xbb, og utsmykket den ene siden av en stor kornsilo, The \xc2\xabWhite Tomkins and Courage Grain Silo\xc2\xbb, Stanley Dock. Dette ble Chicagos hittil st\xc3\xb8rste maleri._NEWLINE_Hennes kunst har ogs\xc3\xa5 tidligere v\xc3\xa6rt utstilt i Liverpool. I 2012 ble bildeserien Voices from The Song of Songs (utf\xc3\xb8rt 1997\xe2\x80\x931999) vist i utstillingsstedet \xc2\xabBlack E\xc2\xbb. Verket var basert p\xc3\xa5 Marcia Falks oversettelse av H\xc3\xb8ysangen fra Det gamle testamente.\n_START_SECTION_\nUtstillinger (utvalg)\n_START_PARAGRAPH_\nMange av Chicagos verk er store installasjoner, og dermed \xc2\xabutstillinger\xc2\xbb i seg selv, men hun har deltatt b\xc3\xa5de i tematiske samleutstillinger og hatt separatutstillinger som viser verk fra ulike perioder._NEWLINE_Hun hadde sin f\xc3\xb8rste soloutstilling i 1966 i det anerkjente Rolf Nelsons Gallery i Los Angeles._NEWLINE_The Dinner Party er, fra 2007, permanent utstilt i Elizabeth A. Sackler Center for Feminist Art i Brooklyn Museum.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xa6rer og inspirator\n_START_PARAGRAPH_\nChicago er aktiv innenfor feministisk kunst i flere sammenhenger, ikke bare som ut\xc3\xb8vende kunstner. _NEWLINE_V\xc3\xa5ren 1970 etablerte hun USAs f\xc3\xb8rste studieprogram for feministisk kunst, da hun ble engasjert som gjestel\xc3\xa6rer ved Fresno State College for \xc3\xa5 undervise i et kunstemne bare for kvinner. Det f\xc3\xb8rste de 15 studentene og Chicago gjorde, var \xc3\xa5 leie og renovere en gammel bygning utenfor universitetets campus, for \xc3\xa5 kunne skape og diskutere sin kunst i et eget atelier, \xc2\xabuten mannlig innblanding\xc2\xbb. Chicago oppfordret studentene til \xc3\xa5 vise sine erfaringer som kvinner gjennom sin kunst. Dette var en ny og radikal m\xc3\xa5te \xc3\xa5 tenke p\xc3\xa5. _NEWLINE_I 1971 ble hun invitert til \xc3\xa5 videref\xc3\xb8re sin feministiske kunstundervisning ved en egen \xc2\xabkvinnelinje\xc2\xbb som ble etablert dette \xc3\xa5ret ved California Institute of the Arts. Hun takket ja, og samarbeidet der med Miriam Schapiro. Dette var en viktig milep\xc3\xa6l for kvinnebevegelsen.\n_START_SECTION_\nWomanhouse\n_START_PARAGRAPH_\nI januar\xe2\x80\x93februar 1972 organiserte Chicago og Schapiro en utstilling som er blitt omtalt som den f\xc3\xb8rste kvinnesentrerte kunstinstallasjonen. Sammen med de 21 kvinnene som var studenter ved deres kunstprogram, hadde de arbeidet i tre m\xc3\xa5neder med \xc3\xa5 renovere en falleferdig villa, og fylle den med feministiske kunstinstallasjoner og rom for performance. Utstillingen fikk navnet Womanhouse (=Kvinnehus), og inneholdt blant annet Chicagos \xc2\xabMenstruasjonsbaderom\xc2\xbb, Schapiro og Sherry Brodys \xc2\xabDukkehus\xc2\xbb, Faith Wildings \xc2\xabOppkastrom\xc2\xbb, blant andre ytterligg\xc3\xa5ende beskrivelser av en kvinnes tilv\xc3\xa6relse. P\xc3\xa5 \xc3\xa5pningsdagen var utstillingen kun tillatt for kvinner, deretter var den \xc3\xa5pen for alle. Womanhouse vakte stor oppmerksomhet, og i l\xc3\xb8pet av den m\xc3\xa5neden den varte, ble den sett av rundt 10 000 bes\xc3\xb8kende. Johanna Demetrakas har dokumentert utstillingen i filmen Womanhouse, som blant annet har v\xc3\xa6rt vist ved biennalen i Venezia._NEWLINE_I 1973 etablerte Chicago, sammen med Sheila Levrant de Bretteville og Arlene Raven, the Woman's Building (= Kvinnebygningen), et kvinnelig kultursenter i Los Angeles. Her ble det organisert mange aktiviteter, og det oppstod flere kunstnergrupper. Senteret hadde et eget utdanningsprogram. Det ble holdt litteratur- og videokurs, kurs i visuell kunst, grafisk design og grafikk. Senteret var spesielt opptatt av undervisning i plakatproduksjon. M\xc3\xa5let med the Woman's Building var \xc3\xa5 knytte sammen den private og offentlige sf\xc3\xa6re. Kvinner skulle fortelle om sine erfaringer og offentliggj\xc3\xb8re dem, for eksempel gjennom plakater. Senteret ble popul\xc3\xa6rt, og innen 1980 hadde det bygget opp et fullt utstyrt grafisk verksted som publiserte b\xc3\xb8ker, plakater og andre trykksaker._NEWLINE_Chicago sluttet \xc3\xa5 undervise i 1974, for \xc3\xa5 arbeide med The Dinner Party.\n_START_SECTION_\n1999\xe2\x80\x93\n_START_PARAGRAPH_\nI 1999 tok hun opp igjen undervisning og aksepterte invitasjoner til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re artist in residence, oftest i samarbeid med sin mann, fotografen Donald Woodman.\n_START_SECTION_\nForfatterskap\n_START_PARAGRAPH_\nI 1971 snakket Chicago med forfatteren Ana\xc3\xafs Nin om sitt dilemma n\xc3\xa5r det gjaldt hvilken vei hun skulle velge videre. Nin oppfordret henne til \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re mer enn \xc3\xa9n ting, og foreslo at hun skulle skrive en bok der hun skisserte alle de mulige retningene hun s\xc3\xa5. Chicago trodde ikke hun kunne skrive, men fulgte r\xc3\xa5det, og skrev det som ble hennes f\xc3\xb8rste selvbiografi: Through the Flower: My Struggle as a Woman Artist. Et m\xc3\xa5l med boken var at den skulle v\xc3\xa6re en h\xc3\xa5ndbok for unge kvinnelige kunstnere, en hjelp i deres utvikling. Ved \xc3\xa5 dokumentere sin egne vanskeligheter, h\xc3\xa5pet hun \xc3\xa5 spare dem for strevet med \xc3\xa5 m\xc3\xa5tte \xc2\xaboppfinne hjulet p\xc3\xa5 nytt\xc2\xbb. Hennes studier hadde vist henne at dette ble gjort igjen og igjen av kvinner, spesielt fordi de ikke hadde tilgang til erfaringer og prestasjoner gjort av tidligere tiders kvinner._NEWLINE_Senere har hun skrevet flere b\xc3\xb8ker, om sin kunst; om andre kvinnelige kunstnere og om kunstutdanning. Hun har ogs\xc3\xa5 illustrert andres tekster og skrevet og tegnet en bok om alle katter hun og mannen har hatt: Kitty City: A Feline Book of Hours.\n_START_SECTION_\nThrough the flower\n_START_PARAGRAPH_\nThrough the flower er en ideell feministisk kunstorganisasjon, oppkalt etter Chicagos f\xc3\xb8rste selvbiografi. Organisasjonen ble grunnlagt av Judy Chicago i 1978. Opprinnelig ble den stiftet for \xc3\xa5 administrere sm\xc3\xa5 og store donasjoner til The Dinner Party. Senere er de konkrete oppgavene endret, men organisasjonens hovedm\xc3\xa5l er \xc3\xa5 utdanne og opplyse allmennheten om betydningen av kunst, og om kunstens makt n\xc3\xa5r det gjelder \xc3\xa5 synliggj\xc3\xb8re kvinners prestasjoner, noe av det samme som The Dinner Party gj\xc3\xb8r.\n_START_SECTION_\nArkiver og digital formidling\n_START_PARAGRAPH_\nChicagos arkiv er i hovedsak avlevert til Schlesinger-biblioteket ved Radcliffe College._NEWLINE_I 2011 donerte hun sin samling av b\xc3\xb8ker, tidsskrifter og annen dokumentasjon vedr\xc3\xb8rende feministisk kunstutdanning til Pennsylvania State University. Materialet utgj\xc3\xb8r en egen samling, The Judy Chicago Art Education Collection, og det er utviklet et eget nettsted for dialog og utvikling i tilknytning til arkivet._NEWLINE_Organisasjonen \xc2\xabThrough The Flower\xc2\xbb har donert mer enn 2000 b\xc3\xb8ker til biblioteket ved University of New Mexicos campus i Valencia. Samlingen utgj\xc3\xb8r et forskningsbibliotek med b\xc3\xb8ker relatert til kvinner og kunst."