b'\n_START_ARTICLE_\nObjektiv\n_START_SECTION_\nKonstruksjon\n_START_PARAGRAPH_\nEt kameraobjektiv er som regel utstyrt med en irisblender som regulerer den lysmengden som f\xc3\xa5r passere. En lukker, som regulerer tida som lyset f\xc3\xa5r passere, kan enten v\xc3\xa6re innebygd i objektivet eller sitte i kamerahuset. Speilreflekskameraer har lukkeren i kamerahuset, mens kompaktkameraer har lukkeren i objektivet._NEWLINE_Et objektiv best\xc3\xa5r gjerne av flere linseelementer. Dette er n\xc3\xb8dvendig for \xc3\xa5 korrigere optiske feil og kromatiske avvik (fargefeil). Med fire linseelementer kan en fremstille normalobjektiver eller objektiver med moderat vidvinkel med en lysstyrke p\xc3\xa5 opptil f/2,8, og som gir skarpe bilder helt ut i hj\xc3\xb8rnene. 5-6 linseelementer gj\xc3\xb8r det mulig \xc3\xa5 \xc3\xb8ke normalobjektivenes lysstyrke til f/1,8-2. Kraftig vidvinkel eller zoom krever flere linseelementer, i ekstreme tilfeller opptil 15._NEWLINE_Linseelementene er vanligvis laget av glass, sjeldnere akryl eller pleksiglass. Linser av plastmateriale har v\xc3\xa6rt brukt p\xc3\xa5 de billigste kameraene, og har generelt d\xc3\xa5rligere optiske egenskaper enn glass. P\xc3\xa5 den annen side har plast den fordelen at det er billigere \xc3\xa5 framstille visse typer asf\xc3\xa6riske linser som kan v\xc3\xa6re sv\xc3\xa6rt vanskelige eller sv\xc3\xa6rt dyre \xc3\xa5 lage i glass.\n_START_SECTION_\nBrennvidde\n_START_PARAGRAPH_\nEn inkommende lysstr\xc3\xa5le parallell med den optiske aksen, brytes i linsen og treffer aksen i et punkt  som kalles brennpunktet. Avstanden fra det optiske senter i objektivet til brennpunktet, kalles brennvidden og benevnes ofte som f._NEWLINE_Et normalobjektiv har en brennvidde som er lik diameteren p\xc3\xa5 bildebrikken. Et \xc2\xa0fullformatkamera har en bildebrikke p\xc3\xa5 36 mm x 24 mm. Diameteren er dermed 43 mm. Et normalobjektiv til et slikt kamera, vil ha en brennvidde p\xc3\xa5 43 mm, avrundet til 50 mm. \xc2\xa0_NEWLINE_Bildet dannes i bildeplanet som er vinkelrett til den optiske aksen (linjen gjennom brennpunkt og det optiske senter). Faller bildeplanet sammen med bildebrikken eller filmen, er objektet i fokus. For \xc3\xa5 sikre at bildeplanet og bildebrikken faller sammen, kan linsesystemet beveges. Det kalles \xc3\xa5 fokusere og kan gj\xc3\xb8res manuelt eller automatisk._NEWLINE_Benevnes avstanden fra objektet og avstanden fra bildeplanet til det optiske senter som henholdsvis \xc2\xa0a og b, vil f\xc3\xb8lgende formel gjelde for en \xc2\xabtynn linse\xc2\xbb:_NEWLINE_1/a + 1/b/ = 1/f \xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nVidvinkelobjektiv\n_START_PARAGRAPH_\nEt vidvinkelobjektiv eller en vidvinkel har den egenskapen at synsfeltet blir videre enn med et normalobjektiv. Brennvidden er derfor kortere enn diagonalen i filmruten eller bildebrikken, og oftest kortere enn lengste bildeside. Vanlige vidvinkelobjektiv for sm\xc3\xa5bildeformat har brennvidde i omr\xc3\xa5det 20 mm til 35 mm. Det finnes ogs\xc3\xa5 spesielle objektiver som gir en sv\xc3\xa6rt stor bildevinkel, gjerne hele 180\xc2\xb0 \xe2\x80\x93 s\xc3\xa5kalte fisheye-objektiv. Disse benytter en annen type projeksjon enn vanlige, rettegnende vidvinkelobjektiver som gir fortegning der rette linjer i motivet bues kraftigere jo lengre ut mot kanten i bildet de befinner seg. Det finnes ogs\xc3\xa5 fisheye-objektiver som tegner et sirkelrundt bilde innen det rektangul\xc3\xa6re bildeformatet.\n_START_SECTION_\nTeleobjektiv\n_START_PARAGRAPH_\nEt teleobjektiv eller en tele virker som en kikkert og kan ta n\xc3\xa6rbilder av motiver langt unna. Til gjengjeld er bildevinkelen og dybdeskarpheten liten, og skarpheten i bildet er mer f\xc3\xb8lsom for rystelser i kameraet. Til lange teleobjektiver brukes derfor ofte stativ. Korte teleobjektiv for sm\xc3\xa5bildeformat har en brennvidde p\xc3\xa5 mellom 85 og 135 mm, mens lange teler kan g\xc3\xa5 opp til 1200 mm. De lengste teleobjektivene brukes s\xc3\xa6rlig av sportsfotografer og naturfotografer.\n_START_SECTION_\nZoom-objektiv\n_START_PARAGRAPH_\nZoom-objektiver, tidligere ogs\xc3\xa5 kalt \xc2\xabgummilinser\xc2\xbb, er objektiver som kan forskyves trinnl\xc3\xb8st slik at en kan ta fotografier og film som virker n\xc3\xa6rmere eller fjernere fra motivet. Zoom-objektivene er konstruert slik at linseelementene kan flyttes internt i objektivet, s\xc3\xa5 brennvidden kan reguleres. For 35 mm film finnes det b\xc3\xa5de vidvinkelzoom (f.eks. 20 \xe2\x80\x93 35 mm), normalzoom (f.eks. 28 \xe2\x80\x93 105 mm) og telezoom (f.eks. 90 \xe2\x80\x93 300 mm). Zoom-objektiver angis ogs\xc3\xa5 ofte med en forst\xc3\xb8rrelsesgrad, f.eks. 3\xc3\x97, som er forholdet mellom lengste og korteste brennvidde. Digitale kompaktkameraer har ofte et stort zoomomr\xc3\xa5de, opptil 80\xc3\x97. Slike kameraer har sv\xc3\xa6rt liten bildebrikke, slik at objektivene likevel blir noenlunde h\xc3\xa5ndterbare._NEWLINE_Digitale kompaktkameraer oppgis ofte \xc3\xa5 ha \xc2\xabdigital zoom\xc2\xbb. Til forskjell fra optisk zoom er dette en simulert zoom som oppn\xc3\xa5s ved at et utsnitt av bildet forst\xc3\xb8rres opp \xe2\x80\x93 p\xc3\xa5 bekostning av oppl\xc3\xb8sningen. Den samme effekten kan oppn\xc3\xa5s ved \xc3\xa5 forst\xc3\xb8rre et utsnitt av et digitalfoto i et bildebehandlingsprogram.'