b"\n_START_ARTICLE_\nEdirne\n_START_PARAGRAPH_\nEdirne, tidligere Adrianopel, er en by i Trakia i Tyrkia, n\xc3\xa6r grensen mellom Hellas og Bulgaria. Den var hovedstad i Det osmanske rike mellom 1365 og 1453, f\xc3\xb8r Konstantinopel ble rikets hovedstad. Den er i dag hovedstad i provinsen Edirne. I 2010 hadde den en estimert befolkning p\xc3\xa5 138.793, opp fra 119.298 i 2000.\n_START_SECTION_\nBeliggenhet\n_START_PARAGRAPH_\nEdirne befinner seg ca. 220 kilometer vest for Istanbul n\xc3\xa6r grensem\xc3\xb8tet mellom Bulgaria, Hellas og Tyrkia, og ligger ved nordre bredd av den tyrkisk-bulgarsk-greske grenseelven Meri\xc3\xa7 (gresk Evros, bulgarsk Maritza). Sideelven Tunca (gresk Tonzos, bulgarsk Tundsja) n\xc3\xa5r Edirne fra nord, omringer med sitt brede h\xc3\xb8yvannsleie den vestlige halvdel av den indre by i en stor bue, og munner \xc3\xb8st for sentrum ut i Meri\xc3\xa7 Nehri. Derfor har byen knapt vokst noe s\xc3\xa6rlig mot vest, men heller mot s\xc3\xb8r\xc3\xb8st.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nEdirne-omr\xc3\xa5det har v\xc3\xa6rt skueplass for ikke mindre enn 16 st\xc3\xb8rre slag eller beleiringer, helt siden de gamle grekeres dager. Milit\xc3\xa6rhistorikeren John Keegan har kalt Edirne \xc2\xabden mest omstridte by i verden\xc2\xbb, og forklarer dette med byens geografiske beliggenhet.\n_START_SECTION_\nAntikken\n_START_PARAGRAPH_\nByen ble grunnlagt p\xc3\xa5 100-tallet e.Kr. av den romerske keiser Hadrian som Hadrianopolis (A\xce\xb4\xcf\x81\xce\xb9\xce\xb1\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x8d\xcf\x80\xce\xbf\xce\xbb\xce\xb9\xcf\x82), p\xc3\xa5 stedet for den tidligere trakiske bosetningen Uskadama. Den kom senere til \xc3\xa5 bli kalt Adrianopel. Slaverne kalte byen Odrin eller Jedren. Disse navnene, greske, tyrkiske og  slaviske varianter, g\xc3\xa5r alle tilbake p\xc3\xa5 det opprinnelig latinske navn._NEWLINE_Den 9. august 378 tapte i Adrianopel keiser Valens mot visigoterne (Slaget ved Hadrianopolis 378), en hendelse som regnes som et av de avgj\xc3\xb8rende steg mot Romerrikets fall. P\xc3\xa5 500-tallet ble byen beleiret av avarene, og senere ble den inntatt av bulgarerne.\n_START_SECTION_\nSenere tid\n_START_PARAGRAPH_\nByen tilh\xc3\xb8rte s\xc3\xa5 Det bysantinske rike innen den i \xc3\xa5r 1190 ble erobret av  korsfareren Fredrik I Barbarossa, som benyttet den som base for fremrykningen mot Det hellige land under tredje korstog. I 1205 ble den frankiske keiser Balduin I av Konstantinopel beseiret og tatt til fange av bulgarerne ved et slag ved Adrianopel._NEWLINE_I 1361 ble Edirne erobret av sultan Murad Is general Lalashahin (Lala \xc5\x9e\xc3\xa2hin Pa\xc5\x9fa). Byen overtok Bursas rolle som hovedstad i Det osmanske rike i 1365 og forble, med unntak av en borgerkrigstid 1402-1413, da den til slutt seirende siden utgikk fra Bursa, hovedstad helt til \xc3\xa5r 1458, da hovedstaden ble flyttet til den nylig erobrede Konstantinopel._NEWLINE_I 1575 reiste sultan Selim II den mektige Selimiyemosk\xc3\xa9en i Edirne, som var tegnet av den store ottomanske arkitekt Sinan med fire minareter av en h\xc3\xb8yde p\xc3\xa5 70,9 meter. (De er fremdeles den h\xc3\xb8yeste i det moderne Tyrkia.) If\xc3\xb8lge legendene har denne mosk\xc3\xa9en 999 vinduer._NEWLINE_Byen ble okkupert under 1800-tallet av Russland to ganger, 1829 og 1878. Den russisk-tyrkiske krig 1828-1829 ble avsluttet med freden i Adrianopel i 1829. Prut og Donau ble grense mellom de to land, og Tyrkia anerkjente Hellas' selvstendighet._NEWLINE_Bah\xc3\xa1'u'll\xc3\xa1h, grunnleggeren av bahai-troen, bodde i Edirne mellom 1863 og 1868. Han ble s\xc3\xa5 forvist derfra, til Akko._NEWLINE_Under den siste russisk-tyrkiske krig 1877-1878 ble Adrianopel besatt av russerne den 20. januar 1878. Den 31, januar ble man der enige om fredsprelimin\xc3\xa6rer og vilk\xc3\xa5r for en v\xc3\xa5penhvile, som ble innledningen til freden i San Stefano._NEWLINE_Etter den russisk-tyrkiske krig 1877-78 var Adrianopels befestninger i og for seg blitt forsterket, men da f\xc3\xb8rste Balkankrig br\xc3\xb8t ut i 1912, var de umoderne i likhet med kanonbestykningen, som dessuten manglet panserbeskyttelse. Den 22. oktober 1912 befynte byen, som ble forsvart av Shukru Pasja (Mehmed \xc5\x9e\xc3\xbckr\xc3\xbc Pa\xc5\x9fa) med omkring 45000 mann, \xc3\xa5 bli omringet av den 2. bulgarske arm\xc3\xa9, som i slutten av m\xc3\xa5neden ble forsterket av serbiske tropper og i mars 1913 ble ytterligere forsterket, slik at beleiringsstyrkene til slutt talte omkring 100.000 manm och omkring 140 stykker beleiringsartilleri under general Ivanovs befal. Etter langvarig beskytning og mindre gjensidige angrep satte man den 24. mars 1913 et alment angrep. Fremskutte stillinger ble inntatt den 25. mars, og den 26. mars ble byen stormet s\xc3\xa5 effektivt at Shukru Pasja ved 2-tiden ble n\xc3\xb8dsaget \xc3\xa5 oppgi festningen. I prelimin\xc3\xa6rfreden i London 30. mai 1913 avstod Tyrkia blant annet Adrianopel, som tilfalt Bulgaria._NEWLINE_Under det samme \xc3\xa5r som andre Balkankrig br\xc3\xb8t ut besatte tyrkerne den 23. juli Adrianopel uten nevneverdig motstand fra bulgarerne, og i freden 29. september 1913 ble Adrianopel avst\xc3\xa5tt til Tyrkia._NEWLINE_Under f\xc3\xb8rste verdenskrig ble Adrianopel bombardert av engelske flyvere den 14. april 1916. Etter krigets slutt tilfalt den i 1919 Hellas; dette ble bekreftet 1920 i den dog aldri ratifiserte freden i S\xc3\xa8vres og byen var gresk mellom 1920 og 1923. Den tilfalt imidlertid Tyrkia i Lausannefreden."