b'\n_START_ARTICLE_\nTalk (album)\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nEtter den suksessrike Union-turneen i 1991 h\xc3\xa5pet mange at \xc3\xa5ttebands-versjonen av Yes skulle spille inn musikk sammen, men dette viste seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re sv\xc3\xa6rt vanskelig. B\xc3\xa5de personlige motsetninger og innblanding fra de enkelte medlemmenes management forhindret dette. Bill Bruford, Steve Howe og Rick Wakeman ble av plateselskapet ofret til fordel for mulighetene for en hit i stil med \xc2\xabOwner of a Lonely Heart\xc2\xbb. Derfor \xc3\xb8nsket de at medlemmene som medvirket p\xc3\xa5 albumet 90125 skulle fortsette som Yes. _NEWLINE_Rabin tok kontrollen over s\xc3\xa5vel musikken som produksjonen, og fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 oppdatere lydbildet til Yes for at det skulle passe 1990-tallets musikk. I tillegg til \xc3\xa5 ha en h\xc3\xa5nd med p\xc3\xa5 hver eneste l\xc3\xa5t p\xc3\xa5 albumet, tok han seg den frihet \xc3\xa5 spille de fleste instrumentene selv, inkludert en del overdubbinger av Chris Squires bass-spill. Dette irriterte Squire, og Anderson var fra f\xc3\xb8r skeptisk til Rabins arbeidsmetoder. _NEWLINE_Talk fikk gode kritikker av musikkjournalistene, paradoksalt nok p\xc3\xa5 grunn av at det minnet en del om lydbildet fra 1970-tallet, mens publikum generelt ignorerte albumet. Dette var det f\xc3\xb8rste Yes-albumet som ikke n\xc3\xa5dde gullplate-salg verken i Storbritannia eller USA. Albumet er et av de f\xc3\xb8rste som ble innspilt 100% digitalt, noe som var banebrytende. Men p\xc3\xa5 grunn av barnesykdommer med teknikken og problemer med minnekapasitet tok det uforholdsmessig lang tid for Rabin \xc3\xa5 ferdigstille albumet._NEWLINE_Etter den p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende turneen valgte Trevor Rabin og Tony Kaye \xc3\xa5 forlate bandet for godt. Dette \xc2\xabutnyttet\xc2\xbb Anderson, Squire og White til \xc3\xa5 invitere Steve Howe og Rick Wakeman med i bandet igjen.'