b'\n_START_ARTICLE_\nCarl Czerny\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nCarl Czernys foreldre var av tsjekkisk bakgrunn. Moren var fra M\xc3\xa4hren. Foreldrene talte tsjekkisk med ham i hjemmet. Czerny kom fra en musikalsk familie: En bestefar var fiolinist i Nymburk, n\xc3\xa6r Praha, og faren Wenzel, var oboist, organist og pianist. Allerede da Czerny var seks \xc3\xa5r gammel, tok hans far arbeide som pianol\xc3\xa6rer p\xc3\xa5 en polsk herreg\xc3\xa5rd, og familien flyttet til Polen. Der ble de boende til Polens tredje deling. Da vendte de tilbake til Wien i 1795. _NEWLINE_Czerny fikk f\xc3\xb8rst pianoundervisning av sin far, f\xc3\xb8r han fikk timer av Johann Nepomuk Hummel, Antonio Salieri og Ludwig van Beethoven. Han var et vidunderbarn, og opptr\xc3\xa5dte offentlig for f\xc3\xb8rste gang i 1800, med en pianokonsert av Wolfgang Amadeus Mozart. Han fikk ogs\xc3\xa5 \xc3\xa6ren av \xc3\xa5 gi Wien premieren p\xc3\xa5 Beethovens femte pianokonsert i 1821.\n_START_SECTION_\nMusiker\n_START_PARAGRAPH_\nHan begynte raskt \xc3\xa5 l\xc3\xa6re videre til andre, og var ogs\xc3\xa5 et vidunderbarn p\xc3\xa5 d\xc3\xa9t feltet \xe2\x80\x94 i en alder av 15 var han allerede en ettertraktet instrukt\xc3\xb8r. Blant mange andre underviste han Franz Liszt. Senere dediserte Liszt sine Transcendentale etyder til Czerny, som var en av de f\xc3\xb8rste komponister som brukte ordet \xc2\xabetyde\xc2\xbb (\xc2\xabstudie\xc2\xbb) som tittel._NEWLINE_Czerny foretok i sine yngre \xc3\xa5r konsertreiser til Italia, Paris og London. Han komponerte ogs\xc3\xa5 mange egne stykker, blant annet en rekke messer og rekviemer, samt et stort antall symfonier, konserter, sonater og strykekvartetter. Disse stykkene spilles sjelden i dag, og han er kjent som komponist nesten utelukkende basert p\xc3\xa5 etydene han skrev. Mange av disse studiene brukes fremdeles i dag. Han omtales som skaperen av pianoforteteknikken._NEWLINE_I tillegg car Carl Czerny ogs\xc3\xa5 musikkteoretiker. Han skrev en Systematische Anleitung zum Fantasieren auf dem Pianoforte Op.\xc2\xa0200, og var en av de aller f\xc3\xb8rste redakt\xc3\xb8rer av en  samleutgave av Bachs verker (men ettersom edisjonspraksisen ble satt sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5lstegn ved, ble prosjektet snart avsluttet). Han oversatte fire omfangsrike komposisjonstraktater av Anton Reicha:  Compositionslehre (4\xc2\xa0bind, 1832) og Die Kunst der dramatischen Composition (1839). Hans utgave av  Das Wohltemperierte Klavier av J. S. Bach er kommet i en rekke opplag.'