b'\n_START_ARTICLE_\nSkarver\n_START_SECTION_\nEtymologi\n_START_PARAGRAPH_\nDen norske beskrivelsen p\xc3\xa5 disse fuglene er skarv og stammer fra det norr\xc3\xb8ne uttrykket skarfr, som egentlig er et lydord. Det beskriver trolig nakent fjell, som i overf\xc3\xb8rt betydning kan beskrive b\xc3\xa5de nakent fjell, naken berg- og steingrunn og nakne klippeformasjoner, jamf\xc3\xb8r det norske uttrykket skarv og ur eller betegnelsen skarvur. Man finner s\xc3\xa5ledes ogs\xc3\xa5 uttrykket i norske stedsnavn, som i Hallingskarvet og Prestholtskarvet. Siden disse fuglene ofte er \xc3\xa5 se i slike omgivelser, kan man derfor tenke seg at v\xc3\xa5re forfedre kalte den akkurat det de s\xc3\xa5; fugler p\xc3\xa5 skarv eller fugler i skarvura. (Kilde: Bokm\xc3\xa5lsordboka) At ogs\xc3\xa5 fjellrype p\xc3\xa5 flere dialekter kalles skarv eller fjellskarv forsterker inntrykket en slik opprinnelse for det norske navnet p\xc3\xa5 disse fuglene, selv om en slik tolkning savner videre dokumentasjon._NEWLINE_Skarven blir noen steder ogs\xc3\xa5 kalt sj\xc3\xb8kr\xc3\xa5ke. Dette har sammenheng med den engelske beskrivelsen cormorant, som opprinnelig kommer til det engelske spr\xc3\xa5ket fra den latinske beskrivelsen corvus marinus, som alts\xc3\xa5 betyr sj\xc3\xb8kr\xc3\xa5ke, men via ei fransk dialekt. Man kan derfor tenke seg at ogs\xc3\xa5 den engelske beskrivelsen er et lydord.\n_START_SECTION_\nTaksonomi\n_START_PARAGRAPH_\nEt s\xc3\xa6rpreg blant skarvene er if\xc3\xb8lge flere autoriteter artenes store fysiologiske likhet med hverandre. Familien viser sv\xc3\xa6rt liten morfologisk diversitet innad, kanskje med et lite unntak for den flygeudyktige galapagosskarven (P. harrisi). Dette gj\xc3\xb8r seg spesielt gjeldende p\xc3\xa5 den s\xc3\xb8rlige halvkule, og s\xc3\xa6rskilt i den subantarktiske sonen og rundt New Zeeland, der mange former er n\xc3\xa6rt beslektet og populasjonene har begrenset utbredelse p\xc3\xa5 mindre isolerte \xc3\xb8yer og kyststrekninger. Dette har vanskeliggjort arbeidet med \xc3\xa5 bestemme hvor mange arter og underarter som faktisk finnes._NEWLINE_Phalacrocoracidae (skarver) var tidligere plassert i ordenen Pelecaniformes (pelikanfugler), men Jarvis et al. (2014) reviderte Pelecaniformes og revitaliserte ordenen Suliformes (sulefugler) og flyttet skarvene dit, sammen med Fregatidae (fregattfugler), Sulidae (suler) og s\xc3\xb8stergruppen Anhingidae (slangehalsfugler).\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nSkarver er mellomstore til store (45\xe2\x80\x93100 cm) vannfugler med en robust, avlang kropp og lang hals. Hanner blir generelt fysisk st\xc3\xb8rre og tyngre enn hunner, og har dessuten dypere nebb. Hodet er avlangt og framst\xc3\xa5r som en forlengelse av halsen, og det lateralt flate nebbet er relativt langt og smalt, med en karakteristisk krok ytterst. Lemmene er plassert langt bak p\xc3\xa5 kroppen og f\xc3\xb8ttene er bestyrket med sv\xc3\xb8mmehud mellom t\xc3\xa6rne. Vingene har moderat st\xc3\xb8rrelse i forhold til kroppen og er avrunda. Stjerten er kileformet og best\xc3\xa5r av 12\xe2\x80\x9314 stive fj\xc3\xa6r._NEWLINE_Noen skarver har en karakteristik fj\xc3\xa6rtopp fremst p\xc3\xa5 hodet og kalles derfor toppskarver, med referanse til det engelske uttrykket shags (og uttrykket cormorants som refererer til alle andre skarver). Det er imidlertid uklart om toppskarver kan skilles ut som en egen gruppe i familien, annet enn visuelt. Noen toppskarver har ogs\xc3\xa5 bl\xc3\xa5 hudring rundt \xc3\xb8yet og blir ofte referert til som bl\xc3\xa5\xc3\xb8yeskarver, men det er tilsvarende uklart om disse utgj\xc3\xb8r en egen gruppe blant skarvene. De er imidlertid n\xc3\xa6rt beslektet._NEWLINE_Fj\xc3\xa6rdrakten er hovedsakelig glinsende sort eller sv\xc3\xa6rt m\xc3\xb8rk (med et skinnende gr\xc3\xb8nt eller bl\xc3\xa5gr\xc3\xb8nt skj\xc3\xa6r), men flere arter har hvit eller gr\xc3\xa5hvit underside. Mange arter har ogs\xc3\xa5 innslag av hvitt i det sorte, herunder symmetriske flekker av hvitt. Innslag av andre farger er vanlig p\xc3\xa5 den bare hudflekken ved \xc3\xb8ynene og huden ved nebbroten. Fj\xc3\xa6rdrakten er imidlertid lik mellom kj\xc3\xb8nnene._NEWLINE_Alle skarver har en fettkjertel n\xc3\xa6r haleroten som fuglene bruker til \xc3\xa5 impregnere fj\xc3\xa6rdrakten med, men fj\xc3\xa6ras struktur gj\xc3\xb8r at vannet allikevel l\xc3\xa5ses i fj\xc3\xa6rdrakten n\xc3\xa5r fuglene er i vannet, for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re dem mer kompakte (\xc3\xb8ke tettheten) under dykking. N\xc3\xa5r fuglene s\xc3\xa5 kommer til land er fj\xc3\xa6rdrakten s\xc3\xb8kkv\xc3\xa5t og m\xc3\xa5 t\xc3\xb8rkes. De har imidlertid et isolerende lagt av luft n\xc3\xa6r huden, som holder dem varme. N\xc3\xa5r skarvene t\xc3\xb8rker fj\xc3\xa6rdrakten inntar individene en karakteristisk oppreist positur med utstrakte vinger, gjerne st\xc3\xa5ende p\xc3\xa5 en stein, stolpe, grein eller lignende forh\xc3\xb8yning, mens den utnytter sol og vind i t\xc3\xb8rkeprosessen. Noen arter er imidlertid aldri observert med slik vingestrekking; blant annet den basale r\xc3\xb8dfotskarven, P. gaimardi, som ogs\xc3\xa5 skiller seg ut i fj\xc3\xa6rdrakten, gjennom \xc3\xa5 v\xc3\xa6re gjennomg\xc3\xa5ende gr\xc3\xa5 i fargen.\n_START_SECTION_\nUtbredelse og habitat\n_START_PARAGRAPH_\nSkarver har tiln\xc3\xa6rmet kosmopolitisk utbredelse, med st\xc3\xb8rst diversitet i tropiske og tempererte soner. De er frav\xc3\xa6rende i arktisk Nord-Amerika (unntatt Alaska), det meste av Gr\xc3\xb8nland og det meste av Sibir. Kun tre arter finnes i Europa; storskarv og toppskarv, som begge hekker i Norge, og dvergskarv, som er vanlig p\xc3\xa5 Balkan og i Tyrkia._NEWLINE_Habitatet er variert. Skarv trives b\xc3\xa5de i saltvann, brakkvann og ferskvann, herunder innsj\xc3\xb8er, \xc3\xa5pne sumper, saltvannsmyrer, fersk- og saltvanns reservoar, sakteflytende brede elver, elvemunninger og laguner. De aller fleste artene har imidlertid marin tilknytning og trives best ved kysten eller p\xc3\xa5 \xc3\xb8yer n\xc3\xa6r kysten. Artene i slekten Microcarbo (sm\xc3\xa5skarver) er imidlertid typiske innlandsfugler som trives i ferskvann. Noen arter er imidlertid sv\xc3\xa6rt tilpasningsdyktige og trives b\xc3\xa5de i innlandet og langs kysten. Dette er storskarven et eksempel p\xc3\xa5, i det nordlig storskarv (nominatformen) er en typisk marin kystfugl, mens kontinental storskarv er et eksempel p\xc3\xa5 en underart som trives i b\xc3\xa5de saltvann, brakkvann og ferskvann. Mest ekstrem er allikevel trolig den neotropiske flodskarven (P. brasilianus), som habiterer v\xc3\xa5tmarksomr\xc3\xa5der og stilleflytende elver fra kysten av Nord-Amerika og s\xc3\xb8rover til det ekstreme S\xc3\xb8r-Amerika, inkludert innsj\xc3\xb8er og lignende i opp mot 5 000 moh i Andesfjellene.\n_START_SECTION_\nAtferd\n_START_PARAGRAPH_\nSkarver eter hovedsakelig fisk som de forf\xc3\xb8lger og fanger mens de dykker. Fiskene er som regel inntil 15 cm lange, men enkelte arter (som storskarven) kan fange fisk (\xc3\xa5lefisk) opp mot 60 cm. Fangsten slukes hel. P. nivalis (inkludert i P. atriceps) skiller seg fra de andre artene, gjennom en diett som i hovedsak best\xc3\xa5r av mindre bentiske arter, som virvell\xc3\xb8se dyr (spesielt flerb\xc3\xb8rstemark, snegler og octopoda)._NEWLINE_Fuglene flyter tungt i vannet n\xc3\xa5r de sv\xc3\xb8mmer i overflaten, men har sv\xc3\xa6rt gode egenskaper som dykkere. De bruker stjerten som ror og er sv\xc3\xa6rt hurtige neddykket. Et par av artene (P. purpurascens og P. penicillatus) kan dykke ned til 50 m under vannoverflaten, men de fleste mindre artene dykker sjelden til mer enn 10 m. Normale dykk varer typisk omkring 20\xe2\x80\x9340 sekunder, men ogs\xc3\xa5 kortere dykk (10\xe2\x80\x9315 sekunder eller kortere) er helt normalt. Noen hevder at enkelte skarver kan dykke i opp mot fire minutter, men de lengste dykkene som har blitt offisielt registrert varte i 95 sekunder (P. melanogenis og P. aristotelis)._NEWLINE_Skarver er stort sett relativt hurtige flygere. Enkelte arter kan n\xc3\xa5 en toppfart p\xc3\xa5 opp mot 80 km/t under flukt. De relativt sm\xc3\xa5 vingene (i forhold til kroppen), gj\xc3\xb8r at artene m\xc3\xa5 sl\xc3\xa5 konstant med vingene n\xc3\xa5r de flyr. Galapagosskarv (P. harrisi) er imidlertid flygeudyktig og har sterkt reduserte vinger, som i st\xc3\xb8rrelse kan sammenlignes med pingvinenes luffelignende vinger._NEWLINE_De fleste artene er standfugler eller fugler med korte migrasjonsm\xc3\xb8nstre i forbindelse med mattilgangen. Et f\xc3\xa5tall arter er imidlertid regul\xc3\xa6re trekkfugler, som storskarv og toppskarv i sine nordligste utbredelser. Det samme gjelder for beringskarv (P. pelagicus) i \xc3\x98st-Sibir og Alaska. N\xc3\xa5r skarven trekker flyr den i klassisk V-formasjon, for \xc3\xa5 spare energi._NEWLINE_Skarver hekker i kolonier, men koloniene kan variere betydelig i st\xc3\xb8rrelse, fra noen f\xc3\xa5 par til flere hundre tusen par. De tetteste koloniene kan ha s\xc3\xa5 mange som tre par per kvadratmeter. Ulike skarvearter kan hekke i samme koloni, som dessuten kan inneholde andre sj\xc3\xb8fugler, som m\xc3\xa5kefugler og pingviner og til og med pelssel. Marine skarver hekker p\xc3\xa5 steinete kyststriper, \xc3\xb8yer, holmer og skj\xc3\xa6r, og redet bygges som regel direkte p\xc3\xa5 bakken, som oftest like over h\xc3\xb8yvannsmerket. I innlandet hekker skarvene ogs\xc3\xa5 ofte sammen med andre vannfugler, som hegrer, storker, ibiser og slangehalsfugler. Innlandsfugler bygger som regel redet i tr\xc3\xa6r og kratt i tilknytning til vann. Selve paringsakten skjer som regel p\xc3\xa5 redeplassen. Hunnen legger normalt 2\xe2\x80\x934 egg, av og til s\xc3\xa5 mange 6\xe2\x80\x937. De avlange eggene, som er blekgr\xc3\xb8nne eller bl\xc3\xa5lige, legger hunnen i l\xc3\xb8pet av 2\xe2\x80\x933 dager. Foreldrene bytter p\xc3\xa5 rugingen og eggene klekkes etter 23\xe2\x80\x9335 dager._NEWLINE_Kyllingene, som er m\xc3\xb8rke i huden og nakne da de klekkes. De dekkes med ullen (sort, brun eller hvit) dun i l\xc3\xb8pet av den f\xc3\xb8rste uken etter klekkingen. Begge foreldrene varmer, forsvarer og mater kyllingene. Ungene m\xc3\xa5 etter hvert som de vokser til selv hente opp maten fra foreldrenes magesekk, noe de gj\xc3\xb8r gjennom \xc3\xa5 stikke hodet ned i halsen p\xc3\xa5 dem. Prosessen kan se voldsom ut, i det de voksne fuglene rister kraftig p\xc3\xa5 seg, for \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re maten lettere tilgjengelig for avkommet, mens dette har hodet lang ned i halsen p\xc3\xa5 den voksne fuglen. De tidligst klekte og fysisk st\xc3\xb8rste kyllingene har normalt st\xc3\xb8rst sjanse til \xc3\xa5 overleve. Kyllingene vokser imidlertid raskt og er typisk flygedyktige etter cirka 35\xe2\x80\x9350 dager, selv om noen ikke blir flygedyktige f\xc3\xb8r etter omkring 80 dager.\n_START_SECTION_\nGuano\n_START_PARAGRAPH_\nSkarver har blitt utnyttet som en ressurs av mennesker gjennom \xc3\xa5rtusener. Siden mange av artene er standfugler, har etterlatenskapene (guano) mange steder samlet seg opp i enorme deportiver, som enkelte steder (der regnet ikke har vasket det vekk) kan ha blitt mer enn 2 000 \xc3\xa5r gamle. Guanoen kan utnyttes som n\xc3\xa6ringsrik gj\xc3\xb8dsel (nitrater og fosfater) og har mange steder blitt til et industrieventyr, p\xc3\xa5 godt og vondt. Slaveri var blant ondene, i det slaver ble benyttet i utvinnelsen av guanoen. Mellom 1845 og 1875 ble det blant annet eksportert mer enn 20 millioner tonn guano fra Peru til Europa.\n_START_SECTION_\nFiske\n_START_PARAGRAPH_\nSkarvenes usedvanlig gode fangstegenskaper har v\xc3\xa6rt utnyttet som en ressurs av mennesker i Kina siden slutten av det 4. \xc3\xa5rhundre f\xc3\xb8r v\xc3\xa5r tidsregning, og det p\xc3\xa5g\xc3\xa5r der fortsatt. Det gj\xc3\xb8r det ogs\xc3\xa5 i Japan, men der har den selsomme fangstmetoden snarere blitt til en turistattraksjon enn matauk. Metoden er ogs\xc3\xa5 kjent fra Europa og andre deler av Den gamle verden. I Storbritannia ble metoden praktisert av medlemmer ved hoffet s\xc3\xa5 sent som innp\xc3\xa5 1600-tallet._NEWLINE_Halvtamme skarver p\xc3\xa5settes en halsring, s\xc3\xa5 byttet (fisken den fanger) ikke kan slukes. Et sn\xc3\xb8re festes til halsringen, slik at fuglen kan bringes tilbake. De sultne fuglene f\xc3\xb8res gjerne ut p\xc3\xa5 en fiskerik innsj\xc3\xb8 eller lignende med b\xc3\xa5t, gjerne sittende p\xc3\xa5 b\xc3\xa5tripen eller en vagl under transporten. I Japan skjer dette gjerne i solnedgangen. B\xc3\xa5ten har gjerne en metallkurv ombord, der det fyres opp med ved. Lyset fra b\xc3\xa5lbrannen tiltrekker seg fisk n\xc3\xa5r lyset svinner. Framme ved fiskeplassen kastes fuglene p\xc3\xa5 vannet, der de dykker og fanger fisk (som de alts\xc3\xa5 ikke f\xc3\xa5r slukt p\xc3\xa5 grunn av halsringen). Fuglene trekkes inn med sn\xc3\xb8ret og fangsten sikres. Noen fugler kan bli s\xc3\xa5 tamme og godt dresserte, at de etter det regul\xc3\xa6re fisket slippes fritt p\xc3\xa5 vannet uten halsring, s\xc3\xa5 de kan spise. De som ikke er like tamme mates av fangsten.\n_START_SECTION_\nMat\n_START_PARAGRAPH_\nSkarver ble og blir fortsatt utnyttet av mennesker som mat, b\xc3\xa5de som egg og fugl. Blant noen amerikanske urfolk og stammefolk i Britisk Columbia har skarver og andre sj\xc3\xb8fugler st\xc3\xa5tt for omkring 5\xe2\x80\x9310 prosent av dietten. Skarver og egg har ogs\xc3\xa5 blitt utnyttet i kosten av kystbefolkninger mange andre steder i verden, spesielt i mindre utviklede deler av den, men ogs\xc3\xa5 til en viss en grad i industrialiserte deler. Kj\xc3\xb8tt av skarver har utpreget smak av tran og ble derfor ofte hengt eller gravet i en tid. En annen m\xc3\xa5te \xc3\xa5 kvitte seg med transmaken er \xc3\xa5 legge kj\xc3\xb8ttet i eddikvann eller fl\xc3\xb8te.'