b"\n_START_ARTICLE_\nAndreas Aubert\n_START_SECTION_\nLiv og virke\n_START_PARAGRAPH_\nAubert hadde tidlig \xc3\xb8nske om selv \xc3\xa5 virke som kunstner, og gikk p\xc3\xa5 Tegneskolen 1869\xe2\x80\x9371, f\xc3\xb8r han begynte p\xc3\xa5 teologistudiet. Han ble cand.theol. 1877, og arbeidet deretter som l\xc3\xa6rer p\xc3\xa5 Aars og Voss' skole 1878\xe2\x80\x931895, med noen avbrudd._NEWLINE_Han begynte som kritiker i Morgenbladet 1878\xe2\x80\x9382, senere i Aftenposten. Han malte sammen med Christian Krohg og Theodor Kittelsen, og f\xc3\xb8rst under et mislykket studieopphold i Paris 1882\xe2\x80\x9384 valgt han \xc3\xa5 rendyrke rollen som kunstkritiker. I 1883 skrev han fra Paris til Aftenposten om Claude Monet og impresjonismen. Aubert ble en advokat for en s\xc3\xa6regen \xc2\xabnorsk naturf\xc3\xb8lelse\xc2\xbb i \xc2\xabdet nye friluftsmaleriet\xc2\xbb, tanker som inspirerte Fleskumsommerens kunstnere. Som r\xc3\xa5dgiver for kunstsamleren Olaf Schou var Aubert senere indirekte medvirkende til at flere av Edvard Munchs bilder tilfalt Nasjonalgalleriet._NEWLINE_Aubert ble statsstipendiat i 1895, og fristilt fra l\xc3\xa6rerrollen forsvarte han i 1896 sin doktoravhandling Den nordiske naturf\xc3\xb8lelse og professor Dahl. Han opplevde seg forbig\xc3\xa5tt ved to vesentlige ansettelser (Skulpturmuseet og Nasjonalgalleriet), og ble av Carl W. Schnitler karakterisert slik ved sin d\xc3\xb8d i 1913: \xc2\xabved sin impulsive natur, sin superlative begeistring, sin noget usunde selvoptathet og tilspidset personlig uttrykksm\xc3\xa5te var han lettere enn de aller fl\xc3\xa6ste utsat for at misforstaaes.\xc2\xbb_NEWLINE_Aubert p\xc3\xa5beropte seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re \xc2\xabpolitisk n\xc3\xb8ytral\xc2\xbb, men tilh\xc3\xb8rte likevel Venstre-kretsen med menn som Ernst Sars og Bj\xc3\xb8rnstjerne Bj\xc3\xb8rnson. Han var s\xc3\xb8nn av professor L.C.M. Aubert. Han var gift med Martha Johanne V\xc3\xa9dastine, f\xc3\xb8dt Moe, og derved svigers\xc3\xb8nn av J\xc3\xb8rgen Moe og svoger til Molkte Moe."