b'\n_START_ARTICLE_\nBeda den \xc3\xa6rverdige\n_START_SECTION_\nBedas verker\n_START_PARAGRAPH_\nHans verker kan deles i tre kategorier: Vitenskapelige, historiske og teologiske._NEWLINE_De vitenskapelige verkene inkluderer en grammatikkbok han skrev for sine elever, et verk om naturfenomener (De rerum natura) og to om kronologi (De temporibus og De temporum ratione). Det er interessant \xc3\xa5 merke seg at Beda skrev at jorden er rund \xc2\xabsom en ball til \xc3\xa5 leke med\xc2\xbb, og ikke rund \xc2\xabsom et skjold\xc2\xbb slik andre hevdet. En av hans konklusjoner rundt kronologi var at tidsregningen burde begynne med Kristi f\xc3\xb8dsel, og et av hans verker har det tidligste kjente eksempel p\xc3\xa5 bruk av uttrykket Anno Domini (\xc2\xabHerrens \xc3\xa5r\xc2\xbb, dvs. \xc2\xabetter Kristus\xc2\xbb)._NEWLINE_Den tallmessig mest omfangsrike delen av hans produksjon er de teologiske skriftene. De inkluderer kommentarer til b\xc3\xb8kene i Bibelen, prekener og avhandlinger over utvalgte avsnitt i Bibelen. Hans siste verk, som ble fullf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 d\xc3\xb8dsleiet, var en oversettelse av Evangeliet etter Johannes til angelsaksisk. Han kopierte ogs\xc3\xa5 verker og en kopi av Apostlenes gjerninger p\xc3\xa5 latin og gresk som oppbevares i Bodleian Library i Oxford, regnes som et av hans verker._NEWLINE_De historiske verkene er, foruten kirkehistorien, biografier over abbedene av Wearmouth og Jarrow og en biografi over St. Cuthbert av Lindisfarne. Han skrev ogs\xc3\xa5 en mer allmenn historie, De temporibus sive de sex aetatibus hujus saeculi hvor han gjennomf\xc3\xb8rte henvisning til tidsregningen fra Kristi f\xc3\xb8dsel._NEWLINE_Bedas hovedverk, Historia ecclesiastica gentis Anglorum, som er i fem bind og var ferdig i 731 kaltes av ham selv for kirke\xc2\xadhistorie, men det dekker langt mer enn tittelen skulle tilsi. Fordi historien om kirken i England fram til hans tid i stor grad dreide seg om misjons\xc2\xadvirksomhet, der kongene ble helt sentrale, skriver han mye om politikk, krigf\xc3\xb8ring og annet, og er derfor en av de viktigste kildene til kunnskap om de angelsaksiske konged\xc3\xb8mmene.\n_START_SECTION_\nD\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nBeda var aktiv inntil det siste. P\xc3\xa5 d\xc3\xb8dsleiet fullf\xc3\xb8rte han sin oversettelse av Johannesevangeliet og arbeidet ogs\xc3\xa5 med en oversettelse av Isidor av Sevillas verker til angelsaksisk. If\xc3\xb8lge St. Cuthbert rakk han akkurat \xc3\xa5 bli ferdig med \xc3\xa5 diktere siste setning i det han arbeidet med f\xc3\xb8r han d\xc3\xb8de, sittende p\xc3\xa5 gulvet i sin munkecelle. Datoen for hans d\xc3\xb8d, 25. mai, er kjent fordi det ble notert at han d\xc3\xb8de dagen f\xc3\xb8r Kristi himmelfartsdag, som det \xc3\xa5ret falt p\xc3\xa5 26. mai. Han tilskrives ogs\xc3\xa5 diktet Bedas d\xc3\xb8dssang, et kort dikt skrevet p\xc3\xa5 gammelengelsk.\n_START_SECTION_\nHelgen\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at han ble presteviet fikk han tittelen \xc2\xabden \xc3\xa6rverdige\xc2\xbb. Dette er i Den katolske kirke normalt en tittel som forbindes med helligk\xc3\xa5ringsprosessen, men i hans tilfelle ble den alts\xc3\xa5 gitt mens han levde. Det ser ut til at dette ble gjort fordi han ble presteviet, noe som ikke var s\xc3\xa5 vanlig for munker p\xc3\xa5 den tiden._NEWLINE_Innen fem \xc3\xa5r etter hans d\xc3\xb8d hadde en helgenkult oppst\xc3\xa5tt. Alkuin av Tours skrev at det skjedde undere ved hans relikvier. Det finnes relikvier bevart i b\xc3\xa5de Fulda og York, og hovedparten av hans jordiske levninger hviler sannsynligvis i katedralen i Durham._NEWLINE_Ved et konsil i Aachen i 836 ble tittelen \xc2\xabden \xc3\xa6rverdige\xc2\xbb offisielt gitt til ham, og han har hele tiden v\xc3\xa6rt regnet som helgen. Men det var f\xc3\xb8rst 13. november 1899 at det kom en formell helligk\xc3\xa5ring da pave Leo XIII utnevnte ham til kirkel\xc3\xa6rer. Etter dette har flere kirker og skoler i England blitt viet til ham. Han er for\xc3\xb8vrig den eneste engelskmann Dante nevner i Paradiset._NEWLINE_Festen for Beda ble opprinnelig feiret 26. mai, men dette kolliderte med festen for Augustin av Canterbury, og den ble derfor flyttet til 27. mai. I 1969 ble den flyttet til 25. mai.'