b'\n_START_ARTICLE_\nHervors saga\n_START_SECTION_\nSammendrag\n_START_PARAGRAPH_\nSagaen handler om sverdet Tyrving og om hvordan det ble smidd og forbannet av dvergene Dvalin og Durin for kong Svaverlame (Svafrlami). Han gifter bort datteren Eyfura (\xc3\x98yfura), som er den vakreste av alle m\xc3\xb8yer, samt gir han bort det mektige sverdet til Arngrim p\xc3\xa5 Bolm. De reiser til \xc3\xb8ya B\xc3\xb3lmr, identifisert som Bolms\xc3\xb6 i Sm\xc3\xa5land \xe2\x80\x93 skj\xc3\xb8nt i senere utgaver av sagaen hevdes det \xc3\xa5 v\xc3\xa6re en \xc3\xb8y ved navn \xc2\xabBolm\xc2\xbb i H\xc3\xa5logaland. _NEWLINE_Arngrim ga sverdet til sin s\xc3\xb8nn Angantyr. Angantyr d\xc3\xb8de i en kamp p\xc3\xa5 den danske \xc3\xb8ya Sams\xc3\xb8 mot den svenske helten Hjalmar den hugstore. Imidlertid blir Hjalmar s\xc3\xa5 sterkt s\xc3\xa5ret at ogs\xc3\xa5 han d\xc3\xb8r. Hjalmars venn Orvar-Odd begravde det forheksede sverdet i gravhaugen sammen med Angantyr. Fra gravhaugen ble sverdet tatt tilbake av Angantyrs datter, skjoldm\xc3\xb8en Hervor som stevnet sin d\xc3\xb8de far for \xc3\xa5 kreve sin arv. _NEWLINE_Deretter fortsetter sagaen med Hervor og hennes s\xc3\xb8nn Heidrek, konge av Reidgotaland (\xc2\xabgoternes land\xc2\xbb). Mellom Heidreks s\xc3\xb8nner Angantyr og Lad (Hlod, Hl\xc3\xb6d) skjer det en stor kamp om deres fars arv, og Lad f\xc3\xa5r st\xc3\xb8tte fra hunerne. Imidlertid blir Lad beseiret og drept._NEWLINE_Mot slutten av sagaen fortelles det at Angantyr hadde s\xc3\xb8nnen Heidrek Ulveham (Heidhrekr Ulfhamr), som siden var konge av Reidgotaland i lang tid. Han hadde datteren Hild som var mor til Halvdan Raske som igjen var far til Ivar Vidfamne. Etter Ivar Vidfamne er det en liste av svenske semilegendariske konger opp til Filip Halstensson. Dette var sannsynligvis skrevet ved et langt senere tidspunkt enn resten av sagaen og lagt til av en senere redaksjon\n_START_SECTION_\nVersjoner\n_START_PARAGRAPH_\nSagaen er bevart i flere manuskripter, men det er tre adskilte versjoner som kalles for h\xc3\xa5ndskriftene \xc2\xabH\xc2\xbb, \xc2\xabR\xc2\xbb, og \xc2\xabU\xc2\xbb, og hvor H og R er bevart p\xc3\xa5 pergamentpapir. H er bevart i Hauksb\xc3\xb3k (A.M. 544, 4to), av Haukr Erlendsson (d\xc3\xb8d 1334), fra ca. 1325. R eller MS 2845, 4to er fortsatt oppbevart i Det Kongelige Bibliotek i K\xc3\xb8benhavn og det er datert til 1400-tallet. Det er ogs\xc3\xa5 en versjon kalt U som er detvis bevart som R:715 i universitetsbiblioteket ved Uppsala universitet; Carolina Rediviva, og som AM 203 fol. i universitetsbiblioteket i K\xc3\xb8benhavn. Denne versjonen er fra midten av 1600-tallet og ble skrevet av S\xc3\xadra J\xc3\xb3n Erlendsson i Villingaholt p\xc3\xa5 Island (d\xc3\xb8d 1672)._NEWLINE_Alle disse kildene skiller seg fra hverandre. Eksempelvis er R betraktet som den som ligger n\xc3\xa6rmest den opprinnelige versjonen og er mer lik U enn til H, men mangler det f\xc3\xb8rste kapitelet og en avslutning. P\xc3\xa5 den andre siden inneholder den Hjalmars d\xc3\xb8dskvad. H slutter med Gestumblindi og R avsluttes rett f\xc3\xb8r slutten p\xc3\xa5 kapittel 12. Imidlertid er det to kopier av H, AM 281, 4to (h1) og AM 597b, 4to (h2), fra 1600-tallet, og disse to kopiene har bevart g\xc3\xa5tene til Gestumblindi fra H-versjonen._NEWLINE_Alle svenske oversettelser med unntak av den siste bygger p\xc3\xa5 U-h\xc3\xa5ndskriften fra 1600-tallet. Den f\xc3\xb8rste oversettelsen ble gjort av Olof Verelius i 1672. P\xc3\xa5 1800-tallet ble sagaen oversatt p\xc3\xa5 nytt av Arvid August Afzelius og i 1888 atter av Albert Ulrik B\xc3\xa5\xc3\xa5th. Den aller siste svenske oversettelsen ble gjort i 1995 av Lars L\xc3\xb6nnroth i boken Isl\xc3\xa4ndska mytsagor og ble gjort p\xc3\xa5 grunnlag av R-h\xc3\xa5ndskriften fra 1400-tallet.\n_START_SECTION_\nAlder\n_START_PARAGRAPH_\nHendelsene i goterkrigene med hunerne er av betydelig alder, og er basert p\xc3\xa5 hendelser tidlig eller p\xc3\xa5 midten av 300-tallet som ble videreformidlet i mer enn tusen \xc3\xa5r._NEWLINE_Det er et tegn p\xc3\xa5 sagaens h\xc3\xb8ye alder at navnene opptrer i ekte germanske former og ikke i en form som p\xc3\xa5virket av latin. Navnene for gotere synes \xc3\xa5 ha g\xc3\xa5tt ut av bruk etter 390, eksempelvis Gr\xc3\xbdting (\xc3\xb8stgotisk, tilsvarende den latinske formen Greutungi) og Tyrfing (vestgotisk, tilsvarende den latinske formen Tervingi). Hendelsene skjer der goterne holdt til i l\xc3\xb8pet av krigene med hunerne. Den gotiske hovedstaden Arheimar er lokalisert ved elven Dnepr (\xc2\xab...\xc3\xa1 Danparst\xc3\xb6\xc3\xb0um \xc3\xa1 \xc3\xbeeim b\xc3\xa6, er \xc3\x81rheimar heita...\xc2\xbb), kong Heidrek d\xc3\xb8r i fjellkjeden Karpatene (\xc2\xab...und Harva\xc3\xb0a fj\xc3\xb6llum\xc2\xbb) og slaget med hunerne skjer p\xc3\xa5 slettene ved Donau (\xc2\xab...\xc3\xa1 v\xc3\xadgv\xc3\xb6ll \xc3\xa1 D\xc3\xbanhei\xc3\xb0i \xc3\xad Dylgjud\xc3\xb6lum\xc2\xbb). Det mytiske Myrkvi\xc3\xb0r (norr\xc3\xb8nt for \xc2\xabm\xc3\xb8rk skog\xc2\xbb) som skiller goterne fra hunerne kan tilsvare det antikke stedsnavnet Palus Maeotis, det vil si der hvor elven Don renner ut i Azovhavet._NEWLINE_Selv om navnene peker mot et historisk grunnlag er hendelsene slik de er beskrevet i sagaen sterkt forvrengt og vanskelig \xc3\xa5 sette sammen med andre kilder. Ettersom navnet Heidrek (norr\xc3\xb8nt Hei\xc3\xb0rekr) er kvasisynonymt med Ermanarik (d\xc3\xb8d 376), en \xc3\xb8stgotisk konge (hei\xc3\xb0r betyr \xc2\xab\xc3\xa6re\xc2\xbb / \xc2\xabheder\xc2\xbb, og A\xc3\xadrman-, norr\xc3\xb8nt Jormund betyr \xc2\xabstor\xc2\xbb), er en mulig sidestilling at Heidrek den vises s\xc3\xb8nnes\xc3\xb8nn Heidrek Ulveham tilsvarer Ermanarik. Etter sigende skal Heidrek Ulveham ha styrt over goterne for en lang tid og Jordanes forteller at Ermanarik levde i 110 \xc3\xa5r. Om det er s\xc3\xa5 kan Hervors saga reflektere en del av gotisk historie som ikke er dekket av andre kilder.\n_START_SECTION_\nTolkien\n_START_PARAGRAPH_\nDet er mye i denne sagaen som lesere av Tolkiens verk vil kjenne igjen. Det er for eksempel Rohirrim, tapre skjoldm\xc3\xb8yer, Myrkvi\xc3\xb0r (engelsk \xc2\xabMirkwood\xc2\xbb), hjems\xc3\xb8kte gravhauger som kaster fra seg forheksede sverd, et episk slag, et flammende sverd og to dverger ved navn \xc2\xabDwalin og Durin\xc2\xbb. Tolkiens yngste s\xc3\xb8nn Christopher Tolkien oversatte sagaen i 1960 og ga oversettelsen tittelen The Saga of King Heidrek the Wise.'