b'\n_START_ARTICLE_\nLothian\n_START_PARAGRAPH_\nLothian (skotsk-g\xc3\xa6lisk: Lodainn; skotsk-engelsk: Lowden) er en region av det skotske lavlandet, beliggende mellom de s\xc3\xb8rlige kystene av Firth of Forth og h\xc3\xb8ydene Lammermuir Hills. Den fremste bosetningen er den skotske hovedstaden Edinburgh, og andre betydelige byer er Livingston, Linlithgow, Queensferry, Dalkeith, Musselburgh, North Berwick, Dunbar, og Haddington.\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nOmr\xc3\xa5det var f\xc3\xb8rst et sm\xc3\xa5kongerike, og deretter et tradisjonelt grevskap. Historisk har betegnelsen Lothian referert til en provins som utgjorde det meste av hva som n\xc3\xa5 er s\xc3\xb8r\xc3\xb8stlige Skottland. P\xc3\xa5 600-tallet kom det inn under kontrollen av det angelsaksiske kongeriket Bernicia, den nordlige delen av det senere konged\xc3\xb8mmet Northumbria, men angelsaksernes grep p\xc3\xa5 Lothian ble raskt svekket som f\xc3\xb8lge av slaget ved Nechtansmere hvor de ble beseiret av pikterne. Lothian ble annektert til kongeriket Skottland p\xc3\xa5 900-tallet._NEWLINE_I p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende skotsk historie ble regionen underinndelt i tre shirer (grevskap): Midlothian, East Lothian og West Lothian, noe som har f\xc3\xb8rt til det folkelige betegnelsen for det samlede omr\xc3\xa5det som \xc2\xabthe Lothians\xc2\xbb. Det ble gjendannet som regjeringsregion i Skottland i 1975, men kun for \xc3\xa5 bli splittet opp igjen i 1996 og da i West Lothian, City of Edinburgh, Midlothian og East Lothian av det som tidligere hadde v\xc3\xa6rt regionens distrikter._NEWLINE_Lothian har fortsatt delt styre for taksering og valgregistrering og for helse.\n_START_SECTION_\nEtymologi\n_START_PARAGRAPH_\nOpprinnelsen til navnet er omdiskutert. Det kommer kanskje fra brytoniske *Lugud\xc5\xabni\xc4\x81n\xc4\x81 (Lleuddiniawn p\xc3\xa5 moderne walisisk) i betydningen \xc2\xablandet til Lugus\xe2\x80\x99 festning\xc2\xbb. Sistnevnte, Lugus eller Lugh, er en f\xc3\xb8rkristen keltisk gud for handel. Alternativt kan navnet v\xc3\xa6re avledet fra den elv som flyter gjennom regionen, og som n\xc3\xa5 er kjent som Lothian Burn. Navnet kommer da fra brytoniske lutna i betydningen \xc2\xabm\xc3\xb8rk eller mudrete elv\xc2\xbb._NEWLINE_En popul\xc3\xa6r legende er at navnet kommer fra kong Loth (eller Lot), en eponymisk (den som gir navn til) konge av Lothian i legendene om kong Arthur. Den vanlige latinske formen for navnet er Laudonia.\n_START_SECTION_\nSpr\xc3\xa5k\n_START_PARAGRAPH_\nI perioden etter romersk Britannia, det vil si etter 410, var Lothian dominert av britonere som snakket brytoniske spr\xc3\xa5k, en dialekt som generelt ble kalt for kumbrisk og n\xc3\xa6rt beslektet med walisisk. I walisisk tradisjon var Lothian en del av \xc2\xabDet gamle nord\xc2\xbb (Hen Ogledd). Levninger fra denne tiden er bevart i brytoniske stedsnavn som Tranent, Linlithgow og Penicuik._NEWLINE_Selv om Lothian var et av de f\xc3\xa5 omr\xc3\xa5dene p\xc3\xa5 det skotske fastlandet hvor skotsk-g\xc3\xa6lisk spr\xc3\xa5k aldri var dominerende er det en del g\xc3\xa6liske stedsnavn, som eksempelvis Dalry, Currie, Balerno og Cockenzie, noe som har blitt tilskrevet \xc2\xabmidlertidig bosetning... [og] tilstedev\xc3\xa6relsen av g\xc3\xa6lisktalende aristokrati og deres folk for noe som 150-200 \xc3\xa5r.\xc2\xbb _NEWLINE_Over tid og grunnet ulike faktorer har spr\xc3\xa5ket i Lothian og Northumbria, en nordlig variant av mellomengelsk, kommet til \xc3\xa5 erstatte g\xc3\xa6lisk som spr\xc3\xa5ket p\xc3\xa5 det skotske lavlandet. Dialektene til moderne innbyggere i Lothian er tidvis blitt betraktet som en del av sentralt skotsk, den dialekt som Robert Burns snakket.'