b'\n_START_ARTICLE_\nDasysyrphus\n_START_SECTION_\nUtseende\n_START_PARAGRAPH_\nSm\xc3\xa5 til middelsstore (5-11 mm), slanke, gule og svarte blomsterfluer. De kan kjennes p\xc3\xa5 at de gule omr\xc3\xa5dene er forholdsvis sm\xc3\xa5, oversiden av thorax blank, vingene noks\xc3\xa5 store og glassklare med sv\xc3\xa6rt tydelig, m\xc3\xb8rkt vingemerke. Ellers kan de ligne p\xc3\xa5 mange andre Syrphini. Hodet er temmelig stort, hos hannene m\xc3\xb8tes fasett\xc3\xb8ynene i pannen. Disse er kledt med fine, lyse, ofte knapt synlige h\xc3\xa5r. Ansiktet er gult, vanligvis med m\xc3\xb8rk midtstripe. Thorax har gule, tett h\xc3\xa5rete felter p\xc3\xa5 sidene, men disse er knapt synlige ovenfra, og er blank og skinnende. Noen arter har to eller fire tydelige lengdestriper av gr\xc3\xa5 best\xc3\xb8vning. Scutellum er gult eller gulbrunt. Bakkroppen er oval til avlang, svart med gule tegninger. P\xc3\xa5 det andre bakkroppsleddet er det vanligvis ovale, gule sideflekker, p\xc3\xa5 ledd 3 og 4 kan det v\xc3\xa6re gule tverrb\xc3\xa5nd, eller et par mer eller mindre kommaformede gule flekker. Beina er slanke og brunlige. Vingene er glassklare og relativt store, ved framkanten med et markert, m\xc3\xb8rkt, avlangt vingemerke.\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nSom det norske navnet skulle tyde p\xc3\xa5, lever disse artene mest i skog. De bes\xc3\xb8ker gjerne \xc3\xa5pne blomster i lysninger i skogen. Larvene lever av bladlus, ofte i trekronene. Flere arter er knyttet til bartr\xc3\xa6r.\n_START_SECTION_\nUtbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nEt flertall av de kjente artene lever i Palearktis.'