b'\n_START_ARTICLE_\nWillie Ormond\n_START_SECTION_\nSpillerkarriere\n_START_PARAGRAPH_\nOrmond ble f\xc3\xb8dt i Falkirk, men signerte profesjonell kontrakt for Hibernian i november 1946 fra Stenhousemuir, klubben i hans oppvekstby Larbert. For det meste spilte Ormond p\xc3\xa5 venstrevingen for Hibs over en femten \xc3\xa5r lang periode. Han var en av "The Famous Five", den ber\xc3\xb8mte angrepslinjen til Hibernian og Skottland p\xc3\xa5 1950-tallet, som regnes som et av de beste angrepene noensinne i skotsk fotball. (De andre var Bobby Johnstone, Lawrie Reilly, Gordon Smith og Eddie Turnbull.) Hver for seg scoret de over 100 m\xc3\xa5l for klubben, og Ormond scoret totalt 193 m\xc3\xa5l for Hibs. I l\xc3\xb8pet av spillerkarrieren vant han det skotske ligamesterskapet tre ganger med Hibernian og spilte seks ganger for Skottlands landslag. Han var den siste av Famous Five til \xc3\xa5 forlate Hibs, da han i 1961 signerte for den store klubben n\xc3\xa6r hjemstedet, Falkirk.\n_START_SECTION_\nManagerkarriere\n_START_PARAGRAPH_\nEtter at Ormond la fotballskoene p\xc3\xa5 hylla, ble han assistentmanager for Falkirk. I 1967 ble han utnevnt til manager for St. Johnstone. Han ledet klubben til ligacupfinalen i 1969 og ble nummer tre i ligaen en sesong, foran Rangers, og tok laget til Europacupen for f\xc3\xb8rste gang, noe som var en stor prestasjon for et lag utenfor de store byene i Skottland. Ormonds bidrag til klubben ble tydelig da St. Johnstone oppkalte South Stand p\xc3\xa5 det nye stadionet McDiarmid Park etter ham._NEWLINE_Da det skotske fotballforbundet \xc3\xb8nsket en ny landslagssjef som var i stand til \xc3\xa5 gi dem stabilt gode resultater etter at Tommy Docherty forlot stillingen, ble Ormond et naturlig valg og han ble utnevnt i 1973. Han overtok en sv\xc3\xa6rt talentfull spillerstall og ledet dem til VM i fotball i Vest-Tyskland i 1974. Selv om Skottland ikke tapte en eneste kamp og dro hjem fra Tyskland som det eneste ubeseirede laget i turneringen, ble de utsl\xc3\xa5tt etter innledningsspillet. Dette er faktisk det beste resultatet som Skottland har oppn\xc3\xa5dd noen gang i et VM i fotball._NEWLINE_Senere ble mindre brudd p\xc3\xa5 reglementet fra enkelte spillere utslagsgivende og SFA mente etter fire \xc3\xa5r med Ormond som landslagssjef at de \xc3\xb8nsket en mer kraftfull og karismatisk leder. I mai 1977 trakk Ormond seg som landslagssjef og ble utnevnt til manager for Hearts \xe2\x80\x93 erkerivalene til hans gamle klubb, Hibs. Mange av supporterne til Hearts var mindre forn\xc3\xb8yde med utnevnelsen, pga. Ormonds bakgrunn, men han vant snart deres st\xc3\xb8tte, f\xc3\xb8r han fikk sparken i 1980. Han dro da videre til Hibernian som assistent for Eddie Turnbull, sin gamle spillerkollega fra Hibs p\xc3\xa5 1950-tallet. Da Turnbull trakk seg som manager, tok Ormond over som manager for Hibs en kort periode. Helsen hans var imidlertid ikke god, og den tvang ham til \xc3\xa5 si opp stillingen kort tid etterp\xc3\xa5.\n_START_SECTION_\nPrivatliv\n_START_PARAGRAPH_\nHans bror Gibby spilte ogs\xc3\xa5 profesjonell fotball i Skottland, for nonamat\xc3\xb8rlaget Cowdenbeath p\xc3\xa5 midten av 1960-tallet. En annen bror, Bert Ormond, emigrerte og representerte New Zealand p\xc3\xa5 internasjonalt niv\xc3\xa5 i 1962.'