b'\n_START_ARTICLE_\nJapans grunnlov\n_START_SECTION_\nHistoriske opprinnelse\n_START_PARAGRAPH_\nGrunnloven av 1889 for keiserriket Japan (vanligvis kalt for \xc2\xabMeijigrunnloven\xc2\xbb etter keiseren som styrte da den ble skrevet) var den grunnleggende loven for den tidligere japanske staten. Den ble innf\xc3\xb8rt etter Meijirestaurasjonen i 1868 og ga en blandet form for konstitusjonelt og eneveldig monarki, basert b\xc3\xa5de p\xc3\xa5 modeller fra b\xc3\xa5de Preussen og Storbritannia. I teorien var keiseren av Japan, tenn\xc5\x8d, den \xc3\xb8verste hersker, og kabinettets statsminister ble valgt av et keiserlig r\xc3\xa5d, som var keiserens tilhengere. I teorien var keiseren statens overhode, men det var statsministeren som var den faktiske lederen av regjeringen. Under Meijirestaurasjonen ble statsministeren og hans kabinett ikke n\xc3\xb8dvendigvis valgt fra de valgte medlemmer av riksdagen. I opprettelsen av den nye etterkrigsgrunnloven fra 1947 ble Meijigrunnloven fullstendig omskrevet.'