b'\n_START_ARTICLE_\nKarl Friedrich Hermann\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nEtter \xc3\xa5 ha studert filosofi ved universitene i Heidelberg og Leipzig (og tok en grad i 1824), gjorde han en reise i Italia; da han vendte tilbake holdt han forelesninger som privatdozent i Heidelberg. I 1832 ble han utnevnt til professor i klassisk filologi ved Philipps-Universit\xc3\xa4t Marburg, og i 1833 ble han andre bibliotekar ved universitet, og leder for det filologiske seminaret. I 1842 gikk han over til universitetet i G\xc3\xb6ttingen som l\xc3\xa6restol for filologi og arkeologi, som var blitt ledig da Otfried M\xc3\xbcller d\xc3\xb8de. Ved G\xc3\xb6ttingen var han kollega med Friedrich Wilhelm Schneidewin, Ernst von Leutsch og Friedrich Wieseler.\n_START_SECTION_\nVerk\n_START_PARAGRAPH_\nHan hadde dype kunnskaper om alle greinene av klassisk emner, men han utmerket seg s\xc3\xa6rlig med verkene sine om greske antikviteter og oldtidens filosofi. Blant disse kan nevnes, Lehrbuch der griechischen Antiquit\xc3\xa4ten (1858) som tok for seg politiske, religi\xc3\xb8se og hverdagslige emner i oldtiden; Geschichte und System der Platonischen Philosophie (1839), ikke fullf\xc3\xb8rt; en utgave av Platonis Dialogi ("Platons dialoger"), 6 bind, 1851\xe2\x80\x931853); og Culturgeschichte der Griechen und R\xc3\xb6mer (1857), utgitt etter hans d\xc3\xb8d av Karl Gustav Schmidt. Han redigerte ogs\xc3\xa5 tekstene i Juvenal og Persius (1854) og Lucians De conscribenda historia (1828). En samling med Abhandlungen und Beitr\xc3\xa4ge ble utgitt i 1849.'