b'\n_START_ARTICLE_\nTanguter\n_START_PARAGRAPH_\nTangutene (kinesisk: \xe5\x85\x9a\xe9\xa1\xb9, pinyin: D\xc7\x8engxi\xc3\xa0ng), som knyttes til den historiske staten Xixia (Det vestlige Xia), var et opprinnelig nomadisk qiang-tibetansk folk som dro fra sine kjerneomr\xc3\xa5der i det nordlige tibetanske fjell- og sletteland til det nordvestre Kina omkring p\xc3\xa5 900-tallet. De talte tangutisk, et senere utd\xc3\xb8dd qiangisk (tibeto-burmansk) spr\xc3\xa5k, fjernt beslektet med kinesisk. De tanguter som ikke er blitt assimilerte med han-kineserne, klassifiseres n\xc3\xa5 som tilh\xc3\xb8rende den etniske gruppen qiang, ett av de 56 folkeslag som er offisielt anerkjent av kinesiske myndigheter.\n_START_SECTION_\nOpprinnelse\n_START_PARAGRAPH_\nSelv om tangutene jevnt over anses som qiangiske, har arkeologiske funn gjort i 2007/08 avdekket et mulig slektskapsforhold langs  Li Yuanhao-linjen til tuoba-xianbeistammer.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nSom nomader flyttet tangutene p\xc3\xa5 seg i det omr\xc3\xa5de som man n\xc3\xa5 kan betegne som det nordlige tibetanske omr\xc3\xa5de, et omr\xc3\xa5de som strekker seg fra det nordlige belte av den autonome region Tibet og inn i Xinjiang og Qinghai. _NEWLINE_Men etterhvert trakk de nord\xc3\xb8stover. P\xc3\xa5 600-tallet var noen f\xc3\xa5 p\xc3\xa5 plass i Xiazhou, et lite sted ved Den kinesiske mur s\xc3\xb8r for Ordosplat\xc3\xa5et. I dette omr\xc3\xa5det dominerte den gang tibetanerne, fra 680 i konkurranse med Tang-dynastiets kinesere som da absorberte hele den regionen. Om lag hundre \xc3\xa5r etter \xe2\x80\x93 man regner med at \xc3\xa5ret var 786 \xe2\x80\x93 ble omr\xc3\xa5det invadert av tibetanere. _NEWLINE_Senest p\xc3\xa5 900-tallet hadde s\xc3\xa5 tangutene sl\xc3\xa5tt seg ned og skaffet seg en viss dominans i denne delen av det nordvestre Kina, i Ningxia, Gansu, deler av Indre Mongolia, og nordlige og vestlige Shaanxi. S\xc3\xa5 snart de var etablert i dette nye omr\xc3\xa5det begynte en sinifiseringsprosess, slik at de ble mer og mer like den kinesiske befolkning. _NEWLINE_ _NEWLINE_Den stat de etablerte i 982 under Li Deming (\xe6\x9d\x8e\xe5\xbe\xb7\xe6\x98\x8e), er best kjent under det kinesiske navnet \xc2\xabXi-Xia\xc2\xbb (\xe8\xa5\xbf\xe5\xa4\x8f), men selv kalte de Tangutriket for Phiow\xc2\xb9-bjij\xc2\xb2-lhjij-lhjij\xc2\xb2, som man kan oversette med \xc2\xabDen store hvite og opph\xc3\xb8yede stat\xc2\xbb. Li Deming var ikke noen konservativ hersker, og snart begynte tangutene \xc3\xa5 absormere mer og mer den kinesiske kultur som omgav dem. Men de mistet ikke sin identitet, noe som bevitnes av den tangutiske littertatur de etterlot seg og som overlevde Tanggutstaten. _NEWLINE_Li Demings mer konservative s\xc3\xb8nn, Li Yuanhao \xe6\x9d\x8e\xe5\x85\x83\xe6\x98\x8a, fors\xc3\xb8kte \xc3\xa5 styrke tangutenes identitet ved \xc3\xa5 forodne at det ble skapt et tangutisk skriftspr\xc3\xa5k og ved \xc3\xa5 gi lover som st\xc3\xb8ttet opp om tradisjonelle kulturelle skikker. \xc3\x89n av lovene forordnet at folk skulle kle seg tradisjonelt tangutisk, en annen at man skulle klippe h\xc3\xa5ret kort eller rake av seg alt h\xc3\xa5r, i motsetning til hva som var kinesisk sedvande den gang. Han avviste bruken av de kinesiske slektsnavnene Li (som var blitt gitt til tungutene av Tang-dynastiet) og Zhao (gitt dem av Song-dynastiet), og foreskrev det tangutiske etternavn Weiming \xe5\xb5\xac\xe5\x90\x8d. Han bestemte at rikets hovedstad skulle v\xc3\xa6re Xingqing \xe8\x88\x88\xe6\x85\xb6 (n\xc3\xa5 Yinchuan \xe9\x8a\x80\xe5\xb7\x9d)._NEWLINE_Til tider var Tangutriket sv\xc3\xa6rt i skyggen av kinesernes riker i \xc3\xb8st. Kineserne klarte flere ganger \xc3\xa5 f\xc3\xa5 tibetanske stammer til \xc3\xa5 angripe Xixia. I 1038 bad Li Yuanhao keiseren av Kina om \xc3\xa5 anerkjenne ham som Tangutrikets keiser. Selv om Song-keiseren nektet og kun ville kalle ham guvern\xc3\xb8r, tok Li likevel keisertittel. Tangutriket skulle best\xc3\xa5 helt til det ble knust av Djengis Khans mongoler i 1227._NEWLINE_Den gamle tanguthovedstaden Khara-Khoto ble gjenoppdaget av den russiske oppdagelsesreisende og vitenskapsmann Pjotr Kusmitsj Kozlov i 1907.\n_START_SECTION_\nReligion\n_START_PARAGRAPH_\nTangutstatens hovedreligion var buddhismen, og den spilte en sv\xc3\xa6rt viktig rolle i samfunnslivet. Denne formen for buddhisme hadde tydelige trekk fra tibetansk buddhisme, blant annet ble det ansett at tangutenes herskere delvis var \xc3\xa5ndevesener. Noen kilder indikerer at keiserne ble omtalt som bodhisattvaer. Den fullstendige buddhistiske kanon ble oversatt til tangitisk over en femti\xc3\xa5rsperiode og publisert omkring \xc3\xa5r 1090 i rundt 3700 juan. Det tok kineserne betydelig lengre \xc3\xa5 foreta den samme oversettelse, s\xc3\xa5 tangutenes innsats var bemerkesesverdig p\xc3\xa5 dette omr\xc3\xa5de. _NEWLINE_Xixia-buddhismen antas alment \xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt en sammensmeltning av tibetanske og kinesiske tradisjoner. Mest innflytelsesrik turde ha v\xc3\xa6rt den buddistiske skoleretningen og tradisjonen Huayan Chan (Guifeng Zongmi (kinesisk: \xe5\x9c\xad\xe5\xb3\xb0\xe5\xae\x97\xe5\xaf\x86) 780-841, og hans l\xc3\xa6remester Huayan Chengguan). Et annet karakteristisk trekk ved tangutenes buddhisme var dens n\xc3\xa6re slektskap til den form for buddhisme som preget khitanernes rike Liao: En rekke tekster som forskerne lenge trodde var av rent tangutisk opphav, har vist seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re oversettelser fra khitanske tekster.  Graden av tibetansk innflytelse har forskerne enn\xc3\xa5 (2008) ikke fullstendig oversikt over, og det er en viss faglig uenighet knyttet til dette. _NEWLINE_Det er ogs\xc3\xa5 faglig uenighet knyttet til den tangutiske religions relajon til konfucianismen._NEWLINE_Det kan ogs\xc3\xa5 ha v\xc3\xa6rt kristne blant tangutene. I alle fall var det syro-orientalske bispeseter i deres omr\xc3\xa5de, skj\xc3\xb8nt det vel kan v\xc3\xa6re at de kristne som var knyttet til dem, var folk av annen etnisk opprinnelse, for eksempel etterkommere av handelsfolk fra Vest- eller Sentral-Asia. Syro-orientalerne hadde ett erkebispesete i \xc2\xabTangut\xc2\xbb (eller \xc2\xabTanchet\xc2\xbb). Ettersom dette jo er folkeslagsnavn sikter kildene sannsynligvis til tangutenes dav\xc3\xa6rende hovedstad Khara-Khoto (kinesisk: Heicheng, sannsynligvis identisk med Marco Polos E\xc3\xa7ina), og det er sannsynlig at dette erkebisped\xc3\xb8mmet etter noen \xc3\xa5r ble flyttet til Yinchuan. Kildene gir ikke full eller sikker oversikt over hvor syro-orientalerne dessuten hadde suffraganbisped\xc3\xb8mmer, men det nevnes Ganzhou (i dag et distrikt i Zhangye) og Shazhou n\xc3\xa6r Dunhuang (moderne stedsnavn), bispeseter som kan ansees som henholdsvis sikre eller som sv\xc3\xa6rt sannsynlige.'