b"\n_START_ARTICLE_\nDen danske h\xc3\xa6rs historie f\xc3\xb8r 1670\n_START_PARAGRAPH_\nDenne artikkelen omhandler den danske h\xc3\xa6rens historie frem til Frederik IIIs d\xc3\xb8d i 1670.\n_START_SECTION_\nHvervede tropper\n_START_PARAGRAPH_\nFra slutten av 1400-tallet til begynnelsen av 1600-tallet besto h\xc3\xa6ren nesten utelukkende av leietropper, som ble hvervet n\xc3\xa5r det ble krig, og som ble sendt hjem n\xc3\xa5r striden var endt. Statsforfatningen tillot ikke kongen \xc3\xa5 holde h\xc3\xa6rer i fredstid, for Herredagen og Riksr\xc3\xa5det fryktet nemlig for at kongen ville utvide sin makt ved hjelp av leietroppene. Derfor nektet de stadig penger til \xc3\xa5 underholde troppene, s\xc3\xa5 snart det var blitt fred. I Norden ble det s\xc3\xa6rlig brukt tyske, frisiske, engelske og skotske landsknekter. Et regiment var dengang som en eiendom, som gikk i handel mellom mann og mann. Var det ingen regimenter ledige, ga kongen bevilgninger til oberster, fyrster og eventyrere, som ville p\xc3\xa5ta seg \xc3\xa5 opprette regimenter._NEWLINE_N\xc3\xa5r et regiment eller en mindre avdeling skulle opprettes p\xc3\xa5 1600-tallet, traff kongen og Riksr\xc3\xa5det f\xc3\xb8rst deres valg blant de mange ans\xc3\xb8kere som meldte seg. Han, som ble valgt, ble oberst, og med ham opprettet noen i Riksr\xc3\xa5det, som oftest riksmarsken og to av r\xc3\xa5dene, en kontrakt. I denne bestemtes regimentets styrke og sammensetning, tidsfrister for n\xc3\xa5r regimentet skulle leveres, hvervepengene for hele regimentet eller hver mann, samlingsplassen, samt soldens st\xc3\xb8rrelse for hver grad. Det ble som regel overlatt til obersten \xc3\xa5 utnevne offiserer. Obersten sluttet avtaler med kapteinene om opprettelsen av kompanier, og kapteinene forpliktet l\xc3\xb8ytnantene, fenrikene og underoffiserene, som ogs\xc3\xa5 gjorde tjeneste som hververe._NEWLINE_N\xc3\xa5 dro hververne ut for \xc3\xa5 finne folk. Danmark hadde avtaler med alle tyske stater, Polen og Nederlandene, som tillot at deres unders\xc3\xa5tter ble hvervet til dansk-norsk krigstjeneste. En del rekrutter meldte seg frivillig, andre ble overtalt, og enhver som syntes \xc3\xa5 v\xc3\xa6re mer eller mindre godt rustet, ble antatt. I n\xc3\xb8dsfall antok man ogs\xc3\xa5 mindre velskapte folk eller til og med kr\xc3\xb8plinger. Det lyktes imidlertid sjelden hververen \xc3\xa5 skaffe alt mannskapet p\xc3\xa5 \xc3\xa5pent vis. Han tok da tilflukt til vold og bortf\xc3\xb8relser. Det var s\xc3\xa5ledes en broket forsamling som kom til \xc3\xa5 tjenestegj\xc3\xb8re i den danske h\xc3\xa6r: sachsere, estere, polakker, b\xc3\xb8hmere, hollendere, skotter, franskmenn, dansker, svensker og nordmenn._NEWLINE_N\xc3\xa5r hvervefristen var utl\xc3\xb8pt, holdt kongens kommiss\xc3\xa6r en generalm\xc3\xb8nstring over regimentet. Det samlede krigsfolket avla troskapseden, of regimentet ble innlemmet i h\xc3\xa6ren. Som oftest manglet kompaniene en del mannskap, og man tok da tilflukt til unnskyldninger og bedragerier, som \xc3\xa5 fylle rekkene med trossknekter og tjenere. Etter at generalm\xc3\xb8nstringen hadde funnet sted, hadde obersten bare forslagsrett med hensyn til ansettelse og forfremmelse av befalingsmenn. Utnevnelsen skjedde som regel av kongen. I regimentet ble fenriken eller kornetten forfremmet til l\xc3\xb8ytnant, l\xc3\xb8ytnanten til kaptein eller rittmester. De ledige stabsoffisersplassene ble gjerne besatt med utenlandske adelsmenn, s\xc3\xa6rlig tyske. Ved forfremmelser innad i regimentet lyttet kongen oftest til oberstens innstilling. Obersten foreslo den han fant best skikket, eller snarere den som hadde innsmigret seg eller var knyttet til ham ved familieb\xc3\xa5nd eller andre interesser; ikke sjelden ved bestikkelser._NEWLINE_Ingen kunne avskjediges uten kongens befaling eller tillatelse. N\xc3\xa5r noen d\xc3\xb8de eller r\xc3\xb8mte, m\xc3\xa5tte kompanif\xc3\xb8rerne selv erstattet tapet med en \xc3\xa5rlig sum. De m\xc3\xa5tte ogs\xc3\xa5 s\xc3\xb8rge for vedlikeholdelsen av hester, v\xc3\xa5pen og p\xc3\xa5kledning. Troppene skulle l\xc3\xb8nnes hver m\xc3\xa5ned eller hvert kvartal, men det elendige pengevesenet f\xc3\xb8rte til at soldatene alltid hadde et tilgodehavende hos staten; s\xc3\xa6rlig kompanif\xc3\xb8rerne, siden de stadig m\xc3\xa5tte gi soldatene forskudd._NEWLINE_Dersom man ville skille seg av med de hvervede troppene, ble enten hele avdelingen oppl\xc3\xb8st, eller styrken ble forminsket. Man avskjediget da f\xc3\xb8rst dem som ville bosette seg i Danmark. Offiserene fikk enten \xc3\xa6rlig avskjed, det vil si en attest og bevis p\xc3\xa5 tilgodehavendet hos staten, eller avskjed p\xc3\xa5 gr\xc3\xa5tt papir, uten noen av delene. De h\xc3\xb8yere offiserene hadde ofte st\xc3\xb8rre summer til gode. Etter lang tid hendte det at staten avkj\xc3\xb8pte dem for en billig penge, eller de kunne oppn\xc3\xa5 erstatning i kronens jordegods, dersom de hadde innflytelse. Av og til sikret staten seg deres tjeneste for fremtiden ved \xc3\xa5 gi dem en \xc3\xa5rlig sum, s\xc3\xa5kalte ventepenger eller vartpenger.\n_START_SECTION_\nDet nasjonale fotfolket\n_START_PARAGRAPH_\nKong Christian IV opprettet et nasjonalt fotfolk og forsterket det nasjonale rytteriet, men adelens uvilje f\xc3\xb8rte til at disse lenge langtfra kunne m\xc3\xa5le seg med de hvervede troppene. 17. november 1614 befalte kongen med r\xc3\xa5dets samtykke at det skulle utlegges 4000 g\xc3\xa5rder til soldaterhold. Besitteren av en slik g\xc3\xa5rd skulle v\xc3\xa6re fri for skatter, mot at han skulle v\xc3\xa6re rede til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 i krigstjeneste eller l\xc3\xb8nne noen til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 for ham. Staten skulle gi ham v\xc3\xa5pen, men han skulle selv st\xc3\xa5 for vedlikeholdet av disse._NEWLINE_Alt 1615 kunne hele det nasjonale fotfolket m\xc3\xb8nstres, og 17. juni samme \xc3\xa5r ble det utferdiget et krigsartikkelbrev for det. Samtidig ble det delt inn i 18 kompanier; 8 i Jylland, ett i Fyn, ett i Sj\xc3\xa6lland og 8 \xc3\xb8st for \xc3\x98resund. Landets lensinndeling ble lagt til grunn for inndelingen i kompanier, som dermed ble av forskjellig st\xc3\xb8rrelse. 20. desember 1615 ble kompaniene samlet i to regimenter: det jyske og det sk\xc3\xa5nske. Kapteins- og l\xc3\xb8ytnantspostene ble besatt med offiserer fra de nedlagte kompaniene fra Kalmarkrigen, mens fenriker og underoffiserer ble valgt blant de velst\xc3\xa5ende b\xc3\xb8ndene. Kompaniet ble delt i korporalskaper p\xc3\xa5 50 mann, etter herredsinndelingen. Om s\xc3\xb8ndagene ble korporalskapene eksersert etter gudstjenesten. Muskettene og spydene ble oppbevart i v\xc3\xa5penhusene ved kirken, og ble bare utlevert til \xc3\xb8velsene._NEWLINE_Den nye ordningen ble til \xc3\xa5 begynne med m\xc3\xb8tt med bifall, men etter noen \xc3\xa5r begynte b\xc3\xb8ndene \xc3\xa5 klage over at trykket var for hardt. 1620 foreslo derfor kongen at b\xc3\xb8ndene i stedet for \xc3\xa5 tjenestegj\xc3\xb8re skulle svare en avgift, slik at han kunne holde 4000 mann hvervede tropper. Dette forslaget ble forkastet av adelen i alle provinser, men den gikk med p\xc3\xa5 at landvernet ble forbedret. Alle bondeg\xc3\xa5rder i landet ble talt; ni g\xc3\xa5rder dannet et \xc2\xabl\xc3\xa6g\xc2\xbb og stilte \xc3\xa9n soldat, som tjente i tre \xc3\xa5r, f\xc3\xb8r han var fri for all krigstjeneste. Hans milit\xc3\xa6re plikter besto bare av v\xc3\xa5pen\xc3\xb8velser om s\xc3\xb8ndagen. I krigstid skulle han l\xc3\xb8nnes av staten._NEWLINE_Loven ble innf\xc3\xb8rt den 14. april 1620 i de sk\xc3\xa5nske og 12. april 1621 i de \xc3\xb8vrige provinsene. Regimentsinndelingen forble den samme, men man \xc3\xb8ket kompanienes antall. Begge regimentene var p\xc3\xa5 krigsfot, da Wallenstein gjorde innfall i Danmark i 1627. Etter freden i L\xc3\xbcbeck ble mannskapene sendt hjem, og lensmennene mente at hele ordningen var opphevet, men 11. mai 1630 fikk de befaling om igjen \xc3\xa5 utskrive soldatene og innkalle dem til \xc3\xb8velse etter lovene fra 1620 og 1621._NEWLINE_I de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rene ble det opprettet flere kompanier \xc3\xb8st for \xc3\x98resund, og 1633 var det blitt tre nasjonale fotregimenter: det jyske, det sj\xc3\xa6llandske og det sk\xc3\xa5nske. I 1646 ble fotfolket betydelig \xc3\xb8ket, og st\xc3\xb8rrelsen p\xc3\xa5 et l\xc3\xa6g ble forandret fra ni til fem g\xc3\xa5rder. I begynnelsen av 1651 besto det sj\xc3\xa6llandske nasjonale fotregiment av \xc3\xa5tte, det jyske av syv og det sk\xc3\xa5nske av fem kompanier._NEWLINE_Etter en hard strid, s\xc3\xa6rlig mot den fynske adelen, fikk Frederik III i 1652 adelen til \xc3\xa5 bevilge soldater av sine egne g\xc3\xa5rder, de s\xc3\xa5kalte adelsfaner eller adelige soldater, som ble inndelt i egne kompanier.  Adelen skulle stille en soldat av 200 t\xc3\xb8nner hartkorn; denne soldaten skulle m\xc3\xb8te fire m\xc3\xa5neder hvert \xc3\xa5r, i tre \xc3\xa5r, til befestningsarbeide ved K\xc3\xb8benhavn eller Fredericia._NEWLINE_Til tross for denne for\xc3\xb8kelsen var det nasjonale fotfolket fremdeles uten b\xc3\xa5de anseelse og kraft. Kongen fors\xc3\xb8kte forgjeves \xc3\xa5 styrke det, for han ble motarbeidet av jorddrottene, lensmennene og offiserene som var avhengige av lensmennene. Kapteinene og l\xc3\xb8ytnantene var for det meste hvervede utlendinger, som ikke brydde seg om Danmarks vel, og oberstene var adelige godsbesittere, som s\xc3\xa5 ned p\xc3\xa5 b\xc3\xb8ndene og ikke \xc3\xb8nsket \xc3\xa5 l\xc3\xa6re dem v\xc3\xa5penbruk. Utgiftene ved utrustningen av soldaten skulle hvile p\xc3\xa5 l\xc3\xa6get, men siden adelen eide en stor del av alle jordeiendommer, falt byrden p\xc3\xa5 adelsstanden. I fredstid kunne soldaten bli innkalt n\xc3\xa5r herremannen hadde bruk for ham, og i krigstid kunne han falle eller bli lemlestet, uten at herremannen fikk noen erstatning. Det var derfor ikke merkelig at h\xc3\xa6rordningen vakte sterk motstand og ble motarbeidet. Bare p\xc3\xa5 Bornholm lyktes det Christian IV \xc3\xa5 danne et virkelig landvern, ved at han gjorde alle b\xc3\xb8nder til selveiere, mot at de p\xc3\xa5tok seg alminnelig verneplikt.\n_START_SECTION_\nDet nasjonale rytteriet\n_START_PARAGRAPH_\nRytteriet besto av rosstjenesten, en levning av adelens personlige tjeneste til hest, som etterhvert var g\xc3\xa5tt over fra personen til eiendommen. Godseieren skulle stille en fullt rustet rytter av 312 t\xc3\xb8nner hartkorn, men etterhvert var denne ordningen svunnet inn. Christian IV bragte den til live. 1632 ble den jyske rosstjenesten delt inn i seks, den fynske i fire, den s\xc3\xa6landske i seks og den sk\xc3\xa5nske i seks kompanier, hvert p\xc3\xa5 100 mann. 1651 satte Riksr\xc3\xa5det mot kongens vilje igjennom at den ble redusert til det halve. Det jyske rytteriet ble delt i tre kompanier under rittmesterne Christopher Hvas, Niels Lykke og Mogens Arenfelt; det fynske i to under Sten Bille og J\xc3\xb8rgen Kaas; det sj\xc3\xa6llandske i to under Iver Flemming og Bj\xc3\xb8rn Ulfelt, og det sk\xc3\xa5nske i to under Henrik Lindenow og Jacob Grubbe._NEWLINE_For \xc3\xa5 erstatte denne forminskelsen besluttet Frederik III i slutten av 1651 \xc3\xa5 danne et nytt nasjonalt rytteri. Kongen og Riksr\xc3\xa5det forhandlet med adelen i provinsene om at hvert sogn skulle holde en rytterhest, mens 30 til 40 b\xc3\xb8nder skulle legges sammen til et l\xc3\xa6g og underholde en sognerytter. Alle uten den fynske adelen gikk inn p\xc3\xa5 forslaget, og 1. mai 1652 gikk befalingen ut til lensmennene. Da ingen sogneryttere meldte seg frivillig, gikk det 22. april 1653 ut ny befaling om at lensmennene skulle velge den best skikkede i hvert sogn. Denne skulle til gjengjeld v\xc3\xa6re fri for skatt. Sognerytteriet skulle samles og \xc3\xb8ve i fem dager tre ganger i \xc3\xa5ret. Lensmennene skulle ogs\xc3\xa5 forhandle med prestene, herredsfogdene, ridefogdene og skriverne, for \xc3\xa5 h\xc3\xb8re om de var villige til \xc3\xa5 holde en rustet rytter, mot at deres folk ble fritatt for annen utskrivning. Da dette forslaget ikke vant bifall, ble lensmennene 1655 p\xc3\xa5lagt \xc3\xa5 velge de beste mennene i det nasjonale fotfolket og gj\xc3\xb8re dem til ryttere p\xc3\xa5 preste- og fogedhestene. Sogne-, preste- og fogedhestene ble inndelt i kompanier og fikk befalingsmenn. Opprinnelig skulle de bare benyttes som landvern innenfor provinsens grenser, men dette ble forandret ved krigens utbrudd 1657.\n_START_SECTION_\nArtilleriet\n_START_PARAGRAPH_\nFestningsartilleriet besto av uensartede sm\xc3\xa5 avdelinger uten forbindelse eller sammenheng. Det ble kalt festningsbetjenter, og ble l\xc3\xb8nnet av de lokale lensmennene. Et unntak dannet K\xc3\xb8benhavns T\xc3\xb8jhus, hvor det var ansatt en artilleriavdeling p\xc3\xa5 flere hundre mann. Feltartilleriet var enn\xc3\xa5 ikke ordnet i begynnelsen av 1600-tallet. Materiellet ble oppbevart i K\xc3\xb8benhavns T\xc3\xb8jhus, og besto av halve kartover (18-pundige), feltslanger (8-pundige), halve feltslanger eller karrestykker (4-pundige) og regimentsstykker (3-pundige kanoner).\n_START_SECTION_\nFotfolket\n_START_PARAGRAPH_\nI begynnelsen av \xc3\xa5rhundret bar fotfolket fremdeles jernplater, men disse ble lagt bort i Kalmarkrigen. Jernhatten ble erstattet av filthatten, som holdt seg i to \xc3\xa5rhundrer. Den korte, brokete tr\xc3\xb8yen ble ombyttet med den langskj\xc3\xb8tede kjolen med en rad knapper, liberikjolen. Hver avdeling hadde sitt s\xc3\xa6rpreg i kjolens farger. Knebuksene, ullstr\xc3\xb8mpene og ankelskoene ble beholdt, men etterhvert ble knebuksene trangere._NEWLINE_Fotfolket ble delt i pikenerer og skytter. Pikenerenes v\xc3\xa5pen var en \xc3\xa5tte alen lang lanse og en k\xc3\xa5rde, mens skytten hadde lunteb\xc3\xb8rse og k\xc3\xa5rde. Alle befalingsmenn hadde fire alen lange hellebarder og k\xc3\xa5rde. Regimentet var delt i 10 kompanier p\xc3\xa5 300 mann. I 1625 var den normale styrken for et fotregiment 3000 mann, hvorav halvparten var bev\xc3\xa6pnet med piker, halvdelen med lunteb\xc3\xb8rser. I 1645 var fotregimentet delt i 8 kompanier, hver p\xc3\xa5 150 mann. N\xc3\xa5 hadde to tredjedeler musketter, og en tredjedel piker.\n_START_SECTION_\nRytteriet\n_START_PARAGRAPH_\nRytteriet var inntil 1650 inndelt i kyrasserer, skytter og dragoner. Kyrasseren hadde jernhatt, arm- og benskinner, bryst- og ryggharnisk, og var bev\xc3\xa6pnet med lanse, k\xc3\xa5rde og to lange pistoler. Skytten hadde jernhatt eller filthatt, lunteb\xc3\xb8rse og k\xc3\xa5rde. Av dragonene var halvparten bev\xc3\xa6pnet med lanse, halvparten med lunteb\xc3\xb8rse. Disse ble ikke betraktet som rytteri, men som fotfolk til hest. Rytterregimentet var delt i 6 kompanier p\xc3\xa5 100 mann, og dragonkompaniene var dobbelt s\xc3\xa5 sterke som rytterkompaniene. Fra 1650 ble rytteriet inndelt i bare ryttere og dragoner. Harnisket ble lagt vekk, og 1670 ble l\xc3\xa6rkollerten, som man hadde hatt under harnisket, avl\xc3\xb8st av en langskj\xc3\xb8tet kjole.\n_START_SECTION_\nUniformer og faner\n_START_PARAGRAPH_\nI den dansk-norske h\xc3\xa6ren anvendte man hyppigst fargene r\xc3\xb8dt og gr\xc3\xa5tt. Hvert kompani hadde sin egen fane eller standard, og dessuten et r\xc3\xb8dt hovedbanner, hvor det dansk-norske v\xc3\xa5pen var innvevet. Spillemennene var kledd i brokete farger.\n_START_SECTION_\n1657\xe2\x80\x9370\n_START_PARAGRAPH_\nFrederik III's fors\xc3\xb8k p\xc3\xa5 \xc3\xa5 styrke det nasjonale landvernet med adelens soldater og sognerytteriet, hadde kun liten fremgang. Adelen ga ham liten innflytelse i fredstid, men han hadde landvernet i sin myndighet, og i krigstid var han \xc3\xb8versbefalende til lands og til vanns. I fredstid r\xc3\xa5det imidlertid adelen for krig og fred og bestemte alle p\xc3\xa5legg; den kunne styrke eller redusere landvernet etter eget forgodtbefinnende. Kongen kunne ikke p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd gj\xc3\xb8re det minste arbeid p\xc3\xa5 festningsverkene eller skipsverftene. Nest kongen var riksadmiralen og riksmarsken \xc3\xb8verstbefalende over fl\xc3\xa5ten og h\xc3\xa6ren. Disse ble valgt av Riksr\xc3\xa5det, som innstilte tre menn, hvorav kongen skulle velge \xc3\xa9n. Alle befalinger gikk gjennom riksmarsken og admiralen, som kunne hindre utf\xc3\xb8relsen av en kongelig befaling, dersom de fant at den stred mot h\xc3\xa5ndfestningen.\n_START_SECTION_\n1662-70\n_START_PARAGRAPH_\nDen hollandske obersten Henrik Rysse Rysensteen ble innkalt fra Hannover som \xc3\xb8verstbefalende for festningsverkene. Han anla Frederiksort og Citadellet ved K\xc3\xb8benhavn i stedet for Christian IVs skanser, og utvidet verkene omkring K\xc3\xb8benhavn, Kronborg, Rendsborg og Fredericia. Til utf\xc3\xb8relsen av arbeidene ble det brukt fotfolk fra garnisonene. I fredstid fantes det bare artillerister p\xc3\xa5 festningene. Materiellet var i en ynkelig forfatning, da h\xc3\xa6rens l\xc3\xb8pende utgifter og festningsutvidelsene krevde s\xc3\xa5 store summer, at det ble nedprioritert. _NEWLINE_Det nasjonale rytteriet ble gjenopprettet. Det besto av rosstjenesten, som ble oppbrutt og inndelt i seks kompanier da krigen truet i 1666. Ved forordninger av 9. juni og 1. juli samme \xc3\xa5r ble det befalt at enhver adelig, som hadde fritt jordegods av kronens eller geistlig gods, skulle holde en rytter med hest og utstyr av 300 t\xc3\xb8nner hartkorn. Det ble opprettet ett kompani i Sj\xc3\xa6lland, ett i Fyn og Sm\xc3\xa5\xc3\xb8erne, fire i N\xc3\xb8rrejylland. I tillegg til rosstjenesten ble det 6. mars 1666 dannet enn\xc3\xa5 et slags nasjonalt rytteri. Hver prest fikk befaling om \xc3\xa5 holde en rytter og forsyne ham med alt unntatt v\xc3\xa5pen. Da dette imidlertid ble for tungt for prestestanden, ble det tillat \xc3\xa5 betale 30 rdl. i stedet._NEWLINE_Det nasjonale fotfolkets regimentsinndeling ble fjernet for \xc3\xa5 spare l\xc3\xb8nninger til stabspersonene, og de ble delt i 20 kompanier. Imidlertid varte det ikke lenge f\xc3\xb8r de igjen ble samlet i fire regimenter eller \xc3\xa5tte eskadroner, hvert p\xc3\xa5 fire kompanier. Av disse sto \xc3\xa5tte i Sj\xc3\xa6lland, fire i Lolland, Falster og M\xc3\xb8n, fire i Fyn og 16 i N\xc3\xb8rrejylland. Ettersom mannskapene ikke ble innkalt p\xc3\xa5 flere \xc3\xa5r, besto det nasjonale fotfolk bare av l\xc3\xb8nnede befalingsmenn. Det ble derfor n\xc3\xb8dvendig \xc3\xa5 foreta en alminnelig utskrivning for \xc3\xa5 vekke det til live. Utskrivningen ble gjennomf\xc3\xb8rt fordi man ikke klarte \xc3\xa5 anlegge de nye festningene med hvervede tropper alene. I 1663 fikk Krigskollegiet ordre om \xc3\xa5 sende ut offiserer for \xc3\xa5 foreta en utskrivning slik at g\xc3\xa5rdene sammen skulle stille \xc3\xa9n soldat for 60 t\xc3\xb8nner hartkorn. Adelen viste imidlertid gjenopprettelsen av det nasjonale fotfolket stor uvilje, og la hindringer i veien, slik at utskrivningen m\xc3\xa5tte utsettes. Det ble n\xc3\xb8dvendig \xc3\xa5 sende ut en ny forordning 4. juli 1664. Denne forordningen kan betraktes som grunnloven for utskrivningen av det nasjonale fotfolket, og ble bare ubetydelig endret under de etterf\xc3\xb8lgende regjeringene ut i 1700-tallet._NEWLINE_I den kongelige del av hertugd\xc3\xb8mmene ble det opprettet et lignende landvern. Allerede i slutten av 1663 fikk generalkvartermester Wittemack befaling om \xc3\xa5 unders\xc3\xb8ke hvor mye mannskap som kunne skaffes, og verve krigserfarne befalingsmenn. I januar 1664 utgikk det befaling om at mannskapet skulle utskrives straks. Ogs\xc3\xa5 her var festningsarbeidene grunnen til at de ble utkalt.\n_START_SECTION_\nTyrkerkrigen\n_START_PARAGRAPH_\nI 1664 skulle Frederik III som hertug av Holsten stille en kontingent til den tyske riksh\xc3\xa6r mot tyrkerne. Det ble da tatt ut to mann av hvert kompani i de hvervede regimentene, som straks hvervet nytt mannskap, slik at styrken ikke ble forminsket. Kontingenten for hertugene av Holsten (kongen av Danmark og hertugen av Holsten-Gottorp) besto av et rytterkompani, to fotkompanier og en firpundig kanon. Fotfolket ble f\xc3\xb8rt av oberst P\xc3\xa4tz, rytteriet av rittmester Vind. Det kom hjem 1665 og ble da oppl\xc3\xb8st.\n_START_SECTION_\nKrigen med England\n_START_PARAGRAPH_\nI 1666 kom Danmark, som var alliert med Nederlandene og Frankrike, i krig med England. Selve krigshandlingene var ubetydelige, men krigen hadde den fordel, at h\xc3\xa6ren kunne settes i bedre stand gjennom de 1 mill. riksdaler Nederlandene betalte som pengehjelp \xc3\xa5rlig. I Danmark var man derfor misforn\xc3\xb8yde da det ble sluttet fred i Breda 21. juli 1667, for med den opph\xc3\xb8rte den nederlandske pengeforsyningen, som ikke var fullstendig betalt. Nye forviklinger f\xc3\xb8rte dessuten til at h\xc3\xa6ren ble st\xc3\xa5ende p\xc3\xa5 krigsfot i lengre tid._NEWLINE_En m\xc3\xa5ned f\xc3\xb8r freden i Breda var nemlig Anton G\xc3\xbcnther, greve av Oldenborg og Delmenhorst, d\xc3\xb8d, og hans land ble tilkjent Danmark og Gottorp. Det ble da lagt dansk og gottorps besetning i de oldenborgske festningene. Imidlertid anla hertugen av Pl\xc3\xb6n sak og vant frem ved kammerretten i Speyer, men kongen hadde da alt kj\xc3\xb8pt arveretten av ham. Det var en besetning p\xc3\xa5 926 mann danske i Oldenburg, men for \xc3\xa5 minske utgiftene, ble styrken innskrenket til 550 mann i 1669. Samtidig ble hele den danske landh\xc3\xa6ren innskrenket. I rytteriet ble kompanienes styrke forminsket fra 125 til 100 mann, og rosstjenesten ble opphevet inntil videre. I fotfolket ble kompanienes styrke forminsket med fem mann. Bare artilleriet ble styrket."