b'\n_START_ARTICLE_\nSeihval\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nSeihvalen har en gr\xc3\xa5farget lang og slank, n\xc3\xa6rmest torpedolignende kropp med distinkte lysere gr\xc3\xa5 flekker. Buksiden er lys gr\xc3\xa5. Den er sv\xc3\xa6rt lik brydehval og (delvis ogs\xc3\xa5) finnhval, og kan v\xc3\xa6re vanskelig \xc3\xa5 skille fra disse. Seihvalen l\xc3\xb8fter imidlertid aldri halefinnen ut av vannet n\xc3\xa5r den dykker. N\xc3\xa5r hvalen ruller for \xc3\xa5 dykke viser den ofte b\xc3\xa5de bl\xc3\xa5sehullet og ryggfinen over vannskorpen samtidig, fordi den ikke ruller like bratt og derfor ikke trenger \xc3\xa5 heve kroppen s\xc3\xa6rlig h\xc3\xb8yt ut av vannet._NEWLINE_Seihvalen kan bli opp mot 18 meter (noen hevder opp mot 20 meter) lang og veie n\xc3\xa6rmere 30 metriske tonn. Seihval p\xc3\xa5 den s\xc3\xb8rlige halvkule (Balaenoptera borealis schlegellii) blir generelt noe st\xc3\xb8rre en de p\xc3\xa5 den nordlige halvkule (Balaenoptera borealis borealis). Vanligvis m\xc3\xa5ler denne hvalen omkring 12-15 meter. Den st\xc3\xb8rste seihvalen som er fanget i Nord-Atlanteren ble tatt utenfor Island. Den ble m\xc3\xa5lt til i overkant av 16 meter. Hunnene blir ganske mye st\xc3\xb8rre en hannene. Seihvalen har 636-760 gr\xc3\xa5sorte barder som henger ned i to rader fra overkjeven. Bardene kan m\xc3\xa5le opp mot 78 cm i lengde og er fine (tette og tynne). Den sigdformede ryggfinnen sitter omtrent to tredjedeler ned p\xc3\xa5 ryggen og m\xc3\xa5ler 25-60 cm i h\xc3\xb8yde. P\xc3\xa5 undersiden av hodet og p\xc3\xa5 halsen har den 38-56 strupefurer, som ikke strekker seg like langt nedover brystet som p\xc3\xa5 andre finnhvaler.\n_START_SECTION_\nUtbredelse og habitat\n_START_PARAGRAPH_\nSeihvalen er utbredt p\xc3\xa5 alle verdenshavene og holder gjerne til p\xc3\xa5 \xc3\xa5pent hav. Den g\xc3\xa5r ikke n\xc3\xa6r drivisen og iskanten i polomr\xc3\xa5dene, men ser heller ut til \xc3\xa5 trives i noe varmere farvann. Totalbestanden av seihval er trolig omkring 55 000-60 000 dyr, hvorav minst halvparten (trolig mer) befinner seg p\xc3\xa5 den s\xc3\xb8rlige halvkule. Omkring 14 000 befinner seg i Stillehavet, mens resten finnes i Atlanterhavet\n_START_SECTION_\nAtferd\n_START_PARAGRAPH_\nSeihval ferdes ofte i sm\xc3\xa5 grupper p\xc3\xa5 3-5 dyr. De er hurtigsv\xc3\xb8mmende, men spiser gjerne n\xc3\xa6r overflaten mens de sv\xc3\xb8mmer relativt sakte med \xc3\xa5pen munn (skimming) slik retthvalene gj\xc3\xb8r, men de angriper ogs\xc3\xa5 stimer av byttedyr i h\xc3\xb8y fart fra undersiden. Det er ogs\xc3\xa5 kjent at seihvalen kan dykke til 300 meter eller mer, men slike dykk er trolig ikke typiske. Seihvalen regnes som den hurtigste av alle finnhvalene og kan trolig n\xc3\xa5 en toppfart p\xc3\xa5 50 km/t eller mer. Det gj\xc3\xb8r den ogs\xc3\xa5 til en av de hurtigste av alle hvaler. F\xc3\xb8den best\xc3\xa5r av zooplankton som krill og hoppekreps, men ogs\xc3\xa5 fisk og blekksprut opp mot 30 cm i st\xc3\xb8rrelse st\xc3\xa5r p\xc3\xa5 menyen. Den kan spise opp mot 900 kg i d\xc3\xb8gnet.\n_START_SECTION_\nObservasjoner\n_START_PARAGRAPH_\nI Nord-Norge ble det i perioden 1868 til _NEWLINE_1904 tatt omkring 5000 seihval. P\xc3\xa5 1900-tallet har en veldig f\xc3\xa5 observasjoner av seihval i _NEWLINE_Nord-Norge, og perioden 1948-1971 ble kun 3 dyr tatt i fangst. P\xc3\xa5 Vestlandet var seihvalen _NEWLINE_relativt vanlig frem til noen \xc3\xa5r etter andre verdenskrig, etter 1960 har en derimot ytterst f\xc3\xa5 _NEWLINE_observasjoner.'