b'\n_START_ARTICLE_\nFormeringsreaktor\n_START_PARAGRAPH_\nFormeringsreaktor, breeder-reaktor eller avlsreaktor er en atomreaktor som er i stand til \xc3\xa5 produsere mer fissilt materiale enn den bruker. Reaktoren kan gj\xc3\xb8re dette fordi det blir produsert et overskudd av n\xc3\xb8ytroner i fisjonsprosessen som det fertilt stoffet eksempelvis uran-238 eller thorium-232 tar til seg gjennom n\xc3\xb8ytronabsorpsjon og etterf\xc3\xb8lgende transmutasjon. Uran-238 konverter til plutonium-239 og Thorium-232 til Uran-233. Formeringsreaktor kan dermed hente ut ca 100 ganger mer energi fra uranet enn konvensjonelle\xc2\xa0lettvannsreaktorer.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nOppdagelsen av kjernefysisk fisjon sent i 1930-\xc3\xa5rene gav h\xc3\xa5p om at energien fra atomkjernen kunne erstatte den begrensete tilgangen til fossilt drivstoff med en ren og relativt billig energi. Selv om tilgangen til uran og thorium var stor kunne de ikke brukes direkte i fisjonsprossesen. Tidlige tester viste at det bare var enkelte isotoper av uran og plutonium som kunne brukes._NEWLINE_Tidlig i 1940-\xc3\xa5rene var det kjent at isotopene uran-233, uran-235 og plutonium-239 ville fisjonere n\xc3\xa5r det ble bombardert med n\xc3\xb8ytroner med en energi p\xc3\xa5 <1 eV og med energier p\xc3\xa5 rundt 1 MeV, disse isotopene ble kalt fissile isotoper. Det ble ogs\xc3\xa5 oppdaget at uran-238 og thorium-232 fisjonerte n\xc3\xa5r energiniv\xc3\xa5et p\xc3\xa5 n\xc3\xb8ytronene var 1 MeV eller mer, men disse kunne ikke opprettholde en kjedereaksjon slik som de fissile isotopene kunne. I uran var det bare 0,7\xc2\xa0% av det fissile isotopen uran-235, den resterende massen, ca 99\xc2\xa0% var stort sett uran-238. Det ble ogs\xc3\xa5 kjent at uran-238 og thorium-232 kunne ta til seg et n\xc3\xb8ytron n\xc3\xa5r energien er lavere enn 1 MeV og danne isotopene plutonium-239 og uran-233 som er fissile isotoper, uran-238 og thorium-232 ble derfor kalt fertilt stoff._NEWLINE_Det ble ogs\xc3\xa5 kjent at plutonium-239 sendte ut flere n\xc3\xb8ytroner enn det som ble absorbert i det raske spekteret av n\xc3\xb8ytronstr\xc3\xa5ling enn det som var tilfelle med termiske n\xc3\xb8ytroner. Det h\xc3\xb8ye nummeret av n\xc3\xb8ytronstr\xc3\xa5ling fra plutonium-239 betydde at det var flere n\xc3\xb8ytroner tilgjengelig til \xc3\xa5 omdanne uran-238 til plutonium-239, dermed utviklet ideen om at en hurtig formeringsreaktor kunne bli brukt til \xc3\xa5 omdanne mer plutonium-239 enn det som ble konsumert.'