b'\n_START_ARTICLE_\nEmpati\n_START_PARAGRAPH_\nEmpati (fra gammelgresk, empatheia) er evnen til \xc3\xa5 sette seg inn i andres f\xc3\xb8lelsesliv._NEWLINE_\xc3\x85 ha empati med noen inneb\xc3\xa6rer \xc3\xa5 kunne bruke egne erfaringer (intellektuelt forst\xc3\xa5) og andres uttrykk for f\xc3\xb8lelser (emosjonelt oppleve) til \xc3\xa5 oppfatte hvordan en annen har det, men p\xc3\xa5 den andres premisser slik at man ikke tolker den andres f\xc3\xb8lelsesliv som om det var ens eget. I en empatisk situasjon forst\xc3\xa5r den som har empati for en annen hvordan denne opplever en situasjon eller tilstand. Empati kan v\xc3\xa6re grunnlaget for prososial atferd (intensjon om \xc3\xa5 v\xc3\xa6re til hjelp for andre), men trenger i seg selv n\xc3\xb8dvendigvis ikke \xc3\xa5 utl\xc3\xb8se prososial atferd. For \xc3\xa5 opp\xc3\xb8ve en empatisk ferdighet trenger man \xc3\xa5 h\xc3\xb8ste erfaringer fra eget liv, men det er ogs\xc3\xa5 utviklet egne oppl\xc3\xa6ringsprogrammer i sosial kompetanse, der empati inng\xc3\xa5r._NEWLINE_Det er viktig \xc3\xa5 skille mellom empati, \xc3\xa5 kunne forst\xc3\xa5 andres f\xc3\xb8lelsesliv, og sympati, \xc3\xa5 ha en positiv innstilling eller holdning overfor en annen. Man kan ha en positiv innstilling til noen uten \xc3\xa5 kunne sette seg inn i dennes f\xc3\xb8lelsesliv, og \xc3\xa5 motsatt kunne sette seg inn i andres f\xc3\xb8lelsesliv uten \xc3\xa5 ha en positiv innstilling til den andre.\n_START_SECTION_\nEtymologi\n_START_PARAGRAPH_\nEmpati kommer opprinnelig fra det gammelgreske ordet empatheia, som kan deles opp i \xc2\xaben\xc2\xbb som betyr inn og \xc2\xabpathos\xc2\xbb som betyr f\xc3\xb8lelse, dermed blir empati \xc3\xa5 forst\xc3\xa5 som en m\xc3\xa5te \xc3\xa5 trenge inn i en annens f\xc3\xb8lelsesliv p\xc3\xa5. I dagens greske dagligtale brukes ikke empatheia lenger, men det er naturlig \xc3\xa5 anta at den opprinnelig karakteriserte en menneskelig tilstand eller v\xc3\xa6rem\xc3\xa5te hvor man var oppslukt av f\xc3\xb8lelser, i motsetning til apati (apatheia). Den tyske psykologen Theodore Lipps knyttet i 1910 termen "empatheia" til den tyske termen "einf\xc3\xbchlung" slik den ble benyttet innenfor fagfeltet estetisk psykologi. Dermed ble termen knyttet til en m\xc3\xa5te \xc3\xa5 forholde seg til eksterne objekter p\xc3\xa5. \xc3\x85 forholde seg til et objekt, vanligvis et kunstverk, med empatheia/einf\xc3\xbchlung, betydde, for Lipps, \xc3\xa5 v\xc3\xa6re f\xc3\xb8lelsesmessig oppslukt i objektet i en slik grad at man opplevde at det uttrykte ens egen personlighet , i motsetning til \xc3\xa5 forholde seg til det p\xc3\xa5 en analyserende eller distansert m\xc3\xa5te. Lipps forst\xc3\xa5else i en mellommenneskelig situasjon ville v\xc3\xa6re analog med at man projiserer sin egen opplevelse av situasjonen p\xc3\xa5 den andre og dermed lever i den illusjon av at den andre opplever ting p\xc3\xa5 n\xc3\xb8yaktig samme m\xc3\xa5te som en selv.\n_START_SECTION_\nEmpati i fenomenologi\n_START_PARAGRAPH_\nI fenomenologi er empati den umiddelbare erfaringen av den Andres subjektivitet. Det er denne erfaringen som er grunnlaget for erfaringen av den Andre og derigjennom erfaringen av intersubjektivitet. P\xc3\xa5 et vis kan man si at empati lar en modifisere sin egen subjektivitet p\xc3\xa5 en slik m\xc3\xa5te at man kan oppleve seg-selv-der-borte. I denne sammenhengen er erfaringen av ens egen kropp som subjektivitet viktig, da denne erfaringen er konstitutiv for det at en annen kropp lik ens egen oppfattes som en annen subjektivitet.'