b'\n_START_ARTICLE_\nLudwik Hirszfeld\n_START_SECTION_\nBakgrunn\n_START_PARAGRAPH_\nHirszfeld var nev\xc3\xb8 til den polske matematiker Aleksander Rajchman og bakteriologen Ludwik Rajchman._NEWLINE_Etter gymnasstudier i \xc5\x81\xc3\xb3d\xc5\xba, dro Hirszfeld, som var j\xc3\xb8de men etterhvert bestemte seg for \xc3\xa5 konvertere til katolisismen, til Tyskland for \xc3\xa5 studere medisin der. I 1902 begynte han ved Universitetet i W\xc3\xbcrzburg og fortsatte fra 1904 i Berlin, der han i tillegg til medisinen ogs\xc3\xa5 fulgte forelesninger i filosofi. _NEWLINE_Hans doktoravhandling, \xc3\x9cber Blutagglutination, i 1907, tok utgangspunkt i temaet agglutinering. Hans habilitasjon (i en alder av 30 \xc3\xa5r) ber\xc3\xb8rte omr\xc3\xa5dene blodkoagulasjon og immunologiske prosesser.\n_START_SECTION_\nForskningskarriere\n_START_PARAGRAPH_\nUnder f\xc3\xb8rste verdenskrig arbeidet han for \xc3\xa5 bekjempe en enorm flekktyfusepidemi i Serbia. Etter at Polen p\xc3\xa5 ny ble selvstendig i 1918, var han med p\xc3\xa5 \xc3\xa5 grunnlegge Det statlige hygieneinstitutt i Warszawa. I 1926 habiliterte han seg for andre gang som bakteriolog og immunolog. _NEWLINE_Under andre verdenskrig ble han sammen med andre j\xc3\xb8der tvunget til \xc3\xa5 bosette seg i gettoen i Warszawa av de tyske nazistene. Der holdte han foredrag og drev med forskning. Takket v\xc3\xa6re en vaksine fra professor Rudolf Weigl som han fikk smuglet over til gettoen fikk han helbredet flekktyfussyke. I 1942 klarte han \xc3\xa5 r\xc3\xb8mme fra gettoen og skjulte seg i huset til Marian Kenigs kone, Laura Kenigowa. _NEWLINE_I 1945 reiste Hirszfeld til Wroc\xc5\x82aw og ble den f\xc3\xb8rste dekanus ved det medisinske fakultet ved universitetet der. I 1954 grunnla han i samme by Det polske vitenskapsakademis (PANs) Institutt for immunologi og fors\xc3\xb8ksterapi._NEWLINE_Han er mest kjent for sitt arbeid med blodgruppene, som han gjennomf\xc3\xb8rte sammen med Emil Freiherr von Dungern i \xc3\xa5rene 1907\xe2\x80\x931911. De formulerte da lovene for blodgruppenes arv og innf\xc3\xb8rte i 1910 betegnelsene 0, A, B og AB for de forskjellige blodgrupper, som i 1928 ble internasjonal nomenklatur. Senere betegnet Hirszfeld i Polen p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd de s\xc3\xa5kalte blodundergruppene (A1 og A2 innen blodgruppen A). Uavhengig av Edmund Biernacki beskrev han blant annet de r\xc3\xb8de blodcellers sedimenteringsprosess. Han innf\xc3\xb8rte i Polen ogs\xc3\xa5 Rh-faktoren, og ble opphavsmannen til seroantropologiske unders\xc3\xb8kelser.'