b'\n_START_ARTICLE_\nBeryllium\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nBerylliumoksid ble oppdaget i 1798 av den franske kjemikeren Louis-Nicholas Vauquelin i mineralet beryll. Uavhengig av hverandre isolerte den tyske kjemikeren Friedrich W\xc3\xb6hler og den franske kjemikeren Antoine Bussy beryllium i ren metallisk form ved reduksjon av berylliumklorid med kalium i 1828. P\xc3\xa5 grunn av berylliumsaltets s\xc3\xb8te smak, ble beryllium inntil 1957 kalt glucinium (med kjemisk symbol Gl) i Frankrike._NEWLINE_Navnet kommer fra gresk \xce\xb2\xce\xb7\xcf\x81\xcf\x85\xce\xbb\xce\xbb\xce\xbf\xcf\x82, beryllos, som betyr mineral.\n_START_SECTION_\nEgenskaper\n_START_PARAGRAPH_\nBeryllium er et hardt og spr\xc3\xb8tt jordalkalimetall. Til lettmetall \xc3\xa5 v\xc3\xa6re, har beryllium et bemerkelsesverdig h\xc3\xb8yt smeltepunkt p\xc3\xa5 1\xc2\xa0287 \xc2\xb0C. Ved romtemperatur og t\xc3\xb8rr luft er stoffet korrosjonsbestandig, det dannes et passiviserende oksidsjikt som motst\xc3\xa5r angrep av kald konsentrert salpetersyre. I fuktig luft og vann dannes et hydroksid-sjikt. Beryllium blir raskt angrepet av saltsyre, natronlut og kalilut._NEWLINE_Beryllium stopper ikke r\xc3\xb8ntgenstr\xc3\xa5ler. Det er sv\xc3\xa6rt giftig, og beryllium og beryllium-forbindelser er klassifisert som kreftfremkallende stoff kategori 1 av IARC.\n_START_SECTION_\nIsotoper\n_START_PARAGRAPH_\nNaturlig forekommende beryllium best\xc3\xa5r nesten utelukkende av den stabile isotopen \xe2\x81\xb9Be. Det finnes spormengder av de ustabile isotopene \xc2\xb9\xe2\x81\xb0Be og \xe2\x81\xb7Be, som genereres av kosmisk str\xc3\xa5ling (Kosmogene isotoper). I tillegg finnes ytterligere 9 radioaktive isotoper. \xc2\xb9\xe2\x81\xb0Be er mest stabil med en halveringstid p\xc3\xa5 omtrent 1,4 millioner \xc3\xa5r, mens \xe2\x81\xb7Be har halveringstid p\xc3\xa5 53,2 d\xc3\xb8gn og \xc2\xb9\xc2\xb9Be har halveringstid p\xc3\xa5 13,8 sekunder. De resterende isotopene har alle halveringstider kortere enn 1 sekund._NEWLINE_CAS-nummer: 7440-41-7\n_START_SECTION_\nForekomst\n_START_PARAGRAPH_\nBeryllium forekommer ikke i ren form naturlig, men er bestanddel i omkring 30 forskjellige mineraler. De viktigste er bertranditt (Be\xe2\x82\x84Si\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x87(OH)\xe2\x82\x82), beryll (Al\xe2\x82\x82Be\xe2\x82\x83Si\xe2\x82\x86O\xe2\x82\x81\xe2\x82\x88), krysoberyll (Al\xe2\x82\x82BeO\xe2\x82\x84) og fenakitt (Be\xe2\x82\x82SiO\xe2\x82\x84). Beryllium er ogs\xc3\xa5 bestanddel i edelstener som smaragd, akvamarin og r\xc3\xb8d beryll._NEWLINE_De viktigste kommersielle beryllium-mineralene er bertranditt og beryll. Beryllium i metallform ble ikke kommersielt tilgjengelig f\xc3\xb8r 1957, og fremstillingen foreg\xc3\xa5r hovedsakelig ved kjemisk reduksjon av berylliumfluorid med magnesium._NEWLINE_I 2007 ble det utvunnet 130 tonn beryllium p\xc3\xa5 verdensbasis. De st\xc3\xb8rste produsentlandene var USA (100 tonn), Kina (20) og Mosambik (6 tonn). Verdens utvinnbare beryllium-reserver er ansl\xc3\xa5tt til 80\xc2\xa0000 tonn, hvorav 65% ligger i USA.\n_START_SECTION_\nAnvendelse\n_START_PARAGRAPH_\nBeryllium absorberer ikke r\xc3\xb8ntgenstr\xc3\xa5linger og blir av den grunn brukt som "vinduer" i r\xc3\xb8ntgenr\xc3\xb8r. Siden det er hardt, lett og bevarer formen over et stort temperaturomr\xc3\xa5de blir beryllium brukt i supersoniske kampfly, romfart og satellitter. \xc2\xabM\xc3\xa5neraketten\xc2\xbb Saturn 5 hadde for eksempel dyser av rent beryllium. I kjernefysiske v\xc3\xa5pen blir beryllium brukt som n\xc3\xb8ytron-reflektor rundt ladningen for \xc3\xa5 redusere den kritiske massen. Tidligere ble beryllium brukt i lysstoffr\xc3\xb8r, men p\xc3\xa5 grunn av helsefarene anvendes det ikke til dette form\xc3\xa5let lenger. Beryllium brukes ogs\xc3\xa5 i legering med kobber, s\xc3\xa5kalt berylliumkobber eller berylliumbronse. Denne legeringen er hard og motstandsdyktig mot syrer samtidig som den leder elektrisk str\xc3\xb8m godt, og ikke sl\xc3\xa5r gnister.'