b'\n_START_ARTICLE_\nCellulose\n_START_PARAGRAPH_\nCellulose (C\xe2\x82\x86H\xe2\x82\x81\xe2\x82\x80O\xe2\x82\x85)\xe2\x82\x99, ogs\xc3\xa5 kalt kostfiber, er et polysakkarid. Cellulosemolekylet er en lang ugrenet kjede av \xce\xb2-glukoseenheter som er bundet sammen av \xce\xb2 1\xe2\x86\x924 bindinger. Kjedelengden kan v\xc3\xa6re fra noen hundre til fler titalls tusen enheter._NEWLINE_Cellulose er den vanligste organiske forbindelsen p\xc3\xa5 jorden. Det produseres av planter, alger, noen bakterierer og kappedyr, men den vanligste kilden for cellulose i industrien er plantemateriale. Innholdet av cellulose i bomull er 90\xc2\xa0% og i treved ca. 50\xc2\xa0%.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nCellulose ble oppdaget i 1838 av den franske kjemikeren Anselme Payen, som isolerte det fra plantemateriale og bestemte den kjemiske formelen. Cellulose ble andvendt til \xc3\xa5 produsere den f\xc3\xb8rste termoplastiske polymer, celluloid, av Hyatt Manufacturing Company i 1870. Hermann Staudinger fant polymerstrukturen til cellulose i 1920. Forbindelsen ble forste gang syntetisert (uten bruk av enzymer) in 1992, av Kobayashi og Shoda.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98kologi\n_START_PARAGRAPH_\nCellulose bygger opp celleveggene i planteceller og utgj\xc3\xb8r en tredel av alt organisk materiale i naturen. B\xc3\xa5de planter og belgfrukter (erter, b\xc3\xb8nner m.m.) inneholder mye cellulose._NEWLINE_Mennesker kan ikke ford\xc3\xb8ye cellulose, men det virker stimulerende og rensende for ford\xc3\xb8yelseskanalen. En rekke dyr kan imidlertid utnytte cellulose. Disse kaller vi planteetere. Enkelte sopper (som de fleste kjuker) kan bryte ned cellulose, og danner \xc2\xabbrunr\xc3\xa5te\xc2\xbb. Hvit- eller brunr\xc3\xa5te er et viktig artskjennetegn hos kjuker.'