b"\n_START_ARTICLE_\nThe Specials\n_START_PARAGRAPH_\nThe Specials var et ska-band fra Coventry i England som hadde sin storhetstid p\xc3\xa5 slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet. Den klassiske besetningen besto av Jerry Dammers (keyboard), Terry Hall (sang), Roddy Radiation (gitar), John Bradbury (trommer), Horace Panter (bass), Lynval Golding (gitar og sang) og Neville Staples (sang). The Specials regnes, sammen med band som The Selecter og Bad Manners, for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re grunnleggerne av den s\xc3\xa5kalt andre b\xc3\xb8lgen av ska. Denne skilte seg fra den f\xc3\xb8rste b\xc3\xb8lgen ved at den trakk inn elementer av punk. The Specials hadde flere hits, deriblant \xc2\xabGangsters\xc2\xbb, \xc2\xabToo Much Too Young\xc2\xbb, \xc2\xabA Message to you, Rudy\xc2\xbb og \xc2\xabGhost Town\xc2\xbb._NEWLINE_Bandet ble startet som The Coventry Automatics. Dette ble snart endret til The Coventry Specials, Special A.K.A. og til slutt til The Specials. Etter at Joe Strummer s\xc3\xa5 en konsert med dem, ble de i 1978 invitert til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re oppvarmere for The Clash p\xc3\xa5 deres turn\xc3\xa9, noe som ga dem en viss ber\xc3\xb8mmelse. De valgte imidlertid \xc3\xa5 gi ut debutsingelen \xc2\xabGangsters\xc2\xbb, som n\xc3\xa5dde nummer 6 p\xc3\xa5 de britiske listene, p\xc3\xa5 sitt eget selskap, 2 Tone Records. P\xc3\xa5 denne singelen het de fortsatt Special A.K.A.. B-siden var for \xc3\xb8vrig instrumentalen \xc2\xabThe Selecter\xc2\xbb, som skulle bane veien for bandet med samme navn._NEWLINE_Samme \xc3\xa5r ga de ut sitt selvtitulerte debutalbum, produsert av Elvis Costello. P\xc3\xa5 dette albumet hadde de ogs\xc3\xa5 med seg ska- og reggae-legenden Rico Rodriguez, noe som ga bandet stor kreditt. Singelen \xc2\xabToo Much Too Young\xc2\xbb n\xc3\xa5dde 1.-plass p\xc3\xa5 de britiske listene, men skapte ogs\xc3\xa5 en del kontroverser siden den oppfordret til bruk av prevensjon. Mens den lekne ska-lyden dominerte p\xc3\xa5 debutalbumet, var det flere impulser p\xc3\xa5 oppf\xc3\xb8lgeren More Specials som kom i 1980. Denne regnes derfor vel s\xc3\xa5 ofte som en new wave-utgivelse. Den oppn\xc3\xa5dde heller ikke forgjengerens popularitet, men \xc2\xabGhost Town\xc2\xbb ble likevel bandets andre og siste nummer 1-hit i Storbritannia._NEWLINE_Bandet var imidlertid preget av interne stridigheter, og gikk i oppl\xc3\xb8sning mot slutten av 1981. Etter en pause samlet imidlertid Dammers Radiation, Bradbury og Panter, i tillegg til Stan Campbell og fortsatte som Special A.K.A. disse spilte inn LP-en In the Studio i 1984. Her var ogs\xc3\xa5 singelen \xc2\xabNelson Mandela\xc2\xbb, som n\xc3\xa5dde nummer seks p\xc3\xa5 de britiske hitlistene og som ogs\xc3\xa5 gjorde det bra i andre land. Singelen bidro ogs\xc3\xa5 til \xc3\xa5 fremme kampen for \xc3\xa5 frigi Nelson Mandela i Storbritannia. Dammers valgte imidlertid \xc3\xa5 trekke seg ut etter dette for \xc3\xa5 prioritere politisk aktivisme, og bandet falt sammen._NEWLINE_The Specials har imidlertid v\xc3\xa6rt gjenforent i ulike konstellasjoner senere. En versjon holdt det g\xc3\xa5ende mellom 1994 og 1998, og ga ut LP-ene Today's Specials og Guilty 'Til Proved Innocent. Senere har ogs\xc3\xa5 andre kontellasjoner gitt ut Skinhead Girl og Conquering Ruler. Flere konsertalbum og samlere har ogs\xc3\xa5 kommet posthumt._NEWLINE_Etter at de forlot bandet i 1981 startet Staples, Golding og Hall bandet Fun Boy Three, som oppn\xc3\xa5dde en viss suksess i Storbritannia, men som i dag f\xc3\xb8rst og fremst er kjent som det bandet som fikk Bananarama frem i lyset. Hall startet senere bandet The Colourfield, f\xc3\xb8r han startet p\xc3\xa5 en solokarriere, der han blant annet har samarbeidet med Dave Stewart fra Eurythmics. Medlemmer av The Specials spilte ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 tidlig 1990-tall sammen med medlemmer fra The Beat under navnet Special Beat, og Golding har siden 2005 spilt i The Beat. Flere av medlemmene er fortsatt aktive musikere, dog p\xc3\xa5 et lavere niv\xc3\xa5._NEWLINE_The Specials var et band med medlemmer med ulik etnisk bakgrunn, og anti-rasisme har gjennom hele bandets eksistens v\xc3\xa6rt et viktig tema, og det var blant annet med p\xc3\xa5 Rock Against Racism. Bandet var ogs\xc3\xa5 sv\xc3\xa6rt kritiske til Margaret Thatcher. Konsertalbumet Live at the Moonlight Club, som ble spilt inn dagen f\xc3\xb8r Thatcher ble valgt, \xc3\xa5pner med linjene \xc2\xabIt's the eve of the elections, and it's up to you\xc2\xbb (\xc2\xabDet er valgkvelden, og det er opp til dere\xc2\xbb), og deres innspilling av Bob Dylans klassiker \xc2\xabMaggie's Farm\xc2\xbb til b-siden av \xc2\xabDo Nothing\xc2\xbb er en henvisning til dette. Bandet har ogs\xc3\xa5 tatt opp andre temaer, som prevensjon, politibrutalitet, karrierejag, krigsforbrytelser og klasseskiller, i tillegg til noe lettere temaer. _NEWLINE_Etter Special A.K.A. organiserte Dammers Artists Against Racism, som i 1986 avholdt Freedom Festival p\xc3\xa5 Slapham Common der 250.000 mennesker deltok og som p\xc3\xa5 Mandelas 70-\xc3\xa5rsdag i 1988 arrangerte en konsert med artister som Harry Belafonte, Stevie Wonder, Dire Straits, Whoopi Goldberg, Tracy Chapman, Eurythmics og Simple Minds p\xc3\xa5 Wembley Stadium i London som ble fulgt av hundrevis av millioner mennesker p\xc3\xa5 fjernsyn i over 60 land. Sammen med sistnevnte fremf\xc3\xb8rte Dammers \xc2\xabNelson Mandela\xc2\xbb. En tilsvarende konsert ble ogs\xc3\xa5 arrangert to \xc3\xa5r senere, da Mandela var satt fri og kunne delta."