b'\n_START_ARTICLE_\nThe Hollies\n_START_SECTION_\nManchester-Beatles\n_START_PARAGRAPH_\nThe Hollies fikk sitt gjennombrudd i 1963, samtidig med The Beatles og flere andre grupper fra omr\xc3\xa5det rundt elva Mersey, sjangeren ble derfor kalt for \xc2\xabMerseybeat\xc2\xbb. P\xc3\xa5 denne tiden var det mange engelske band som lagde cover-versjoner av amerikanske l\xc3\xa5ter med fargete grupper. Hollies\' to f\xc3\xb8rste singler var Coasters-originaler fra 1957 og 1961. Den f\xc3\xb8rste, \xc2\xab(Ain\'t That) Just Like Me\xc2\xbb, kom s\xc3\xa5 vidt inn p\xc3\xa5 \xc2\xabNew Musical Express\xc2\xbb (NME) Top 30, den neste, \xc2\xabSearchin\'\xc2\xbb, skrevet av de kjente parhestene Leiber og Stoller, n\xc3\xa5dde 12.-plass. F\xc3\xb8rst med den tredje singelen ble de allment kjent utenfor Storbritannia  med \xc2\xabStay\xc2\xbb, som gikk inn p\xc3\xa5 topp 10 i b\xc3\xa5de Storbritannia og Sverige. \xc2\xabStay\xc2\xbb hadde v\xc3\xa6rt Billboard-1.-plass med Maurice Williams and the Zodiacs i 1960. Baksiden av \xc2\xabStay\xc2\xbb var den selvkomponerte \xc2\xabNow\'s The Time\xc2\xbb fra filmen It\'s All Over Town der gruppen opptrer i farger, noe som var sv\xc3\xa6rt tidlig for sekstitallsgruppene (n\xc3\xa5 tilgjengelig p\xc3\xa5 DVD). Med den fjerde singelen \xc2\xabJust One Look\xc2\xbb n\xc3\xa5dde de 2.-plass p\xc3\xa5 \xc2\xabNME top 30\xc2\xbb og 10.-plass i Norge i 1964. Denne hadde v\xc3\xa6rt en hit med Doris Troy \xc3\xa5ret f\xc3\xb8r i USA. Med dette hadde de etablert seg i toppsjiktet av engelske beatgrupper. Men de hadde enn\xc3\xa5 ikke skrevet noen av sine hits, slik The Beatles hadde. \xc2\xabHere I go again\xc2\xbb var riktignok en l\xc3\xa5t skrevet spesielt for dem av Mort Shuman sammen med Clive Westlake. Mort Shuman var en utrolig produktiv l\xc3\xa5tskriver, og sto bak en rekke av Elvis Presleys st\xc3\xb8rste suksesser, som \xc2\xabSurrender\xc2\xbb, \xc2\xabShe\'s Not You\xc2\xbb og \xc2\xabSuspicion\xc2\xbb. Mort Shuman samarbeidet ogs\xc3\xa5 med Kenny Lynch \xe2\x80\x93 samme Lynch skrev senere en lang rekke sanger i kompaniskap med Tony Hicks._NEWLINE_Den f\xc3\xb8rste singelen The Hollies skrev selv var den 6. singelen, \xc2\xabWe\'re Through\xc2\xbb. Siden den bare n\xc3\xa5dde 7.-plass p\xc3\xa5 NME-listen i 1964, turde de ikke utgi flere egenkomponerte singel-A-sider f\xc3\xb8r i 1966. I boka "How to run a beat group" gir The Hollies gode r\xc3\xa5d til unge som \xc3\xb8nsker \xc3\xa5 skape seg en artistkarriere. Her fremholder de sterkt at det er viktig \xc3\xa5 lage sitt eget l\xc3\xa5tmateriale. I 1965 fikk de sin f\xc3\xb8rste listetopper i England med \xc2\xabI\'m Alive\xc2\xbb, skrevet av Clint Ballard jr. Han hadde tidligere skrevet storslagerne \xc2\xabGame Of Love\xc2\xbb (Wayne Fontana & the Mindbenders) og \xc2\xabYou\'re No Good\xc2\xbb (Swinging Blue Jeans). Chip Taylor-melodien \xc2\xabI Can\'t Let Go\xc2\xbb n\xc3\xa5dde delt 1.-plass p\xc3\xa5 NME-listen i 1966 (men bare 2.-plass p\xc3\xa5 andre engelske lister). De fikk to store slagere med l\xc3\xa5ter av Graham Gouldman (senere 10CC), \xc2\xabLook Through Any Window\xc2\xbb (1965) og \xc2\xabBus Stop\xc2\xbb (1966). Det var f\xc3\xb8rst med disse at de slo an i USA, sistnevnte n\xc3\xa5dde 5.-plass. En serie med selvkomponerte l\xc3\xa5ter startet f\xc3\xb8rst med den originale \xc2\xabStop Stop Stop\xc2\xbb, som var inspirert av en magedanserinne i New York. Etter denne suksessen fulgte utelukkende selvskrevne sanger p\xc3\xa5 singelforsidene, som \xc2\xabOn A Carousel\xc2\xbb og \xc2\xabCarrie Anne\xc2\xbb, inntil Graham Nash forlot gruppen i 1968 for en karriere i Crosby, Stills & Nash. Dette skjedde etter skuffelsen over at den eksperimentelle og n\xc3\xa6rmest psykedeliske melodien \xc2\xabKing Midas in Reverse\xc2\xbb ble d\xc3\xa5rlig mottatt av det platekj\xc3\xb8pende publikum. Han skrev riktignok lettvekteren \xc2\xabJennifer Eccles\xc2\xbb, men det at den slo s\xc3\xa5vidt godt an, bidro nok bare til at han s\xc3\xb8kte sammen med David Crosby, som var kastet ut av The Byrds, og Stephen Stills som hadde spilt sammen med Neil Young i Buffalo Springfield. De etablerte den f\xc3\xb8rste s\xc3\xa5kalte supergruppen, og ble verdenskjent etter sin opptreden ved Woodstock-festivalen.\n_START_SECTION_\nEtter Nash\n_START_PARAGRAPH_\nMange trodde The Hollies var ferdige da Graham Nash, som hadde v\xc3\xa6rt gruppens midtpunkt, gikk ut. Som erstatning rekrutterte de i 1969 Terry Sylvester, som kom fra The Swinging Blue Jeans \xe2\x80\x93 noe som skulle vise seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re et godt valg. Suksessen fortsatte, spesielt med \xc2\xabHe Ain\'t Heavy, He\'s My Brother\xc2\xbb, med den kjente munnspill-introduksjonen og sterke teksten inspirert av filmen om gutteanstalten Boystown. Den ble etterfulgt av nok en rekke store slagere. Elton John, som da var ukjent, spilte p\xc3\xa5 b\xc3\xa5de \xc2\xabHe Ain\'t Heavy, He\'s My Brother\xc2\xbb og \xc2\xabI Can\'t Tell the Bottom from the Top\xc2\xbb. De ga ogs\xc3\xa5 ut albumet Hollies Sing Dylan, med bare Bob Dylan-komposisjoner, noe som Nash hadde motsatt seg. Dette albumet er ved siden av \xc2\xabGreatest Hits\xc2\xbb-utgivelser en av deres st\xc3\xb8rste suksessene i England og andre land. I Norge n\xc3\xa5dde det 11.-plass p\xc3\xa5 VG-lista, bare klassikerne Evolution og For Certain Because \xe2\x80\x93 begge i 1967 \xe2\x80\x93 gjorde det bedre i Norge. Etter Dylan-albumet ga de igjen ut et helt album med selvkomponerte sanger, Hollies sing Hollies, men dette hadde ikke samme suksess._NEWLINE_Det neste albumet, Confessions of the mind, er regnet som et av de sterkere, klarte topp 30 i Storbtitannia. Det inneholdt \xc2\xabToo Young to be married\xc2\xbb som ble en f\xc3\xb8rsteplass i Australia. Deretter fulgte Distant light-LP-en, fra dette kom USA topp 30-hiten \xc2\xabLong Dark Road\xc2\xbb, skrevet av Hicks og Lynch. Allan Clarke pr\xc3\xb8vde seg n\xc3\xa5 p\xc3\xa5 en solokarriere, sannsynligvis inspirert av Graham Nashs suksess i USA, og ble erstattet av svenske Mikael Rickfors i perioden 1971-1973. Med ham hadde de internasjonale listeplasseringer med  \xc2\xabThe Baby\xc2\xbb og \xc2\xabMagic Woman Touch\xc2\xbb. De ga ogs\xc3\xa5 ut to album, Romany og Out on the Road, men det siste kom ut bare i et par land og er i dag en sjeldenhet for samlere. Mens Hollies med Rickfors som vokalist turnerte i USA, n\xc3\xa5dde de 2.-plass p\xc3\xa5 Billboard-listen med \xc2\xabLong Cool Woman In A Black Dress\xc2\xbb, som Allan Clarke hadde skrevet sammen med l\xc3\xa5tskriverparet Cook og Greenaway. Den var ogs\xc3\xa5 fra LP-en Distant Light. Da Clarke samtidig ikke gjorde s\xc3\xa6rlig suksess som soloartist \xe2\x80\x93 bare en topp 30-single i USA og ingen slagere i England \xe2\x80\x93 kom han tilbake i 1973._NEWLINE_Nok en storsuksess fulgte i 1974. \xc2\xabThe Air That I Breathe\xc2\xbb, skrevet av kjente Albert Hammond og Mike Hazelwood, fant Tony Hicks p\xc3\xa5 en solo-LP med det gamle forbildet Phil Everly. Gitarintroduksjonen er en av popul\xc3\xa6rmusikkens mest kjente. Det ble en kjempesuksess internasjonalt - blant annet 2.-plass i Storbritannia og 9.-plass i Norge.  Det neste albumet Hollies gikk ogs\xc3\xa5 inn p\xc3\xa5 listene. P\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende singler slo imidlertid bare an i land som Tyskland, Holland og Australia. P\xc3\xa5 sine omfattende turn\xc3\xa9er traff de en da ukjent Bruce Springsteen. De skj\xc3\xb8nte hvilket l\xc3\xa5tskrivertalent han hadde og spilte inn \xc2\xabSandy\xc2\xbb p\xc3\xa5 et tidspunkt da f\xc3\xa5 andre hadde spilt inn hans sanger. I tillegg til singel-utgivelse som ga en 8.-plass i Holland, kom \xc2\xabSandy\xc2\xbb ogs\xc3\xa5 med p\xc3\xa5 LP, Another Night som for \xc3\xb8vrig har sanger skrevet av Clarke, Hicks og Sylvester. Lydmann var Alan Parsons, kjent for sitt arbeid for Pink Floyd og egen karriere. Ytterligere to studioalbum fulgte i 1976, Write On og Russian Roulette, men det var f\xc3\xb8rst live-LP-en Hollies Live Hits i 1977 som f\xc3\xb8rte dem tilbake h\xc3\xb8yt p\xc3\xa5 listene. Syttitallet, som har blitt kalt "The album years", produserte s\xc3\xa5 A Crazy Steal og Five Three One Double Seven 0 Four. P\xc3\xa5 sistnevnte deltok Gary Brooker fra Procol Harum, han var ogs\xc3\xa5 aktuell som vokalist en kort periode da Clarke igjen var ute. \xc3\x85ttitallet startet med Buddy Holly, med alle sangene skrevet av Holly, alts\xc3\xa5 et langt steg tilbake til r\xc3\xb8ttene. Det ble ingen suksess.\n_START_SECTION_\nBack-Nash\n_START_PARAGRAPH_\nI 1983 kom Graham Nash sammen med Hollies i en kort periode, de ga ut albumet What Goes Around, og ga en del konserter i USA. Fra albumet kom singelen \xc2\xabStop In The Name Of Love\xc2\xbb, en tidligere slager med The Supremes, og den klatret inn p\xc3\xa5 USAs topp 30. For \xc3\xb8vrig turnerte Hollies med vokalist og gitarist Alan Coates (tidligere Bucks Fizz og Broken English) som erstattet Terry Sylvester i 1981. Gruppen som p\xc3\xa5 1960-tallet var gitarbasert, brukte etter hvert i \xc3\xb8kende grad tangentinstrumenter. Bassisten Calvert var ogs\xc3\xa5 en habil piano- og orgelspiller. P\xc3\xa5 1980-tallet hadde de en rekke til dels meget kjente orgelspillere b\xc3\xa5de p\xc3\xa5 plater og konserter, som Pete Wingfield, Peter Arnesen, Paul Bliss og Denis Haines. Dagens versjon av the Hollies benytter Ian Parker, som ogs\xc3\xa5 spiller tangentinstrumenter for Clannad og Enyas s\xc3\xb8ster Maire Brennan._NEWLINE_Bassist og vokalist fra glamrock-gruppen Mud, Ray Stiles, har v\xc3\xa6rt med i the Hollies fra 1987. Han hadde en sentral rolle ved 1996-produksjonen av Buddy Holly-melodien \xc2\xabPeggy Sue Got Married\xc2\xbb. Graham Nash ble gitt et demo-opptak med Buddy Holly av hans enke, Ray Stiles fjernet backingen, justerte hastigheten uten \xc3\xa5 endre toneh\xc3\xb8yden, og Graham Nash, Allan Clarke, Tony Hicks, Bobby Elliott, Ray Stiles og Ian Parker spilte inn nye harmonier og instrumental-backing i Abbey Road studio. Innspillingen ble utgitt p\xc3\xa5 hyllingsalbumet Not Fade Away der Buddy Hollys backinggruppe the Crickets deltok p\xc3\xa5 to andre melodier, dessuten som bonusspor p\xc3\xa5 nyutgivelsen av albumet Buddy Holly, da dette kom som remastret CD i 2007._NEWLINE_The Hollies hadde flere topp 10-plasseringer i Storbritannia i gull\xc3\xa5rene 1964-66 enn The Beatles (10 mot 9), og de to gruppene hadde begge 23 topp-30-hits i perioden 1963-76. Det kan selvsagt innvendes at the Beatles ble oppl\xc3\xb8st og derfor hadde lite \xc3\xa5 bidra med p\xc3\xa5 1970-tallet. Teller man topp-20-hits i perioden 1964-70 hadde the Hollies 19, mot the Beatles\' 18. En oversikt over de st\xc3\xb8rste artistene sett fra listeplasseringer i Storbritannia i 1960-\xc3\xa5rene gir The Beatles 3.-plass, The Shadows 4.-plass, The Hollies 7.-plass og The Rolling Stones 8.-plass. \xc3\x98vrige artister p\xc3\xa5 topp ti var soloartister._NEWLINE_15. mars 2010 ble the Hollies inkludert i den prestisjefylte Rock and Roll Hall of Fame. Selve mus\xc3\xa9et ligger i Cleveland, men seremonien skjedde i Waldorf Astoria, New York. Det var de tidligere medlemmene Graham Nash (i 1997 ogs\xc3\xa5 hedret som medlem i Crosby, Stills & Nash), Allan Clarke, Terry Sylvester, Eric Haydock og Bernie Calvert som mottok hedersbevisningen, etter en introduksjonstale av Steven Van Zandt - ogs\xc3\xa5 kalt \xc2\xabLittle Steven\xc2\xbb. Tony Hicks og Bobby Elliott deltok ikke ved seremonien, da dagens Hollies gav en konsert i det historiske teateret London Palladium kvelden f\xc3\xb8r. Allan Clarke og Graham Nash spilte tre l\xc3\xa5ter etter \xc3\xa5 ha holdt sine takketaler, \xc2\xabBus Stop\xc2\xbb, \xc2\xabCarrie Anne\xc2\xbb og \xc2\xabLong Cool Woman In A Black Dress\xc2\xbb. P\xc3\xa5 sistnevnte l\xc3\xa5t, som var en kjempehit i USA, spilte \xc2\xabLittle Steven\xc2\xbb (fra \xc2\xabBruce Springsteen\xc2\xbbs \xc2\xabE Street Band\xc2\xbb) sologitar, og Terry Sylvester sang ett vers. Allan Clarke sang \xc2\xabBus stop\xc2\xbb sammen med Graham Nash i Royal Albert Hall, London, under Crosby-Nash sin europaturn\xc3\xa9 h\xc3\xb8sten 2011._NEWLINE_Gruppen er nok i dag mest kjent for melodiene \xc2\xabHe Ain\'t Heavy, He\'s My Brother\xc2\xbb og \xc2\xabThe Air That I Breathe\xc2\xbb, som begge var internasjonale millionselgere. Den mest omfattende dokumentasjonen p\xc3\xa5 plate er 40-\xc3\xa5rsjubileumsboksen The Long Road Home, som med 6 CD-er dekker 1963-2003. Denne boksen er imidlertid kritisert av flere fordi den ikke inneholder originalinnspillingene til alle de store slagerne. Disse er bedre dekket p\xc3\xa5 dobbelt-CD-en \xc2\xabGreatest Hits\xc2\xbb fra 2003, som ogs\xc3\xa5 har med den eneste innspillingen de gjorde med Carl Wayne (tidligere sanger i The Move). I 2011 ble det utgitt en lavpriset 6-CD-boks som inneholder alle The Hollies\' innspillinger med Graham Nash i kronologisk rekkef\xc3\xb8lge. Nyheter p\xc3\xa5 denne var noen franskspr\xc3\xa5klige versjoner og store deler av et konsertopptak fra 1968 i Lewisham, der blant annet Butterfly fremf\xc3\xb8res med orkesterbacking._NEWLINE_Det er utgitt to godt illustrerte diskografier med The Hollies. Dietz gjengir fargebilder av singler, EP-er og LP-er fra mange land. Schwanbeck og Krause har flest svart-hvitt-gjengivelser, men dekker ogs\xc3\xa5 solo-prosjekter og har en innledende historikk . En fullstendig liste over konsertene i perioden med Graham Nash finnes i trebindsverket \xc2\xabCrosby, Stills, Nash (And Sometimes Young)\xc2\xbb.  I juli 2015 utkom den f\xc3\xb8rste dokumentarboken om The Hollies, p\xc3\xa5 50-\xc3\xa5rsdagen for deres f\xc3\xb8rste listetopper i Storbritannia, I\'m alive. Den heter "The road is long... The Hollies story", er skrevet av popul\xc3\xa6rmusikkdokumentaristen Brian Southall. Han har ogs\xc3\xa5 skrevet b\xc3\xb8ker om The Beatles, The Bee Gees, Bob Dylan, Pink Floyd og flere. Han har ogs\xc3\xa5 skrevet den offisielle historien om platestudioet Abbey Road (1982). Boken er i stor grad basert p\xc3\xa5 artikler i musikkpressen, supplert med skriftlig sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5lsrunde med Graham Nash og intervju med Eric Haydock.\n_START_SECTION_\nStill Going\n_START_PARAGRAPH_\nI motsetning til flere andre grupper som slo an p\xc3\xa5 1960-tallet, har The Hollies aldri g\xc3\xa5tt i oppl\xc3\xb8sning, men spiller fortsatt med Tony Hicks og Bobby Elliott, som begge har v\xc3\xa6rt med fra tidlig 1960-tall. Besetningen etter 2005 inneholder i tillegg til Ray Stiles (bass) og Ian Parker (tangentinstrumenter), rytmegitaristen og vokalisten Steve Lauri. B\xc3\xa5de Stiles og Lauri bidrar til de velkjente flerstemte harmoniene. Lauris lyse stemmer passer spesielt godt til \xc2\xabKing Midas in Reverse\xc2\xbb. De ga i 2006 ut det f\xc3\xb8rste album med nyinnspillinger siden 1983, Staying Power. N\xc3\xa5v\xc3\xa6rende vokalist er Peter Howarth, som har sunget hovedrollen i en musikal om Roy Orbison, og ogs\xc3\xa5 har turnert med Cliff Richard. Howarth var ogs\xc3\xa5 med gruppen til Skandinavia i august 2006, da de ga en konsert p\xc3\xa5 operascenen som er bygget i et kalksteinsbrudd, Dalhalla, Dalarna. De spilte sv\xc3\xa6rt mange av de gamle og kjente hitl\xc3\xa5tene, inklusive \xc2\xabVery Last Day\xc2\xbb, samt noen melodier fra det siste albumet. Denne platen ble produsert av Stiles og Parker, som driver eget studio, men inneholder ingen melodier de har skrevet selv. Mange av de \xc3\xb8vrige melodiene p\xc3\xa5 albumet er skrevet av Mark Read, medlem av boybandet A1. \xc2\xabIf You See Her\xc2\xbb har han skrevet i samarbeid med norske Hanne S\xc3\xb8rvaag, som ogs\xc3\xa5 skrev vinnermelodien i den norske Melodi Grand Prix-finalen 2010._NEWLINE_I 2009 kom det andre albumet med den n\xc3\xa5v\xc3\xa6rende besetningen, Then, Now, Always. Dette var f\xc3\xb8rst bare til salgs p\xc3\xa5 konserter og fra gruppens hjemmeside, men offisiell utgivelse p\xc3\xa5 EMI kom h\xc3\xb8sten 2010, da med en sang til,\xc2\xabShe\'d Kill For Me\xc2\xbb skrevet av Bobby Elliott til sin avd\xc3\xb8de kone Maureen, som var s\xc3\xb8ster av Tony Hicks. Flere kritikere mente dette var den beste p\xc3\xa5 albumet, og den ble spilt p\xc3\xa5 konserter i Storbritannia h\xc3\xb8sten 2010. Tittelmelodien er ogs\xc3\xa5 skrevet av trommeslageren Bobby Elliott i samarbeid med Mark Nelson, som dessuten har tegnet omslaget. Vokalist p\xc3\xa5 sangen er Tony Hicks, og teksten beskriver den tidlige historien til Hollies, fra bandet the Dolphins, der tre senere medlemmer av Hollies spilte sammen (Hicks, Elliott og Calvert). I februar 2010 kom en ny dobbel-CD, Midas Touch. Den inneholder slagere fra hele karrieren, to nye live-opptak fra turn\xc3\xa9en i 2009, og en ny mix Tony Hicks\' s\xc3\xb8nn Paul har gjort av \xc2\xabKing Midas in Reverse\xc2\xbb. Dobbeltalbumet gikk inn p\xc3\xa5 23.-plass p\xc3\xa5 den britiske listen, og the Hollies har s\xc3\xa5ledes n\xc3\xa5dd hitlisteplasseringer i England i seks ti\xc3\xa5r p\xc3\xa5 rad. Tony Hicks\' s\xc3\xb8nn Paul er for \xc3\xb8vrig prisbel\xc3\xb8nnet for sitt arbeid med \xc3\xa5 remikse Beatles-katalogen. I 2010 kom ogs\xc3\xa5 en omfattende dokumentar om the Hollies p\xc3\xa5 DVD, \xc2\xabLook Through Any Window\xc2\xbb. Programmet ble vist p\xc3\xa5 norsk TV fredagene 7. og 14. desember 2012._NEWLINE_I mai 2012 kom det en CD med 32 BBC-live opptak, inneholdende to innspillinger av sanger ikke tidligere utgitt med the Hollies, \xc2\xabRide your pony\xc2\xbb og \xc2\xabShake\xc2\xbb. I forbindelse med 50-\xc3\xa5rsjubileumsturn\xc3\xa9en i 2013 er det utgitt et nytt konsertalbum, en dobbel-CD med navn \xc2\xabHollies live hits! We got the tunes\xc2\xbb som selges p\xc3\xa5 konserter . Under Record Store Day 22. april 2017 ble det utgitt en ny LP med hittil uutgitte BBC-opptak, de fleste med forbausende god lydkvalitet. En full gjennomgang av utgivelsen finnes p\xc3\xa5 fan-siden Elevated Observations . Mye tyder p\xc3\xa5 at platen ikke har helt offisiell status, da den f\xc3\xb8rst ble trukket tilbake, og n\xc3\xa5 ikke lenger st\xc3\xa5r p\xc3\xa5 listen over Record Store Day-utgivelser.\n_START_SECTION_\nHollies i Norge\n_START_PARAGRAPH_\nThe Hollies har en karriere i Norge som ikke er omtalt i internasjonal litteratur. Spesielt var de popul\xc3\xa6re i Norge p\xc3\xa5 1960-tallet, og som det fremg\xc3\xa5r av singeldiskografien nedenfor, er det flere interessante norske plateutgivelser som var s\xc3\xa6regne for Skandinavia. \xc2\xabJust One Look\xc2\xbb var deres f\xc3\xb8rste slager i Norge, fulgt av ytterligere 10 topp ti-liste-plasseringer i l\xc3\xb8pet av 1960-tallet. Den store norske hitboka mangler Look through any window  men dette er korrekt p\xc3\xa5 VG-lista p\xc3\xa5 nett. _NEWLINE_Deres h\xc3\xb8ydepunkt i Norge var nok i 1966. Det \xc3\xa5ret gikk \xc2\xabI Can\'t Let Go\xc2\xbb til f\xc3\xb8rsteplass p\xc3\xa5 Arbeiderblad-lista og f\xc3\xb8rsteplass p\xc3\xa5 Ti i skuddet. Senere samme \xc3\xa5r tilbrakte \xc2\xabVery Last Day\xc2\xbb 6 uker p\xc3\xa5 Ti i skuddet. Dette var ogs\xc3\xa5 \xc3\xa5ret de ga en serie utsolgte konserter i de st\xc3\xb8rste norske byene. I Oslo spilte de to konserter i Folkets hus, og hadde Beatnicks og Public Enemies som oppvarmingsband p\xc3\xa5 Tony Hicks\' f\xc3\xb8dselsdag. Senere kulturminister \xc3\x85se Kleveland var til stede. Hovedstadspressens konsertomtaler var overstr\xc3\xb8mmende. Terje Mosnes skrev i Dagbladet: \xc2\xab\xc3\x85rets pop-opplevelse i Norge\xc2\xbb. Under denne turn\xc3\xa9en skrev de kjempehiten \xc2\xabCarrie Anne\xc2\xbb i Stavanger. Dette var egentlig en hyllest til Marianne Faithfull, men navnet ble omskrevet. Norge er ett av de f\xc3\xa5 land der \xc2\xabJennifer Eccles\xc2\xbb slo spesielt godt an. Den n\xc3\xa5dde f\xc3\xb8rsteplass p\xc3\xa5 Ti i skuddet, og tilbrakte 8 uker p\xc3\xa5 listen._NEWLINE_F\xc3\xb8rst 11 \xc3\xa5r senere kom de tilbake til Norge, i 1977. De spilte da blant annet i Chateau Neuf, der australske Sherbet var oppvarmere. Neste norgesturn\xc3\xa9 var i 1986, da de blant annet spilte i Grieghallen i Bergen, Oslo Konserthus og p\xc3\xa5 Momarkedet. De hadde ogs\xc3\xa5 en avstikker til Troms\xc3\xb8. P\xc3\xa5 denne tiden hadde de en tangentspiller, Denis Haynes, som i sitt klassiske potpurri i midten av \xc2\xabDraggin\' My Heels\xc2\xbb inkluderte \xc2\xabI Dovregubbens hall\xc2\xbb og \xc2\xabSolveigs sang\xc2\xbb. Hollies kom ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 Norgesvisitt i 2004, da de var hovedattraksjon ved Egersund visefestival. Den opprinnelige vokalisten Allan Clarke hadde trukket seg tilbake i 1999, og var erstattet av tidligere The Move-vokalist Carl Wayne. Dessverre d\xc3\xb8de Wayne av kreft h\xc3\xb8sten 2004, s\xc3\xa5 Egersunds-konserten ble hans siste offentlige opptreden._NEWLINE_Den prisbel\xc3\xb8nte forfatteren Jan Kj\xc3\xa6rstad har skrevet om sitt forhold til the Hollies i leksikonet Store Norske. Han skrev innledningen til bind 7, fjerde utgave, med tittel H for Hollies. Kj\xc3\xa6rstad omtaler ikke bare leksikalske fakta, men ogs\xc3\xa5 sitt forhold til slagermusikk og hvilke f\xc3\xb8lelser musikken til the Hollies bidro til \xc3\xa5 skape, i hans pubertets\xc3\xa5r. Essayet er tatt med i hans bok Menneskets vidde, utgitt i 2013. Graham Nash og the Hollies er ogs\xc3\xa5 omtalt i hans roman Kongen av Europa._NEWLINE_The Hollies kom tilbake til Oslo 8. mai 2010, nesten 24 \xc3\xa5r etter deres siste opptreden i Oslo. Denne gang spilte de p\xc3\xa5 Sentrum scene. Siden l\xc3\xb8rdagskonserten ble utsolgt 4 m\xc3\xa5neder i forveien, ble det satt opp ekstrakonsert 7. mai. Gruppen fikk st\xc3\xa5ende applaus flere ganger begge dager. The Hollies opplevde returen til Norge som s\xc3\xa5 positiv at det ble ny konsert p\xc3\xa5 Sentrum scene i Oslo 10. september 2011, fulgt av Olavshallen, Trondheim dagen etter. Overskuddet fra konsertene i Norge i 2011 gikk til et helseprosjekt i fjellene i Nepal. Her spilte de l\xc3\xa5tene som ble s\xc3\xa6rlig kjent i Skandinavia p\xc3\xa5 grunn av Tio i topp og Ti i skuddet; Very last day, Stewball og Dear Eloise. 50-\xc3\xa5rsjubileumsturn\xc3\xa9en 2013 gikk i Storbritannia og ellers til Australia, New Zealand, Tyskland, Belgia, Irland og Norge. De returnerte til Norge i 2014 til fire utsolgte konserter, i Olavshallen, Trondheim, Sentrum scene, og to kvelder p\xc3\xa5 Ole Bull Scene, Bergen. Overskuddet fra konsertene i Trondheim og Oslo st\xc3\xb8ttet helseprosjektet i Nepal. The Hollies spilte i Oslo Konserthus 16.4.2016 med samme form\xc3\xa5l. Konserten var utsolgt fire m\xc3\xa5neder i forveien. De spilte fire konserter i Norge h\xc3\xb8sten 2017: Kilden i Kristiansand; Kuppelhallen i Stavanger; Grieghallen i Bergen og Oslo Konserthus. En ny Norgesturn\xc3\xa9 er kunngjort for  september 2019, de kommer da til Stavanger, Oslo, Bergen og Trondheim.\n_START_SECTION_\nNorske cover-artister\n_START_PARAGRAPH_\nFlere norske popartister har blitt inspirert av The Hollies. Dette gjelder b\xc3\xa5de harmoni-stilen og valg av l\xc3\xa5tmateriale. Enkelte grupper viste sin inspirasjon uten at plateutgivelser bekrefter det \xe2\x80\x93 et eksempel her er Kolbotn-gruppa the Hugger Muggers, med relasjon til Beatniks\xc2\xbb og Titanic. Men det finnes noen plater med norske gruppers versjoner av deres selvkomponerte materiale. \xc2\xabSandie and the Shakemen\xc2\xbb med den til da ukjente vokalisten Gro Anita Sch\xc3\xb8nn utga i 1966 en singelplate p\xc3\xa5 platemerket Aksent (AK-13) med: \xc2\xabThat\'s My Desire\xc2\xbb  som A-side (en sang the Hollies n\xc3\xa5dde 1.-plass med i S\xc3\xb8r-Afrika) og med Clarke-Hicks-Nash-komposisjonen \xc2\xabPut Yourself in My Place\xc2\xbb  som B-side (sistnevnte ogs\xc3\xa5 utgitt av Episode Six med Ian Gillan og Roger Glover, som senere ble medlemmer av Deep Purple)._NEWLINE_Trondheimsbaserte Firestones vant NM for popband i 1967. Deres spesialitet var harmonier, veldig likt det Hollies var kjent for. De spilte inn \xc2\xabTake Your Time\xc2\xbb, en Buddy Holly-l\xc3\xa5t fra Hollies\' fjerde album, og Clarke-Hicks-Nash-sangen \xc2\xabI\'ve Been Wrong Before\xc2\xbb (ogs\xc3\xa5 utgitt av Buckinghams) i 1967. Den f\xc3\xb8rste var B-side samme \xc3\xa5r, mens den andre f\xc3\xb8rst kom ut p\xc3\xa5 et samlealbum i 1987. Gjenutgivelsen av Pussycats sitt andre album \xc2\xabMrrr...Mrrr...Mrrr\xc2\xbb p\xc3\xa5 CD i 1995 inneholdt som ett av flere bonusspor den Hollies-komponerte \xc2\xabPlease Don\'t Feel Too Bad\xc2\xbb._NEWLINE_Bemerk at Clarke-Hicks-Nash benyttet pseudonymet \xc2\xabL. Ransford\xc2\xbb i denne perioden. Men fra og med albumet For Certain Because i 1966 benyttet de igjen egne navn \xe2\x80\x93 et album som ble utgitt i Norge f\xc3\xb8r det kom ut i England. Dette skyldtes naturlig nok turn\xc3\xa9en i Skandinavia. Mange norske musikere var nok tilstede p\xc3\xa5 konsertene i Norge ved utgangen av 1966._NEWLINE_Av dagens norske grupper st\xc3\xa5r Peter Berry and the Shake Set frem som ivaretakere av tidlig 1960-talls-tradisjon. De har spilt inn en fengende versjon av Clarke-Nash-melodien \xc2\xabLittle lover\xc2\xbb p\xc3\xa5 albumet Wildberry Shake!. Live-opptak er tilgjengelig p\xc3\xa5 YouTube.'