b"\n_START_ARTICLE_\nBatavere\n_START_PARAGRAPH_\nBatavere, latin Batavi, var en germansk stamme i oldtiden, opprinnelig en del av chattere, og i henhold til den romerske historikeren Tacitus levde de langs elven Rhinen i det omr\xc3\xa5det som i dag er Nederland: \xc2\xabet ubebodd omr\xc3\xa5de i ytterpunktet av Gallias kyster, og ogs\xc3\xa5 en nabo\xc3\xb8y omgitt av havet p\xc3\xa5 forsiden og elven Rhinen i bakenden og p\xc3\xa5 begge sider\xc2\xbb (Tacitus, Histori\xc3\xa6 iv). Det f\xc3\xb8rte til det latinske navnet insula Batavorum for omr\xc3\xa5det. Det samme navnet ble ogs\xc3\xa5 benyttet p\xc3\xa5 flere milit\xc3\xa6re enheter, opprinnelig ved at soldater ble rekruttert blant bataverne selv. Stammenavnet til bataverne, antagelig en utledning av batawj\xc5\x8d (\xc2\xabgod \xc3\xb8y\xc2\xbb, fra germansk bat- (\xc2\xabgod\xc2\xbb, \xc2\xabutmerket\xc2\xbb) og awj\xc5\x8d (\xc2\xab\xc3\xb8y\xc2\xbb, \xc2\xabland i n\xc3\xa6rheten av vann\xc2\xbb), noe som viser til omr\xc3\xa5dets fruktbarhet, i dag kjent som Nederlands fruktkurv (Betuwe i provinsen Gelderland)._NEWLINE_Bataverne hadde allerede f\xc3\xb8r Kristi f\xc3\xb8dsel trengt inn p\xc3\xa5 romersk omr\xc3\xa5de. De kom hovedsakelig fra elven Rhinens munning i dagens Zeeland. De deltok antagelig i svebernes invasjon av Gallia under h\xc3\xb8vdingen Ariovistus i \xc3\xa5r 70 f.Kr., og som ble sl\xc3\xa5tt tilbake av C\xc3\xa6sar i \xc3\xa5r 58 f.Kr._NEWLINE_I \xc3\xa5rene 11-1 f.Kr. greide keiser Augustus' stes\xc3\xb8nn Drusus Germanicus \xc3\xa5 beseire germanerne ved Nordsj\xc3\xb8en, men bataverne ble som friserne fritatt for skatt ved at de frivillig stilte opp som leiesoldater ved behov. De ble til stor nytte for romerne da de kom til unnsetning ved flere prek\xc3\xa6re situasjoner. Bataverne gikk senere opp i st\xc3\xb8rre folkestammer som ble dannet etter 200 e.Kr., antagelig saliske frankere og/eller frisere.\n_START_SECTION_\nLokalisering\n_START_PARAGRAPH_\nBataverne er nevnt av Julius C\xc3\xa6sar i hans bok Commentarii de Bello Gallico (Gallerkrigen) som et folk som levde p\xc3\xa5 en \xc3\xb8y dannet elven Rhinen etter at den delte seg, en arm som var Waal og den andre Nedre Rhinen/Gamle Rhinen. Denne strategiske posisjonen, det vil si p\xc3\xa5 den h\xc3\xb8yereliggende siden av Waal \xe2\x80\x94 noe som ga et uhindret utsyn langt inn i Germania Transrhenana (Germania hinsides Rhinen) \xe2\x80\x94 ble oppdaget f\xc3\xb8rst av Drusus Germanicus som bygde en stor festning (castra) og et hovedkvarter (praetorium) i keiserlig stil. Sistnevnte var i bruk fram til bavarenes oppr\xc3\xb8r._NEWLINE_Arkeologiske spor antyder at bavarene bodde i sm\xc3\xa5 landsbyer, best\xc3\xa5ende av seks til tolv hus p\xc3\xa5 meget fruktbare jordomr\xc3\xa5der mellom elvene, og levde av jordbruk og husdyrhold best\xc3\xa5ende av kr\xc3\xb8tter. Funn av levninger av hester i gravene antyder en sterk opptatthet av hester. P\xc3\xa5 s\xc3\xb8rbredden av Wall (i hva som i dag er Nijmegen) ble det bygget et romersk administrativt senter hvor en stammes skatter ble lagret og bevoktet. Dette senteret ble rasert i l\xc3\xb8pet av oppr\xc3\xb8ret._NEWLINE_Batavere bevegde seg inn i omr\xc3\xa5det Betuwe p\xc3\xa5 slutten av 100-tallet f.Kr. De tidligere beboerne i dette omr\xc3\xa5det var antagelig keltisktalende gallere, noe som antydes i stedsnavn, latiniserte utgaver av keltiske navn for deres fremste byer: Batavodurum og Noviomagus (Nijmegen, Neth). Det er uklart om de tidligere beboerne ble undertvunget av bataverne som dannet en herskende klasse, eller om de ble fordrevet. Av denne grunn er det ogs\xc3\xa5 usikkert om bataverne forble germansktalende eller om de tilpasset seg det keltiske spr\xc3\xa5ket til stedets opprinnelige beboere.\n_START_SECTION_\nBatavernes skjebne\n_START_PARAGRAPH_\nBataverne er fortsatt nevnt i \xc3\xa5r 355 under styret til keiser Konstantius II (317-361), da deres \xc3\xb8y var allerede dominert av saliske frankere, en frankisk stamme som hadde s\xc3\xb8kt romersk beskyttelse der i 297 etter \xc3\xa5 ha blitt presset ut fra deres eget land av sakserne._NEWLINE_Constantius Gallus la innbyggerne av Batavia til sine legioner, \xc2\xabderes disiplin kan vi fortsatte nyttegj\xc3\xb8re\xc2\xbb. Det er antatt at bataverne ble sl\xc3\xa5tt sammen med de saliske frankerne kort tid f\xc3\xb8r eller etter at de hadde blitt forvist av en annen stamme (muligens var det chamavere) og delte deres p\xc3\xa5f\xc3\xb8lgende forvisning til Toxandria. I Romerrikets sene periode var det en milit\xc3\xa6r enhet som ble kalt for Batavi._NEWLINE_Navnet p\xc3\xa5 den bataviske byen Passau kommer fra det romerske navnet Batavis som igjen var navngitt etter Batavi, bataverne. Byens navn er gammelt, noe som vises i de typiske effektene av h\xc3\xb8ytysk lydforskyvningen (b > p, t > ss).\n_START_SECTION_\nDen bataviske myte\n_START_PARAGRAPH_\nMange nederlandske forfattere p\xc3\xa5 1600- og 1700-tallet trodde p\xc3\xa5 den \xc2\xabbataviske myte\xc2\xbb som hevdet at det hadde eksistert en uavhengig og fri batavisk stat og samfunn i den romerske perioden som gjorde oppr\xc3\xb8r mot sine undertrykkere, noe som ble speilbildet av nederlendernes oppr\xc3\xb8r mot Spania. Bataverne ble den nederlandsk opphavsmyte som uttrykte deres selvidentifikasjon som adskilte dem fra naboene i den nasjonale kampen i \xc3\xa5tti\xc3\xa5rskrigen mot Spania for nederlandsk uavhengighet og frihet. Blandingen av fakta og fiksjon i Cronyke van Hollandt, Zeelandt ende Vriesland (ogs\xc3\xa5 kalt for Divisiekronike), f\xc3\xb8rste gang utgitt i 1517, f\xc3\xb8rte de sparsommelige bemerkninger i Tacitus' den gang nyoppdagede antikke tekst Germania ut til det gnerelle publikum. Den ble gjenopptrykt s\xc3\xa5 sent som 1802. Samtidige nederlandske dyder som fremmet uavhengighet, mot og flid ble gjenfunnet blant bataverne i historieverk som blant annet Hugo Grotius' Liber de Antiquitate Republicae Batavicorum (1610). Myten ble fortsatt i Romeyn de Hooghes Spiegel van Staat der Vereenigden Nederlanden (\xc2\xabSpeil av staten de fortente Nederlandene\xc2\xbb, 1706), som ogs\xc3\xa5 kom i mange nye utgivelser, s\xc3\xa6rlig i atmosf\xc3\xa6ren under den romantiske nasjonalismen p\xc3\xa5 slutten av 1700-tallet under den kortvarige Bataviske republikk og i kolonien til Nederlandsk India, hvor hovedstaden ble d\xc3\xb8pt for Batavia (i dag hetende Jakarta). _NEWLINE_Denne legendens suksess hadde sin \xc3\xa5rsak delvis i antropologi som var basert p\xc3\xa5 en stammeparadigme. Forestillingen var popul\xc3\xa6r og ble fremmet i undervisningen i skolen ettersom denne teorien tilsynelatende ogs\xc3\xa5 forklarte hvorfor belgierne (frankerne) var katolske, og nederlendere (friserne og sakserne) var protestantiske. Ved \xc3\xa5 v\xc3\xa6re politisk og geografisk inklusiv, og samtidig etterlatt rom for mangfold, fylte denne historiske visjonen behovene for nederlandsk nasjonsbygging og integrering i \xc3\xa5rene 1890-1914. Imidlertid kom ulempene snart til syne ved denne historiske fortolkningen. Den antydet at det var ingen sterke ytre grenser samtidig som den tillot klare indre grenser i et samfunn som utgjorde en helhet av tre deler. Opphavsmyten viste seg, s\xc3\xa6rlig under den andre verdenskrig, \xc3\xa5 tillate risikoen med regional separatisme og annektering av det nasjonalsosialistiske Tyskland. Etter 1945 mistet stammeparadigmet mye av sitt grep p\xc3\xa5 antropologien; \xc2\xabtre-stamme-temaet\xc2\xbb ble ogs\xc3\xa5 kritisert og ebbet gradvis hen i akademiske milj\xc3\xb8er._NEWLINE_Moderne varianter av den bataviske opphavsmyte er gjort mer trolig ved \xc3\xa5 peke p\xc3\xa5 at bataverne var kun en del av det nederlandske folkets opphav ved at de ogs\xc3\xa5 nedstammer fra frisere, frankere og saksere, noe som vises i \xc3\xa5 spore DNA-m\xc3\xb8nstre. Ekko av den antatte kulturelle kontinuiteten kan fortsatt bli funnet i populariseringer av nederlandsk historie. Selv i dag er \xc2\xabbatavisk\xc2\xbb et begrep som tidvis benyttes for \xc3\xa5 henvise til det nederlandske folk, tilsvarende som \xc2\xabgallisk\xc2\xbb benyttes for \xc3\xa5 henvise til franskmennene."