b'\n_START_ARTICLE_\nUsynlig mann\n_START_PARAGRAPH_\nUsynlig mann (originaltittel Invisible Man) er en roman utgitt i 1952, skrevet av den amerikanske forfatteren Ralph Ellison. Den er den eneste av EIlisons romaner som ble utgitt mens han levde. I 1953 mottok han National Book Award for denne romanen. Romanen tar opp sosiale og intellektuelle problemstillingene som afroamerikanere m\xc3\xb8tte tidlig p\xc3\xa5 1900-tallet, blant annet svart nasjonalisme, forholdet mellom svart identitet og marxisme, og den reformistiske rasepolitikken til Booker T. Washington, foruten sp\xc3\xb8rsm\xc3\xa5l om individ og personlig identitet. Boken ble utgitt p\xc3\xa5 norsk i 2005, oversatt av Christian Rugstad._NEWLINE_Romanens hovedtema er at samfunnets svake er usynlige. Som tittelen antyder er hovedfiguren usynlig grunnet at alle ser ham som en stereotyp, ikke som en ekte person. Mens fortellerstemmen ofte beklager seg over hans tilstand av usynlighet i samfunnet, kommer han til \xc3\xa5 omfavne denne til sist. Han innser at det er et antall fordeler som tillater ham \xc3\xa5 forbli uoppdaget og lite i\xc3\xb8ynefallende. Gjennom hele teksten blir hans navn ikke oppgitt. Selv n\xc3\xa5r han blir gitt en dekkenavn for sitt arbeid for Brorskapet avsl\xc3\xb8rer han ikke sitt egentlige navn for leseren._NEWLINE_B\xc3\xa5de hovedpersonen i Ellisons Usynlige mann og hos H.G.Wells\xe2\x80\x99 Den usynlige mann er likt kledd; begge benytter hatt og briller som forkledning. Ellisons roman kan ogs\xc3\xa5 sammenlignes med Fjodor Dostojevskijs roman fra 1864, Opptegnelser fra et kjellerdyp._NEWLINE_Ellison benytter seg av en rekke metaforer, bilder og hentydninger for \xc3\xa5 fremme de emosjonelle og intellektuelle virkningen av sin roman. Det er ogs\xc3\xa5 en del referanser til jazz, og Ellison benytter musikkspr\xc3\xa5ket for \xc3\xa5 karakterisere dypere lag av scene. Louis Armstrongs jazz, gatebluesen til Peetie Wheatstraw (scenenavnet til bluessangeren William Bunch), og gospelsangens hjertef\xc3\xb8lte solo benyttes som sentrale metaforer for Ellisons flytende og tidvis surrealistiske handling. Blindhet og m\xc3\xb8rke er ogs\xc3\xa5 motiver som f\xc3\xb8lges side om side med metaforer som lys og utsikt som kan forst\xc3\xa5s som sannhet og kunnskap.'