b"\n_START_ARTICLE_\nGeorg Brandes\n_START_SECTION_\nLiv\n_START_PARAGRAPH_\nGeorg Brandes ble f\xc3\xb8dt (4. februar 1842) i K\xc3\xb8benhavn i en j\xc3\xb8disk grossererfamilie. Etter avlagt studenteksamen i 1859 begynte han \xc3\xa5 studere juss ved K\xc3\xb8benhavns Universitet. Han byttet etter kort tid studium til kulturhistorie, filosofi og endelig estetikk. I 1862 vant han universitetets gullmedalje for sin prisoppgave i estetikk. F\xc3\xb8r dette hadde han vist utpregede evner innen skriving av vers, men resultatene var ikke omfattende nok til \xc3\xa5 rettferdiggj\xc3\xb8re en selvstendig utgivelse. Brandes samlet ikke diktene sine f\xc3\xb8r i 1898. P\xc3\xa5 universitetet, som han forlot i 1864, var han under innflytelse av Heibergs kritikk og S\xc3\xb8ren Kierkegaards filosofi. Denne p\xc3\xa5virkningen fortsatte \xc3\xa5 sette sine spor i hans arbeider._NEWLINE_Fra 1865 til 1871 reiste Brandes en del i Europa, der han l\xc3\xa6rte om litteraturens vilk\xc3\xa5r ved de st\xc3\xb8rste l\xc3\xa6resentrene. Hans f\xc3\xb8rste viktige bidrag til litteraturkritikken var \xc3\x86stetiske Studier (1868) med flere korte monografier over danske poeter. I 1870 utgav han flere viktige arbeider: Den franske \xc3\xa6stetik i vore dage, som prim\xc3\xa6rt omhandlet Taine, Kritiker og Portraiter, og en oversettelse av Kvindernes Underkuelse av John Stuart Mill, som han hadde m\xc3\xb8tt samme \xc3\xa5r under et bes\xc3\xb8k i England._NEWLINE_Brandes ble etter hvert betraktet som den ledende litteraturkritiker i Nord-Europa. Han ble dosent i dansk litteratur ved K\xc3\xb8benhavns Universitet. Da professoratet i estetikk ble ledig i 1872, regnet man det for sikkert at Brandes ville bli utnevnt. Men den unge kritikeren hadde forn\xc3\xa6rmet mange med sin argumentasjon for moderne ideer, han ble betraktet som j\xc3\xb8de (tross hans egen instilling), han ble ansett for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re radikal og mistenkt for \xc3\xa5 v\xc3\xa6re ateist. Universitetet nektet \xc3\xa5 velge ham, men at Brandes var godt egnet for stillingen, var s\xc3\xa5 \xc3\xa5penlyst at professorstillingen forble ledig. Ingen andre ville risikere \xc3\xa5 bli sammenlignet med Brandes._NEWLINE_P\xc3\xa5 denne tiden begynte Brandes \xc3\xa5 utgi sitt mest ambisi\xc3\xb8se verk, Hovedstr\xc3\xb8mninger i det 19. Aarhundredes Litteratur, som utkom i fire bind mellom 1872 og 1875. Denne kritikken av litteraturen i de ledende land i Europa p\xc3\xa5 begynnelsen av 1800-tallet, og Brandes' beskrivelse av det generelle oppr\xc3\xb8ret mot pseudoklassisismen fra 1700-tallet, tiltrakk seg umiddelbart oppmerksomhet utenfor Danmark. Verket regnes i dag som det moderne gjennombrudd i dansk litteratur. I f\xc3\xb8rste del kritiserte Brandes blant annet romantikken og uttalte: \xc2\xabDet, at en litteratur i vore dage lever, viser seg i, at den s\xc3\xa6tter problemer under debat.\xc2\xbb_NEWLINE_Brandes fikk stor oppmerksomhet, spesielt i Tyskland og Russland. Blant hans senere arbeider kan nevnes monografiene om S\xc3\xb8ren Kierkegaard (1877), Esaias Tegn\xc3\xa9r (1878), Benjamin Disraeli (1878), Ferdinand Lassalle (1877), Ludvig Holberg (1884), Henrik Ibsen (1899) og Anatole France (1905), og Brandes har skrevet om de mest betydningsfulle av Danmarks og Norges samtidige diktere og forfattere._NEWLINE_Hans \xc2\xabDanske Digtere\xc2\xbb (1877) med studier av Carsten Hauch, Ludvig B\xc3\xb8dtcher, Christian Winther, og Paludan-M\xc3\xbcller, hans Det moderne Gjennembruds M\xc3\xa6nd (1883) og hans Essays (1889), betraktes som essensielle verk i studiet av moderne skandinavisk litteratur. Han skrev en fremragende bok om Polen 1888, og var medredakt\xc3\xb8r i en tysk biografi om Henrik Ibsen._NEWLINE_I 1877 forlot Brandes K\xc3\xb8benhavn og bosatte seg i Berlin. Hans politiske synspunkter gjorde imidlertid at det ble ubehagelig for ham \xc3\xa5 oppholde seg i Preussen, og i 1883 vendte han tilbake til K\xc3\xb8benhavn, der han ble m\xc3\xb8tt av en helt ny gruppe forfattere og tenkere, som var ivrige etter \xc3\xa5 motta ham som sin leder. Det viktigste av hans senere arbeider er hans verk om William Shakespeare, som ble oversatt til engelsk av William Archer, og som straks ble anerkjent. _NEWLINE_Hans innflytelse p\xc3\xa5 de skandinaviske forfatterne i 1880-\xc3\xa5rene var meget stor, men en reaksjon, anf\xc3\xb8rt av Holger Drachmann, mot Brandes' \xc2\xabrealistiske\xc2\xbb doktriner, begynte i 1885. _NEWLINE_I 1900 samlet han for f\xc3\xb8rste gang sine verker i en fullstendig og popul\xc3\xa6r utgave._NEWLINE_Hans bror, Edvard Brandes, var ogs\xc3\xa5 en kjent kritiker og forfatter.\n_START_SECTION_\nSpr\xc3\xa5kreformator\n_START_PARAGRAPH_\nDet var Brandes som i 1899 innf\xc3\xb8rte ordet og begrepet \xc2\xabintellektuell\xc2\xbb i dansk. Ellers mislikte han  fremmedord, og han avsluttet forordet til Samlede skrifter med at \xc2\xabjeg t\xc3\xb8r sige, at det danske sprog i vore dage ikke har haft en mere trofast og agtp\xc3\xa5givende elsker og dyrker\xc2\xbb [enn han]. Han s\xc3\xb8rget for at f\xc3\xb8lgende ord fikk innpass i dansk: Begrebsbestemmelse, bevisgrund, enstonig, folkeforf\xc3\xb8rer, folkemening, foreteelse, foretr\xc3\xa6de, fremmedf\xc3\xb8rer, f\xc3\xb8lgeret, f\xc3\xb8lgerigtighed, godkende, grunds\xc3\xa6tning, g\xc3\xb8rem\xc3\xa5l, henholdsvis, h\xc3\xa6rge, ildhu, indbildningskraft, kendetegne, kn\xc3\xa6s\xc3\xa6tte og t\xc3\xa5lsomhed. Fra norsk l\xc3\xa5nte han bagstr\xc3\xa6v og m\xc3\xa5lstr\xc3\xa6v; og fra Bj\xc3\xb8rnstjerne Bj\xc3\xb8rnson ordet folkestyre. _NEWLINE_Til dette kom de glosene han selv skapte eller oversatte som l\xc3\xa5nord fra tysk: Almenbevidsthed, almenkendt, almennyttig, bedrestillet, bedreviden, bedsteborgerlig, billeddannende, bogmenneske, dennesidig, egenart, endegyldig, foreligg\xc3\xb8re, folkelivsmaleri, folkerejsning, forespejling, forfaldstid, forfatningsbrud, forgrovethed, formgivning, form\xc3\xa5lsl\xc3\xb8s, fornuft\xc3\xa6gteskab, forunders\xc3\xb8gelse, fremmed\xc3\xa5g, f\xc3\xa6drelanderi, j\xc3\xb8deri, knaldroman, kraftudfoldelse, lystseende, l\xc3\xa6sekreds, massemorder, mellemfolkelig, modstille, m\xc3\xb8rkemand, samfundsbevarende, samfundsstormer, samh\xc3\xb8righed, selvsikker, sidebem\xc3\xa6rkning, sj\xc3\xa6leforskning, t\xc3\xa6nkemod, uselvisk og virkelighedsfjern. N\xc3\xa5r det gjelder \xc3\xa5 f\xc3\xa5 nye ord opptatt i dansk, overg\xc3\xa5s han neppe av andre enn Holberg og Kierkegaard. Enkelte nyord mislyktes han med, s\xc3\xa5 som adhu (= interesse), folkehovmod (= nasjonalisme), gladsyn (= optimisme) og trangsyn. Men han sl\xc3\xb8yfet verbenes flertallsendelse og endret rettskrivningen sin  fra \xc2\xabDe Danske betragte gjerne...\xc2\xbb til \xc2\xabDe Danske betragter g\xc3\xa6rne...\xc2\xbb  Men noen ord m\xc3\xa5tte han gi opp overfor: \xc2\xabHvilket uhyre af et ord, det ord \xc2\xabforfatter\xc2\xbb, og hvordan skal vi blive af med det! Og alle de r\xc3\xa6dselsfuldt sl\xc3\xa6bende endelser p\xc3\xa5 -else og -hed, der f\xc3\xa5r stilen til at klinge som et slag med en karklud (= oppvaskklut)!\xc2\xbb"