b'\n_START_ARTICLE_\nMargaret Dumont\n_START_SECTION_\nOver 40 filmer\n_START_PARAGRAPH_\nMed unntaket av en liten rolle i filmatisering av Charles Dickens-roman i 1917, tilbrakte Dumont de f\xc3\xb8rste \xc3\xa5rene av karrieren p\xc3\xa5 teaterscenen f\xc3\xb8r hun endte med Br\xc3\xb8drene Marx p\xc3\xa5 slutten av 1920-tallet i filmene The Cocoanuts (1929) og Animal Crackers (1930) som begge var filmatiseringer av teaterstykker. Durmonts karriere fulgte tett inntil br\xc3\xb8drene og hun fikk kontrakt med filmselskapet Paramount p\xc3\xa5 den samme tid som dem._NEWLINE_I l\xc3\xb8pet av livet spilte Dumont i over 40 filmer, ikke inkludert hennes mindre deltagelser i stumfilmer. Den f\xc3\xb8rste filmen var The Cocoanuts og hennes siste var i 1964 hvor hun spilte Shirley MacLaines mor i What a Way to Go! _NEWLINE_Dumont spilte samme type karakter i andre filmer som hos br\xc3\xb8drene, og da sammen med tidens store komikere som W.C. Fields (i Never Give a Sucker an Even Break), Laurel & Hardy (Helan and Halvan), Abbott & Costello, Jack Benny og Danny Kaye. Hennes egen interesse gikk i dramatiske roller, men ingen av disse rollene gjorde st\xc3\xb8rre inntrykk. Det er som Groucho Marxs m\xc3\xa5ltavle som hun er blitt gjort ud\xc3\xb8delig. Kort tid f\xc3\xb8r hennes d\xc3\xb8d i 1965 ble hun ble gjenforent med Groucho Marx en siste gang i TV-programmet The Hollywood Palace i 1965.'