b"\n_START_ARTICLE_\nSlaget ved Kringen\n_START_SECTION_\nBakgrunnen\n_START_PARAGRAPH_\nI Kalmarkrigen var det utstrakt bruk av leietropper hos begge parter. Noen av de fremste rekrutteringsomr\xc3\xa5dene i Europa var England og Skottland. Den dansk-norske kongen Christian IV var svoger av kong Jakob av England og Skottland og hadde enerett til rekruttering av engelske og skotske leietropper. Dette kom til god nytte ved flere anledninger. Jakob hadde forbudt verving av soldater til bruk i krigen mot svogeren. Den unge svenskekongen Gustav II Adolf ville likevel trosse det kongelige forbudet. Hans far Karl IX hadde tidligere engasjert en verver, en s\xc3\xa5kalt milit\xc3\xa6ringeni\xc3\xb8r, for rekruttering av leietropper til svensk tjeneste. I november 1611 skrev Gustav II Adolf til ververen sir James Spens og anmodet om \xc3\xa5 f\xc3\xa5 levert leietropper i \xc3\x84lvsborg innen 1.\xc2\xa0april/ 11.\xc2\xa0april\xc2\xa01612. Svenskekongen \xc3\xb8nsket seg 3000 soldater, for det meste fotfolk._NEWLINE_Spens var en betrodd mann ved kong Jakob Is hoff i London. Han hadde i 1610 bes\xc3\xb8kt Sverige for \xc3\xa5 etablere diplomatisk kontakt med Vasa-slekten. Den gang dr\xc3\xb8ftet man planer om et gifterm\xc3\xa5l mellom den unge prins Gustav Adolf og Jakob Is datter Elisabeth. I forbindelse med gifterm\xc3\xa5lsplanene ble det gitt l\xc3\xb8fte om disse 3000 leiesoldatene. Som vederlag for troppene skulle den svenske dronningens representant i Hamburg betale 20 000 joakimsdaler. Et brev ble sendt for \xc3\xa5 minne ververen p\xc3\xa5 dette l\xc3\xb8ftet fra 1610, men det kom aldri fram. Skipet ble kapret av et dansk-norsk krigsskip. Oberst Andrew Ramsay m\xc3\xa5tte kaste brevet p\xc3\xa5 sj\xc3\xb8en, og han ble sluppet fri mot l\xc3\xb8fte om ikke \xc3\xa5 verve tropper for den svenske kongen.\n_START_SECTION_\nDen skotske vervingen\n_START_PARAGRAPH_\nMen obersten br\xc3\xb8t l\xc3\xb8ftet og engasjerte sin bror Alexander Ramsay, sir Robert Ker og kapteinene George Hay og George Sinclair. Med Spens' hjelp begynte disse \xc3\xa5 verve soldater med forskjellige metoder. For eksempel ble arresterte r\xc3\xb8vere i grensetraktene mellom England og Skottland frifunnet mot \xc3\xa5 la seg verve. Fra tukthusene i Edinburgh og Dunbar ble det hentet fanger som ble tvangsrekruttert. Reisende ble overfalt og bortf\xc3\xb8rt, sammen med tjenestefolk og ungdom som skulle til innh\xc3\xb8stningsarbeid. Rekrutteringen var blitt s\xc3\xa5 hardhendt at folk la p\xc3\xa5 flukt, og kongen i London ble underrettet. Det skotske riksr\xc3\xa5det grep inn, fikk stoppet vervingen og befalte skippere og redere \xc3\xa5 f\xc3\xb8re sine skip inn til Leith for \xc3\xa5 stoppe utskipningen._NEWLINE_Etter n\xc3\xa6rmere gransking utstedte riksr\xc3\xa5det en befaling om at de kompaniene som allerede var tatt ombord skulle settes i land og oppl\xc3\xb8ses, og at skipene skulle avtakles. Halvparten av troppene skulle landsettes i Leith og de andre p\xc3\xa5 Burntisland av sikkerhetshensyn for \xc3\xa5 avverge v\xc3\xa6pnet motstand. Fanger og r\xc3\xb8vere ombord p\xc3\xa5 skipene m\xc3\xa5tte utleveres under vakt og f\xc3\xb8res vekk, mens de \xc3\xb8vrige skulle f\xc3\xa5 reise hjem._NEWLINE_Tre kompanier kom seg likevel av sted, og de kunne ikke innhentes av de skotske myndighetene. Oberst Ramsey ble derfor stevnet for riksr\xc3\xa5det. Da han unnlot \xc3\xa5 m\xc3\xb8te opp for \xc3\xa5 svare for sine handlinger, ble han erkl\xc3\xa6rt som oppr\xc3\xb8rer. Senere ble han arrestert i England etter en episode med sir Robert Ker som var utfordret til duell, beskyldt for \xc3\xa5 ha r\xc3\xb8pet foretaket for kongen. Ramsay ble etter arrestasjonen d\xc3\xb8mt til landsforvisning._NEWLINE_Den skotske vervingen, som var skjedd uten den engelsk-skotske kongens vitende, f\xc3\xb8rte til diplomatisk forvikling. Christian IV trodde at vervingen hadde funnet sted ved Edinburgh med kong Jakobs samtykke. Den engelske sendemannen i K\xc3\xb8benhavn, sir Robert Anstruther, mottok klager fra kongen over dette.\n_START_SECTION_\nSkottetoget\n_START_PARAGRAPH_\nEtter den opprinnelige planen skulle tre avdelinger av leietroppene, den ene under Johan M\xc3\xb6nnichhoven, den andre under general Halkett og den tredje under Alexander Ramsey, m\xc3\xb8tes ved Shetland for deretter \xc3\xa5 seile over til Norge i samlet styrke. Men M\xc3\xb6nnichhoven fortsatte nordover etter at han ikke klarte \xc3\xa5 n\xc3\xa5 fram til Shetland p\xc3\xa5 grunn av sterk vestavind, og Halkett dukket aldri opp som avtalt. Bare Alexander Ramsay fulgte planen. Han seilte fra Dundee med ett kompani og m\xc3\xb8tte de to kapteinene, George Sinclair og George Hay, med hver sitt kompani p\xc3\xa5 ett enkelt skip fra Caithness ved Shetland._NEWLINE_2.\xc2\xa0august/ 12.\xc2\xa0august\xc2\xa01612 satte s\xc3\xa5 disse to skipene kurs for Norge, men kom ut for d\xc3\xa5rlig v\xc3\xa6r og ble forsinket. Den 19.\xc2\xa0august/ 29.\xc2\xa0august fikk skottene landkjenning i Romsdal. De valgte \xc3\xa5 g\xc3\xa5 i land i Isfjorden innerst i Romsdalsfjorden istedenfor \xc3\xa5 fortsette nordover til Trondheimsfjorden, muligens fordi de kjente til veien som f\xc3\xb8rte fra Romsdalen til Gudbrandsdalen. Etter \xc3\xa5 ha tatt seg inn Romsdalsfjorden, gikk de i land p\xc3\xa5 \xc3\x85ndalsnes. Der tvang de to nordmenn til \xc3\xa5 v\xc3\xa6re veivisere, den ene skal ha v\xc3\xa6rt Per Klungnes. If\xc3\xb8lge et lokalt sagn skulle han ha f\xc3\xa5tt skottene til \xc3\xa5 g\xc3\xa5 i land p\xc3\xa5 nordsiden av fjorden ved Klungnes, der den s\xc3\xa5kalte \xc2\xabSkottehammaren\xc2\xbb l\xc3\xa5. Skottene gikk over Bj\xc3\xb8rnekleiva opp p\xc3\xa5 et fjell p\xc3\xa5 nordsiden som het Toppen, trolig kalt \xc2\xabM\xc3\xa6rratoppen\xc2\xbb den gang, og kom ned til Bjorlig\xc3\xa5rdene p\xc3\xa5 grensen mellom Romsdalen og Gudbrandsdalen. En stolpe merket 1612 fra g\xc3\xa5rden Einbu 4 km s\xc3\xb8r for Bjorli er bevart. Den skal v\xc3\xa6re reist til minne om en d\xc3\xb8l som ble drept av skottene._NEWLINE_Skottene skulle etter det lokale sagnet ha g\xc3\xa5tt voldsomt fram, skjendet jenter og kvinner hvor de kom, plyndret g\xc3\xa5rdene, og fordrevet folk med skrekk og gru. P\xc3\xa5 g\xc3\xa5rden Skauge skal en eldre bestemor ha blitt sl\xc3\xa5tt ihjel og brent i sin egen g\xc3\xa5rd. Krigen f\xc3\xb8rte til en ukontrollert rykteflom gjennom Norge, der mangel p\xc3\xa5 sikre opplysninger i en forvirret tid f\xc3\xb8rte til overdrivelser og l\xc3\xb8gnhistorier. Stattholderen i Norge kunne ikke bekrefte opplysningene som sagnene formidlet i ettertid, bortsett fra at s\xc3\xb8lvt\xc3\xb8y skal ha blitt stj\xc3\xa5let fra en danske p\xc3\xa5 Setnes i Romsdalen. At leietropper for brutalt fram var helst regelen p\xc3\xa5 den tid._NEWLINE_B\xc3\xb8ndene i Norge var dengang organisert som bondeoppbud i krigstid, og mobilisering av b\xc3\xb8nder med v\xc3\xa5pen og utstyr kunne foreg\xc3\xa5 effektivt. Lensmann Laurits Hage (Lars H\xc3\xa5g\xc3\xa5) fikk samlet b\xc3\xb8ndene i V\xc3\xa5g\xc3\xa5 og Lesja, og deretter trakk de seg nedover Gudbrandsdalen etter \xc3\xa5 ha skaffet seg kunnskap om skottenes egentlige styrke. I Fron og Ringebu gikk det bud til folk om \xc3\xa5 samle seg under lensmann Peder/Per Randkleiv og Berdon Seielstad. _NEWLINE_Ramsay kunne ha valgt \xc3\xa5 marsjere over Domb\xc3\xa5s og Hjerkinn ned Folldalen til Tynset i en nordlig rute. Det ville ha f\xc3\xb8rt skottetoget gjennom tynt befolkede omr\xc3\xa5der uten risiko for \xc3\xa5 m\xc3\xb8te sterkere motstand og ville ha brakt dem i sikkerhet i Sverige over Herjedalen. Men han valgte likevel \xc3\xa5 fortsette s\xc3\xb8rover gjennom Gudbrandsdalen. Den 26.\xc2\xa0august/ 5.\xc2\xa0september\xc2\xa01612 n\xc3\xa5dde Ramsey Kringen.\n_START_SECTION_\nEtterspillet\n_START_PARAGRAPH_\nDe skotske tapene under slaget er ikke kjent, men opptil 200 skulle ha blitt drept. Mange druknet i elven L\xc3\xa5gen, som ble sagt ha blitt farget r\xc3\xb8d, og p\xc3\xa5 veien l\xc3\xa5 mange d\xc3\xb8de som siden ble plyndret for sine v\xc3\xa5pen. Fortroppen ble tatt til fange for andre gang da den br\xc3\xb8t sitt ord om \xc3\xa5 overgi seg._NEWLINE_Bondeoppbudet under Slaget ved Kringen var i virkeligheten ikke en utrent enhet fullstendig uten milit\xc3\xa6r kompetanse, for gudbrandsd\xc3\xb8lene var med i grensevakten mot Sverige i 1611, og der hadde de f\xc3\xa5tt oppl\xc3\xa6ring og nye v\xc3\xa5pen som tessak, sabler og eventuelt gev\xc3\xa6rer. De skotske leiesoldatene var ikke bedre trent eller bedre utstyrt. De hadde ikke f\xc3\xa5tt oppl\xc3\xa6ring for mer konvensjonell strid, og bare offiserene og noen f\xc3\xa5 andre hadde milit\xc3\xa6r bakgrunn. Lensmenn og bondef\xc3\xb8rere hadde demonstrert god milit\xc3\xa6r kunnskap i sin slagplan. I ettertid er det blitt p\xc3\xa5st\xc3\xa5tt at skottene var lettere bev\xc3\xa6pnet eller kanskje ubev\xc3\xa6pnet, siden f\xc3\xa5 skotske v\xc3\xa5pen ble funnet etterp\xc3\xa5, men dette er mindre  sannsynlig._NEWLINE_134 fanger ble f\xc3\xb8rt vekk fra slagstedet til Kvam,hvor de ble sperret inne i Skottel\xc3\xa5ven. Der ble de dagen etter utsatt for en massakre. Bare atten av fangene ble sk\xc3\xa5net, blant dem oberst Ramsay. _NEWLINE_Ramsay sammen med tolken James Moneypenny, l\xc3\xb8ytnantene Henry Bruce og James Scott ble f\xc3\xb8rt til Oslo og siden til K\xc3\xb8benhavn. Andre overlevende ble satt inn i J\xc3\xb8rgen Lunges regiment ved \xc3\x84lvsborg i dansk tjeneste. De fire offiserene skulle ha v\xc3\xa6rt stilt for krigsrett, siden de hverken hadde fullmakt fra svenskekongen eller fra Andrew Ramsay. De kunne straffes som r\xc3\xb8vere etter datidens oppfatning, men sir Robert Anstruther reddet dem ved \xc3\xa5 overtale danskene til \xc3\xa5 holde et forh\xc3\xb8r i n\xc3\xa6rv\xc3\xa6r av Brede Rantzau. Etter forh\xc3\xb8ret fikk de lov til \xc3\xa5 reise hjem._NEWLINE_Sommeren etter ble Lars H\xc3\xa5g\xc3\xa5, Per Randkleiv og Berdon Segalstad innkalt til m\xc3\xb8te med kongen p\xc3\xa5 herredagen i Skien. Som bel\xc3\xb8nning fikk de blant annet skj\xc3\xb8te p\xc3\xa5 kongens andel av de g\xc3\xa5rdene de bodde p\xc3\xa5[2]._NEWLINE_De f\xc3\xb8rste trykte beretningene om slaget ved Kringen ble utgitt i 1830-\xc3\xa5rene av prosten H.P.S. Krag, men den er en up\xc3\xa5litelig fremstilling sett fra d\xc3\xb8lenes perspektiv og farget av senere mytedannelser. Siden har sagnstoffet om Skottetoget blitt ytterligere utbrodert med mange urimeligheter.\n_START_SECTION_\nPillarguri og Sinklarvisa\n_START_PARAGRAPH_\nHistorien om skottetoget og slaget ved Kringen har blitt gjenfortalt i flere sagn, dikt, anekdoter og sanger i \xc3\xa5rhundrene etter hendelsene. To eksempler er legenden om Pillarguri, som skal ha bl\xc3\xa5st i lur for \xc3\xa5 varsle b\xc3\xb8ndene om at skotteh\xc3\xa6ren n\xc3\xa6rmet seg, og Sinklarvisa (opprinnelig kalt Zinklars vise) som Edvard Storm skrev i 1781.Innholdet i visa om Sinclair og hans menn er historisk un\xc3\xb8yaktig, men ble mye sunget b\xc3\xa5de i Norge og p\xc3\xa5 F\xc3\xa6r\xc3\xb8yene."