b'\n_START_ARTICLE_\nPolikarpov I-5\n_START_SECTION_\nUtvikling\n_START_PARAGRAPH_\nEtter\xc2\xa0Fem\xc3\xa5rsplanen\xc2\xa0i 1928 ble\xc2\xa0Tupolev design-byr\xc3\xa5 bedt om \xc3\xa5 utvikle en blandet-konstruksjon (metall og tre/stoff) biplan, et jagerfly drevet av en Bristol Jupiter VII motor. Den f\xc3\xb8rste prototypen ble ferdig innen 1. september 1929. Den nye jagerfly ble benevnt i-5 (Istrebitel\'\xe2\x80\x94jager I-5), men fikk den interne Tupolev betegnelse ANT-12. Samtidig fikk \xc2\xa0Nikolai Nikolaevich Polikarpov\'s gruppe\xc2\xa0i oppgave \xc3\xa5 lage en konstruksjon i tre, benevnt som Polikarpov I-6\xc2\xa0etter samme spesifikasjon. I-5-konstruksjonen ble p\xc3\xa5begynt av Pavel Sukhoi, under tilsyn av Andrei Tupolev,\xc2\xa0fordi Tupolev Bureau var opptatt med store bombefly.\xc2\xa0I-5 og I-6 prosjektet ble samlet i 1929 under Polikarpovs ledelse, selv om begge\xc2\xa0prosjekteter ikke fikk angitt noen sluttdato._NEWLINE_Nikolai Polikarpov ble arrestert av GPU i september 1929 for kriminalitet og industrisabotasje. For disse anklager ble han d\xc3\xb8mt til d\xc3\xb8den, men dette ble omgjort til ti \xc3\xa5rs tvangsarbeid. I desember 1929 samlet GPU\xc2\xa0en rekke flyingeni\xc3\xb8rer i Butyrka fengsel, inklusive Polikarpov, og dannet det Interne Fengsel Design Bureau (Konstruktorskoye Byuro Vnutrenniya Tyurma\xe2\x80\x94KB VT) under ledelse av Dmitry Pavlovich Grigorovich. KB-VT ble til fabrikken (Zavod) Nr. 30 i Moskva-Khodinka\xc2\xa0p\xc3\xa5 begynnelsen av 1930. Kort tid etterp\xc3\xa5 erstattet Polikarpov Grigorovich som sjefsdesigner da hans konsept for I-5 ble godkjent av GPU. Full-skala mock-up ble godkjent 28. mars 1930, og den f\xc3\xb8rste prototypen, benevnt\xc2\xa0VT-11 (Vnutrenniya Tyurma\xe2\x80\x94Intble fullf\xc3\xb8rt en m\xc3\xa5ned senere._NEWLINE_Det gjennomf\xc3\xb8rte\xc2\xa0sin f\xc3\xb8rste flytur 30. april 1930 og var utstyrt med en importert Jupiter VII motor. Det ble malt i s\xc3\xb8lv med r\xc3\xb8d stripe og en r\xc3\xb8d "VT" ble malt over den r\xc3\xb8de stjernen p\xc3\xa5 roret. Den andre prototypen, kjent som VT-12, hadde en Jupiter VI motor, og tok til luften 22. mai under lnavnet "Klim Vorosjilov." De to prototyper var ogs\xc3\xa5 noe ulike i sm\xc3\xa5 detaljer ang\xc3\xa5ende formen p\xc3\xa5 halen og bygging av understellet. Alt dette betydde liten forskjell i vekt og ytelse mellom de to. Sammenlignet med den andre var den litt tyngre og raskere, selv om det f\xc3\xb8rste hadde en svak rekkevidde fordel og en h\xc3\xb8yere marsjh\xc3\xb8yde. Den tredje prototype, som ble kalt VT-13 og p\xc3\xa5skrevet En Gave for XVIth Congress of the Party, som ble drevet av en 600 h/k sovjet-bygget M-15-motor med en NACA cowling, men dette viste seg \xc3\xa5 v\xc3\xa6re up\xc3\xa5litelig og ble ikke satt i produksjon._NEWLINE_Den andre prototypen fikk sin godkjennelse 13. august 1931 og ble beordret i produksjon en m\xc3\xa5ned senere, den 13. september. Et problem som ble observert under testene var en tendens til \xc3\xa5 gj\xc3\xb8re en ukontrollert 180\xc2\xb0 sving da det \xc2\xa0landet i svake vinder. Forkortelse av understellet med 15 cm og flytte den 12 cm\xc2\xa0l\xc3\xb8ste problemet. Ingeni\xc3\xb8ren som foreslo endringen ble tildelt Order of the\xc2\xa0Red Star\xc2\xa0for sin oppfinnsomhet. Ti pre-produksjon fly var allerede bestilt og de ble ferdig mellom august\xc2\xa0og oktober. De hadde alle importerte motorer, men med diverse sm\xc3\xa5 forbedringer for produksjonsflyene som omfatter sm\xc3\xb8rehull i veivaksel, innf\xc3\xb8ring av et\xc2\xa0pitot-r\xc3\xb8r og statisk vent i styrbord \xc3\xb8vre vinge, et nakkest\xc3\xb8tte for piloten, og metall propell som kunne justeres p\xc3\xa5 bakken.\n_START_SECTION_\nKonstruksjon\n_START_PARAGRAPH_\nI-5 var en en-seters dobbeltdekker med forskj\xc3\xb8vde vinger (staggered)i en todekker konfigurasjon med fast understell og haleski. Flyet var av blandet konstruksjon, med skrog av et rammeverk av sveisede st\xc3\xa5lr\xc3\xb8r som ble dekket med stoff over baksiden av skroget, med den fremre delen av skroget kledd \xc2\xa0med avtagbare\xc2\xa0duralumin paneler s\xc3\xa5 langt tilbake som bak til cockpit. Det var ogs\xc3\xa5 avtakbare paneler ga en enkel tilgang til haleskiens st\xc3\xb8tdemper. Stoffet var impregnert for tetthet og s\xc3\xb8mmene ble dekket med kalico. Et brannsikkert skott skilte en 165 l. drivstofftank fra motoren og et brannslukningsapparat var utstyrt med stikkontakter til drivstoffpumpen, till\xc3\xb8psr\xc3\xb8r og forgasser. Det konvensjonelle understellet var koblet sammen med en aksel og noen fly var utstyrt med skjermer over hjulene. I utgangspunktet var haleskien fast, men senere fly hadde mindre haleski som var koblet sammen med sideroret. Gummiringer ble brukt som st\xc3\xb8tdempere p\xc3\xa5 understellet._NEWLINE_Vingene ble bygget med to stag. \xc3\x98vre vinge var laget i tre deler, der den midterste delen var av duralumin og den ytre av tre. De nedre vingepar ble bygget ved hjelp av en G\xc3\xb6ttingen-436-profil. Duralumin N-type stag som skilte vingene var festet til den \xc3\xb8vre vinge. Den var forsterket med st\xc3\xa5lwire. Impregnert lakket stoff dekket haleseksjonen og vinger, bortsett fra vingeroten til nedre vinger, som var dekket med kryssfiner og forkanten av vingene var kledd med duralumin i de f\xc3\xb8rste 150 cm. Balanseror fantes bare p\xc3\xa5 \xc3\xb8vre vinge. Alle bevegelige kontrolloverflater og halen ble kledd med dopet stoff over metallrammene. Avstivingswirer over og under halen ble bare montert p\xc3\xa5 prototyper._NEWLINE_Noen tidlige produksjonsfly hadde importert Bristol Jupiter VI motorer med en metallkappe, men mesteparten av produksjonsflyene brukte en M-22 lisens-bygget 480 h/k motor. Tidlig fly hadde vanligvis en uregulerbar trepropell med en diameter p\xc3\xa5 2,9 m., men disse ble erstattet med en 2,7 m. duralumin propell som kunne justeres p\xc3\xa5 bakken.\n_START_SECTION_\nBev\xc3\xa6pning\n_START_PARAGRAPH_\nTo synkroniserte 7.62 mm PV-1 maskingev\xc3\xa6r ble montert i skroget med 600 skudd, hver og med et OP-1 kikkertsikte. Det var i h\xc3\xa5p om p\xc3\xa5 \xc3\xa5 passe et annet par, men den ekstra vekten p\xc3\xa5virket negativt flyets ytelse under tester. To sm\xc3\xa5 bomber var hengt opp i stativene som kunne b\xc3\xa6re en 10 kg bombe hver. St\xc3\xb8rre type bombestativ ble evaluert p\xc3\xa5 I-5 som kunne b\xc3\xa6re et par 250 kg. bomber, men disse hadde en slik ugunstig virkning p\xc3\xa5 ytelsen at de ble avvist til bruk. En av testene med disse stativene hadde flyet under dykking mot m\xc3\xa5let, det f\xc3\xb8rste eksempl p\xc3\xa5 stupbombing i Sovjetunionen. I-5 ble ogs\xc3\xa5 brukt til \xc3\xa5 evaluere n\xc3\xb8yaktigheten av RS-82 rakett, selv om de ikke var kjent for \xc3\xa5 ha blitt brukt av flyet i tjeneste._NEWLINE_I-5s ble kalt opp under krigen i 1941 og ble konvertert til bruk som Jagerbomber ved \xc3\xa5 legge til to maskingev\xc3\xa6r, og noen fly ble utstyrt med kraftige bomber som hadde blitt avvist tidligere. Bakke-angrep versjonen ble noen ganger referert til som I-5LSh._NEWLINE_Testpilot Mark Gallai beskrev de flygende kvaliteter av I-5 slik: "Etter flyvning var jeg overbevist om at I-5 er ganske et lunefult fly. Imidlertid, hvis en er forsiktig med kontroller og ikke pr\xc3\xb8ver maskinen med grove handlinger, blir det en kontrollert flyvning."\n_START_SECTION_\nOperativ historie\n_START_PARAGRAPH_\n54 I-5 ble levert til VVS innen 1. oktober 1931, og 66 innen utgangen av \xc3\xa5ret. Disse var alle fly byget ved Zavod Nr. 1 i Khodinka, men Zavod Nr. 21 i Gorkii begynte leveranser \xc3\xa5ret etter. Den levert ti i 1932, 321 i 1933 og 330 i 1934. Zavod Nr. 1 leverte 76 i 1932 f\xc3\xb8r den startet bygging av Heinkel HD 37 som I-7. I-5 ble f\xc3\xb8rst levert til enheter i Leningrad, Ukraina og Transbaikal Milit\xc3\xa6re Distrikter og besto av 20% VVS-s jagerfly ved utgangen av 1932. I 1933 begynte leveranser til enheter langt \xc3\xb8st, hviterussisk og Moskva milit\xc3\xa6re distrikter og bestod 40% av jagerfly ved utgangen av \xc3\xa5ret. Mot slutten av 1934 ble mest Polikarpov I-3 og Tupolev I-4 blitt erstattet, og leveranser hadde begynt til Marinens Flyv\xc3\xa5pen. I-5 begynte \xc3\xa5 bli erstattet av Polikarpov I-15 i 1936, og var helt faset ut fra front-line bruk ved utgangen av 1937, men fortsatte \xc3\xa5 bli ansatt som et avansert skolefly._NEWLINE_Etter den Den tyske invasjonen av Sovjetunionen i juni 1941 var det store tap blant front-line fly av VVS-sammen med forstyrrelser i fly produksjonen, resulterte i at I-5 ble fjernet fra skoleflvningen, og vendte tilbake som bakke-angrepsfly eller nattbomber til tidlig i 1942. Noen I-5s ble brukt av 695. og 606. Jager Regimenter (Istrebitel\'nyye Aviatsionyye Polki (IAP)) under Slaget om Moskva som nattbomber i februar 1942. De 2. Bakkengrep Regiment (Shturmovoy Aviatsionyye Polki (ShAP)) ble danner i september 1941 p\xc3\xa5 Krim fra reservestyrkene og Kachin flyskole. Den 10.oktober var tretti-to I-5 tilgjengelig, selv om avgang hadde redusert dem til seksten brukbare. De kom ned til et dusin fly 18 oktober. De thebstgjorde frem til 1. februar 1942 da regimentet ble trukket for overf\xc3\xb8ring til Ilyushin Il-2s og ble omd\xc3\xb8pt til 766. ShAP. Det 11. ShAP ble etablert av Air Force ved svartehavsfl\xc3\xa5ten 22. september 1941. Den 18. oktober  m\xc3\xb8nstret atten brukbare og femten ubrukbare I-5,mselv om dette ble redusert til elleve brukbare og \xc3\xa5tte unrukbare fly 7. november. De holdt I-5 i tjeneste fram til 1. februar 1942 da regimentet ble omorganisert.\n_START_SECTION_\nVarianter\n_START_PARAGRAPH_\nJeg-5 var involvert i tester av Zveno prosjekt der en Tupolev TB-3 tunge bombefly gjennomf\xc3\xb8rte tre jeg-5s som parasitt jagerfly. En jeg-5 ble gjennomf\xc3\xb8rt var p\xc3\xa5 hver vinge og en tredje over skroget. Ramper ble brukt for \xc3\xa5 f\xc3\xa5 vingen montert i flyet til sine steder, men skroget montert i flyet hadde for \xc3\xa5 bli l\xc3\xb8ftet h\xc3\xa5nd. Dette var s\xc3\xa5 tungvint at de var generelt brukes utelukkende som et ekstra powerplant for TB-3 senere i programmet. flyet brukt i disse studiene brukte lenger understellet med mindre dekk opprinnelig brukt i prototyper.'