b'\n_START_ARTICLE_\nPaber\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nPaberi ajalugu ulatub 3. sajandisse eKr Egiptuses. Paber leiutati 11. m\xc3\xa4rtsil 105 Hiinas kirjutusmaterjalina. Hiljem v\xc3\xb5eti see kasutusele ka Euroopas. Paber t\xc3\xb5rjus kirjutusmaterjalina peagi v\xc3\xa4lja pap\xc3\xbc\xc3\xbcruse, p\xc3\xa4rgamendi, savitahvlid ja osaliselt ka siidi, sest on nendest vastupidavam, kergem ja k\xc3\xa4ep\xc3\xa4rasem._NEWLINE_S\xc3\xb5na "paber" on tulnud kreeka keelest, kui kreeklased said valesti aru egiptlaste pap\xc3\xbc\xc3\xbcrusest.\n_START_SECTION_\nPaberivalmistamine Hiinas\n_START_PARAGRAPH_\nT\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval kasutatava paberi s\xc3\xbcnnimaaks on Hiina. Legendi j\xc3\xa4rgi leiutas paberi Cai Lun 105. aastal. Varasema, siidist ja kanepist valmistatud paberi arheoloogilised leiud v\xc3\xa4hemalt 200 aastat eKr on selle legendi \xc3\xbcmber l\xc3\xbckanud. Siiski ei kasutatud enne 1. sajandit paberit kuigi laialt ja alles 4. sajandil vahetas see v\xc3\xa4lja varasemad kirjutusmaterjalid. Tootmise algusaegadel kasutati Hiinas paberi toorainena peamiselt kanepikiude, hiljem lina, d\xc5\xbeuuti, bambust, mooruspuu koort, puuvillaseid kaltse, riisi- ja nisu\xc3\xb5lgi jm. Toormaterjal peenestati kivist uhmrites ja saadud mass segati veega. Paberimassi ammutati vannist nelinurksele bambuskiududest punutud s\xc3\xb5elale. S\xc3\xb5elalt asetati paberimass vildile, pressiti liigne vesi v\xc3\xa4lja, siluti ja kuivatati. Paberilehed liimistati taimsete liimidega. 7. sajandil levis paberivalmistamise oskus Koreasse ja Jaapanisse, hiljem l\xc3\xa4bi Tiibeti, Birma ja Nepali Indiasse.\n_START_SECTION_\nPaberivalmistamine Euroopas\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopasse j\xc3\xb5udis paberivalmistamise kunst Araabia maade kaudu. Araabia kalifaadis valmistati paberit esmakordselt 8. sajandi alguses Samarkandis, sealt levis paberivalmistamisoskus Bagdadi, Damaskusse ja Egiptusse. Juba aastast 1056 on teada paberiveski olemasolust Hispaanias Xativas. 1270. aastatel rajati esimene paberiveski Itaalias._NEWLINE_Paberitootmise tehnoloogia j\xc3\xa4i kuni 18. sajandini l\xc3\xb5puni peaaegu muutumatuks. Paberi tooraineks olid peamiselt linased kaltsud, lisati ka kanepikiude. Kaltsud sorteeriti, pesti, keedeti lubjalahuses ja valgendati p\xc3\xa4ikese k\xc3\xa4es. Seej\xc3\xa4rel kuhjati kaltsud kokku ja j\xc3\xa4eti keldrisse lagunema, et kiud \xc3\xbcksteisest kergemini eralduksid. Kaltsude m\xc3\xa4\xc3\xa4ndamise j\xc3\xa4rel purustati need vee j\xc3\xb5ul t\xc3\xb6\xc3\xb6tavas tambiveskis. Saadud kiud segati veega poolvedelaks paberimassiks. Paberi ammutamiseks kasutati neljakandilisele puitraamile t\xc3\xb5mmatud metallist s\xc3\xb5elu. S\xc3\xb5elalt v\xc3\xb5etud paberileht asetati niiskele vildile. Hunnik paberilehti vaheldumisi viltidega asetati pressi, kus liigne vesi v\xc3\xa4lja suruti. Seej\xc3\xa4rel v\xc3\xb5eti vildid \xc3\xa4ra ja paberilehed pressiti uuesti v\xc3\xa4ikese surve all. Paberipoognad kuivatati harilikult paberiveski p\xc3\xb6\xc3\xb6ningul. Kirjapaber liimistati enne kuivamist loomse liimiga (\xc5\xbeelatiin), mis v\xc3\xb5eti kasutusele 1380. aastatel. Paberi valmistamisel osales v\xc3\xa4hemalt kolm t\xc3\xb6\xc3\xb6list. Kolme t\xc3\xb6\xc3\xb6lise p\xc3\xa4evatoodanguks oli 700\xe2\x80\x93800 lehte paberit._NEWLINE_Alates 14. sajandist hakkas n\xc3\xb5udlus kirjutusmaterjali j\xc3\xa4rele kiiresti t\xc3\xb5usma ja paber kui tunduvalt odavamalt toodetav materjal t\xc3\xb5rjus aegamisi p\xc3\xa4rgamendi v\xc3\xa4lja. Paberi laialdasele kasutuselev\xc3\xb5tule aitas kaasa tr\xc3\xbckikunsti leiutamine 15. sajandi keskel. \xc3\x9cha suurenev tr\xc3\xbckitavate raamatute hulk n\xc3\xb5udis paberitootmise tehnoloogia t\xc3\xa4iustamist. Umbes 1680. aastal leiutati Hollandis paberikiudaine jahvatamiseks hollander, mis kiirendas paberi tootmist ja aitas toorainet kokku hoida.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xa4nap\xc3\xa4evase paberitootmise algus 19. sajandil\n_START_PARAGRAPH_\nMoodne paberitootmise tehnoloogia, mis on suuresti kasutusel ka t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval, kujunes v\xc3\xa4lja 19. sajandil. 1799. aastal patenteeris prantslane Nicholas Louis Robert paberivalmistamise masina. Roberti masinas ammutati paberimass pidevalt liikuvale lindikujulisele s\xc3\xb5elale, nii et formeerus paberilint. Vee v\xc3\xa4ljapressimiseks kasutati valtse. Paberitootmismasinate laialdane levik algas 1830. aastatel. Juba 18. sajandil oli tehtud palju eksperimente, et leida uut toorainet paberit\xc3\xb6\xc3\xb6stusele. Alles 1844. aastal leiutasid sakslased F. Keller ja H. Voelter t\xc3\xb6\xc3\xb6stuslikult sobiva lahenduse, mis v\xc3\xb5imaldas puidu kasutuselev\xc3\xb5tu paberi toorainena. Puitmassi lisamine muutis paberi tunduvalt odavamaks, kuid samal ajal ka omadustelt m\xc3\xa4rksa halvemaks. Parema kvaliteediga paberi saamiseks tuli lisaained (ligniin ja hemitselluloosid) mingi keemilise menetluse abil eemaldada, nii et j\xc3\xa4\xc3\xa4ks j\xc3\xa4rele ainult tselluloosikiud. Esimeseks selliseks meetodiks oli inglise keemikute H. Burgessi ja C. Watti poolt 1851. aastal leiutatud soodaprotsess. Sellele j\xc3\xa4rgnesid 1866. aastal sulfitprotsessi ja 1884. aastal sulfaatprotsessi kasutuselev\xc3\xb5tt. 1830. aastatel v\xc3\xb5eti kasutusele paberi liimistamine otse kiumassi viidava kampoli ja alumiiniumsulfaadiga. 1851. aastal v\xc3\xb5eti kasutusele ka paberi pleegitamine klooriga._NEWLINE_R\xc3\xa4pina paberivabriku ajalugu._NEWLINE_Kundas asuv haavapuitmassi tehas AS Estonian Cell alustas tootmist 2006. aasta aprillis.'