b'\n_START_ARTICLE_\nVjat\xc5\xa1ko\n_START_PARAGRAPH_\nVjat\xc5\xa1ko (Henriku Liivimaa kroonikas ka Vetseke, Wetseke, Vesceka, Viesceka; vene \xd0\x92\xd1\x8f\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd0\xbb\xd0\xb0\xd0\xb2 \xd0\x91\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xb8\xd1\x81\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 (isanimi ei ole kindel); suri 1224) oli 13. sajandi alguse Koknese v\xc3\xbcrst.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa4ritolu\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x9cldiselt arvatakse, et Vjat\xc5\xa1ko oli vene p\xc3\xa4ritolu v\xc3\xbcrst, kes v\xc3\xb5is kuuluda Rjurikovit\xc5\xa1ite Po\xc5\x82acki harru. M\xc3\xb5ned L\xc3\xa4ti autorid on arvanud, et ta v\xc3\xb5is olla latgal, kelle nimi tulenes balti s\xc3\xb5nast vec\xc4\x81kais "vanem" ja kes oli Koknese piirkonna tugevaima v\xc3\xb5imumehena v\xc3\xbcrstiks t\xc3\xb5usnud ning venelaste toetuse tagamiseks \xc3\xb5igeusku \xc3\xbcle l\xc3\xa4inud. Veel on v\xc3\xa4lja pakutud, et tegemist oli liivlasega.\n_START_SECTION_\nTegevus\n_START_PARAGRAPH_\nVjat\xc5\xa1ko oli Koknese valitseja alates hiljemalt 1205. aastast, mil ristis\xc3\xb5dijad piiskop Alberti juhtimisel tema v\xc3\xbcrstiriigi naabriteks olnud Aizkraukle liivlased oma v\xc3\xb5imule alistasid ja Vjat\xc5\xa1koga rahu s\xc3\xb5lmisid. 1207. aastal leppis Vjat\xc5\xa1ko Albertiga kokku, et piiskop saab poole ta valdustest ja aitab vastutasuks Kokneset kaitsta leedulaste r\xc3\xbcnnakute eest. 1208. aastal tekkis tal konflikt Lielv\xc4\x81rde foogti Danieliga, kes Koknese linnuse vallutas ja v\xc3\xbcrsti vangistas. Alberti n\xc3\xb5udmisel ta siiski vabastati. Hiljem samal aastal otsustas Vjat\xc5\xa1ko Alberti m\xc3\xb5ju alt vabaneda, tappes piiskopi poolt Koknese linnusesse saadetud sakslased ja paludes Polotski v\xc3\xbcrsti Vladimiri abi. Alberti ristis\xc3\xb5dijate k\xc3\xa4ttemaksuretke kartuses j\xc3\xa4ttis ta siiski l\xc3\xb5puks oma linnuse ja v\xc3\xbcrstiriigi maha ning p\xc3\xb5genes Venemaale._NEWLINE_1223. aastal lubas Novgorodi v\xc3\xbcrst Vjat\xc5\xa1ko v\xc3\xb5imu alla Tartu linnuse ja k\xc3\xb5ik Eestimaa alad, mille ta suudab endale alistada. S\xc3\xb5jaj\xc3\xb5una sai Vjat\xc5\xa1ko kaasa 200 meest, kelle abil ta k\xc3\xa4is \xc3\xbcmbruskonnas maksu n\xc3\xb5udmas ja r\xc3\xbc\xc3\xbcstamas. Aasta hiljem, p\xc3\xa4rast mitmeid eba\xc3\xb5nnestunud katseid, vallutasid Riia piiskopi ja M\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade ordu v\xc3\xa4ed Tartu linnuse ja Vjat\xc5\xa1ko tapeti._NEWLINE_L\xc3\xa4ti Henrik m\xc3\xa4rgib Vjat\xc5\xa1kot oma kroonikas kokku seitsmel korral.\n_START_SECTION_\nM\xc3\xa4lestuse j\xc3\xa4\xc3\xa4dvustamine\n_START_PARAGRAPH_\nTegelasena esineb Vjat\xc5\xa1ko Enn Kippeli 1941. aastal Eesti NSV-s avaldatud noorsoojutustuses "Meelis", kus ta on peategelase, Sakala vanema Lembitu poja Meelise liitlane, kellega koos ta hukkub 1224. aastal Tartu lahingus. _NEWLINE_Neile p\xc3\xbcstitati N\xc3\xb5ukogude ajal Tartus Kassitoomele pronksist m\xc3\xa4lestusm\xc3\xa4rk, skulptuurigrupp "Vjat\xc5\xa1ko ja Meelis Tartu kaitsel". 1954. aastal tuli esiettekandele eesti helilooja Anatoli Gar\xc5\xa1neki oratoorium "V\xc3\xbcrst Vjat\xc5\xa1ko ja vanem Meelis" (tekst P. Anton).'