b'\n_START_ARTICLE_\n\xc3\x9crasklased\n_START_SECTION_\nKehaehitus\n_START_PARAGRAPH_\nValmikud on v\xc3\xa4ga v\xc3\xa4iksed, k\xc3\xb5igest 1\xe2\x80\x9310 mm pikkuse silinderja kehaga mardikad. Enamasti on nad v\xc3\xa4rvuselt tumedad. \xc3\x9craski vastne on jalutu, k\xc3\xb5verdunud valge t\xc3\xb5uk.\n_START_SECTION_\nPea\n_START_PARAGRAPH_\nTundlad on neil l\xc3\xbchikesed ja p\xc3\xb5lvjad, selgelt eristunud nupuga. Pea, mis j\xc3\xa4\xc3\xa4b paljudel liikidel eesselja varju, on \xc3\xbcraskitel v\xc3\xa4ike ja kompaktne. Haukamissuised on suunatud otse alla, keha pikiteljega risti. Sellist pea asetust nimetatakse h\xc3\xbcpognaatseks. Laup, mis paikneb pea k\xc3\xbclgedel asetsevate liitsilmade vahel, ei ole selgelt piiritletud ning l\xc3\xa4heb allosas sujuvalt \xc3\xbcle k\xc3\xa4rsakuks. Oluliseks m\xc3\xa4\xc3\xa4ramistunnuseks on paljudel liikidel laubal esinev sile l\xc3\xa4ikiv pikijoon v\xc3\xb5i kiil, k\xc3\xbchmuke v\xc3\xb5i lohk. Samuti on oluliseks tunnuseks silmade kuju, need v\xc3\xb5ivad olla \xc3\xbcmmargused, ovaalsed, k\xc3\xa4\xc3\xa4rdunud (madala sissel\xc3\xb5ikega), p\xc3\xbcgaldunud (s\xc3\xbcgava sissel\xc3\xb5ikega) v\xc3\xb5i hoopis kaheks jagunenud.\n_START_SECTION_\nRindmik\n_START_PARAGRAPH_\nRindmik koosneb eesrindmikust, keskrindmikust ja tagarindmikust. Pealtvaates on n\xc3\xa4htav vaid eesrindmik, mis moodustab eesselja. Keskrindmikust on n\xc3\xa4ha vaid v\xc3\xa4ike osa \xe2\x80\x93 kilbike. Tagarindmik j\xc3\xa4\xc3\xa4b aga t\xc3\xa4ielikult kattetiibade alla. Eesselg v\xc3\xb5ib olla \xc3\xbchtlaselt punkteeritud, konarlik v\xc3\xb5i k\xc3\xb6bruline. Selle keskosas esineb m\xc3\xb5nel liigil sile l\xc3\xa4ikiv pikijoon (keskandur). Eesselja k\xc3\xbcljed on \xc3\xbcmardunud v\xc3\xb5i selge randiga. Keskrindmikule kinnituvad kattetiivad, millel olevaid korrap\xc3\xa4raseid punktiridu nimetatakse viirgudeks. Viirgude vahemikke loendatakse alates kahe kattetiiva kokkupuutejoonest. S\xc3\xb5ltuvalt liigist v\xc3\xb5ib kattetiibadel olla kuni 10 viirgu ja 11 vahemikku. Vahemikud v\xc3\xb5ivad olla kas siledad, kipras, punkteeritud, paljad, karvadega, harjastega v\xc3\xb5i soomustega. Paljude \xc3\xbcraskiliikide kattetiibade tipuosa moodustab s\xc3\xbcvendi ehk j\xc3\xa4rsaku, mille serval on hambad. See on spetsiaalne kohastumus n\xc3\xa4ripuidu v\xc3\xa4ljat\xc3\xb5ukamiseks uuristatud k\xc3\xa4ikudest. K\xc3\xa4igu rajanud mardikas t\xc3\xb5ukab n\xc3\xa4ripuru keha tagaotsa suunas, kus see satub j\xc3\xa4rsakule, ning tagurpidi liikudes kannab mardikas selle k\xc3\xa4igust v\xc3\xa4lja. Rindmikule kinnitub ka 3 paari jalgu. S\xc3\xa4\xc3\xa4red on tipusuunas tugevasti laienenud ning nende v\xc3\xa4lisserv v\xc3\xb5ib olla hambuline. \xc3\x9craski k\xc3\xa4pp koosneb 5 l\xc3\xbclist ja on varustatud lihtsate k\xc3\xbc\xc3\xbcnistega.\n_START_SECTION_\nTagakeha\n_START_PARAGRAPH_\nTagakeha koosneb 8 l\xc3\xbclist. K\xc3\xb5htmisel poolel on n\xc3\xa4ha vaid 5 l\xc3\xbcli, viimased 3 asetsevad tipu suunas enam-v\xc3\xa4hem horisontaalselt t\xc3\xb5usvalt. K\xc3\xb5huloogete ja ka viimase seljalooke kuju ning neil olevad kidad ja karvad on olulisteks \xc3\xbcraskite m\xc3\xa4\xc3\xa4ramistunnusteks.\n_START_SECTION_\n\xc3\x96koloogia\n_START_PARAGRAPH_\nK\xc3\xb5ik \xc3\xbcrasklased on v\xc3\xa4ga tihedalt taimedega seotud, rajades nendesse toitumiseks ja sigimiseks k\xc3\xa4ike. Ainult m\xc3\xb5ned liigid elavad rohttaimedes, viljades ja seemnetes, enamik (sh ka k\xc3\xb5ik Eestis elavad liigid) rajavad oma k\xc3\xa4igud puidusse v\xc3\xb5i puu koore alla. \xc3\x9cldjuhul eelistavad \xc3\xbcraskid, s\xc3\xb5ltuvalt liigist, kindlat puuliikide r\xc3\xbchma ning kindlat osa t\xc3\xbcvest. Nii asustavad m\xc3\xb5ned liigid t\xc3\xbcve juurel\xc3\xa4hedasi osi, teised aga hoopis latva v\xc3\xb5i oksi. \xc3\x9craskid kasutavad \xc3\xb5ige puuliigi leidmiseks ja selle seisundi hindamiseks haistmismeelt. Enamik liike asustatavad vaid surnud v\xc3\xb5i kuivanud puid. Ainult v\xc3\xa4hesed eelistavad terveid puid, olles seet\xc3\xb5ttu ohtlikud metsakahjurid. Siiski ei pruugi massilise paljunemise korral kahjustatud puid j\xc3\xa4tkuda ning \xc3\xbcldjuhul kahjutud liigid v\xc3\xb5ivad tungida ka tervete puude kallale. Eluj\xc3\xb5ulisse puusse k\xc3\xa4igu rajamine pole aga lihtne, mist\xc3\xb5ttu eritavad esmaasutajad liigikaaslasi ligimeelitavat feromooni, et \xc3\xbcheskoos puu vastupanuv\xc3\xb5ime \xc3\xbcletada .\n_START_SECTION_\nSigimine\n_START_PARAGRAPH_\nSigimiseks moodustatakse peresid, mis v\xc3\xb5ivad olla monogaamsed v\xc3\xb5i pol\xc3\xbcgaamsed. Esimesel juhul on k\xc3\xa4igu asutajaks emane. Pol\xc3\xbcgaamia puhul on selleks aga isane, kes rajab avara paarituskoja, kuhu tulevad emased paarituma. Haude rajamiseks n\xc3\xa4rib emane mardikas emak\xc3\xa4igu ja muneb selle k\xc3\xbclgedele. M\xc3\xb5nel juhul n\xc3\xa4rivad emased piki emak\xc3\xa4iku ka \xc3\xb5huavad, mille kaudu v\xc3\xb5ib toimuda korduvpaaritumine. Munadest v\xc3\xa4ljunud vastsed rajavad omakorda vastsek\xc3\xa4igud. K\xc3\xb5ige selle tulemusena tekib puidule v\xc3\xb5i puukoorele liigispetsiifiline k\xc3\xa4ikude s\xc3\xbcsteem. Taolist k\xc3\xa4igumustrit nimetatakse ka kahjustuspildiks, mille j\xc3\xa4rgi saab paljusid liike m\xc3\xa4\xc3\xa4rata. \xc3\x9craskite vastsed arenevad suhteliselt kiiresti. Koores v\xc3\xb5i selle all arenevad vastsed teevad seda v\xc3\xa4rskes koores sisalduvate rohkete valkude ja s\xc3\xbcsivesikute abil, aga puidus arenevad vastsed on s\xc3\xbcmbioosis seentega, mille niidistikust toitutakse. Seened satuvad k\xc3\xa4ikudesse valmikutel levivate eostena. Noormardikad kooruvad nukust tavaliselt juuni l\xc3\xb5pus, vahel veidi varem. Kui tingimused on soodsad, v\xc3\xb5ib p\xc3\xb5lvkondi olla ka kaks. Teise p\xc3\xb5lvkonna lendlus toimub sel juhul juuli alguses. Valmikud talvituvad pinnases, kuhu suunduvad juba alates augustist. Teise p\xc3\xb5lvkonna mardikad v\xc3\xb5ivad j\xc3\xa4\xc3\xa4da talveks ka koore alla, kus neil on oht k\xc3\xbclma t\xc3\xb5ttu hukkuda. Sama saatust omavad ka koore all olevad koorumata munad ja nukud.\n_START_SECTION_\nMetsakahjustused\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x9craskid on saanud kurikuulsa metsakahjuri maine tegelikult vaid v\xc3\xa4heste liikide t\xc3\xb5ttu, kes metsi v\xc3\xb5ivad kahjustada. Suured metsaalad saavad kahjustatud hulgisigimise tulemusena, mille eelduseks on rohke asustusmaterjali olemasolu. Selle tagavad suured tormid, p\xc3\xb5lengud ja p\xc3\xb5uased suved, mis tekitavad rohkelt n\xc3\xb5rgestatud puid. Sellistes oludes areneb paljudel \xc3\xbcraskitel rikkaliku toidulaua t\xc3\xb5ttu kaks p\xc3\xb5lvkonda \xc3\xbche asemel. Arvukas j\xc3\xa4rglaskond hakkab aga sobivate asustuspuude v\xc3\xa4henemisel ka terveid puid asustama. Inimesel on v\xc3\xb5imalik sellist hulgisigimist \xc3\xa4ra hoida \xc3\xb5igel ajal tormikahjustusi ja raiej\xc3\xa4\xc3\xa4tmeid koristades. Kui \xc3\xbcraskite arvukuse piiramist ette ei v\xc3\xb5eta, v\xc3\xb5ib \xc3\xbcraskite tekitatud kahju \xc3\xbcletada tormikahjustusi mitmekordselt. Eestis on k\xc3\xb5ige sagedasemaks metsa kahjustajaks kuuse-koore\xc3\xbcrask (Ips typographus), kellel esineb arvukas j\xc3\xa4relp\xc3\xb5lv just tormi- ja p\xc3\xb5uakahjustuste j\xc3\xa4rel. V\xc3\xa4rskete tormikahjustuste esimeste asustajate hulka kuuluvad veel ka harkkidane koore\xc3\xbcrask (Ips duplicatus), kes eelistab seisvaid puid, ning harilik v\xc3\xb5ra\xc3\xbcrask (Pityogenes chalcographus), kes asustab oksi, latvu ja peenemaid t\xc3\xbcvesid. Teised liigid saabuvad hiljem. M\xc3\xa4nnil elavatest \xc3\xbcraskitest on suurimateks kahjuriteks suur-s\xc3\xa4si\xc3\xbcrask (Tomicus piniperda) ning v\xc3\xa4ike-s\xc3\xa4si\xc3\xbcrask (T. minor). Lisaks otsesele puude kahjustamisele v\xc3\xb5ivad \xc3\xbcraskid seda teha ka kaudselt puude haigusi ning puidusinetust ja -m\xc3\xa4danikke p\xc3\xb5hjustavaid seeni edasi kandes.\n_START_SECTION_\nOhustatus\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x9crasklaste seas on nii arvukaid liike kui ka v\xc3\xa4ga peidulise eluviisiga haruldasi liike. Eesti punane raamat (1998) sisaldab 10 \xc3\xbcraskiliiki, Soomes on kaitse alla v\xc3\xb5etud 9 ning Rootsis koguni 21 liiki. M\xc3\xb5ned Eestis tavalised liigid on Soomes ja Rootsis arvatud harulduste hulka. Sellisteks on n\xc3\xa4iteks m\xc3\xa4nni-koore\xc3\xbcraskit (Ips sexdentatus) ja haava\xc3\xbcraja (Xyleborus cryptographus). Eesti suurimad teaduslikud \xc3\xbcraskikogud asuvad Eesti Maa\xc3\xbclikooli metsanduslikus uurimisinstituudis (n\xc3\xbc\xc3\xbcdisaegne materjal) ja taimekaitseinstituudis (1920.\xe2\x80\x931930. aastate kogu). On koostatud ka Eesti \xc3\xbcrasklaste m\xc3\xa4\xc3\xa4raja ja levikukaardid.'