b'\n_START_ARTICLE_\nK\xc3\xa4rdla kraater\n_START_PARAGRAPH_\nK\xc3\xa4rdla kraater ehk K\xc3\xa4rdla impaktstruktuur (ka: K\xc3\xa4rdla astrobleem) asub Loode-Eestis Hiiumaal. Kraatri kese j\xc3\xa4\xc3\xa4b rannajoonest umbes 3 kilomeetri kaugusele ja see tekkis meteoorkeha plahvatuse tagaj\xc3\xa4rjel umbes 455 miljonit aastat tagasi \xc3\x9clem-Ordoviitsiumis._NEWLINE_K\xc3\xa4rdla kraater on \xc3\xbcks k\xc3\xb5ige paremini uuritud ja s\xc3\xa4ilinud kraater varajase Paleosoikumi ajaj\xc3\xa4rgul. Paluk\xc3\xbcla, Tubala ja Linnum\xc3\xa4e k\xc3\xb5rgendikud on K\xc3\xa4rdla kraatri ringvalli paremini s\xc3\xa4ilinud osad. Tuhandeid aastaid kestnud kraatri arengu jooksul on setted kraatris\xc3\xbcviku t\xc3\xa4itnud, mist\xc3\xb5ttu on kraater maastikul vaid aimatav. _NEWLINE_Kraatrit katavad metsad, v\xc3\xa4\xc3\xa4rtuslikud p\xc3\xb5llumaad ja h\xc3\xb5re asustus. K\xc3\xa4rdla kraater on muutunud turismiobjektiks \xe2\x80\x93 n\xc3\xa4iteks Paluk\xc3\xbcla, kus on j\xc3\xa4lgitav \xc3\xbcks osa kraatri 4-kilomeetrilise l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5duga ringvallist, kuhu on ehitatud k\xc3\xbclastajatele vaateplatvorm.\n_START_SECTION_\nAjaloost ja uurimisest\n_START_PARAGRAPH_\nHiiumaal Paluk\xc3\xbcla alusp\xc3\xb5hja fenomeni uurimisega tegelesid 19. sajandi keskel Karl Eduard von Eichwald, Aleksandr Ozerski ja Alexander von Schrenck. Nad mainisid mitmeid kordi oma t\xc3\xb6\xc3\xb6des Paluk\xc3\xbcla paemurru lubjakivide kallutust. Henry von Winkler, Hans Scupin ja Hendrik Palmre m\xc3\xa4rkisid samas kohas esinevaid bituumenite ja maagistumiste ilminguid. Aastal 1967 avastati Paluk\xc3\xbcla k\xc3\xb5rgendikul kaevu puurimisel 22 meetri s\xc3\xbcgavuselt kristalliinne aluskord, mis antud kohas oleks pidanud lasuma ligikaudu 250 meetri s\xc3\xbcgavusel. Aluskorra rikke seletamiseks alustas samal aastal geoloogilis-geof\xc3\xbc\xc3\xbcsikalist uurimist\xc3\xb6\xc3\xb6d Teaduse Akadeemia Geoloogia Instituut. Kuigi sellele j\xc3\xa4rgnes hulgaliselt puurimist\xc3\xb6id, ei j\xc3\xb5utud \xc3\xbchtse arusaamani, et tegu on meteoriidikraatriga, vaid seletati struktuuri olemust \xc3\xbclikeeruliste maamurrangurikete ning t\xc3\xb5stetud ja vajunud plokkide s\xc3\xbcsteemiga._NEWLINE_1971. aastal alustas riiklik geoloogiateenistus uuringuid Paluk\xc3\xbcla kerke aladel selleks, et planeerida kristalsest aluskorrast kvaliteetse killustiku tootmist. L\xc3\xb5petati varem Teaduse Akadeemia Geoloogia Instituudi tehtud gravi- ja magnetomeetriline kaardistamine. 1973/1974. aastaks j\xc3\xb5uti struktuuri morfoloogia ja aluskorra kristalsete kivimite purustuse p\xc3\xb5hjal j\xc3\xa4reldusele, et tegu on plahvatusliku iseloomuga endogeense vulkaani kraatriga. 1980. aastal teostatud Hiiumaa gravi- ja magnetomeetrilise kaardistamiste tulemusena selgus K\xc3\xa4rdla struktuuri erinevus \xc3\xbcmbritsevast geoloogilisest struktuurist. 1981. aastal alustati L\xc3\xa4\xc3\xa4ne-Eestis alusp\xc3\xb5hja aerogeoloogilist kaardistamist, lisaks puuriti kraatri l\xc3\xa4hi\xc3\xbcmbrusse 6 uut puurauku. 1981. aastal j\xc3\xb5udis Leningradi geoloog Viktor Masaitis tufilaadsete bret\xc5\xa1ade \xc3\xb5hikuid uurides j\xc3\xa4reldusele, et K\xc3\xa4rdlas asub meteoorkeha plahvatusel tekkinud struktuur. Aastal 1984 n\xc3\xb5ustusid kraatri morfoloogia ja arengu uurijad V\xc3\xa4ino Puura ja Kalle-Mart Suuroja selle k\xc3\xa4sitlusega._NEWLINE_Aastal 1983 leiti, et kraatri kesks\xc3\xbcvikust v\xc3\xb5ib saada k\xc3\xb5rgendatud mineraalsusega vett, mida aasta hiljem hakati pumpama 400 m s\xc3\xbcgavuselt, millele j\xc3\xa4rgnes raviotstarbelise K\xc3\xa4rdla mineraalvee tootmine. 1993. aastaks l\xc3\xb5petati mineraalvee K\xc3\xa4rdla villimine ning K\xc3\xa4rdla meteoriidikraatris Paluk\xc3\xbclas mineraalvee tootmiseks ehitatud seadmed ja mahuti j\xc3\xa4id seisma. 1986\xe2\x80\x931991 tehti Hiiumaal keskm\xc3\xb5\xc3\xb5tkavalist (1:200 000) geoloogilist s\xc3\xbcvakaardistamist, mis andis ka t\xc3\xa4iendavaid andmeid kraatri ehituse kohta. Selle raames rajati Eesti s\xc3\xbcgavaim (815,2 m) puurauk K-1, mis paljastas ligi 300 meetri ulatuses impakts\xc3\xbcndmusest purustatud kristalse aluskorra granitoide._NEWLINE_1991. aastal valmis Peterburi Eelkambriumi Instituudi geoloogide koost\xc3\xb6\xc3\xb6l uurimus Hiiumaa kristalse aluskorra kivimite fluidsetest suletistest. T\xc3\xb6\xc3\xb6 kajastas kokkup\xc3\xb5rke k\xc3\xa4igus esmaste aluskorrakivimite fluidide lendumist kokkup\xc3\xb5rke k\xc3\xa4igus ja nende asendumist sekundaarsete fluididega. Aastatel 1988\xe2\x80\x931993 s\xc3\xbcveneti plahvatusega seotud setete ja sulfiidse materjali maagistumise protsesside uurimisele. Aastal 1994 avaldas Kalle-Mart Suuroja \xc3\xbclevaate, mis h\xc3\xb5lmab impaktiga seotud setete klassifitseerimist. Sellega eraldati kaks kihistut: K\xc3\xa4rdla ja Paluk\xc3\xbcla, millest esimene on otseselt plahvatusega seotud kivimite kompleks ja teine koosneb hilisematest terrigeensetest setenditest ja karbonaatsetest kivimitest. Aastatel 1993\xe2\x80\x931995 modelleeris geoloog J\xc3\xbcri Plado gravi- ja magnetomeetrilise kaardi alusel kraatri morfoloogiat, j\xc3\xb5udes j\xc3\xa4reldusele, et kokkup\xc3\xb5rkest purustatud kivimite tsoon ulatub ligi 1 km s\xc3\xbcgavusele kraatri p\xc3\xb5hjast.\n_START_SECTION_\nLangenud meteoroidi parameetrid ja p\xc3\xa4ritolu\n_START_PARAGRAPH_\nLangevat taevakeha iseloomustavad p\xc3\xb5hiliselt 3 n\xc3\xa4itajat: mass, kiirus ja langemisnurk._NEWLINE_K\xc3\xa4rdla kraatri tekitanud meteoroidi parameetreid tuleb interpreteerida, kasutades geoloogilisi ja geof\xc3\xbc\xc3\xbcsikalisi meetodeid, kuna otsesed andmed puuduvad._NEWLINE_Ringvalli as\xc3\xbcmmeetria vihjab sellele, et taevakeha langes madala nurga (umbes 45\xe2\x80\x9330 kraadi) all \xe2\x80\x93 Paluk\xc3\xbcla poolses massiivis on valli osa alusest ligi 240 m k\xc3\xb5rgune, samal ajal kui Tubala-K\xc3\xa4rdla poolses l\xc3\xb5igus j\xc3\xa4\xc3\xa4b k\xc3\xb5rgus alla 100 meetri ehk k\xc3\xb5rguste vahe on ligi 140 meetrit._NEWLINE_K\xc3\xa4rdla impakts\xc3\xbcndmust seostatakse \xc3\x9clem-Ordoviitsiumis suurenenud kokkup\xc3\xb5rgete arvuga, mille p\xc3\xb5hjustas L-kondriidi t\xc3\xbc\xc3\xbcpi asteroidi lagunemine umbes 470 \xc2\xb1 6 miljonit aastat tagasi. Ligi 100-kilomeetrise diameetriga asteroidi lagunemise ja Maale suundumise tulemusena pommitati meie planeeti ligi 2 miljoni aasta v\xc3\xa4ltel. Sama n\xc3\xa4htus p\xc3\xb5hjustas ka Neugrundi, Lockne, Tv\xc3\xa4reni ja teiste samaaegsete kraatrite tekke.\n_START_SECTION_\nKokkup\xc3\xb5rge\n_START_PARAGRAPH_\nK\xc3\xa4rdla meteoroid tabas merepinda umbes kiirusega 21 km/s. Impaktor deformeeris aluspinda (merepinda) l\xc3\xb6\xc3\xb6klainega, avaldades survet ning andes aluspinnale edasi oma kiirenduse ja kineetilise energia. Plahvatuse tagaj\xc3\xa4rjel t\xc3\xb5rjuti kattev merekiht ligi 10 kilomeetri raadiuses plahvatustsentrist minema. Edasi j\xc3\xa4rgnes h\xc3\xb5renduslaine, mis aurustas ja sulatas langenud keha ja aluse ainet._NEWLINE_K\xc3\xb5rge r\xc3\xb5hk tekitas impaktbret\xc5\xa1asid ja planaarse deformatsiooni n\xc3\xa4htusi. Viimase leidmine kvartsiterades andis ka l\xc3\xb5pliku kinnituse kraatri meteoroidse p\xc3\xa4ritolu kohta._NEWLINE_Pinnale m\xc3\xb5junud r\xc3\xb5hk ja kiirendus l\xc3\xb5hestasid kivimeid, pindmine kiht l\xc3\xb5hestus ning paiskus suure kiirusega \xc3\xbcles. Kokkup\xc3\xb5rke tulemusena paiskusid hiljem kraatrit moodustava voolava ainena v\xc3\xa4lja Kambriumi terrigeensed setted ja kristalse aluskorrakivimi t\xc3\xbckid. Osakeste kiirus oli p\xc3\xb6\xc3\xb6rdv\xc3\xb5rdeline v\xc3\xa4ljapaiske koha kaugusega plahvatustsentrist. Seega keskmes olev materjal lendas kaugemale kui \xc3\xa4\xc3\xa4rtes olev._NEWLINE_Kokkup\xc3\xb5rke alguses, mille plahvatuse tsenter j\xc3\xa4i umbes 300 meetri s\xc3\xbcgavusele merepinnast, moodustus umbes 10 sekundiga 3,2 kilomeetri l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5duga 500 meetri s\xc3\xbcgavune \xc3\xbcleminekuline kraater. J\xc3\xa4rgnes materjali tagasivoolamine esmasesse kraatrisse: 130\xe2\x80\x93140-meetrise pangasbret\xc5\xa1a kihi moodustumine impaktbret\xc5\xa1ade peale. Samal ajal moodustus plahvatustsentri all tugevalt kokkusurutud kivimite paisumisest ja \xc3\xbcles tagasi liikumisest keskkerge._NEWLINE_Ajutise kraatri muutumine 3,6-kilomeetrise l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5duga ja 250 meetri s\xc3\xbcgavuseks erineva k\xc3\xb5rgusega umbes 190 meetri k\xc3\xb5rguse ja 800\xe2\x80\x93900-meetrise l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5duga ringvalliga \xc3\xbcmbritsetud kompleksseks kraatriks kestis umbes 20 sekundit. J\xc3\xa4rgnes tsunami lainena veemassi tagasiliikumine plahvatuspunkti. Tsunami murdis 500 meetri laiusest ja v\xc3\xa4hemalt 150 meetri k\xc3\xb5rgusest ringvallist l\xc3\xa4bi kolmest kohast. L\xc3\xa4bimurde k\xc3\xa4igus tungis kraatrisse hulgaliselt (kuni 50 meetrit) nii kruusakat, savikat kui liivakat peenosa ning suuremaid rahne. J\xc3\xa4rgmiste p\xc3\xa4evade kuni n\xc3\xa4dala jooksul settis kraatri s\xc3\xbcvikusse \xc3\xb5hkupaisatud, ligi 30 meetri paksune peenh\xc3\xb5ljumi kiht. Sellega l\xc3\xb5ppes otseselt kokkup\xc3\xb5rkega seostuv kraatriareng.\n_START_SECTION_\nPlahvatusj\xc3\xa4rgne periood\n_START_PARAGRAPH_\nKuna K\xc3\xa4rdla kraater mattus kiiresti p\xc3\xa4rast plahvatust mereliste setete alla ning pole ka kuigi tugevalt erodeeritud, on see \xc3\xbcks k\xc3\xb5ige paremini s\xc3\xa4ilinud varajase Paleosoikumi aegseid kraatreid._NEWLINE_Impakti j\xc3\xa4rel, 455 Ma tagasi, kujunes K\xc3\xa4rdla kraatrist \xc3\xbcle veepinna ulatuvate ringvalli segmentidega \xc3\xbcmbritsetud r\xc3\xb5ngassaar, mille keskmes oli ligi 200 meetri s\xc3\xbcgavune vesi. 3,6 kilomeetrise l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5duga sisebasseini \xc3\xbchendas merega kolm voolukanalit, mis asusid p\xc3\xb5hjas, l\xc3\xb5unas ja l\xc3\xa4\xc3\xa4nes._NEWLINE_Kokkup\xc3\xb5rke j\xc3\xa4rel tekkis kraatrisse maapinda l\xc3\xb5ksu j\xc3\xa4\xc3\xa4nud soojuse arvelt h\xc3\xbcdrotermaalne s\xc3\xbcsteem, mis oli aktiivne 9000 \xe2\x80\x93 10 000 aastat. Isegi 100 aastat p\xc3\xa4rast plahvatust \xc3\xbcletas keskk\xc3\xb5rgendiku vahetus l\xc3\xa4heduses temperatuur 100 \xc2\xb0C._NEWLINE_Sealsetes spetsiifilistes tingimustes kujunesid Haljala lademe K\xc3\xa4rdla kihistu ja Paluk\xc3\xbcla kihistu, mille kivimid esinevad \xc3\xbcksnes meteoriidikraatris._NEWLINE_Seej\xc3\xa4rel algas kiire karbonaatide sedimentatsioon: m\xc3\xb5nek\xc3\xbcmne tuhande aastaga tekkis ligi 90 meetri paksune merglite ja lubjakivide lasund. \xc3\x9cmbritsevas meres settis sama ajaga paarik\xc3\xbcmne sentimeetri paksune kiht lubjakive. J\xc3\xa4rgmise 10 miljoni aastaga v\xc3\xa4henesid settekiirused basseini ja avamere vahel 2\xe2\x80\x933 korda. Siluri Llandovery ajaj\xc3\xa4rguks oli K\xc3\xa4rdla kraater mattunud umbes 100 meetri paksuse karbonaatse lasundi alla ja setteprotsessid lakkasid. _NEWLINE_Siluri algusest kuni Kvaternaari ajastu pleistotseense j\xc3\xa4\xc3\xa4tumiseni olulisi muutusi ei olnud, v\xc3\xa4lja arvatud ringvalli karbonaatide dolomiidistumine ja sellega kaasnev pol\xc3\xbcmetalne sulfiidne maagistumine. J\xc3\xa4\xc3\xa4tumisele j\xc3\xa4rgnes surve alt vabanemise t\xc3\xb5ttu lubjakivikihtide n\xc3\xa4iv t\xc3\xb5us ringvalli kohal ja vajumine kraatris\xc3\xbcvikus (kuni 60 meetrit). Mandrij\xc3\xa4\xc3\xa4 t\xc3\xa4ielikul taganemisel settisid algsel kraatril olevasse n\xc3\xb5kku j\xc3\xa4\xc3\xa4j\xc3\xa4rvelised viirsavid ja merelised liivad paksusega \xc3\xbcle 20 meetri.'