b'\n_START_ARTICLE_\nStruktuurianaloog\n_START_PARAGRAPH_\nStruktuurianaloog ehk analoog\xc3\xbchend ehk keemiline analoog ehk lihtsalt analoog on keemias kasutatav m\xc3\xb5iste \xc3\xbchendite kohta, millel on mudel\xc3\xbchendiks valituga sarnane struktuur, kusjuures \xc3\xbcks (v\xc3\xb5i ka mitu) aatom(it) v\xc3\xb5i aatomite r\xc3\xbchm(a) on asendatud mingi teise aatomi v\xc3\xb5i r\xc3\xbchmaga._NEWLINE_N\xc3\xa4iteks kui (tuntud) orgaanilises \xc3\xbchendis on mingi vesiniku aatom asendatud met\xc3\xbc\xc3\xbclr\xc3\xbchmaga, siis nimetatakse viimast met\xc3\xbc\xc3\xbclanaloogiks._NEWLINE_Orgaanilises keemias t\xc3\xa4hendab struktuurianaloog enamasti \xc3\xbchendit, milles \xc3\xbcks (v\xc3\xb5i ka mitu) vesiniku aatom(it) on asendatud alk\xc3\xbc\xc3\xbclr\xc3\xbchma(de)ga (nimetatakse alk\xc3\xbc\xc3\xbclanaloogideks). Tihti vaadeldakse looduslike \xc3\xbchendite struktuurile l\xc3\xa4hedasi \xc3\xbchendeid analoogidena. Ravimite v\xc3\xa4ljat\xc3\xb6\xc3\xb6tamisel testitakse tavaliselt suurt hulka struktuurianalooge optimaalse toimeaine leidmiseks. Looduslike suhkrute analoogid, kus hapniku aatom suhkru molekuli ts\xc3\xbcklilises osas on asendatud met\xc3\xbcleenr\xc3\xbchmaga (\xe2\x80\x93CH\xe2\x82\x82\xe2\x80\x93), nimetatakse karbosuhkruteks ehk karboanaloogideks ehk s\xc3\xbcsinikanaloogideks._NEWLINE_Analoog\xc3\xbchendid on ka n\xc3\xa4iteks furaan (C\xe2\x82\x84H\xe2\x82\x84O) ja tiofeen (C\xe2\x82\x84H\xe2\x82\x84S)._NEWLINE_Struktuurianaloogid on ka funktsionaalr\xc3\xbchmade poolest erinevad, kuid s\xc3\xbcsinikskeletilt sarnased \xc3\xbchendid. Viimasel juhul oleks sobivam kasutada m\xc3\xb5istet derivaat, ehkki nende m\xc3\xb5istete kasutamisel esineb ebaj\xc3\xa4rjekindlust._NEWLINE_Met\xc3\xbcleenr\xc3\xbchm on see l\xc3\xbcli, mille v\xc3\xb5rra erinevad \xc3\xbcksteisest enamuse homoloogiliste ridade naaberliikmed. Tihti kasutatakse eesliidet "homo-", mis n\xc3\xa4itab, et tegu on v\xc3\xb5rdlus\xc3\xbchendi homoloogiga. Seda kasutatakse triviaalnimetuses, n\xc3\xa4iteks homosidrunhappe molekulis on \xc3\xbcks met\xc3\xbcleenr\xc3\xbchm (-CH\xe2\x82\x82-) rohkem kui sidrunhappe molekulis; samuti sisaldub homoall\xc3\xbc\xc3\xbclses r\xc3\xbchmas \xc3\xbcks met\xc3\xbcleenr\xc3\xbchm rohkem kui all\xc3\xbc\xc3\xbclr\xc3\xbchma puhul._NEWLINE_M\xc3\xa4rkus. Funktsionaalanaloogid on sellised \xc3\xbchendid, millel on sarnased olulised omadused \xc3\xbchendi struktuurist olenemata: f\xc3\xbc\xc3\xbcsikalised v\xc3\xb5i keemilised v\xc3\xb5i bioloogilised v\xc3\xb5i farmakoloogilised omadused.\n_START_SECTION_\nN\xc3\xa4ide\n_START_PARAGRAPH_\nTA Keemia Instituudis aastatel 1960\xe2\x80\x931990 t\xc3\xb6\xc3\xb6tati v\xc3\xa4lja ja juurutati poolt\xc3\xb6\xc3\xb6stuslikul katseseadmel kallihinnaliste terpenoidsete produktide \xe2\x80\x93 jonooni ja met\xc3\xbc\xc3\xbcljonoonide s\xc3\xbcntees isopreenist varieerides teist l\xc3\xa4hteainet. S\xc3\xbcnteesi protsessis moodustusid analoog\xc3\xbchendid k\xc3\xb5igis viies p\xc3\xb5hietapis: 1) isopreeni telomerisatsioonil (SnCl\xe2\x82\x84 juuresolekul) kolme all\xc3\xbc\xc3\xbclset t\xc3\xbc\xc3\xbcpi kloriidiga nagu 1-kloro-3-met\xc3\xbc\xc3\xbcl-2-buteeni v\xc3\xb5i 1-kloro-2,3-dimet\xc3\xbc\xc3\xbcl-2-buteeni v\xc3\xb5i ja 2-kloro-4-met\xc3\xbc\xc3\xbcl-3-penteeniga saadakse komplitseeritud produktide segud, millest 2) Sommelet\xe2\x80\x99 reaktsiooni abil eraldatakse primaarsete all\xc3\xbc\xc3\xbclsete kloriidide kompleks urotropiiniga, mille 3) h\xc3\xbcdrol\xc3\xbc\xc3\xbcs annab vastava aldeh\xc3\xbc\xc3\xbcdi, mille 4) kondensatsioon atsetooniga annab pseudojonooni v\xc3\xb5i selle met\xc3\xbc\xc3\xbclanaloogid, mille 5) ts\xc3\xbcklisatsioonil happelise katal\xc3\xbcsaatoriga (H\xe2\x81\xba v\xc3\xb5i BF\xe2\x82\x83) saadakse jonoon v\xc3\xb5i 5-met\xc3\xbc\xc3\xbcljonoon (ehk iroon) v\xc3\xb5i 4-met\xc3\xbc\xc3\xbcljonoon. Jonoonid ja met\xc3\xbc\xc3\xbcljonoonid on ts\xc3\xbcklohekseeni derivaadid, millel k\xc3\xbclgahelas on okso-r\xc3\xbchm._NEWLINE_\xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x82\x82=\xd0\xa1(\xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x82\x83)\xe2\x80\x93\xd0\xa1\xd0\x9d=\xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x82\x82 + CH\xe2\x82\x83\xe2\x80\x93\xd0\xa1(\xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x82\x83)=\xd0\xa1R\xc2\xb9\xe2\x80\x93\xd0\xa1HR\xc2\xb2\xe2\x80\x93Cl \xe2\x86\x92 \xe2\x86\x92 \xe2\x86\x92 \xe2\x86\x92 \xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x82\x83\xe2\x80\x93\xd0\xa1(\xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x82\x83)=\xd0\xa1R\xc2\xb9\xe2\x80\x93\xd0\xa1HR\xc2\xb2\xe2\x80\x93CH\xe2\x82\x82\xe2\x80\x93\xd0\xa1(\xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x82\x83)=\xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x80\x93CH=CHCO(\xd0\xa1\xd0\x9d\xe2\x82\x83) \xe2\x86\x92 isomeersed jonoonid (R\xc2\xb9, R\xc2\xb2 = H) v\xc3\xb5i isomeersed 5-met\xc3\xbc\xc3\xbcljonoonid (R\xc2\xb2 = H ja R\xc2\xb9 = Me) v\xc3\xb5i isomeersed 4-met\xc3\xbc\xc3\xbcljonoonid (R\xc2\xb9 = H ja R\xc2\xb2 = Me).'