b'\n_START_ARTICLE_\nRichard Hausmann\n_START_PARAGRAPH_\nRichard Gustav Gotthard Hausmann (10. detsember (vana kalendri j\xc3\xa4rgi 28. november) 1842 V\xc3\xb5rus \xe2\x80\x93 19. detsember 1918 Tartus) oli silmapaistev baltisaksa ajaloolane ja arheoloog._NEWLINE_Hausmann s\xc3\xbcndis Tartust p\xc3\xa4rit kullassepa Franz Hausmanni ja Amalie Cordesi perekonnas. 1862. aastal asus ta Tartu \xc3\x9clikool keemiat \xc3\xb5ppima, kuid esimese semestri j\xc3\xa4rel leidis ta, et tema t\xc3\xb5eliseks kutsumuseks on siiski ajalugu ning p\xc3\xbchendus sellele. Tartus \xc3\xb5ppis ta ajalugu kuni 1868. aastani, siirdudes seej\xc3\xa4rel edasi G\xc3\xb6ttingeni, kus \xc3\xb5ppis Georg Waitzi k\xc3\xa4e all, tutvudes \xc3\xb5igusajalooga ning omandas v\xc3\xa4ga heal tasemel allikakriitilised oskused. \xc3\x9che semestri veetis Hausmann ka Viini \xc3\xbclikoolis, kus t\xc3\xa4iendas end ajaloo abiteaduste alal. 1870. aastal l\xc3\xb5petas ta oma \xc3\xb5pingud magistrit\xc3\xb6\xc3\xb6ga "Das Ringen der Deutschen und D\xc3\xa4nen um den Besitz Estlands bis 1227" ning naasis Tartu \xc3\x9clikooli, sedakorda juba \xc3\xb5ppej\xc3\xb5una. 1880. aastal kaitses ta ka doktorit\xc3\xb6\xc3\xb6 teemal "Studien zur geschichte K\xc3\xb6nigs Stephan v. Polen". Seega sai temast hea \xc3\xbcldajaloo ekspert._NEWLINE_Tartu \xc3\x9clikoolis t\xc3\xb6\xc3\xb6tas Hausmann kuni 1898. aastani, t\xc3\xa4ites dotsendi, professori ja prorektori ametikohuseid. Lisaks \xc3\xbcldajaloole luges Hausmann ka Baltikumi keskaja, allika\xc3\xb5petuse ning arheoloogia loenguid, olles neis valdkondades k\xc3\xb5rgel tasemel. Lisaks sellele oli Hausmann aastatel 1882\xe2\x80\x931890 ka Tartu \xc3\x9clikooli raamatukogu direktor. Samuti oli ta \xc3\xbcks \xc3\x95petatud Eesti Seltsi aktiivsemaid liikmeid._NEWLINE_Hausmann uuris k\xc3\xbcllaltki erinevaid valdkondi, alustades Liivimaa ajaloo allikate tuvastamisest v\xc3\xa4lisarhiivides ning l\xc3\xb5petades arheoloogiliste kaevamiste teostamisega, uurides eriti rauaaegseid kivikalmeid L\xc3\xb5una-Eestis ja P\xc3\xb5hja-L\xc3\xa4tis, saavutades k\xc3\xb5ikjal oma aja kohta silmapaistvaid saavutusi. Kestvaimad saavutused olid tal siiski eestk\xc3\xa4tt Liivimaa keskaja uurimises, aga ka arheoloogia populariseerimisel, samuti ka Tartu varasema ehitusajaloo uurimisel, viimases valdkonnas oli ta juhtiv j\xc3\xb5ud kuni surmani. Tema tugeval allikakriitikal ning p\xc3\xb5hjalikul arhiivit\xc3\xb6\xc3\xb6l baseeruv uurimistegevus sai eeskujuks paljudele hilisematele baltisaksa ajaloolastele, nii et v\xc3\xa4lja kujunes koguni Hausmanni koolkond, kuhu kuuluvateks v\xc3\xb5iks lugeda Hermann von Bruiningki, Otto Harnacki, Friedrich Bienemann nooremat, Arnold Feuereisenit, Ernst Seraphimi, Johannes Hallerit, Otto Greiffenhagenit, Leonid Arbusow nooremat ja paljusid teisi._NEWLINE_Eesti rahvusliku ajalooteaduse kujunemise seisukohalt oli Hausmannil emeriitprofessorina 20. sajandi alguses oluline roll eestlastest ajaloohuviliste juhendamisel, kelle seas olid n\xc3\xa4iteks Martin Lipp, Villem Reiman ja Johan K\xc3\xb5pp.'