b'\n_START_ARTICLE_\nPhilip Zimbardo\n_START_PARAGRAPH_\nPhilip George Zimbardo (s\xc3\xbcndinud 31. m\xc3\xa4rtsil 1933 New Yorgis) on Ameerika \xc3\x9chendriikide ps\xc3\xbchholoog, Stanfordi \xc3\x9clikooli emeriitprofessor. Tuntuks sai ta  eelk\xc3\xb5ige Stanfordi vanglaeksperimendi autorina._NEWLINE_Zimbardo on kirjutanud teadusartikleid, raamatuid ja ps\xc3\xbchholoogia\xc3\xb5pikuid. Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks on sotsiaalps\xc3\xbchholoogia, mille raames on k\xc3\xa4sitlenud aega, h\xc3\xa4belikkust, terrorismi, kurjust ja headust ning inimeste k\xc3\xa4itumise muutust erinevates situatsioonides. Lisaks teadusele on Zimbardo olnud alati p\xc3\xbchendunud \xc3\xb5petamisele. Alates 1957. aastast on ta \xc3\xb5petanud mitmeid ps\xc3\xbchholoogiaaineid erinevates USA \xc3\xbclikoolides._NEWLINE_Aastal 2002 oli Zimbardo APA (American Psychological Association) president. Ta on saanud oma teoste, t\xc3\xb6\xc3\xb6de, \xc3\xb5petamise ja uurimist\xc3\xb6\xc3\xb6de eest mitmeid auhindu ja preemiaid.\n_START_SECTION_\nHaridus ja t\xc3\xb6\xc3\xb6k\xc3\xa4ik\n_START_PARAGRAPH_\n1954. aastal sai Zimbardo bakalaureusekraadi ps\xc3\xbchholoogias, sotsioloogias ja antropoloogias Brooklyn College\'is. Edasi suundus ta \xc3\xb5ppima Yale\'i \xc3\x9clikooli, kust juba aasta hiljem sai magistrikraadi (1955) ning 4 aastat hiljem ka doktorikraadi ps\xc3\xbchholoogias (1959). P\xc3\xa4rast PhD omandamist \xc3\xb5petas ta aastatel 1959\xe2\x80\x931960 Yale\'i \xc3\x9clikoolis, aastatel 1960\xe2\x80\x931967 NYU-s ning 1967.\xe2\x80\x931968. aastal Columbia \xc3\x9clikoolis. \xc3\x95petamise algusaastatel oli Zimbardo koormus \xc3\xa4\xc3\xa4rmiselt suur: ta andis korraga kuni 13 kursust aastas. Selle k\xc3\xb5rvalt osales ta ka erinevates uurimisprojektides. T\xc3\xa4nu oma aktiivsusele nii \xc3\xb5petamise kui ka teaduse vallas kogus ta tuntust ning sai professori koha Stanfordi \xc3\x9clikoolis, kus ta aastal 1968 t\xc3\xb6\xc3\xb6le asus ning t\xc3\xb6\xc3\xb6tab siiani. Lisaks on ta hiljem teistes \xc3\xbclikoolides lugenud erinevaid aineid k\xc3\xbclalis\xc3\xb5ppej\xc3\xb5una.\n_START_SECTION_\nPanus ps\xc3\xbchholoogiasse\n_START_PARAGRAPH_\n2011. aastal Stanfordi vanglaeksperimendi 40. aastap\xc3\xa4eva puhul tehtud intervjuus toob Zimbardo v\xc3\xa4lja 4 teemat, mille \xc3\xbcle ta ise k\xc3\xb5ige uhkem on ning mida enda suurimaks panuseks peab: "Discovering Psychology", H\xc3\xa4belikkuse Kliinik, Stanfordi vanglaeksperiment ja "The Heroic Imagination Project".\n_START_SECTION_\n"Discovering Psychology"\n_START_PARAGRAPH_\n"Discovering Psychology" on ps\xc3\xbchholoogiat tutvustav telesaatesari. Sarjas on 26 pooletunnist osa, mille jooksul jagab Zimbardo teadmisi ps\xc3\xbchholoogiast demonstratsioonide, eksperimentide ja teadust\xc3\xb6\xc3\xb6de tutvustamise ning l\xc3\xa4biviimise abil. Sari on v\xc3\xb5etud kasutusele \xc3\xb5ppematerjalina nii g\xc3\xbcmnaasiumide kui ka \xc3\xbclikoolide ps\xc3\xbchholoogiat sissejuhatavates ainetes.\n_START_SECTION_\nH\xc3\xa4belikkuse Kliinik\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4rast Stanfordi vanglaeksperimenti suurenes Zimbardo huvi h\xc3\xa4belikkuse vastu, mida tol ajal poldud teadusmaailmas eriti uuritud. Koos oma juhendavatega hakati uurima h\xc3\xa4belikkuse p\xc3\xb5hjuseid, korrelaate ja tagaj\xc3\xa4rgi nii t\xc3\xa4iskasvanutel kui lastel. Saadud tulemused h\xc3\xa4belikkuse negatiivsusest tekitasid idee asutada h\xc3\xa4belikkuse kliinik, mis ka teostati. Kliinikus uuriti h\xc3\xa4belikkust ja katsetati erinevaid sekkumisi selle raviks. Kliinik oli edukas mitmeid aastaid.\n_START_SECTION_\n"The Heroic Imagination Project"\n_START_PARAGRAPH_\nKui varem uuris Zimbardo seda, mis paneb inimesi halvasti k\xc3\xa4ituma, siis n\xc3\xbc\xc3\xbcd keskendub ta uuringutes eelk\xc3\xb5ige sellele, kuidas saaksid inimesed igap\xc3\xa4evaelus paremad olla. Seda nimetab ta heroismiks. Heroism on Zimbardo s\xc3\xb5nul inimeste sotsiaalne k\xc3\xa4itumine (ja mitte sisemine voorus), mis on tekkinud kaastundest._NEWLINE_"Heroic Imagination Project" on organisatsioon, mis uurib erinevaid viise, kuidas \xc3\xb5petada tavainimestele igap\xc3\xa4evaelus arukamaks ja efektiivsemaks kangelaseks olemist. Organisatsiooni raames pakutakse inimestele v\xc3\xb5imalust \xc3\xb5ppida, kuidas erinevates keerulistes sotsiaalsetes situatsioonides toime tulla. Programmid p\xc3\xb5hinevad ps\xc3\xbchholoogilistel teadmistel ja teadusuuringutel.\n_START_SECTION_\nDeindividuatsioon\n_START_PARAGRAPH_\nNYU-aastatel oli Zimbardo seotud deindividuatsiooni uurimisega. Ta \xc3\xbcritas t\xc3\xb5estada, et kui inimesed tunnevad end anon\xc3\xbc\xc3\xbcmsena, siis on neil lihtsam k\xc3\xa4ituda oma moraalinormidele vastuoluliselt. Korraldatud eksperimendis leitigi, et katse v\xc3\xa4ltel anon\xc3\xbc\xc3\xbcmseks j\xc3\xa4\xc3\xa4nud naised, kellel oli luba tekitada teistele valu, tekitasid seda kaks korda pikemalt kui naised, kes katses anon\xc3\xbc\xc3\xbcmseks j\xc3\xa4\xc3\xa4da ei saanud.\n_START_SECTION_\n"The Lucifer Effect"\n_START_PARAGRAPH_\nAastal 2007 avaldas Zimbardo raamatu, mis v\xc3\xb5tab kokku 30 aasta jooksul tehtud uuringud, alustades kurikuulsa Stanfordi vanglaeksperimendiga. Teoses keskendub ta eelk\xc3\xb5ige teguritele, mis tekitavad olukorra, kus head inimesed k\xc3\xa4ituvad halvasti. Sellist inimese iseloomu muutumist kutsub Zimbardo Luciferi efektiks.'