b'\n_START_ARTICLE_\nKompatibilism\n_START_PARAGRAPH_\nKompatibilism on veendumus, et vaba tahe ja determinism on \xc3\xbchilduvad ideed, kus m\xc3\xb5lemat on v\xc3\xb5imalik uskuda, sealjuures minemata vastuollu loogikaga. Kompatibilistid usuvad, et vabadus v\xc3\xb5ib mingis olukorras olla olemas v\xc3\xb5i puududa p\xc3\xb5hjustel, millel pole mingit seost metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsikaga.\xc2\xa0Nad\xc2\xa0m\xc3\xa4\xc3\xa4ratlevad vaba tahte kui vabaduse tegutseda vastavalt inimese motiividele, kohtamata meelevaldseid takistusi teiste isikute v\xc3\xb5i institutsioonide poolt._NEWLINE_N\xc3\xa4iteks kohtud langetavad otsuseid, kas \xc3\xbcks v\xc3\xb5i teine inimene tegutses mingis kindlas olukorras vabast tahtest, toomata esile metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsikat. Kohtus eeldatakse, et inimene oli v\xc3\xb5imeline k\xc3\xa4ituma teisiti, kui ta k\xc3\xa4itus, misjuhul poleks kuritegelik akt aset leidnudki._NEWLINE_Sarnaselt on ka poliitiline vabadus mittemetaf\xc3\xbc\xc3\xbcsiline m\xc3\xb5iste. Poliitilise vabaduse avaldused, n\xc3\xa4iteks Ameerika \xc3\x9chendriikide \xc3\xb5iguste deklaratsioon, eeldavad moraalset vabadust ehk suutlikkust otsustada k\xc3\xa4ituda mingis olukorras teisiti, kui me tavaliselt oleme k\xc3\xa4itunud.\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nKompatibilismi ideed on \xc3\xbclal hoidnud antiigiaja stoikud ja keskaja skolastikud (n\xc3\xa4iteks Thomas Aquinas) ning valgustusaja filosoofid (David Hume ja Thomas Hobbes jt). Skolastikud, ka Thomas Aquinas, l\xc3\xbckkasid k\xc3\xb5rvale vaate, mida n\xc3\xbc\xc3\xbcdisajal nimetame inkompatibilismiks \xe2\x80\x93 nad arvasid, et inimene v\xc3\xb5ib ka teisiti teha seda, mida tegelikult teeb; vastasel juhul oleks patu kontseptsioon t\xc3\xa4hendusetu. Kompatibilismi m\xc3\xb5iste s\xc3\xb5nastati aga alles 20. sajandil._NEWLINE_20. sajandi kestel esitasid kompatibilistid uudseid argumente, mis erinesid klassikalistest argumentidest, mida olid kasutanud Hume, Hobbes ja John Stewart Mill. Olulisel kohal on Harry Frankfurt, kes populariseeris n\xc3\xbc\xc3\xbcdseks nimetatud Frankfurti vastun\xc3\xa4ited, argumenteerimaks inkompatibilismi vastu. \xc3\x9chtlasi arendas ta v\xc3\xa4lja kompatibilismi vaba tahte positiivse t\xc3\xb5estuse, p\xc3\xb5hinedes k\xc3\xb5rgema astme ihadele. "Uute kompatibilistide" hulka kuuluvad veel Gary Watson, Susan R. Wolf, P. F. Strawson ja R. Jay Wallace._NEWLINE_Kaasaegsete kompatibilistide nimistust leiame filosoofi ja kognitiivteadlase Daniel Dennetti, teostes\xc2\xa0"Elbow Room" (1984) ja "Freedom Evolves"\xc2\xa0(2003), eksistentsialistliku filosoofi\xc2\xa0Frithjof Bergmanni ja ehk\xc2\xa0k\xc3\xb5ige tuntuma kaasaegse kompatibilismi kaitsja\xc2\xa0John Martin Fischeri.\n_START_SECTION_\nDefineerides vaba tahet\n_START_PARAGRAPH_\nKompatibilistid sageli defineerivad vaba tahte juhtu sellisena, kus vaatlusalusel on vabadus tegutseda\xc2\xa0vastavalt oma motivatsioonile ehk teda ei sunnitud ega piiratud kuidagi.\xc2\xa0Arthur Schopenhauer on \xc3\xb6elnud: "Inimene v\xc3\xb5ib teha, mida soovib, kuid ta ei saa soovida, mida ta soovib."_NEWLINE_Teisis\xc3\xb5nu, kuigi inimene v\xc3\xb5ib sageli olla vaba tegutsemaks vastavalt mingile\xc2\xa0motiivile, on selle motiivi olemus m\xc3\xa4\xc3\xa4ratud. Siinkohal tuleb m\xc3\xa4rkida, et selline vaba tahte definitsioon ei s\xc3\xb5ltu p\xc3\xb5hjusliku determinismi\xc2\xa0t\xc3\xb5esusest. See m\xc3\xa4\xc3\xa4ratlus viib vaba tahte m\xc3\xb5iste l\xc3\xa4hemale autonoomia m\xc3\xb5istele \xe2\x80\x93 v\xc3\xb5ime elada iseenda reeglite j\xc3\xa4rgi, selmet olla allutatud v\xc3\xa4lisele j\xc3\xb5ule.\n_START_SECTION_\nAlternatiivid kui kujutelm\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xb5ned kompatibilistid peavad t\xc3\xb5eseks nii p\xc3\xb5hjuslikku determinismi (k\xc3\xb5igil s\xc3\xbcndmustel on p\xc3\xb5hjused) ja ka loogikalist determinismi (tulevik on juba ettem\xc3\xa4\xc3\xa4ratud). Selle j\xc3\xa4rgi on t\xc3\xa4na lausutud v\xc3\xa4ited tuleviku kohta (nt. "Homme sajab vihma"), kas t\xc3\xb5esed v\xc3\xb5i valed. Sellist kompatibilistlikku vaba tahet ei tohiks aga v\xc3\xb5tta kui v\xc3\xb5imet tegelikult teisiti valida ka identses olukorras. Kompatibilist v\xc3\xb5ib uskuda, et inimesel saab olla mitmeid valikuvariante, kuid valik on alati v\xc3\xa4liste tegurite poolt ette m\xc3\xa4\xc3\xa4ratud.\xc2\xa0Kui kompatibilist \xc3\xbctleb: "Vahest homme tulen k\xc3\xbclla, vahest ka mitte," siis \xc3\xbctleb ta, et ei tea, kumma neist ta valib \xe2\x80\x93 kas j\xc3\xa4rgib oma mitteteadlikku soovi minna v\xc3\xb5i mitte.\n_START_SECTION_\nKriitika\n_START_PARAGRAPH_\nKompatibilismi kriitikud keskenduvad sageli vaba tahte definitsioonile: inkompatibilistid v\xc3\xb5iks n\xc3\xb5ustuda, et kompatibilistid n\xc3\xa4itavad miski\xc2\xa0olevat \xc3\xbchilduv determinismiga, kuid nad arvavad, et seda miskit\xc2\xa0ei peaks nimetama vabaks tahteks. Inkompatibilistid v\xc3\xb5iks ehk aktsepteerida "vabadust tegutseda" kui vajaikku vaba tahte kriteeriumit, kuid kahtlevad, kas sellest piisab. Kokkuv\xc3\xb5tvalt panevad nad vabale tahtele suuremad n\xc3\xb5udmised. Inkompatibilistid usuvad, et vaba tahe viitab t\xc3\xb5elisele s.o absoluutsele alternatiivide valikule uskumustes, ihades v\xc3\xb5i tegevustes ja mitte \xc3\xbckses tagant j\xc3\xa4rele vaadatuna._NEWLINE_Kompatibiliste kutsutakse vahel halvustavalt "pehmed deterministid" (William Jamesi j\xc3\xa4rgi). James pani neile s\xc3\xbc\xc3\xbcks k\xc3\xb5rvalep\xc3\xb5iklemist (creating a "quagmire of evasion"), varastades vabaduse m\xc3\xb5iste, et varjata oma s\xc3\xbcgavamat determinismi. Immanuel Kant nimetas seda kui "nurjatu pettus" ja "s\xc3\xb5nadega \xc5\xbeongleerimine".\xc2\xa0Kanti argument keerleb vaate \xc3\xbcmber, milles k\xc3\xbcll k\xc3\xb5ik empiirilised fenomenid peavad tulenema m\xc3\xa4\xc3\xa4ravatest p\xc3\xb5hjustest, kuid inimm\xc3\xb5te annab juurde midagi, mis ei n\xc3\xa4i esinevat kuskil mujal looduses \xe2\x80\x93 v\xc3\xb5ime kujutleda maailma mitte \xc3\xbcksnes nii nagu see on, vaid kuidas see peaks olema v\xc3\xb5i kuidas teisiti v\xc3\xb5iks olla. Kanti jaoks on subjektiivne m\xc3\xb5istuslikkus (arutlus) tingimata eristuv empiirilisest maailmast. Selle v\xc3\xb5ime t\xc3\xb5ttu (oskus eristada on ja peaks olema),\xc2\xa0saab arutluses spontaanselt tekkida uusi s\xc3\xbcndmusi ilma, et need oleks m\xc3\xa4\xc3\xa4ratud millestki, mis juba eksisteeris.\xc2\xa0Sellelt aluselt argumenteerib Kant kompatibilismi vastu, milles n\xc3\xa4iteks kriminaali tegevust m\xc3\xb5istetakse kui segu m\xc3\xa4\xc3\xa4ratlevaist j\xc3\xb5ududest ja vabast tahtest, mida Kant n\xc3\xa4eb s\xc3\xb5na "vaba" v\xc3\xa4\xc3\xa4rkasutusena. Kant v\xc3\xa4idab, et kompatibilistlik vaade eitab subjekti ainulaadset suutlikkust m\xc3\xb5elda \xc3\xbcmber kavatsetud tegevus l\xc3\xa4htuvalt sellest, mis\xc2\xa0peaks\xc2\xa0("ought") juhtuma. Ted Honderich\xc2\xa0kirjeldab oma vaatepunkti, kus kompatibilismi eksimus seisneb idees, et miski ei muutu deterministliku maailmavaate tagaj\xc3\xa4rjel. Ent oleme selgelt kaotamas subjekti kui "algataja" olemust.'