b'\n_START_ARTICLE_\nPlankton\n_START_PARAGRAPH_\nPlankton ehk h\xc3\xb5ljum (ainsuses plankter) on veekogus h\xc3\xb5ljuvate liikumisv\xc3\xb5imetute v\xc3\xb5i v\xc3\xa4ga v\xc3\xa4hesel m\xc3\xa4\xc3\xa4ral liikuvate organismide kogum. _NEWLINE_Kuna nende kulgemiselundid on n\xc3\xb5rgalt arenenud ja liikumisv\xc3\xb5ime piiratud, siis h\xc3\xb5ljuvad nad vees passiivselt, liikudes \xc3\xbchest kohast teise lainetuse ja hoovuste m\xc3\xb5jul. M\xc3\xb5ned liigid on v\xc3\xb5imelised ka iseseisvalt liikuma ja v\xc3\xb5ivad \xc3\xbche \xc3\xb6\xc3\xb6p\xc3\xa4eva jooksul l\xc3\xa4bida vertikaalselt sadu meetreid (vertikaalne r\xc3\xa4nne), kuid nende horisontaalne liikumine on esmajoones m\xc3\xa4\xc3\xa4ratud siiski hoovuste poolt. _NEWLINE_Planktonil on v\xc3\xa4ga t\xc3\xa4htis roll selliste suuremate veeorganismide nagu kalade ja vaalade toidulaual. Nende h\xc3\xb5ljuvate organismide hulka kuuluvad nii loomad, protistid, arhed, vetikad kui ka bakterid, kes asustavad ookeanide pelagiaali, meresid ja ka mageveekogusid. Seega eristatakse planktonit pigem nende \xc3\xb6koloogilise ni\xc5\xa1i kui f\xc3\xbclogeneetilise v\xc3\xb5i taksonoomilise klassifikatsiooni j\xc3\xa4rgi. _NEWLINE_Kuigi paljud planktilised liigid on mikroskoopilised, esineb planktonis siiski ka suuremaid organisme, isegi v\xc3\xa4ga suuri, n\xc3\xa4iteks meduus._NEWLINE_Teadusharu, mis uurib planktonit, nimetatakse planktoloogiaks._NEWLINE_M\xc3\xb5iste "plankton" v\xc3\xb5ttis kasutusele 1887. aastal saksa zooloog Victor Hensen.\n_START_SECTION_\nTerminoloogia\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xb5iste \xe2\x80\x9eplankton\xe2\x80\x9c v\xc3\xb5ttis kasutusele 19. sajandi l\xc3\xb5pul saksa bioloog Victor Hensen ning see tuleneb kreekakeelsest s\xc3\xb5nast planktos, mis t\xc3\xa4hendab \xe2\x80\x9e\xc3\xbcmberekslejat\xe2\x80\x9c. _NEWLINE_Asjaolu, et planktonisse kuuluvad organismid pole v\xc3\xb5imelised iseseisvalt liikuma, eristab neid selgelt nektonist, kes v\xc3\xb5ivad ujuda vastuvoolu ja muuta oma asukohta (kalmaarid, kalad ja mereimetajad). _NEWLINE_Organisme, kes veedavad kogu oma eluts\xc3\xbckli planktonina (nt enamus vetikaid, aerjalalised, merit\xc3\xbcnnikud ja m\xc3\xb5ned meduusid) nimetatakse holoplanktoniks. Need organismid, kes on planktilise eluviisiga vaid teatud perioodi oma elust (tavaliselt vastsej\xc3\xa4rk) nimetatakse meroplanktoniks. P\xc3\xa4rast planktilist eluperioodi saavad neist kas nektoni v\xc3\xb5i bentose organismid. Meroplanktilised on n\xc3\xa4iteks merit\xc3\xa4he, merisiili, v\xc3\xa4hiliste ja enamiku kalade vastsestaadiumid. _NEWLINE_Planktoni hulk ja levik s\xc3\xb5ltub suurel m\xc3\xa4\xc3\xa4ral \xc3\xbcmbritsevast toiteainete kontsentratsioonist, vee f\xc3\xbc\xc3\xbcsikalistest omadustest ja samuti \xc3\xbcmbritseva planktoni hulgast. _NEWLINE_Teadusharu, mis tegeleb planktoni uurimisega, nimetatakse planktoloogiaks.\n_START_SECTION_\nLevik\n_START_PARAGRAPH_\nPlankton asustab nii ookeane, meresid, j\xc3\xa4rvi kui ka tiike ning lompe. Tema hulk ning liigiline koosseis muutub horisontaalselt, vertikaalselt ja sesoonselt. Selline varieeruvus tuleneb peamiselt valguse hulgast ning k\xc3\xa4ttesaadavusest. _NEWLINE_Teiseks oluliseks teguriks, mis planktoni levikut m\xc3\xb5jutab, on toitainete k\xc3\xa4ttesaadavus ja hulk. Kuigi troopilises ja subtroopilises kliimav\xc3\xb6\xc3\xb6tmes paiknevates ookeanides on rohkelt valgust, on sealne primaarne produktsioon siiski \xc3\xbcsna v\xc3\xa4ike, kuna oluliste toitainete nagu nitraatide, fosfaatide ning silikaatide hulk on seal limiteeritud. See asjaolu p\xc3\xb5hjustab ka ookeani \xc3\xbcldist tsirkulatsiooni ning vee kihistumist. Sellistes piirkondades tavaliselt ilmneb produktsioon s\xc3\xbcgavamal, kuid ka siin on m\xc3\xa4\xc3\xa4ravaks teguriks siiski valgus. _NEWLINE_On paiku, mis on k\xc3\xbcll makrotoitainete poolest rikkad, kuid kus produktiivsus on siiski v\xc3\xa4ike. Seda p\xc3\xb5hjustab rauadefitsiit. Kui rauda keskkonda suuremas koguses juurde lisandub, siis v\xc3\xb5ib see viia mitmete f\xc3\xbctoplanktoni liikide massilise juurdekasvuni (\xe2\x80\x9evee\xc3\xb5itseng\xe2\x80\x9c)._NEWLINE_Peamiselt satub rauda ookeani pinnakihi kaudu, kui sellele langeb tolm. N\xc3\xa4iteks Atlandi ookeani idaosas esineb rohkesti f\xc3\xbctoplanktonit just seet\xc3\xb5ttu, et tuuled kannavad P\xc3\xb5hja-Aafrikas asuvast Sahara k\xc3\xb5rbest rohkelt tolmu veepinnale. K\xc3\xb5ige rohkem planktonit leidub vee pindmistes kihtides, kuid planktilise eluviisiga liike esineb ka s\xc3\xbcgavamal. S\xc3\xbcgavuses, kus primaarset produktsiooni enam ei esine, tarbivad zoo- ja bakterioplankton orgaanilist materjali, mis langeb \xc3\xbclevalt. Selline protsess on k\xc3\xb5ige intensiivsem just kevadise \xc3\xb5itsengu ajal.\n_START_SECTION_\nKohastumused planktiliseks eluviisiks\n_START_PARAGRAPH_\nOsake j\xc3\xa4\xc3\xa4b vees h\xc3\xb5ljuma ainult juhul, kui see on v\xc3\xa4iksema tihedusega kui merevesi; sellel on kuju, mis v\xc3\xa4hendab settimise kiirust; sellel on v\xc3\xb5ime ujuda v\xc3\xb5i juhul, kui vee liikumine hoiab osakest liikuvuses ning ei lase sellel p\xc3\xb5hja vajuda. Merevee liikumist tekitab peamiselt tuul, mis segab omavahel erinevaid veekihte ning seel\xc3\xa4bi ei lase uppuda plankteritel, kes on veest suurema tihedusega. K\xc3\xb5ik eelnevalt nimetatud neli mehhanismi ei lase planktonil uppuda v\xc3\xb5i vajuda s\xc3\xbcgavusele, kus neil pole enam v\xc3\xb5imalik fotos\xc3\xbcnteesida v\xc3\xb5i ellu j\xc3\xa4\xc3\xa4da m\xc3\xb5nel muul p\xc3\xb5hjusel. _NEWLINE_Mitmed planktilised organismid on siiski veest suurema tihedusega ning vajuksid liikumatus vees kindlasti p\xc3\xb5hja. Esineb ka h\xc3\xb5ljumist soodustavaid organeid, n\xc3\xa4iteks m\xc3\xb5nedel putkloomade liikidel on suur gaasiga t\xc3\xa4idetud kott, mis k\xc3\xa4itub kui ujuk ning mille k\xc3\xbcljes ripub ka \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud koloonia. M\xc3\xb5ned liigid suudavad vajadusel ka gaasist vabaneda ning seel\xc3\xa4bi vajuda s\xc3\xbcgavamale, et \xc3\xbcle elada n\xc3\xa4iteks suuremad tormid ja v\xc3\xa4ltida pinnalainetust._NEWLINE_On liike, kes suudavad oma tihedust muuta l\xc3\xa4bi keemilise koostise. Dinoflagellaadid talletavad ioone, mis nende tihedust v\xc3\xa4hendavad ning m\xc3\xb5ned sinirohelised bakterid omavad usutavasti vakuooliga sarnaseid struktuure, mis sisaldavad v\xc3\xa4ikese tihedusega gaasilist l\xc3\xa4mmastikku. Paljud zooplanktoni liigid asendavad rasked magneesiumi, kaltsiumi ja sulfaatioonid kergemate ammooniumi, naatriumi ja kloriididega. _NEWLINE_Mitmel planktilisel liigil aitab p\xc3\xb5hjavajumist v\xc3\xa4ltida vastav kehakuju. Selgeks n\xc3\xa4iteks on kellukesekujuline meduus. M\xc3\xb5nedel troopilistel zooplanktoni liikidel on v\xc3\xa4lja kujunenud kombitsad, mis aitavad uppumist v\xc3\xa4ltida, kuid on samas kaitsevad ka kiskjate eest._NEWLINE_K\xc3\xb5ige t\xc3\xa4htsam asjaolu, mis uppumist v\xc3\xa4ltida aitab, on ujumine ning see on k\xc3\xb5ige paremini v\xc3\xa4lja arenenud zooplanktonil.\n_START_SECTION_\nBiogeokeemiline t\xc3\xa4htsus\n_START_PARAGRAPH_\nPeale selle, et plankton on toiduks mitmele majanduslikult olulisele kalaliigile, on planktonil t\xc3\xa4htis roll ka biogeokeemilises ts\xc3\xbcklis, k.a ookeani s\xc3\xbcsinikuringes._NEWLINE_Peamiselt f\xc3\xbctoplanktonist toitudes, tekitab zooplankton planktilisse toiduahelasse s\xc3\xbcsinikku juurde, kas hingamise k\xc3\xa4igus v\xc3\xb5i p\xc3\xa4rast surma biomassi v\xc3\xb5i detriidina. Kuna orgaaniline materjal on tihedam kui merevesi, siis vajub see avaookeani \xc3\xb6kos\xc3\xbcsteemis p\xc3\xb5hja ning kannab ka s\xc3\xbcsiniku ranniku\xc3\xa4\xc3\xa4rest kaugemale. Sellist protsessi nimetatakse bioloogiliseks pumbaks (ingl k biological pump) ning see on \xc3\xbcheks p\xc3\xb5hjuseks, miks ookeanid on ka k\xc3\xb5ige suuremad s\xc3\xbcsinikuhoidlad Maal. _NEWLINE_On v\xc3\xb5imalik, et inimtegevusega saaks ookeanide vastuv\xc3\xb5tlikkust s\xc3\xbcsihappegaasile suurendada, viies l\xc3\xa4bi ookeanide rauaga \xe2\x80\x9ev\xc3\xa4etamise\xe2\x80\x9c, mis siis omakorda t\xc3\xb5staks planktoni produktsiooni. Suuremal skaalal selline meetod siiski eriti praktiline ei oleks, sest sel protsessil oleks ka mitmeid miinuseid, n\xc3\xa4iteks ookeanides tekkiv hapnikuvaegus ja metaan, mida p\xc3\xb5hjustab liigne remineraliseerumine ookeanis\xc3\xbcgavustes.\n_START_SECTION_\nBiomassi varieeruvus\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xbctoplanktoni populatsioonide juurdekasv s\xc3\xb5ltub valguse ja toitainete hulgast. Peamine tegur, mis juurdekasvu limiteerib, erineb regiooniti. \xc3\x9cldise seadusp\xc3\xa4rasuse j\xc3\xa4rgi on oligotroofsetes troopilistes ja subtroopilistes keeristes limiteerivaks teguriks toitainete hulk ning subarktilistes keeristes valgus. Keskkonnamuutlikkus m\xc3\xb5jutab valguse ja toitainete hulka f\xc3\xbctoplanktoni jaoks ning kuna nemad on aluseks \xc3\xbcldisele mere toiduahelale, siis nende hulk ja mitmekesisus m\xc3\xb5jutab omakorda ka k\xc3\xb5rgemaid troofilisi tasemeid. N\xc3\xa4iteks El Nino perioodide ajal f\xc3\xbctoplanktoni hulk ajutiselt langeb ning see m\xc3\xb5jutab nii zooplanktoni, kalade, merelindude kui ka mereimetajate populatsioone._NEWLINE_Seda, kuidas inimtekkeline globaalne soojenemine f\xc3\xbctoplanktoni populatsiooni m\xc3\xb5jutab, uuritakse t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval aktiivselt. Muutused vertikaalses vee kihistumises, temperatuuris\xc3\xb5ltuvate bioloogiliste reaktsioonide kiirus ning toitainetega varustamine on ilmselt olulised tegurid, mis tulevikus f\xc3\xbctoplanktoni produktiivsust m\xc3\xb5jutavad. Lisaks v\xc3\xb5ivad olulisteks teguriteks olla ka muutused f\xc3\xbctoplanktoni suremuses, mis tulenevad zooplanktoni toitumisest._NEWLINE_Ka kalavastsed kuuluvad seni, kuni nad ei suuda hoovustele vastu ujuda, planktoni hulka.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xa4htsus kaladele\n_START_PARAGRAPH_\nZooplankton on esmaseks saagiks peaaegu k\xc3\xb5ikidele kalamaimudele, p\xc3\xa4rast seda, kui kaob rebukott ja toitumine muutub v\xc3\xa4lispidiseks. Kalad juhinduvad zooplanktoni tihedusest ja levikust, vastasel korral v\xc3\xb5iksid uued vastsed toiduta j\xc3\xa4\xc3\xa4da. Looduslikud tegurid (nt hoovuste muutused) ning inimtekkelised tegurid (nt j\xc3\xb5etammid) v\xc3\xb5ivad tugevalt zooplanktonit m\xc3\xb5jutada, mil on m\xc3\xa4rkimisv\xc3\xa4\xc3\xa4rne m\xc3\xb5ju ka vastsete elluj\xc3\xa4\xc3\xa4musele ja selle kaudu ka sigimisedukusele. Kalamarjale settinud plankton takistab selle koorumist ja p\xc3\xb5hjustab kalamarja hukkumist.\n_START_SECTION_\nMolekulaarsed meetodid planktoni uurimisel\n_START_PARAGRAPH_\nPlankterite identifitseerimine on vajalik selleks, et mitmed neist vastutavad suurte koguste vees olevate toitainete tootmise eest. Kuna planktereid on ka v\xc3\xa4ga v\xc3\xa4ikseid, siis \xc3\xbcksnes visuaalsel vaatlusel ja morfoloogiliste tunnuste abil pole tihti v\xc3\xb5imalik liike m\xc3\xa4\xc3\xa4rata. M\xc3\xa4\xc3\xa4rata saab neid biokeemiliste ja DNA-l p\xc3\xb5hinevate katsetega. DNA sekveneerimine on selles v\xc3\xa4ga edukaks osutunud. Palju leiab kasutust ka PCR. _NEWLINE_Immunofluorestsentsmeetodit saab edukalt kasutada liikide m\xc3\xa4\xc3\xa4ramisel veeproovidest ja see v\xc3\xb5imaldab m\xc3\xa4\xc3\xa4rata isegi spetsiifilisi geene. Seda tehnikat saab kasutada nanof\xc3\xbctoplanktoni liikide m\xc3\xa4\xc3\xa4ramisel, mis \xc3\xbcksnes valgusmikroskoobi abil oleks raske kui mitte v\xc3\xb5imatu. _NEWLINE_Monoklonaalseid antikehi on samuti edukalt kasutatud v\xc3\xa4iksema f\xc3\xbctoplanktoni indentifitseerimiseks.\n_START_SECTION_\nPlankton L\xc3\xa4\xc3\xa4nemeres\n_START_PARAGRAPH_\nK\xc3\xb5ige rohkem on L\xc3\xa4\xc3\xa4nemeres uuritud aerjalalisi. Neile j\xc3\xa4rgnevad vesikirbulised, kuhu kuulub ka L\xc3\xa4\xc3\xa4nemerre tunginud v\xc3\xb5\xc3\xb5rliik sabaloom, kes kuulub Euroopa Liidu saja k\xc3\xb5ige ohtlikuma v\xc3\xb5\xc3\xb5rliigi nimekirja.'