b'\n_START_ARTICLE_\nN\xc3\xa4ljah\xc3\xa4da\n_START_PARAGRAPH_\nN\xc3\xa4ljah\xc3\xa4da ehk n\xc3\xa4ljaaeg on ajaj\xc3\xa4rk, mille jooksul n\xc3\xa4lg ja sellest tulenevad haigused tekitavad harilikust palju suurema suremuse. N\xc3\xa4ljah\xc3\xa4da p\xc3\xb5hjustavad p\xc3\xb5llusaagi h\xc3\xa4vimine, populatsiooni j\xc3\xa4rsk kasvamine v\xc3\xb5i valitsuse poliitilised otsused. Selle tagaj\xc3\xa4rgedeks on \xc3\xbcldjuhul piirkondlik alatoitumine, epideemiad ja suurenenud suremus. N\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dasid on olnud k\xc3\xb5igil mandritel. 19. ja 20. sajandil kannatasid Ida-Euroopa ja Aasia riigid enim n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dade p\xc3\xb5hjustatud rahvastiku suremuse p\xc3\xa4rast. 1970. aastal hakkasid n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dad taanduma._NEWLINE_T\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval esineb n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dasid peamiselt Aafrika mandril, mis on olnud alates 2010. aastast enim n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4das vaevelnud manner kogu ajaloo v\xc3\xa4ltel. \xc3\x9cle poole arengumaade lastest ehk 200 miljonit inimest kannatab alatoitumuse all v\xc3\xb5i lausa n\xc3\xa4lgivad. Eestis olid esimesed kirjalike allikate p\xc3\xb5hjal teada olevad n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dad aastail 1315 (1315. aasta n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4da) ja 1601\xe2\x80\x931602, aga arheoloogiliste andmete p\xc3\xb5hjal on j\xc3\xa4reldatud, et neid pidi esinema varemgi, ajal, mil kirjalikke \xc3\xbclest\xc3\xa4hendusi ei olnud. \xc3\x9cheks selliseks on peetud 536. aasta arvatava kliimakatastroofi j\xc3\xa4rgset n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4da._NEWLINE_Maailma Terviseorganisatsiooni v\xc3\xa4itel on n\xc3\xa4lg inimkonna suurim oht. WHO andmete j\xc3\xa4rgi surevad pooled maailma lastest toidupuuduse tagaj\xc3\xa4rjel. Tegelikku n\xc3\xa4lga on raske\xc2\xa0defineerida, kuid n\xc3\xa4lga kannatavad suuremal v\xc3\xb5i v\xc3\xa4iksemal m\xc3\xa4\xc3\xa4ral 842 miljonit inimest ehk 12,5% maailma rahvastikust.\n_START_SECTION_\nSuurimad n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dad\n_START_PARAGRAPH_\nEestis peetaks suurimaks n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4daks Suurt n\xc3\xa4lga, mis toimus\xc2\xa0Eesti-\xc2\xa0ja\xc2\xa0Liivimaal\xc2\xa0Rootsi v\xc3\xb5imu ajal\xc2\xa0aastatel 1695\xe2\x80\x931697. T\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt oli tegemist k\xc3\xb5ige r\xc3\xa4ngema n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4daga, mis\xc2\xa0Eesti\xc2\xa0alasid kunagi tabanud on. Selle ajal suri viiendik elanikest, 70 000 inimest. 18. ja 19. sajandil esinesid n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dad praeguse Eesti aladel keskmiselt iga 7\xe2\x80\x938 aasta tagant. Suured n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dad olid 1787\xe2\x80\x931789, 1806\xe2\x80\x931808 ja 1840. aastail (eriti 1844\xe2\x80\x931845). Viimane suur n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4da oli aastail 1867\xe2\x80\x931869. Maailma mastaabis peetakse \xc3\xbcheks suurimaks 1960.\xe2\x80\x931970. aasta n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4da. Toitluskriise on ette tulnud ka varem, ent 1960.\xe2\x80\x931970. aastatel kujunes olukord krooniliseks ning n\xc3\xa4lg omandas enneolematu ulatuse, olemata seejuures seotud mingite erakorraliste asjaoludega (ikaldused, \xc3\xbcleujutused, s\xc3\xb5da) nagu varasematel ajaj\xc3\xa4rkudel. \xc3\x9clemaailmse toitluskriisi on peamiselt tinginud j\xc3\xa4rgmised p\xc3\xb5hjused: 1950. aastatel alanud ja 1960. aastate] l\xc3\xb5pus haripunkti j\xc3\xb5udnud demograafiline plahvatus ning endiste koloniaalmaade \xc3\xbcha hoogsam kaasamine rahvusvahelistesse majanduslikesse, poliitilistesse ja kultuurilistesse sidemetesse muu maailmaga, mis osutus enneaegseks, kuna need ei olnud valmis osalema maailmaturu konkurentsis.\n_START_SECTION_\nN\xc3\xa4ljah\xc3\xa4da tagaj\xc3\xa4rjed\n_START_PARAGRAPH_\nIga p\xc3\xa4ev sureb maailmas 19 000 last alatoitumuse ja sellega seotud haiguste tagaj\xc3\xa4rjel. Imikute ja laste ebapiisav toitumine p\xc3\xa4rsib nende f\xc3\xbc\xc3\xbcsilise ja vaimse potentsiaali v\xc3\xa4ljaarendamist, seet\xc3\xb5ttu v\xc3\xa4heneb maailma ressurss \xe2\x80\x93 inimkapital.'