b'\n_START_ARTICLE_\nHelikunst\n_START_SECTION_\nHelikunsti teke\n_START_PARAGRAPH_\nGotthold Ephraim Lessingi 18. sajandil formuleeritud kunstiliikide ruumilisteks ja ajalisteks jaotumise kahtluse alla panek nii muusikute kui ka kunstnike poolt on viinud n-\xc3\xb6 kunstide musikaliseerumiseni. 19. sajandil oli s\xc3\xbcmfoonia oma immateriaalse vormiga k\xc3\xb5igi teiste kunstiliikide vormiliseks eeskujuks. Harmoonia ja arvuliste proportsioonide seosed andsid p\xc3\xb5hjuse r\xc3\xa4\xc3\xa4kida muusikalise kompositsiooni reeglitest kui \xc3\xbcldkehtivatest ja muudesse valdkondadesse \xc3\xbclekantavatest. Muusikalise struktuuri eeskuju kandus abstraktse maalikunsti kaudu kujutavatesse kunstidesse \xc3\xbcldiselt. N\xc3\xa4iteks vene konstruktivist Wassily Kandinsky kujutas Beethoveni viiendat s\xc3\xbcmfooniat joonte ja punktide kogumina. Edaspidi hakati tavap\xc3\xa4raselt staatilist visuaalset kujutavat kunsti t\xc3\xa4iendama helidega, lisades sellele nii ajalisi kui ka d\xc3\xbcnaamilisi osiseid. Vastupidi ka muusikat hakati t\xc3\xa4iendama ruumiliste ja visuaalsete aspektidega, p\xc3\xbc\xc3\xbcdes arendada ka multisensoorset kunsti, mille ideid j\xc3\xa4rgis ka Richard Wagner._NEWLINE_1907. aastal avaldas Ferruccio Busoni artikli "Entwurf einer neuen \xc3\x84sthetik der Tonkunst", milles ta lisaks uutele heliridadele ja kuuendiktoons\xc3\xbcsteemile k\xc3\xa4sitles ka elektri abil tekitatud helisid. _NEWLINE_1913. aastal avaldas futuristlik maalikunstnik Luigi Russolo manifesti "M\xc3\xbcrade kunst" ("L\xe2\x80\x99arte dei rumori"), milles ta kirjeldas kunsti vahenditena suurlinna masinlikke helisid. Tema tekstis ei olnud helidel koht mitte ainult kui muusiakalise kompositsiooni osal vaid ka kui iseseisval materjalil ja v\xc3\xa4ljendusvahendil, et muuta tunnetatavaks maailma tehnologiseerumine. Russolo t\xc3\xb6\xc3\xb6tas v\xc3\xa4lja ka uue m\xc3\xbcra tootva muusikainstrumendi \xe2\x80\x93 intonarumori ("m\xc3\xbcramasina")_NEWLINE_1916. aastal kirjeldas Edgar Var\xc3\xa8se New Yorgi Morning Telegraphis helide emantsipatsiooni, mille eesm\xc3\xa4rgiks ei pruugi olla muusika, vaid unistus "meie muusikalise alfabeedi laiendamisest". M\xc3\xbcra emantsipatsioon asetas selle v\xc3\xb5rdseks muusikalise kompositsiooniliseks materjaliks muusikaliste helide ja vaikuse k\xc3\xb5rval. _NEWLINE_Samal ajal avaldasid p\xc3\xbcsivat m\xc3\xb5ju muusikale ja hiljem ka helikunsti tekkele dadaistid. Dadaism, mis m\xc3\xa4\xc3\xa4ratles ennast antikunstina, loobus konventsionaalsest vormikesksest l\xc3\xa4henemisest kunstile ja orienteeris ennast \xc3\xbchendkunstiteose (Gesamtkunstwerk) ideele. Katsetati \xc5\xbeanrite piire \xc3\xbcletades erinevate kunstiliste meediumidega ning eksperimenteeriti kunsti otseselt igap\xc3\xa4evase elu osaga. Paljude dadaistide jaoks oli lisaks improvisatsioonile oluline ka juhus, nagu n\xc3\xa4iteks Marcel Duchampi teoses "Erratum Musical"._NEWLINE_1948. aastal v\xc3\xb5ttis konkreetse muusika (musique concr\xc3\xa8te) looja Pierre Schaeffer kasutusele m\xc3\xb5iste heliobjekt. Heliobjektideks nimetas ta Prantsuse Raadio arhiivist p\xc3\xa4rinevaid igap\xc3\xa4evahelisid, mida ta kogus, t\xc3\xb6\xc3\xb6tles ning kasutas helikollaa\xc5\xbeides s\xc3\xb5ltumatult nende helide algsest kontekstist. Lisaks heli eraldamisele selle algsest tekitajast ning salvestamise ja edastamise tehnoloogiast n\xc3\xa4itas Schaeffer, et ajalisel helil on ka p\xc3\xbcsivaid ja materiaalseid omadusi, nagu n\xc3\xa4iteks tihedus, s\xc3\xbcgavus v\xc3\xb5i pikkus ning sellega on v\xc3\xb5imalik manipuleerida sarnaselt muude materjalidega._NEWLINE_1960ndatel olid helitehnika v\xc3\xb5imalused helide k\xc3\xa4sitlemisel viinud selleni, et interpreeti v\xc3\xb5is asendada \xc3\xbclekande- v\xc3\xb5i taasesitustehnoloogia. Helikunsti arengut m\xc3\xb5jutas eelk\xc3\xb5ige ameerika helilooja John Cage, kelle ideede oli integreerida oma kompositsioonidesse juhus, vaikus ja m\xc3\xbcra. Minimal Music ja La Monte Young oma "Dream House" kontseptsiooniga andsid t\xc3\xb5uke kunsti ja muusikat \xc3\xbchendava \xc5\xbeanri kujunemisele.\n_START_SECTION_\nHelikunsti \xc5\xbeanrid\n_START_PARAGRAPH_\nT\xc3\xa4naseks on helikunst muutunud kujutava kunsti iseseisvaks alaliigiks. Kuna heli vabastamine ja m\xc3\xbcra emantsipatsioon on kaotanud oma algse t\xc3\xa4henduse, v\xc3\xb5ib n\xc3\xb5ustuda Jacques Attali essees "Bruits" (1977) ilmunud v\xc3\xa4itega, et "maailma pole v\xc3\xb5imalik m\xc3\xb5ista mitte lugedes, vaid kuulates" (\xe2\x80\x9edie Welt nicht lesend, sondern h\xc3\xb6rend verstanden wird\xe2\x80\x9c).'