b'\n_START_ARTICLE_\nAmeerika \xc3\x9chendriikide idarannik\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xb5hja-Ameerika idarannikule saabusid esimesed eurooplastest maadeavastajad 16. sajandi alguses (Juan Ponce de Le\xc3\xb3n saabus 1513. aastal La Floridasse), millele j\xc3\xa4rgnes L\xc3\xa4\xc3\xa4ne-Euroopa riikide kolonisatsioon, p\xc3\xb5lisameeriklaste t\xc3\xb5rjumine ja mustanahaliste orjakaubandus. Eluj\xc3\xb5uliseimaks asumaaks osutus Uus-Inglismaa, millest v\xc3\xa4lja kujunenud Kolmteist kolooniat kuulutasid 1776. aastal ennast, Suurbritannia kuningriigile vastuseisuks, Ameerika \xc3\x9chendriikide nime all iseseisvaks. Aastatel 1861\xe2\x80\x931865 peeti niinimetatud P\xc3\xb5hja ja L\xc3\xb5una vahel Setsessioonis\xc3\xb5da. Samuti muutus 19. sajandi keskel \xc3\xbcha progressiivsemaks Euroopast l\xc3\xa4htuv massiimmigratsioon, mille p\xc3\xb5hisadamaks j\xc3\xa4i \xc3\xbclekaalukalt New York. Immigrandid moodustasid idaranniku rahvastiku enamuse, ehitades sealseid linnasid ja asulaid ning neid \xc3\xbchendavaid veeteid, maanteid ja raudteid.'