b'\n_START_ARTICLE_\nMisjonilingvistika\n_START_PARAGRAPH_\nMisjonilingvistika on kristliku misjoni teenistuses olev lingvistika._NEWLINE_Suures osas on misjonilingvistika seotud kristluse ja selle levitamisega. Nimelt olid just kristlased paljudel juhtudel need, kes on esimesena mingi keelega p\xc3\xb5hjalikult tegelenud, seda uurinud ja kirja pannud esimesed grammatikad, t\xc3\xb5lked ja tekstid, k\xc3\xb5ik selleks, et oma usku paremini edasi anda.\n_START_SECTION_\nK\xc3\xb5rgaeg\n_START_PARAGRAPH_\nMisjonilingvistika k\xc3\xb5rgajaks v\xc3\xb5ib pidada 16.-18. sajandit. Just sellest ajast on p\xc3\xa4rit paljude Euroopa maade ja ka kaugemate Euroopa m\xc3\xb5jupiirkondade maade keelte piiblit\xc3\xb5lked ja grammatikad. Suuresti aitasid misjonilingvistika levikule kaasa usupuhastus, mille seisukohaks oli emakeelse piibli vajalikkus, koloniaalvallutused ning ka tr\xc3\xbckikunsti areng ja levik.\n_START_SECTION_\nMisjonilingvistika Eestis\n_START_PARAGRAPH_\nEestis kestis misjonilingvistika ajaj\xc3\xa4rk 19. sajandi keskpaigani. Selle aja jooksul olid peaaegu k\xc3\xb5ik t\xc3\xa4htsamad keele\xc3\xb5petused kirjutatud kiriku\xc3\xb5petajate poolt. Autorid ja nende raamatute ilmumisajad j\xc3\xa4rgnevalt:  Heinrich Stahl (1637), Johannes Gutslaff (1648), Heinrich G\xc3\xb6seken (1660), Johann Hornung (1693), Anton Thor Helle (1732), August Wilhelm Hupel (1780, 2. tr\xc3\xbckk 1818) ja Eduard Ahrens (1843, 2. tr\xc3\xbckk 1853). Eesti keele grammatikat \xc3\xbcritati kohandada ladina keele omaga, p\xc3\xb5hjuseks veendumus, et tuttava ladina keele grammatika kaudu on uut keelt kergem omanada.'