b'\n_START_ARTICLE_\nAkvaporiin\n_START_PARAGRAPH_\nAkvaporiin ehk AQP ehk veekanal on integraalne membraanivalk, mis moodustab poore rakumembraanis ja kuulub peamiste sisemiste valkude perekonda (ingl major intrinsic proteins, MIP). MIP perekonna iseloomulikuks esindajaks on l\xc3\xa4\xc3\xa4tse kiudude peamine sisemine valk (ingl major intrinsic protein of lens fiber, MIP)._NEWLINE_Geneetilised vead, mis on seotud akvaporiinide geenidega, p\xc3\xb5hjustavad erinevaid inimestel esinevaid haigusi. 2003. aastal anti Nobeli keemiaauhind \xc3\xbchiselt Peter Agre\xe2\x80\x99le akvaporiinide avastamise eest ja Roderick MacKinnonile kaaliumi kanalite ehituse ja mehhanismi uurimise eest. Loomade ja taimede rakkude plasmamembraanid sisaldavad akvaporiine, l\xc3\xa4bi mille saab vesi voolata palju kiiremini raku sisse kui see difundeeruks l\xc3\xa4bi fosfolipiidse kaksikkihi.\n_START_SECTION_\nFunktsioon\n_START_PARAGRAPH_\nAgre v\xc3\xa4itis, et akvaporiinid on nagu veetorustik rakkude jaoks ning iga rakk on ennek\xc3\xb5ike vesi. Lisaks v\xc3\xa4itis ta, et vesi ei seisa lihtsalt raku sees, see liigub l\xc3\xa4bi selle v\xc3\xa4ga korrastatult, ning et see protsess toimub kiiresti kudedes, milles on olemas akvaporiinid ehk veekanalid."_NEWLINE_Palju aastaid oletasid teadlased, et vesi lekib l\xc3\xa4bi rakumembraani. See toimubki m\xc3\xb5nede veemolekulide puhul. Agre s\xc3\xb5nul ei ole v\xc3\xa4ga kiire vee liikumine l\xc3\xa4bi m\xc3\xb5nede rakkude seletatav selle teooria abil._NEWLINE_Akvaporiinid transpordivad veemolekule valikuliselt raku sisse ja raku seest. Nad takistavad ioonide ja lahustatud ainete l\xc3\xa4bilaskmist. Akvaporiinid, mida tuntakse ka veekanalite nime all, on membraani pooride transmembraansed (integraalsed) valgud. S\xc3\xb5ltuvalt poori suurusest, transpordivad m\xc3\xb5ned akvaporiinid, nagu akvagl\xc3\xbctseroporiinid, ka teisi ilma laenguta v\xc3\xa4ikseid lahustatud aineid, nagu gl\xc3\xbctserooli, s\xc3\xbcsinikdioksiidi, ammoniaaki ja kusiainet, l\xc3\xa4bi membraani. N\xc3\xa4iteks akvaporiin 3 kanalil on poor laiusega 8\xe2\x80\x9310 ongstr\xc3\xb6mit, mis laseb aatommassiga 150\xe2\x80\x93200 daltonit h\xc3\xbcdrofiilseid molekule l\xc3\xa4bi. Kuid veekanalid ei lase \xc3\xbcldse l\xc3\xa4bi laenguga aatomeid, molekule ja ioone, sealhulgas prootoneid. See omadus on oluline, sest see s\xc3\xa4ilitab membraani elektrokeemilise potentsiaali._NEWLINE_Veemolekulid liiguvad kanali pooris \xc3\xbcksteise j\xc3\xa4rel. Veekanalite olemasolu suurendab membraani veel\xc3\xa4bilaskvust._NEWLINE_Paljud inimese rakut\xc3\xbc\xc3\xbcbid, m\xc3\xb5ned bakterid ja paljud teised organismid ekspresseerivad akvaporiine. Akvaporiinid on v\xc3\xa4ga t\xc3\xa4htsad taimede jaoks, sest nad on h\xc3\xa4davajalikud vee transpordis\xc3\xbcsteemi jaoks_NEWLINE_ ning soolsuse ja p\xc3\xb5uataluvuse tekkimiseks.\n_START_SECTION_\nAvastamine\n_START_PARAGRAPH_\nAgre \xc3\xbctles, et tema jaoks oli akvaporiinide avastamine suur \xc3\xbcllatus. Tema laborile anti N.I.H. toetus, et uurida Rh veregrupi antigeene. Nad eraldasid Rh molekuli, aga teine tundmatu molekul, mis oli 28 kilodaltoni suurune, 28 K, kerkis esile mitu korda. Alguses arvati, et see oli Rh molekuli osa v\xc3\xb5i et nende proov ei olnud puhas. Selgus, et see oligi avastamata molekul tundmatu talitlusega. See esines suures hulgas punalibledes ja neerutorudes. Molekul sarnaneb ka valkudega, mis on p\xc3\xa4rit n\xc3\xa4iteks puuviljak\xc3\xa4rbeste ajudest, silma l\xc3\xa4\xc3\xa4tsest, taimsetest kudedest._NEWLINE_Enamik rakkudes olev vesi liigub l\xc3\xa4bi rakumembraani rasvaosa raku sisse ja v\xc3\xa4lja osmoosi teel. M\xc3\xb5nedel epiteelrakkudel on v\xc3\xb5rdlemisi k\xc3\xb5rge veel\xc3\xa4bilaskvus. See eeldas, et peab olema veel lisamehhanism, mis tagaks veeliikumist l\xc3\xa4bi membraani. Alles Peter Agre, kes t\xc3\xb6\xc3\xb6tas Johns Hopkinsi \xc3\x9clikoolis, teatas 1992. aastal esimesest akvaporiinist. See oli \xe2\x80\x9eakvaporiin-1\xe2\x80\x9c (esialgu CHIP 28)._NEWLINE_2003. aastal m\xc3\xa4\xc3\xa4rati Agrele ja tema kolleegidele Nobeli keemiaauhind veekanalite uurimuste ja avastuste eest. 1999. aastal avaldasid Agre ja teised uurimisr\xc3\xbchmad esimesi, k\xc3\xb5rge resolutsiooniga pilte, mis kajastasid akvaporiin-1 kolmem\xc3\xb5\xc3\xb5tmelist struktuuri. J\xc3\xa4rgmised uuringud, mis kasutasid superarvuti simulatsioone, selgitasid veeliikumise rada l\xc3\xa4bi membraani ning n\xc3\xa4itasid, kuidas poor kindlustab vee transpordi, ilma et v\xc3\xa4ikesed lahustatud ained p\xc3\xa4\xc3\xa4seksid sisse v\xc3\xb5i v\xc3\xa4lja. Kuid esimene aruanne transpordist l\xc3\xa4bi membraani, mida vahendab valk, ilmus 1986. aastal. Selle esitas Gheorghe Benga.See asjaolu andis alust vaidlustele. Arutleti, et ei Agre ega ka Nobeli auhinna komitee ei tunnustanud Benga t\xc3\xb6\xc3\xb6d. Veekanalite ajalugu algas juba 1957. aastal ning ilmunud oli juba palju ajaloo \xc3\xbclevaateid.\n_START_SECTION_\nStruktuur\n_START_PARAGRAPH_\nAkvaporiini valgud koosnevad kuuest transmembraansest alfaheeliksist, mis moodustavad paremak\xc3\xa4elise puntra. Aminoterminaalsed ja karboks\xc3\xbcterminaalsed j\xc3\xa4\xc3\xa4gid paiknevad membraani ts\xc3\xbctoplasmapoolsel k\xc3\xbcljel. Amino- ja karboks\xc3\xbcterminaalsed pooled sarnanevad teineteisega tandeemse j\xc3\xa4rjestuse poolest. M\xc3\xb5ned teadlased arvavad, et see asjaolu tuleneb varasest evolutsioonilisest s\xc3\xbcndmusest, mis oli seotud poolikgeeni kahekordistumisega. Akvaporiinil on veel viis heeliksitevahelist A\xe2\x80\x93E s\xc3\xb5lme piirkonda, mis moodustavad vahek\xc3\xa4ike raku sees ja sellest v\xc3\xa4ljaspool. B ja E s\xc3\xb5lmed on h\xc3\xbcdrofoobsed s\xc3\xb5lmed, mis sisaldavad k\xc3\xb5rgelt (kuigi mitte t\xc3\xa4ielikult) konserveerunud asparigiin\xe2\x80\x93proliin\xe2\x80\x93alaniin (NPA) motiivi. B ja E s\xc3\xb5lmed katavad membraani lipiidse kaksikkihi keskosa, moodustades 3D-liivakella struktuuri, mida m\xc3\xb6\xc3\xb6da vesi saab voolata._NEWLINE_Akvaporiinid moodustavad rakumembraanis tetrameere. Iga monomeer talitleb veekanalina. Akvaporiinid erinevad teineteisest aminohapete j\xc3\xa4rjestuse poolest ning see ongi p\xc3\xb5hjuseks, miks nendel on erinevad poori suurused. Poori suurusest s\xc3\xb5ltub otseselt see, millised molekulid saavad poori l\xc3\xa4bida. V\xc3\xa4ikesed poorid lasevad l\xc3\xa4bi ainult v\xc3\xa4ikeseid molekule, n\xc3\xa4iteks vett._NEWLINE_R\xc3\xb6ntgen-kristallograafia abil on m\xc3\xa4\xc3\xa4ratud, et akvaporiinidel on kaks koonilist avaust. Selline liivakella kuju v\xc3\xb5iks olla loodusliku valiku tulemuseks, mis tagab k\xc3\xb5ige soodsamat veel\xc3\xa4bilaskvust. N\xc3\xa4idati, et sobiva avamisnurgaga koonilised avaused v\xc3\xb5ivad tagada kanali h\xc3\xbcdrod\xc3\xbcnaamilise l\xc3\xa4bilaskvuse tohutu suurenemise.\n_START_SECTION_\nImetajates\n_START_PARAGRAPH_\nImetajates on kolmteist akvaporiinide t\xc3\xbc\xc3\xbcpi, millest kuus paiknevad neerudes, aga oletatakse, et neid on olemas palju rohkem.'