b"\n_START_ARTICLE_\nAlessandro Grandi\n_START_PARAGRAPH_\nAlessandro Grandi (1586 \xe2\x80\x93 1630. aasta teine pool) oli P\xc3\xb5hja-Itaaliast p\xc3\xa4rit varase barokiajastu helilooja, kes kirjutas uues concertato stiilis. Ta oli \xc3\xbcks oma aja k\xc3\xb5ige leidlikumaid, m\xc3\xb5jukamaid ja populaarsemaid heliloojaid, j\xc3\xa4\xc3\xa4des selle poolest P\xc3\xb5hja-Itaalias ilmselt alla vaid Claudio Monteverdile.\n_START_SECTION_\nElu\n_START_PARAGRAPH_\nT\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt s\xc3\xbcndis Grandi Ferraras ning veetis elu esimese osa seal, \xc3\xb5ppides t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt l\xc3\xa4hedalasuvas Veneetsias koos Giovanni Gabrieliga. Ta t\xc3\xb6\xc3\xb6tas mitmes Ferrara katedraalis ja akadeemias kapellmeistrina (maestro di cappella)._NEWLINE_Aastal 1617 sai ta koha Veneetsia San Marco basiilikas; sel ajal oli sealseks koormeistriks just Monteverdi. Viimaks sai Grandist Monteverdi assistent ning n\xc3\xa4ib, et just siis valis ta t\xc3\xb6\xc3\xb6de kirjutamise m\xc3\xb5nedes v\xc3\xa4iksemates vormides, mida Monteveredi eiras._NEWLINE_Aastal 1627 l\xc3\xa4ks ta Bergamosse ning seda t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt seet\xc3\xb5ttu, et tal oli v\xc3\xb5imalus olla kapellmeister kohas, kus ta v\xc3\xb5ib muusikalise programmi ise otsast pihta \xc3\xbcles ehitada. T\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt kohtus ta ka helilooja Heinrich Sch\xc3\xbctziga viimase teisel Itaalia-reisil. Paraku suri Grandi aastal 1630 linna haaranud muhkkatkupuhangu ajal, olles Bergamos t\xc3\xb6\xc3\xb6tanud vaid kolm aastat.\n_START_SECTION_\nLooming\n_START_PARAGRAPH_\nSuurema osa tema t\xc3\xb6\xc3\xb6dest moodustavad muusikalise saatega vokaalpalad. Stiililiselt on tema varasem looming sarnane Giovanni Gabrieli omale: muusikas vahelduvad l\xc3\xbchikesed v\xc3\xa4ga kontrastsed r\xc3\xbctmi ja struktuuri k\xc3\xa4igud; ent reeglina kirjutas ta v\xc3\xa4iksematele kollektiividele. Suurem osa tema varasematest helit\xc3\xb6\xc3\xb6dest on concertato-stiilis motetid: m\xc3\xb5ned neist on duetid ja triod, mis oli motettide kirjutamisel uuenduslik, kuna tavaliselt esitasid neid suuremad grupid._NEWLINE_Grandi oli \xc3\xbcks v\xc3\xa4heseid heliloojaid, kes j\xc3\xa4tkas kohe p\xc3\xa4rast selle meetodi kasutuselev\xc3\xb5ttu keeruka vokaalse pol\xc3\xbcfoonia kirjutamist \xc3\xbcle basso continuo (akordit\xc3\xa4histuse, kus bassinoodi alla m\xc3\xa4rgitakse numbritega akordi teised astmed, mitte ei kirjutata tervet akordi v\xc3\xa4lja); enamik teisi heliloojaid, kes 17. sajandi esimestel k\xc3\xbcmnenditel continuo't kasutasid, kirjutasid kas monoodiaid v\xc3\xb5i eelistasid rohkem homofoonilisemaid \xc3\xbclesehitusi._NEWLINE_M\xc3\xb5nedes oma teoses eksperimenteeris Grandi \xc3\xa4\xc3\xa4rmise emotsionaalsusega, kasutades kromatismi, eell\xc3\xb6\xc3\xb6ke ja afektatsioone. Kuigi harmooniate kasutamisel ei olnud ta nii julge kui Carlo Gesualdo, oli ta osa \xc3\xbcldisemast traditsioonist ja seega olid tema t\xc3\xb6\xc3\xb6d peaaegu sama m\xc3\xb5jukad kui Monteverdi omad. Grandi uuendas lakkamatult, kirjutades monoodiaid viiulitele ning koostades ka osadest koosnevaid korduvaid partiisid muusikalistele instrumentidele: idee, mis arenes v\xc3\xa4lja barokkmuusikas kasutatavaks ritornello vormiks. Grandi muusikas on n\xc3\xa4ha \xc3\xbchenduskohta barokkmuusikaga alanud concertato stiili ja Johann Sebastian Bachi t\xc3\xb6\xc3\xb6des kulmineerunud kantaatide vormi vahel._NEWLINE_Grandi oli \xc3\xbcks oma aja populaarsemaid heliloojaid. Tema t\xc3\xb6id avaldati \xc3\xbcle kogu Itaalia, Saksamaal ja Madalmaades ning see j\xc3\xa4tkus ka pikka aega p\xc3\xa4rast tema surma. Ta kirjutas motette, kirikulaulude seadeid, madrigale ning ka \xc3\xbchtesid varasemaid helit\xc3\xb6id, mida v\xc3\xb5ib kantaatideks kutsuda."