b'\n_START_ARTICLE_\nVeikko Saar\n_START_PARAGRAPH_\nVeikko Saar (15. aprill 1971 \xe2\x80\x93 12. september 1998 Jaapan) oli eesti astronoom._NEWLINE_Veikko Saar oli 20. sajandi l\xc3\xb5pul \xc3\xbcks andekamaid ja lootustandvamaid noori astronoome Eestis. 25-aastaselt oli ta teadusajakirjas Nature ilmunud artikli kaasautor.\n_START_SECTION_\nHaridustee\n_START_PARAGRAPH_\nLapsep\xc3\xb5lve T\xc3\xb5raveres veetnud ja isa Enn Saare k\xc3\xb5rval T\xc3\xb5ravere observatooriumis personaalarvutitega kokku puutununa saavutas Veikko varakult hea taseme programmeerimises. Peagi j\xc3\xb5udis ta ka teaduslike arvutus\xc3\xbclesanneteni. 16-aastaselt, N\xc3\xb5o Keskkooli \xc3\xb5pilasena, oli ta juba kosmoloogiaalase teadust\xc3\xb6\xc3\xb6 kaasautor._NEWLINE_P\xc3\xa4rast N\xc3\xb5o Keskkooli l\xc3\xb5petamist 1990. aastal astus Saar Tartu \xc3\x9clikooli, kus \xc3\xb5ppis isa j\xc3\xa4lgedes f\xc3\xbc\xc3\xbcsika eriala. Otsides v\xc3\xb5imalusi ka mujalt maailmast oma teadmisi t\xc3\xa4iendada, \xc3\xb5nnestus tal p\xc3\xa4\xc3\xa4seda aastaks Marylandi \xc3\xbclikooli studeerima. Eestisse naasnuna j\xc3\xa4tkas ta Tartu \xc3\xbclikoolis ja kaitses seal diplomit 1995. aastal. Diplomit\xc3\xb6\xc3\xb6 oli t\xc3\xa4iesti originaalne uurimus Universumi suuremastaabilise struktuuri kirjeldamisest fraktalite abil._NEWLINE_Aasta hiljem (1996) kaitses Saar magistriv\xc3\xa4itekirja, milles esitas uudse meetodi galaktikaparvede korrelatsiooni uurimiseks. See meetod m\xc3\xa4ngis olulist rolli Eesti astronoomide t\xc3\xb6\xc3\xb6de ts\xc3\xbcklis, mis viisid Universumi suuremastaabilise korrap\xc3\xa4ra avastamiseni._NEWLINE_Magistrikraadi omanikuna hankis ta m\xc3\xb5ne aja p\xc3\xa4rast aastase stipendiumi Oxfordi \xc3\x9clikooli. Oxfordi j\xc3\xa4rel \xc3\xb5nnestus tal p\xc3\xa4\xc3\xa4seda pooleteiseks aastaks T\xc5\x8dky\xc5\x8d \xc3\x9clikooli. Andeka inimesena omandas ta jaapani keele sel tasemel, et konkureerides samadel alustel jaapanlastega T\xc5\x8dky\xc5\x8d \xc3\xbclikooli doktorantuuri koha p\xc3\xa4rast, sai ta 1998. aastal doktorandiks.\n_START_SECTION_\nTeadust\xc3\xb6\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nAstronoomiaringkondades oli levinud arvamus, et galaktikate superparvede eneste paigutus on juhuslik ja superparvede ja t\xc3\xbchikute v\xc3\xb5rgustik on juhusliku iseloomuga. Kuid 1990. aastate algul hakkasid ilmuma esimesed t\xc3\xb5endid, et selles v\xc3\xb5rgustikus on teatud korrap\xc3\xa4ra. Ka eesti astronoomid andsid uuringutesse oma panuse. Jaan Einasto t\xc3\xb6\xc3\xb6r\xc3\xbchm, kuhu kuulus ka Veikko Saar, avastas, et superparvedesse kuuluvad parved moodustavad \xc3\xbcsna korrap\xc3\xa4rase v\xc3\xb5rgustiku, mille rakkude l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5t on umbes 120 megaparsekit._NEWLINE_Universumi struktuuri tekke senist teooriat k\xc3\xb5igutav t\xc3\xb6\xc3\xb6r\xc3\xbchma p\xc3\xb5hjapanev avastus avaldati kokkuv\xc3\xb5tvas artiklis "A 120 Mpc periodicity in the three-dimensional distribution of galaxy superclusters" ("120-mpc perioodilisus galaktikate superparvede kolmem\xc3\xb5\xc3\xb5tmelises jaotuses") 6. jaanuaril 1997 ajakirjas Nature. Artikli p\xc3\xb5hiautorid olid Jaan Einasto, Maret Einasto, Veikko Saar ja Erik Tago._NEWLINE_1997. aastal toimus Ky\xc5\x8dtos Rahvusvahelise Astronoomia Liidu 23. kongress, millest ainsa Eesti astronoomide esindajana v\xc3\xb5ttis osa Jaan Einasto. Kongressi kosmoloogias\xc3\xbcmpoosionil viibis aga veel teinegi eestlane \xe2\x80\x93 Veikko Saar \xe2\x80\x93, kes esindas n\xc3\xbc\xc3\xbcd Jaapanit.\n_START_SECTION_\nTunnustus\n_START_PARAGRAPH_\nVeikko Saar p\xc3\xa4lvis 1998. aastal Eesti Vabariigi teaduspreemia t\xc3\xa4ppisteaduse alal t\xc3\xb6\xc3\xb6 "Universumi ehituse korrap\xc3\xa4ra uurimine" eest koos Jaan Einasto, Maret Einasto ja Erik Tagoga.\n_START_SECTION_\nIsiklikku\n_START_PARAGRAPH_\nVeiko Saar oli abielus jaapanlanna Akikoga._NEWLINE_Saar j\xc3\xb5udis tegeleda mitme spordialaga, h\xc3\xa4id sportlikke tulemusi saavutas ta orienteerumises. Harrastusalad olid tennis, purjelauas\xc3\xb5it ja ujumine.'