b'\n_START_ARTICLE_\nCharles Lecocq\n_START_SECTION_\n\xc3\x95piaastad\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4rit Pariisi vaesest viielapselisest perekonnast. Lapsena p\xc3\xb5des liigeste tuberkuloosi, mist\xc3\xb5ttu kasutas karke l\xc3\xa4bi kogu elu. Asudes 17-aastaselt \xc3\xb5ppima Pariisi konservatooriumi, oli juba arvestatav pianist. \xc3\x95ppis harmooniat Fran\xc3\xa7ois Bazini ja kompositsiooni Fromental Hal\xc3\xa9vy juhendamisel. V\xc3\xb5ttis ka Fran\xc3\xa7ois Benoist\'lt orelitunde. Tema kaas\xc3\xbcli\xc3\xb5pilasteks olid Georges Bizet ja Camille Saint-Sa\xc3\xabns. Viimasest sai tema eluaegne s\xc3\xb5ber. \xc3\x9cli\xc3\xb5pilasajal komponeeris ta klaverisonaate ja kammermuusikat. V\xc3\xb5itis \xc3\xbcli\xc3\xb5pilasena 1850. aastal konservatooriumi harmooniav\xc3\xb5istlused ja sai 1852 teise auhinna fuuga alal. _NEWLINE_Esimest korda pandi teda operetiheliloojana t\xc3\xa4hele 1856. aastal, kui jagas samale libretole, kuid eraldi komponeeritud operetiga "Le docteur Miracle" ("Imedoktor") Bizet\'ga esimest auhinda Offenbachi poolt Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre des Bouffes-Parisiensi repertuaari t\xc3\xa4iendamiseks korraldatud konkursil. J\xc3\xa4rgmise 15 aasta jooksul kirjutas samale teatrile peamiselt \xc3\xbchevaatuselisi lavat\xc3\xbckke. \xc3\x9ckski neist ei saavutanud erilist edu.\n_START_SECTION_\nLaineharjal\n_START_PARAGRAPH_\nL\xc3\xa4bimurre tuli Pariisi Ath\xc3\xa9n\xc3\xa9e teatrile kirjutatud koomilise ooperiga "Fleur-de-th\xc3\xa9" ("Teelill"), mida esitati \xc3\xbcksnes selles teatris \xc3\xbcle 100 korra ning m\xc3\xa4ngiti mitme aasta jooksul edukalt k\xc3\xb5ikjal Prantsusmaal, samuti Londonis ja Br\xc3\xbcsselis. _NEWLINE_Elas alates 1872 Br\xc3\xbcsselis, kus komponeeris Fantaisies-Parisiennes\'i teatrile opereti "Les cent vierges" ("Sada neitsit") ning tema operetiloomingu parimateks teoseks peetavad "La fille de Madame Angot" ("Madame Angot\' t\xc3\xbctar"), mida m\xc3\xa4ngiti \xc3\xbchtej\xc3\xa4rge \xc3\xbcle 500 korra. Edukas oli ka "Girofl\xc3\xa9-Girofla". Saavutas nende oopustega triumfaalse rahvusvahelise edu k\xc3\xb5rval ka arvestatava operetihelilooja maine. Teda peeti Jacques Offenbachi ja Florimond Herv\xc3\xa9 k\xc3\xb5rval Prantsusmaa v\xc3\xa4ljapaistvaimaks op\xc3\xa9ra bouffe heliloojaks. Prantsuse operetiteatrid pakkusid talle \xc3\xbcksteise j\xc3\xa4rel soodsaid lepinguid, mida Lecocq aktiivselt ka kasutas. _NEWLINE_Naasis 1874. aastal Pariisi, et t\xc3\xb6\xc3\xb6tada j\xc3\xa4rgmise 14 aasta jooksul sealsete teatrite Vari\xc3\xa9t\xc3\xa9s, Folies-Dramatique, Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre de la Renaissance ja Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre des Nouveaut\xc3\xa9s heaks. Komponeeris tol perioodil 1\xe2\x88\x922 operetti, koomilist ooperit, op\xc3\xa9ra buffa\'t ja vodevilli aastas. Selle perioodi loomingust on v\xc3\xa4ljapaistvaim teos koomiline ooper (ka operetiks nimetatud) "Le petit duc" ("V\xc3\xa4ike hertsog"). _NEWLINE_Komponeeritud 51 kergesisulise lavateose tase ja populaarsus ei \xc3\xbcletanud kunagi tema suure innustaja ja konkurendi Offenbachi saavutusi. Lecocqi teosed olid palju akadeemilisemad ja t\xc3\xb5sisema alatooniga, mist\xc3\xb5ttu suur osa neist pidas vastu vaid k\xc3\xbcmmekond etendust. Proovis k\xc3\xa4tt ka balletiga "Le cygne" ("Luik") ja monoloog-ooperiga "La salutiste" ("P\xc3\xa4\xc3\xa4stja"), kuid need ei saavutanud erilist t\xc3\xa4helepanu. T\xc3\xa4naseni on helilooja populaarsemad teosed operetid "La fille de Madame Angot", "Girofl\xc3\xa9-Girofla" ja "Le petit duc", mida peamiselt Prantsusmaal, aga ka Belgias regulaarselt esitatakse. _NEWLINE_Komponeeris 21 koomilist ooperit, 12 op\xc3\xa9ra buffa\'t, 14 operetti ja 9 vodevillilaadset lavateost. Eestis ei ole Lecocqi operette lavastatud.'