b'\n_START_ARTICLE_\n7,5 cm leichtes Infanteriegesch\xc3\xbctz 18\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nSuurt\xc3\xbcki v\xc3\xa4ljat\xc3\xb6\xc3\xb6tamine algas firmas Rheinmetall-Borsig 1927. aastal. Suurt\xc3\xbckk v\xc3\xb5eti tootmisesse ja relvastusse 1932. aastal. Suurt\xc3\xbckk oli koondlafetiga ja mugava kolblukuga, mis t\xc3\xa4hendas praktiliselt seda, et luku avamiseks tuli raua tagaosa \xc3\xbcles t\xc3\xb5sta. leIG 18 oli kaalult kerge ja v\xc3\xa4iksem\xc3\xb5\xc3\xb5duline. Esimestel partiidel olid puitvelgedega rattad, hiljem valmistati juba terasest kummirehvidega rattaid. Meeskonna kaitseks oli suurt\xc3\xbckil soomustatud kaitsekilp. _NEWLINE_Suurt\xc3\xbckist valmistati versioon m\xc3\xa4gedes kasutamiseks: 7,5 cm le.GebIG 18. Transpordiks sai selle 6\xe2\x80\x9310 osaks lahti v\xc3\xb5tta. Raskeim t\xc3\xbckk kaalus 74,9 kilogrammi. Tavaliselt m\xc3\xa4\xc3\xa4rati iga m\xc3\xa4gipataljoni juurde kaks sellist suurt\xc3\xbckki._NEWLINE_Langevarju\xc3\xbcksuste jaoks toodeti 1939. aastal kuus erimudelit 7,5 cm le.IG 18F. Neil olid v\xc3\xa4iksemad rattad ja kilp puudus. Transpordi jaoks sai need neljaks 140 kilogrammiseks jupiks v\xc3\xb5tta. _NEWLINE_Jalav\xc3\xa4esuurt\xc3\xbckke veeti \xc3\xbcldiselt hoburakendiga. Motoriseeritud \xc3\xbcksustes kasutati vedamiseks tavaliselt keskmisi v\xc3\xb5i raskeid maastureid v\xc3\xb5i kergeid  poolroomikveokeid. S\xc3\xb5ja-aastatel toodeti seda t\xc3\xbc\xc3\xbcpi jalav\xc3\xa4esuurt\xc3\xbckke 8266 t\xc3\xbckki ja tootmine kestis kuni s\xc3\xb5ja l\xc3\xb5puni. Kuu enne s\xc3\xb5ja l\xc3\xb5ppu oli relvastuses veel umbes 2500 sellist suurt\xc3\xbckki.'