b'\n_START_ARTICLE_\nPhilippa Foot\n_START_PARAGRAPH_\nPhilippa Ruth Foot (s\xc3\xbcnninimi Philippa Judith Bosanquet; 3. oktoober 1920 Owston Ferry, Lincolnshire \xe2\x80\x93 3. oktoober 2010) oli Briti filosoof, \xc3\xbcks t\xc3\xa4nap\xc3\xa4evase vooruseetika rajajaid._NEWLINE_Footi hilisemad teosed erinesid vaadetelt tema 1950.\xe2\x80\x931960. aastate t\xc3\xb6\xc3\xb6dest. Neis v\xc3\xb5ib n\xc3\xa4ha katset moderniseerida Aristotelese eetikateooriat ning n\xc3\xa4idata, et seda saab kohandada t\xc3\xa4nap\xc3\xa4evase maailmavaatega. Nii v\xc3\xb5ib aristotellik eetika v\xc3\xb5istelda moodsa deontoloogilise ja utilitaristliku eetikaga. Footi t\xc3\xb6\xc3\xb6l, eriti konsekventsialistlike moraaliteooriate kriitikal oli otsustav roll selles, et normatiivne eetika anal\xc3\xbc\xc3\xbctilises filosoofias taas esile kerkis. Tuntud n\xc3\xa4ide on Footi nn rongiprobleem (trolley problem)._NEWLINE_Footi filosoofilisi seisukohti m\xc3\xb5jutasid Wittgensteini hilised teosed, ehkki Foot ise Wittgensteini t\xc3\xb6id harva otses\xc3\xb5nu k\xc3\xa4sitles._NEWLINE_Foot alustas oma filosoofia\xc3\xb5pinguid Oxfordi \xc3\xbclikooli Somerville\'i kolled\xc5\xbeis filosoofia, poliitika ja majandusteaduse \xc3\xb5ppekaval. Seal veenis G. E. M. Anscombe teda mittekognitivismi alusetuses. Tema \xc3\xb5pingukaaslaste seas olid veel Mary Warnock ja Iris Murdoch. Aastal 1942 sai ta sealt bakalaureusekraadi, 1947 hakkas ta seal \xc3\xb5petama ja 1976 sai seal asedirektoriks. Hiljem oli ta k\xc3\xbclalisprofessor muu hulgas  California \xc3\x9clikoolis Berkeleys, Cornelli \xc3\x9clikoolis, Princetoni \xc3\x9clikoolis ja Stanfordi \xc3\x9clikoolis. _NEWLINE_Aastast 1976 oli ta pikka aega oli Foot Los Angeleses California \xc3\x9clikoolis Los Angeleses Griffini filosoofiaprofessor._NEWLINE_Foot oli vaesusevastase rahvusvahelise organisatsiooni Oxfam International \xc3\xbcks asutajaid. _NEWLINE_Philippa Foot oli abielus ajaloolase M. R. D. Footiga. Tema vanaisa oli USA president Grover Cleveland ja ema esimene tegevale presidendile Valges Majas s\xc3\xbcndinud laps Esther Cleveland.\n_START_SECTION_\nAbordiprobleem ja topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin\n_START_PARAGRAPH_\nArtiklis "The Problem of Abortion and the Doctrine of the Double Effect" \xc3\xbctleb Foot, et abordiprobleem teeb meid n\xc3\xb5utuks osalt sellep\xc3\xa4rast, et me tahame ja ei taha m\xc3\xb6\xc3\xb6nda s\xc3\xbcndimata lapsele \xc3\xb5igusi, mis on t\xc3\xa4iskasvanutel ja lastel. Tundub absurdne arvata, et s\xc3\xbcndimine muudab tema staatust nii radikaalselt, aga kui me loote elus tagasi l\xc3\xa4heme, siis me tahame \xc3\xbcha v\xc3\xa4hem \xc3\xb6elda, et ta on inimene ning teda tuleks sellena kohelda. Peale selle tekitab segadust \xc3\xbcldine k\xc3\xbcsimus, mida inimeste konflikti korral tohib teha, mida mitte. Meil on tugev intuitsioon, et haridustaset riigis tohib t\xc3\xb5sta, kuigi see t\xc3\xb5stab enesetappude sagedust, aga v\xc3\xa4hiuuringuteks n\xc3\xb5rgam\xc3\xb5istuslikke tappa ei tohi. Pole aga kerge aru saada, mis printsiibid siin on m\xc3\xa4ngus, ja \xc3\xbcks viis abordik\xc3\xbcsimusele valgust heita on t\xc3\xb5mmata paralleele t\xc3\xa4iskasvanute ja s\xc3\xbcndimata lastega. Nii saab isoleerida v\xc3\xb5rd\xc3\xb5iguslikkuse probleemi ning pisut edasi liikuda. Kuidas siin toimib topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin? Abordidebatis on see sageli tundunud mittekatoliiklastele t\xc3\xa4ieliku sofistikana (vrd H. L. A. Hart, "Intention and Punishment"). Ometi on see tundunud ka m\xc3\xb5nedele mittekatoliiklastele ainsa kaitsena p\xc3\xa4ris mitteaktsepteeritavate otsuste vastu. Kui selle konflikti saab lahendada, on sellest abordik\xc3\xbcsimuses abi.  _NEWLINE_Topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin p\xc3\xb5hineb eristusel selle vahel, mida inimene oma tahtliku teo tagaj\xc3\xa4rjena ette n\xc3\xa4eb, ja selle vahel, mida ta ranges m\xc3\xb5ttes kavatseb. K\xc3\xb5ige rangemas m\xc3\xb5ttes kavatseb ta nii neid asju, mis on tal eesm\xc3\xa4rgiks, kui ka neid asju, mida ta taotleb kui vahendeid eesm\xc3\xa4rkide jaoks. Viimaseid v\xc3\xb5idakse pidada k\xc3\xbcll iseeneses kahetsusv\xc3\xa4\xc3\xa4rseteks, kuid eesm\xc3\xa4rgi p\xc3\xa4rast ikkagi soovida, nagu n\xc3\xa4iteks seda, et ohtlikke hullumeelseid meie turvalisuse p\xc3\xa4rast luku taga hoitaks. Aga inimene ei kavatse rangelt ehk otseselt oma tahtlike tegude etten\xc3\xa4htavaid tagaj\xc3\xa4rgi, kui need pole eesm\xc3\xa4rgid ega vahendid eesm\xc3\xa4rkide saavutamiseks. Pole muidugi oluline, kas m\xc3\xb5lemal juhul peaks kasutama s\xc3\xb5na "kavatsus": Jeremy Bentham r\xc3\xa4\xc3\xa4kis kaudsest kavatsusest, vastandades seda eesm\xc3\xa4rkide ja vahendite otsesele kavatsusele, ja me v\xc3\xb5ime sama h\xc3\xa4sti j\xc3\xa4rgida seda terminoloogiat. "Topelttagaj\xc3\xa4rg" t\xc3\xa4hendab teo kahesuguseid tagaj\xc3\xa4rgi: neid, mis on eesm\xc3\xa4rgiks, ja neid, mida n\xc3\xa4hakse ette, kuid ei soovita. Topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin \xc3\xbctleb, et m\xc3\xb5nikord on lubatav kaudse kavatsusega esile kutsuda seda, mida otseselt ei kavatseta. Teatud keerulistel juhtudel peetakse seda erinevust moraaliotsuse seisukohalt oluliseks. N\xc3\xa4iteks \xc3\xb6eldakse, et h\xc3\xbcsterokteemia puhul peetakse loote surma etten\xc3\xa4htavaks, kuid mitte otseselt kavatsetavaks tagaj\xc3\xa4rjeks, teiste operatsioonide puhul peetakse lapse tapmist otseselt kavatsetud s\xc3\xbc\xc3\xbctu elu v\xc3\xb5tmiseks. Mittekatoliiklased on selle peale eriti n\xc3\xb6rdinud olnud. Kui on lubatud lapse surma p\xc3\xb5hjustada, mis seal siis vahet on, kuidas seda tehakse? Topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini abil n\xc3\xa4idatakse ka, miks juhul, kui s\xc3\xbcnnitav naine sureb, kui kraniotoomiat ei tehta, tuleb naisel surra lasta. Naise surm ei ole otseselt kavatsetud, k\xc3\xbcll aga lapse surm, kui tema kolju purustatakse. (Glanville Williams, The Sanctity of Life and the Criminal Law; N. St. John Stevas, The Right to Life.) Harti meelest ei ole lapse surm rangelt v\xc3\xb5ttes vahend ema elu p\xc3\xa4\xc3\xa4stmiseks, vaid soovimatu, kuigi etten\xc3\xa4htav tagaj\xc3\xa4rg. Niisuguse s\xc3\xb5nastuse puhul on selline t\xc3\xb5lgendus t\xc3\xa4iesti m\xc3\xb5istlik, aga see teeks topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini algusest peale m\xc3\xb5ttetuks. \xc3\x9cht ja sedasama s\xc3\xbcndmust v\xc3\xb5idakse \xc3\xbche kirjelduse all soovida, teise all mitte, aga seda ei saa v\xc3\xb5tta kahe s\xc3\xbcndmusena, millest \xc3\xbcks on eesm\xc3\xa4rgiks, teine mitte. Ja isegi kui v\xc3\xa4ita, et siin on kaks s\xc3\xbcndmust, on need liiga l\xc3\xa4hedased, et topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini rakendada. Et n\xc3\xa4ha, kui veider see oleks, vaatame filosoofidele tuttavat lugu paksust mehest, kes on koopasuhu kinni j\xc3\xa4\xc3\xa4nud. Koopauurijad on tema taha l\xc3\xb5ksu j\xc3\xa4\xc3\xa4nud. \xc3\x95ige on ilmselt oodata, kuni paks mees k\xc3\xb5hnaks j\xc3\xa4\xc3\xa4b, aga filosoofid on nii korraldanud, et koopas vesi t\xc3\xb5useb. Koopauurijatel on kaasas d\xc3\xbcnamiit, millega nad saavad paksu mehe koopasuust \xc3\xb5hku lasta. Nad kas kasutavad d\xc3\xbcnamiiti v\xc3\xb5i upuvad. \xc3\x9ches versioonis upub paks mees, kelle pea on koopas, koos nendega; teises versioonis ta l\xc3\xb5puks p\xc3\xa4\xc3\xa4stetakse. Kas nad tohivad d\xc3\xbcnamiiti kasutada? Kui koopauurijad \xc3\xbctleksid, et paksu mehe surm on k\xc3\xb5igest tema \xc3\xb5hkulaskmise etten\xc3\xa4htav tagaj\xc3\xa4rg, siis see oleks naeruv\xc3\xa4\xc3\xa4rne. Topelttagaj\xc3\xa4rje pooldajad l\xc3\xbckkaksid sellise arutluse muidugi tagasi, aga neil oleks p\xc3\xa4ris raske selgitada, kuhu joon tuleb t\xc3\xb5mmata. Kuidas otsustada, millal \xc3\xbcks s\xc3\xbcndmus on teisele nii l\xc3\xa4hedal, et neid ei saa eesm\xc3\xa4rkidena lahutada?    _NEWLINE_Piirdume n\xc3\xbc\xc3\xbcd selgete juhtumitega ja vaatame argumente topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini poolt ja vastu. Keegi ei \xc3\xbctle, et pole t\xc3\xa4htis, mida sa p\xc3\xb5hjustad, kui sa seda otseselt ei kavatse. V\xc3\xb5rdleme n\xc3\xa4iteks kaupmehi, kes m\xc3\xbc\xc3\xbcvad toidu valmistamiseks \xc3\xb5li, millest nad teavad, et see on m\xc3\xbcrgine, nii et selle t\xc3\xb5ttu paljud surevad, ja t\xc3\xb6\xc3\xb6tuid hauakaevajaid, kes m\xc3\xbc\xc3\xbcvad v\xc3\xb5i annavad seda \xc3\xb5li, et oleks, kellele hauda kaevata. Ainult viimased kavatsevad otseselt kellegi surma. Topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini pooldajad ei pea eitama, et siin pole moraalset erinevust. Nemad \xc3\xbctlevad ainult, et m\xc3\xb5nikord on teo lubatavuse seisukohast oluline, et see tegu pole otseselt kavatsetud. Elatise teenimine ei ole niisugune eesm\xc3\xa4rk, mis \xc3\xb5igustaks isegi kaudselt kavatsetud s\xc3\xbc\xc3\xbctute inimeste surma, aga teatud juhtudel ollakse \xc3\xb5igustatud teadvalt esile kutsuma seda, mida otseselt ei saaks kavatseda. _NEWLINE_Topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin on k\xc3\xbclget\xc3\xb5mbav sellep\xc3\xa4rast, et p\xc3\xb5hjendab vastuseisu m\xc3\xb5nedele p\xc3\xa4ris kaitstamatutele vaadetele, nagu n\xc3\xa4iteks j\xc3\xa4rgmise n\xc3\xa4ite puhul. Oletame, et m\xc3\xa4ssajad n\xc3\xb5uavad, et teatud kuriteole s\xc3\xbc\xc3\xbcdlane leitaks, muidu nad maksavad teatud inimr\xc3\xbchmale veriselt k\xc3\xa4tte. Et tegelik s\xc3\xbc\xc3\xbcdlane pole teada, leiab kohtunik, et ta saab verevalamist \xc3\xa4ra hoida ainult m\xc3\xb5nd s\xc3\xbc\xc3\xbctut inimest surma m\xc3\xb5istes. Teises n\xc3\xa4ites on lennuk alla kukkumas ja piloot otsustab, kas juhtida lennuk v\xc3\xa4hem asustatud piirkonda. Et teha paralleeli l\xc3\xa4hedasemaks, oletame hoopis, et ta juhib piduriteta trammi, mille ta saab ainult \xc3\xbchtedelt r\xc3\xb6\xc3\xb6bastelt teistele p\xc3\xb6\xc3\xb6rata. \xc3\x9chel tunnelir\xc3\xb6\xc3\xb6basteel t\xc3\xb6\xc3\xb6tab viis inimest, teisel \xc3\xbcks. Trammi ette j\xc3\xa4\xc3\xa4vad inimesed saavad v\xc3\xa4ltimatult surma. Rahutuste puhul on rahvahulga k\xc3\xa4es viis pantvangi, nii et m\xc3\xb5lemal juhul on m\xc3\xa4ngus \xc3\xbcks inimelu viie vastu. K\xc3\xbcsimus on selles, miks me \xc3\xbctleme k\xc3\xb5hklematult, et tramm tuleks juhtida r\xc3\xb6\xc3\xb6bastele, kus on v\xc3\xa4hem inimesi, aga enamik meist oleks kohkunud m\xc3\xb5ttest, et tuleks s\xc3\xbc\xc3\xbctu inimene surma m\xc3\xb5ista. V\xc3\xb5idakse \xc3\xb6elda, et teise n\xc3\xa4ite erip\xc3\xa4ra on see, et seal on ebaaus kohtunik, ja see on t\xc3\xb5esti v\xc3\xa4ga t\xc3\xa4htis. Aga kui me selle erip\xc3\xa4ra \xc3\xa4ra j\xc3\xa4tame, oletades, et eraisik tahab s\xc3\xbc\xc3\xbctut inimest tappa, lavastades teda kurjategijaks, oleks see m\xc3\xb5te ikkagi kohutav. Topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin p\xc3\xa4\xc3\xa4stab meid h\xc3\xa4dast v\xc3\xa4lja, \xc3\xb6eldes, et \xc3\xbcks asi on juhtida tramm kellegi suunas, n\xc3\xa4hes ette, et ta saab surma, teine asi on teha kellegi surm oma plaani osaks. Pealegi saab tegelikus elus vaevalt olla kindel, et inimene tunnelir\xc3\xb6\xc3\xb6basteel saab surma. V\xc3\xb5ib-olla ta saab kuidagi tunneli seina k\xc3\xbclge klammerduda. Siis juht ei karga v\xc3\xa4lja, et tema pead kangiga l\xc3\xb6mastada. Aga kohtunikul on tarvis s\xc3\xbc\xc3\xbctu inimese surma. Kui ohvrit on raske puua, siis ta peab vaatama, et ta sureks teistmoodi. Otsese ja kaudse kavatsuse erinevus on siin otsustav ning on m\xc3\xa4\xc3\xa4ramatus maailmas v\xc3\xa4ga t\xc3\xa4htis. Siiski ei saa topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini niimoodi kaitsta. K\xc3\xbcsimus on selles, kas otsese ja kaudse kavatsuse erinevus on moraaliotsustuste puhul iseenesest oluline, mitte selles, kas see on t\xc3\xa4htis siis, kui hea ja kurja tasakaalus on kindluse erinevus. Pealegi, kui meid huvitab eriti topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini rakendamine abordik\xc3\xbcsimuses ning meditsiinis on m\xc3\xb5nikord nii t\xc3\xa4ielik kindlus, et \xc3\xbche v\xc3\xb5i teise teo t\xc3\xb5en\xc3\xa4olisest tagaj\xc3\xa4rjest r\xc3\xa4\xc3\xa4kimine oleks lihtsalt puiklemine. Sellep\xc3\xa4rast ei paku mitte ainult filosoofilist huvi, kui me m\xc3\xa4\xc3\xa4ramatuse k\xc3\xb5rvale j\xc3\xa4tame. Miks me ei v\xc3\xb5i trammijuhi n\xc3\xa4ite analoogia p\xc3\xb5hjal otsustada kohtuniku n\xc3\xa4ite \xc3\xbcle?_NEWLINE_Veel kaks n\xc3\xa4idet tekitavad sarnase probleemi. Haige elu p\xc3\xa4\xc3\xa4stmiseks on tarvis suurt annust defitsiitset ravimit. Tuleb aga veel viis haiget, kellest iga\xc3\xbchte saab p\xc3\xa4\xc3\xa4sta viis korda v\xc3\xa4iksema annusega. Me \xc3\xbctleme, et ei saa kogu ravimivaru \xc3\xbchele haigele kulutada. \xc3\x9cks inimene tuleb surema j\xc3\xa4tta, kui see on ainus v\xc3\xb5imalus. Miks meil siis pole tunnet, et inimesi tohiks tappa v\xc3\xa4hiuurimise jaoks v\xc3\xb5i varuelundite saamiseks? _NEWLINE_Samamoodi oletame, et mitu haiget, kelle elu on ohus, saab p\xc3\xa4\xc3\xa4sta ainult juhul, kui me \xc3\xbche inimese tapame ja teeme tema surnud kehast seerumit. Miks ei v\xc3\xb5i defitsiitse ravimi n\xc3\xa4idet siia \xc3\xbcle kanda? Topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin pakub siin j\xc3\xa4lle seletuse. \xc3\x9chtedel juhtudel on s\xc3\xbc\xc3\xbctu inimese surm eesm\xc3\xa4rgiks, teistel juhtudel mitte.     _NEWLINE_\xc3\x9cks argument \xc3\xbctleb, et kui topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin tagasi l\xc3\xbckata, j\xc3\xa4tab see meid lootusetul kombel halbade inimeste meelevalda. Oletame n\xc3\xa4iteks, et t\xc3\xbcrann \xc3\xa4hvardab piinata viit inimest, kui me ise ei piina \xc3\xbchte. Kui me seda usume, kas siis pole mitte meie kohus seda teha, sest see ei erineks \xc3\xbche asemel viie inimese p\xc3\xa4\xc3\xa4stmisest piinajate k\xc3\xa4est? Sel juhul v\xc3\xb5iks iga\xc3\xbcks, kes tahab, et me teeksime midagi, mida me peame v\xc3\xa4\xc3\xa4raks, lihtsalt \xc3\xa4hvardada, et muidu ta teeb ise midagi, mis on meie meelest hullem. Hullumeelne m\xc3\xb5rtsukas, kellest on teada, et ta peab oma lubadusi, saab siis teha meie kohuseks tappa m\xc3\xb5ni s\xc3\xbc\xc3\xbctu kodanik, et tema ei tapaks kahte. Sellest j\xc3\xa4reldusest p\xc3\xa4\xc3\xa4stab meid topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin: kui me keeldume, siis me n\xc3\xa4eme ette, et tapetakse rohkem inimesi, aga meie seda otseselt ei kavatse. Foot arvas varem, et need argumendid topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini kaitseks on otsustavad, n\xc3\xbc\xc3\xbcd aga usub, et konflikt tuleks teisiti lahendada. Selle doktriini tugevus paistab olevat see, et ta eristab seda, mida me teeme, (otsene kavatsus) ja seda, mida me lubame juhtuda (kaudne kavatsus). T\xc3\xb5epoolest, huvitaval kombel kiputakse vaidlema selle \xc3\xbcle, kas meid tuleb pidada selle eest, mida me lubame juhtuda, sama vastutavaks kui selle eest, mida me teeme. (N\xc3\xa4iteks Jonathan Bennett, "Whatever the Consequences" ja G. E. M. Anscombe\'i vastus. Ka Anscombe\'i "Modern Moral Philosophy".) Pole aga ilmne, et arutada tuleb seda sest tegemise ja juhtuda lubamise erinevus erineb otsese ja kaudse kavatsuse erinevusest. Saab ju meelega lubada millelgi juhtuda, seades selle eesm\xc3\xa4rgiks millegi enda p\xc3\xa4rast v\xc3\xb5i osana plaanist millegi muu nimel. Inimene v\xc3\xb5ib tahta, et keegi teine oleks surnud, ja meelega lasta tal surra. Ja v\xc3\xb5idakse teha midagi, mis pole eesm\xc3\xa4rgiks, n\xc3\xa4iteks trammijuht v\xc3\xb5ib alla ajada mehe, kes on r\xc3\xb6\xc3\xb6bastel. Pealegi on palju asju, mille kohta \xc3\xb6eldakse, et neid kutsutakse esile [bring about], mitte ei tehta ega lubata juhtuda. N\xc3\xa4iteks v\xc3\xb5idakse kutsuda esile inimese surm, pannes ta lekkiva paadiga merele, ja tema surma kavatsus v\xc3\xb5ib olla otsene v\xc3\xb5i kaudne. Foot j\xc3\xa4tab k\xc3\xb5rvale loa andmise juhtumi, mis eeldab v\xc3\xb5imu, ning vaatleb juhtuda lubamise kaht p\xc3\xb5hilist juhtumit. Esimene juhtum on \xc3\xa4rahoidmisest hoidumine. Midagi on juba juhtumas; subjekt saaks selle \xc3\xa4ra hoida, aga ei tee seda. Meid huvitab just see juhtum. Teisel juhtumil v\xc3\xb5imaldatakse asjal juhtuda, k\xc3\xb5rvaldades takistuse, mis seda enne juhtuda ei lasknud. Esimesel juhtumil tuleb midagi tegemata j\xc3\xa4tta, aga muud \xc3\xbcldist korrelatsiooni tegemata j\xc3\xa4tmise ja juhtuda lubamise, tegemisest hoidumise ja esile kutsumise v\xc3\xb5i tegemise vahel ei ole. Kui n\xc3\xa4itleja ei tule etendusele, siis ta \xc3\xbcldiselt nurjab etenduse, mitte ei lase etendusel nurjuda. Foot j\xc3\xa4tab tegemataj\xc3\xa4tmise ja tegemisest hoidumise erinevuse k\xc3\xb5rvale. Kui m\xc3\xb5elda esimest t\xc3\xbc\xc3\xbcpi juhtuda lubamisest (\xc3\xa4rahoidmisest hoidumine), siis tuleb k\xc3\xbcsida, kas on moraalne erinevus selle vahel, mida tehakse v\xc3\xb5i p\xc3\xb5hjustatakse, ja mida lihtsalt lubatakse juhtuda. Tundub selge, et m\xc3\xb5nedel juhtudel on \xc3\xbcks sama halb kui teine, nagu tunnistavad nii moraal kui ka \xc3\xb5igus. Inimene v\xc3\xb5ib oma lapse v\xc3\xb5i elatanud sugulased m\xc3\xb5rvata niih\xc3\xa4sti neid n\xc3\xa4lga j\xc3\xa4ttes kui ka m\xc3\xbcrgitades, ja m\xc3\xb5lemal juhul v\xc3\xb5idakse teda m\xc3\xb5rvas s\xc3\xbc\xc3\xbcdi m\xc3\xb5ista. M\xc3\xb5nel teisel juhul aga teeksime vahet. Enamik meist laseb India ja Aafrika n\xc3\xa4ljah\xc3\xa4dalistel surra ja selles on kindlasti midagi v\xc3\xa4\xc3\xa4ra, aga oleks absurdne teha n\xc3\xa4gu, et ainult \xc3\xb5igus teeb vahet, kas me lubame arengumaade inimestel n\xc3\xa4lga surra v\xc3\xb5i saadame neile m\xc3\xbcrgitatud leiba. Meie moraalis\xc3\xbcsteem teeb vahet, mida me v\xc3\xb5lgneme inimestele abi n\xc3\xa4ol ja mida me v\xc3\xb5lgneme neile mittesekkumise n\xc3\xa4ol. John Salmond \xc3\xbctleb raamatus "Jurisprudence", et positiivne \xc3\xb5igus vastab positiivsele kohusele ning see n\xc3\xb5uab, et \xc3\xb5iguse subjektile tehtaks mingi positiivne tegu; Negatiivne \xc3\xb5igus vastab negatiivsele kohusele ning et hoidutaks \xc3\xb5iguse subjekti kahjustamisest. \xc3\x95iguste ja kohuste \xc3\xbcldiseks teooriaks sellest ei piisa, sest k\xc3\xb5ik ei ole kasu ja kahjuga nii tihedalt seotud, aga siin sellest piisab. Laiendame positiivse kohuse m\xc3\xb5istet nii, et arvame selle alla ka asjad, mida rangelt v\xc3\xb5ttes kohuseks ei nimetata, nagu heategevus. Neid asju v\xc3\xb5lgnetakse v\xc3\xa4hem ranges m\xc3\xb5ttes, nii et siin kaldume s\xc3\xb5nade tavapruugist k\xc3\xb5rvale. _NEWLINE_Vaatame n\xc3\xbc\xc3\xbcd, kas negatiivsete ja positiivsete kohuste eristame seletab, miks me n\xc3\xa4eme erinevalt trammijuhi ja kohtuniku tegu, defitsiitse ravimi andmata j\xc3\xa4tmist ja keha v\xc3\xa4givaldset kasutamist meditsiinilisteks eesm\xc3\xa4rkideks, \xc3\xbche asemel viie p\xc3\xa4\xc3\xa4stmist piinamisest ja \xc3\xbche piinamist viie p\xc3\xa4\xc3\xa4stmiseks. K\xc3\xb5igil juhtudel on tegu kohuste konfliktiga, aga mis t\xc3\xbc\xc3\xbcpi kohused need on?_NEWLINE_Trammijuhil on negatiivsete kohuste konflikt. Ta ei saa v\xc3\xa4ltida \xc3\xbchtaegu viie kahjustamist ja \xc3\xbche kahjustamist ning tundub selge, et ta peab kahjustama nii v\xc3\xa4he kui v\xc3\xb5imalik. Kohtunikul on aga negatiivne kohus mitte kahjustada ja positiivne kohus aidata. Ta tahab p\xc3\xa4\xc3\xa4sta surmaohus olevaid s\xc3\xbc\xc3\xbctuid inimesi, aga selleks ta peab ise kahjustama. Et inimesel ei ole \xc3\xbcldiselt samasugune kohus aidata kui kohus hoiduda kahjustamast, siis ei saa kasutada analoogiat trammijuhi aitamisega. Isegi kui on k\xc3\xb5ige rangem positiivse abi kohus, ei kaalu see nii palju kui negatiivne kohus. N\xc3\xa4iteks ei tohi m\xc3\xb5rvata, et oma n\xc3\xa4lgivatele lastele toitu saada. Kui on valida, kas kahjustada \xc3\xbchte v\xc3\xb5i mitut, siis tundub, et on ainult \xc3\xbcks m\xc3\xb5istusp\xc3\xa4rane teguviis; kui on valida, kas aidata kedagi selle arvel, et teisi kahjustatakse, v\xc3\xb5i kahjustamisest loobuda, siis on k\xc3\xbcsimus lahtine. Pole vastuoluline arvata, et trammijuht peab p\xc3\xb6\xc3\xb6rama teele, kus on ainult \xc3\xbcks inimene, aga kohtunik ei tohi rahutuste vaigistamiseks tappa s\xc3\xbc\xc3\xbctut inimest. Kui \xc3\xbcks inimene vajab suurt ravimiannust ja me ei anna seda, et saaks p\xc3\xa4\xc3\xa4sta viit inimest, siis me kaalume abi abi vastu. Aga kui jutt on inimese tapmisest, et tema keha abil teisi p\xc3\xa4\xc3\xa4sta, siis on tegu tema kahjustamisega, et teisi aidata. \xc3\x9ches huvitavas variandis v\xc3\xb5ib eeldada, et tapmise asemel laseme kellelgi meelega surra. Siin tundub oluline, et me laseme tal surra selleks, et ta sureks, kuid k\xc3\xbcllap me kaldume seda pidama negatiivse, mitte positiivse kohuse t\xc3\xa4itmata j\xc3\xa4tmiseks. Kui see nii on, siis on arusaadav, miks me ei saa kummalgi juhul pidada seda analoogseks defitsiitse ravimi juhtumiga. Kui me aitame inimesi, p\xc3\xa4\xc3\xa4stes neid piinamisest, siis me ilmselt peame p\xc3\xa4\xc3\xa4stma v\xc3\xa4iksema r\xc3\xbchma asemel suurema. Aga sellest ei j\xc3\xa4reldu, et meil oleks \xc3\xb5igustus viie inimese p\xc3\xa4\xc3\xa4stmiseks kedagi kahjustada v\xc3\xb5i lasta kellelgi teisel seda teha. Sellep\xc3\xa4rast me v\xc3\xb5ime keelduda pahade inimeste \xc3\xa4hvarduste peale tegutsemisest. Ise kahjustamisest hoiduda on rangem kohus kui hoida \xc3\xa4ra, et teised kedagi kahjustaksid, kuigi ka viimane on v\xc3\xa4ga range kohus.        _NEWLINE_Seni on j\xc3\xa4reldused samad mis topelttagaj\xc3\xa4rje doktriini j\xc3\xa4rgimise puhul, aga teistel juhtudel on need erinevad, ja tundub, et alternatiivne teooria on parem. Oletame n\xc3\xa4iteks, et haiglas on viis haiget, kelle elu saaks p\xc3\xa4\xc3\xa4sta teatud gaasi valmistades, aga see toob palatisse, kus on haige, keda ei saa transportida, surmavat suitsu. Tema surm on k\xc3\xb5rvaltagaj\xc3\xa4rg, mida otseselt ei kavatseta. Mille poolest see siis erineb defitsiitse ravimi juhtumist, kuigi m\xc3\xb5lemal juhul me n\xc3\xa4gime ette, kuigi otseselt ei kavatsenud, \xc3\xbche haige surma? Kui asi v\xc3\xa4lja tuleb, siis m\xc3\xbcrgitatud patsiendi omaksed v\xc3\xb5idaksid kohtuasja haigla vastu. Me ei taha aitamise p\xc3\xa4rast niimoodi kahjustada, \xc3\xbcksk\xc3\xb5ik kas tegu on otsese v\xc3\xb5i kaudse kavatsusega. _NEWLINE_Foot j\xc3\xb5uab j\xc3\xa4reldusele, et meie otsustusi nende juhtumite puhul kaudse ja otsese kavatsus eristus kuigi palju ei m\xc3\xb5juta, k\xc3\xbcll aga on suur t\xc3\xa4htsus eristusel kahju v\xc3\xa4ltimise ja aitamise vahel. Mitte et teisi printsiipe ei oleks. N\xc3\xa4iteks on ilmselt oluline, kas meie positiivne kohus on range kohus v\xc3\xb5i heategevuse akt: oma laste toitmine v\xc3\xb5i kaugete maade laste toitmine. Oluline on ka see, kas seda, keda ohverdatakse, peetakse \xc3\xa4hvardavas \xc3\xb5nnetuses k\xc3\xb5rvalseisjaks ja kas tema kohalolek ongi teistele ohuks. Paljudel juhtudel tundub v\xc3\xa4ga raske otsustada, ja Foot ei esita mingit \xc3\xbcldist j\xc3\xa4reldust, et n\xc3\xa4iteks mitte kunagi, olenemata hea ja kurja tasakaalust, ei tohi teiste aitamiseks kedagi kahjustada nii, et see viib surmani. Foot p\xc3\xbc\xc3\xbcdis lihtsalt n\xc3\xa4idata, et isegi kui topelttagaj\xc3\xa4rje doktriin tagasi l\xc3\xbckata, ei pea tingimata alati juhinduma kurjuse suurusest. _NEWLINE_Abordil meditsiinilistel n\xc3\xa4idustustel on erinevaid juhtumeid. Esimene juhtum on see, kus ei saa p\xc3\xa4\xc3\xa4sta last ja ema, kuid last tappes saab ema elu p\xc3\xa4\xc3\xa4sta. See on nagu koopasuus oleva paksu mehe juhtum, kus ta upub koos teistega, kui midagi ette ei v\xc3\xb5eta. Et tagaj\xc3\xa4rg on kindel, siis siin t\xc3\xb5sist huvide konflikti ei ole, sest paks mees hukkub niikuinii ja on m\xc3\xb5istlik, et kellegi p\xc3\xa4\xc3\xa4stmiseks v\xc3\xb5etakse midagi ette. See on hea vastuv\xc3\xa4ide neile, kes v\xc3\xa4idavad, et s\xc3\xbc\xc3\xbctu inimese surma otsene kavatsemine pole kunagi \xc3\xb5igustatud. Katoliiklik abordidoktriin on siin enamiku m\xc3\xb5istlike inimeste seisukohaga vastuolus. Ja lapse tapmine on siin \xc3\xb5igustatud olenemata meetodist, ja see, et h\xc3\xbcsterektoomia puhul ei ole lapse surm otseselt kavatsetud, ei ole selle juhtumi paratamatu ega hea \xc3\xb5igustus. Mis vahe seal on, kuidas surm p\xc3\xb5hjustatakse?_NEWLINE_Teine juhtum on see, kus on v\xc3\xb5imalik teha operatsioon, mis p\xc3\xa4\xc3\xa4stab ema ja tapab lapse v\xc3\xb5i tapab ema ja p\xc3\xa4\xc3\xa4stab lapse. See sarnaneb kuulsa juhtumiga, kus keegi tuleb p\xc3\xa4\xc3\xa4stepaadist merre visata, et paat tormis p\xc3\xb5hja ei l\xc3\xa4heks, ja kuulsa juhtumiga, kus toiduta mereh\xc3\xa4dalistest madrused Dudley ja Stephens tapsid laevateenri ja s\xc3\xb5id \xc3\xa4ra. Siin pole huvide konflikti teo enda suhtes, vaid ainult selles, keda p\xc3\xa4\xc3\xa4sta. J\xc3\xa4llegi oleks m\xc3\xb5istlik tegutseda, kuigi oleks austusv\xc3\xa4\xc3\xa4rne, kui keegi sellest hoiduks, leides, et parem on surra kui midagi niisugust teha, v\xc3\xb5i pidades vastu ka siis, kui m\xc3\xb5istlikku lootust enam pole. Tegelikus elus on sellist kindlust, nagu filosoofid postuleerivad, vaevalt olemas, ning Dudley ja Stephens p\xc3\xa4\xc3\xa4steti peagi p\xc3\xa4rast seda juhtumit. Sellegipoolest tundub, et kui kindlus oleks absoluutne, nagu abordi puhul v\xc3\xb5ib olla, siis oleks parem p\xc3\xa4\xc3\xa4sta \xc3\xbcks mitte kumbagi. T\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt oleks parem otsustada ema kasuks, aga huvitaval kombel on v\xc3\xb5ib-olla nii, et m\xc3\xb5ni aasta hiljem me otsustaksime teistmoodi. _NEWLINE_K\xc3\xb5ige raskem dilemma tekib kolmandal juhtumil, kui ema p\xc3\xa4\xc3\xa4stmiseks tuleb tappa laps n\xc3\xa4iteks tema koljut l\xc3\xb6mastades, aga kui midagi ei tehta, siis ema sureb, aga laps saab p\xc3\xa4rast ema surma turvaliselt s\xc3\xbcndida. _NEWLINE_Siin on topeltagaj\xc3\xa4rje doktriini abil p\xc3\xb5hjendatud, et sekkuda ei tohi, sest lapse surma kavatsetaks otseselt, ema surma aga mitte. Analoogia p\xc3\xb5hjal v\xc3\xb5ib leida, et j\xc3\xa4reldus on \xc3\xb5ige, kuigi p\xc3\xb5hjendus mitte. Oletame n\xc3\xa4iteks, et hilisemas elus p\xc3\xb5hjustaks lapse kohalolu kindlalt ema surma. Vaevalt me arvaksime, et meil on \xc3\xb5igustus ema lapsest vabastada niimoodi, et see tooks kaasa ema surma. \xc3\x9cldiselt me ju ei arva, et me v\xc3\xb5ime \xc3\xbche s\xc3\xbc\xc3\xbctu inimese teise p\xc3\xa4\xc3\xa4stmiseks tappa, r\xc3\xa4\xc3\xa4kimata tundest, et laste eest tuleb eriliselt hoolitseda. Teine asi on see, mida me siis oleksime n\xc3\xb5us tegema, kui paljude elu oleks ohuks. See v\xc3\xb5ib aidata m\xc3\xb5ista, miks need, kes s\xc3\xbcndimata lapse \xc3\xb5igusi t\xc3\xb5siselt v\xc3\xb5tavad v\xc3\xb5ivad siiski otsustada ema kasuks. T\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt on neil tunne, et kui paljude elu on ohus, siis \xc3\xbcks tuleb ohverdada, ja ema elu v\xc3\xb5rreldes loote eluga on nende meelest just nagu paljude elu \xc3\xbche elu vastu. Paljud inimesed k\xc3\xbcll sellele \xc3\xbcldse nii ei vaata, vaid v\xc3\xb5rdsustavad s\xc3\xbcndimata lapse staatuse tavalise inimese staatusega.'