b'\n_START_ARTICLE_\nStereofotograafia\n_START_PARAGRAPH_\nStereofotograafiaks nimetatakse pildistamise v\xc3\xb5tet, kui kaamera (tavaliselt spetsiaalselt disainitud v\xc3\xb5i modifitseeritud) pildistab kaks fotot \xc3\xbcheaegselt samast stseenist. Kaks fotot pildistatakse veidi erinevast kohast, vaheks on sama maa, mis kahel silmal inimesel. Kahte fotot vaadeldakse tavaliselt spetsiaalse t\xc3\xb6\xc3\xb6riistaga nagu stereoskoop nii, et vasakult tehtud fotot n\xc3\xa4idatakse vasakule silmale ja paremat paremale silmale, mis kutsubki esile kolmem\xc3\xb5\xc3\xb5tmelise efekti.\n_START_SECTION_\nRuumilise kujutise salvestamine\n_START_PARAGRAPH_\nRuumilisuse tasapinnale kandmise moodus avastati alles m\xc3\xb5ne sajandi eest. \xc3\x9cht objekti v\xc3\xb5i vaadet tuleb joonistada v\xc3\xb5i pildistada kahest teineteisest 65 mm kaugusel asuvast punktist. Nii saadakse kaks peaaegu \xc3\xbchesugust pilti, mis on analoogsed kummagi silma n\xc3\xa4htule. Kui need pildid kokku liita, tekib ruumiline stereogramm. Kui pildid on v\xc3\xa4ikesed (kumbki kuni 65 mm lai), saab need kokku liita silmi divergeerides ehk hajutades (paralleelvaade). Maksimaalne eraldus ei tohi olla \xc3\xbcle 65 mm, sest paralleelsus on maksimaalne v\xc3\xb5imalik kaugus n\xc3\xa4gemistelgede vahel. Siiski \xe2\x80\x93 piisab kui minna pildist lihtsalt veidi kaugemale. Suuremaid pilte saab vaadata silmi k\xc3\xb5\xc3\xb5ritades ehk koondades (ristvaade), kuid sel juhul tuleb pildipaari omavaheline j\xc3\xa4rjekord vastupidiseks muuta. Algajatele on lihtsaim moodus selliste fotode vaatamiseks stereograafi kasutamine. See, sarnaselt silmadega, liidab pildid kokku. Selliseid kahest fotost v\xc3\xb5i joonisest koosnevaid stereogramme nimetatakse stereopaarideks. _NEWLINE_Seoses v\xc3\xa4rvifilmi leiutamisega avastati ruumilise pildi salvestamiseks m\xc3\xb5neti parem moodus \xe2\x80\x93 anagl\xc3\xbc\xc3\xbcf \xe2\x80\x93 \xc3\xbche pildiv\xc3\xa4ljaga stereopaar, kus kaks negatiivi on teineteise peale tr\xc3\xbckitud (\xc3\xbcks punase, teine rohelise v\xc3\xb5i sinise v\xc3\xa4rviga). Kaks kujutist on teineteise peale tr\xc3\xbckitud, et silmad ei peaks harjumatult divergeeruma. Kuna kumbki silm tohib n\xc3\xa4ha ainult oma kujutist, tuli leida mingi eraldamismoodus. Lihtsaim viis on tr\xc3\xbckkida \xc3\xbcks poolpilt punase ja teine eelmise peale rohelise v\xc3\xb5i sinise tindiga. Anagl\xc3\xbc\xc3\xbcf on ruumilisena n\xc3\xa4htav siis, kui \xc3\xbche silma ees on roheline filter (mis avaldab punase kujutise, samas kui roheline sulandub tausta), ja teise silma ees punane filter (mis avaldab rohelise kujutise). Filtritena saab kasutada v\xc3\xa4rvilisi l\xc3\xa4bipaistvaid kilesid, mis on paigutatud prilliraamidesse. Avalduv 3D-kujutis on tavaliselt mustvalge, sest v\xc3\xa4rvid eralduvad filtrite t\xc3\xb5ttu. Siiski on v\xc3\xb5imalik teha anagl\xc3\xbc\xc3\xbcf ka t\xc3\xa4isv\xc3\xa4rvilisena, kuid endiselt osad v\xc3\xa4rvid 3D-kujutisel kaovad. Anagl\xc3\xbc\xc3\xbcf m\xc3\xb5jub h\xc3\xa4sti just suureformaadilisena.'