b'\n_START_ARTICLE_\nAdsele\n_START_SECTION_\nPaikkonna geograafia\n_START_PARAGRAPH_\nPiirkonna l\xc3\xa4\xc3\xa4ne ja eriti keskosa on Baltikumi m\xc3\xb5istes k\xc3\xbcnklik m\xc3\xa4gismaa. Seal asub Suur Munam\xc3\xa4gi, mis on v\xc3\xa4hemalt 500 km raadiuses k\xc3\xb5rgeim looduslik pinnavorm. Piirkond j\xc3\xa4\xc3\xa4b mitme suure j\xc3\xb5e ja vesikonna vahele ja sealt algavad ka paljud nende suuremad lisaj\xc3\xb5ed. Piirkonna idapoolne osa madaldub soiseks tasandikuks Suurj\xc3\xb5e (Velikaja) suunas. Kirdes asetsevad Pihkva ja L\xc3\xa4mmij\xc3\xa4rv, edelas Lubana j\xc3\xa4rv ja soostik.\n_START_SECTION_\nAtsele piirkonna ajalugu\n_START_PARAGRAPH_\nEt m\xc3\xb5ista Atsele piirkonna ajalugu, on vaja k\xc3\xa4sitleda veidi pikemalt ka l\xc3\xa4hemas \xc3\xbcmbruskonnas toimunud s\xc3\xbcndmusi ja m\xc3\xb5ista neid kogu laiema piirkonna kontekstis. Atsele piirkond j\xc3\xa4i l\xc3\xb5puks kahe erineva: slaavi-b\xc3\xbctsantsi ja saksa-rooma kultuuriruumide vahelise m\xc3\xb5ju ja v\xc3\xb5itluse vahele ning hajus ja selle kultuuri kandjad sulandusid l\xc3\xb5puks eri rahvusr\xc3\xbchmadesse \xe2\x80\x93 eestlased, l\xc3\xa4tlased ja venelased.\n_START_SECTION_\nPiirkonna kaugem esiajalugu\n_START_PARAGRAPH_\nKagu-Eesti etnokultuurilisi, sotsiaalseid ja majanduslikke arenguid Rooma rauaajal m. a. algusest kuni V sajandini m\xc3\xb5jutasid samad protsessid, mis leidsid aset Kesk- ja P\xc3\xb5hja-L\xc3\xa4tis. Kogu Kagu-Eestit ja Ida-L\xc3\xa4tit h\xc3\xb5lmas "tekstiilkeraamika leviala", mida on traditsiooniliselt seostatud soomeugri etnostega. Tekstiilkeraamika savin\xc3\xb5udekilde on leitud ka hiljem Atsele piirkonda kuulunud Siks\xc3\xa4l\xc3\xa4 Kalmetem\xc3\xa4elt. Tollast aega seovad kultuuriliselt t\xc3\xa4nap\xc3\xa4evaste Pihkvamaa ja Novgorodimaa l\xc3\xb5unaosaga ka maa-alused p\xc3\xb5letusmatused. II sajandist kuni V sajandini rajati piirkonnas uut t\xc3\xbc\xc3\xbcpi kalmeid \xe2\x80\x93 suurtest raudkividest tarandkalmeid, mis viitab samuti Kagu-Eesti ja P\xc3\xb5hja-L\xc3\xa4ti etnokultuurilisele l\xc3\xa4hedusele. _NEWLINE_V\xc3\xa4hemalt kuni IV sajandini asustasid arheoloogiliste kultuurierisuste j\xc3\xa4rgi kogu p\xc3\xb5hjapoolset Ida-Euroopa lauskmaad soome-ugri keeli k\xc3\xb5nelevad h\xc3\xb5imud. Kuramaast ja kogu V\xc3\xa4ina j\xc3\xb5est l\xc3\xb5una pool asusid balti keeli k\xc3\xb5nelevad h\xc3\xb5imud ja Kiievi \xc3\xbcmbruses slaavlased. Peaasjalikult linnam\xc3\xa4gede kaevamistelt saadud arheoloogilise leiuainese j\xc3\xa4rgi nimetatakse seda varase rauaaja Djaki kultuuriks, mis h\xc3\xa4\xc3\xa4bus VII sajandiks. Djakkideks (kreeka \xe2\x80\x9ediakonos\xe2\x80\x9c) nimetati hiljem Vana-Venes v\xc3\xbcrstide teenreid._NEWLINE_Kagu-Eesti idaossa tarandkalmetega kaasnevad muutused ei ulatunud. Alates VI sajandist levivad siin p\xc3\xb5letusmatustega k\xc3\xa4\xc3\xa4pad, mis seovad Kagu-Eesti ala Velikaja ja Lovati j\xc3\xb5gede vesikondade ning Peipsi j\xc3\xa4rve tagusega h\xc3\xb5lmates enamuse varasemast tekstiilkeraamika levialast.\n_START_SECTION_\nViikingieelne ja viikingiaeg\n_START_PARAGRAPH_\nV\xe2\x80\x93XI sajandini levis Loode-Venemaal nn Pihkva t\xc3\xbc\xc3\xbcpi piklike kurgaanide (matusek\xc3\xbcngaste, pikk-k\xc3\xa4\xc3\xa4baste) kultuur. Neid peetakse viikingite eellaste aga vene uurijate poolt ka vene varjaagide (viikingite) rajatud kalmuk\xc3\xbcngasteks, kus viidi l\xc3\xa4bi p\xc3\xb5letusmatuseid. L\xc3\xa4\xc3\xa4nemere idakaldal ja t\xc3\xa4nasel Loode- ja Kesk-Venemaal on palju j\xc3\xb5gesid ja erinevaid vesikondi mida m\xc3\xb6\xc3\xb6da k\xc3\xa4is ulatuslik kaubandus Idamaade ja Skandinaavia vahel. Tuntuimat nimetatakse Austrvegr. Ka olid viikingitel eraldi oma kohanimed nii Eestile, Saaremaale, Novgorodile, kui ka muudele l\xc3\xa4bir\xc3\xa4nnatavatele paikkondadele ja loodusobjektidele. Need on s\xc3\xa4ilinud isegi Islandi saagades. Mitmed vene uurijad peavad neid k\xc3\xa4\xc3\xa4paid idaslaavi krivit\xc5\xa1ite h\xc3\xb5imukultuuri tunnuseks._NEWLINE_VI\xe2\x80\x93VII sajandil ilmus Ida-L\xc3\xa4tti Daugava p\xc3\xb5hjakaldale latgalitega seostatav arheoloogiline kultuur. Selle iseloomulikeks tunnusteks olid maa-alused laibamatused, kus surnud mehed asetati peaga itta, naised l\xc3\xa4\xc3\xa4nde. T\xc3\xbc\xc3\xbcpilised meeste hauapanused olid v\xc3\xb5itlusnuga, kirves ja 1\xe2\x80\x932 oda, naistel pronksspiraalidega peaehted. Kultuuri p\xc3\xb5hijooned ja selle kandjate antropoloogiline t\xc3\xbc\xc3\xbcp p\xc3\xbcsisid suures osas muutumatuna kuni XIII sajandini, mil kirjalike allikate vahendusel on teada, et neid alasid asustasid latgalid. Arvatakse, et latgalid kujunesid v\xc3\xa4lja erinevate h\xc3\xb5imude \xc3\xbchtesulandumisel ja selles oli oma osa ka varem seda ala asustanud balti ja l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoome rahvastikul. Daugava p\xc3\xb5hjakaldalt liiguti edasi t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eva L\xc3\xa4ti Vidzeme keskmaa ja Koiva j\xc3\xb5e basseini suunas, moodustades seal XIII sajandiks tugeva Talava maakonna. Umbes IX ja X sajandil j\xc3\xb5udsid sisser\xc3\xa4nnet kajastavad latgalite laibamatused ka Ida- ja Kirde-L\xc3\xa4tisse, hilisema Atsele maakonna aladele._NEWLINE_Umbkaudu 600. aasta paiku saabusid L\xc3\xb5una-Soome kas siis hilisemate H\xc3\xa4me v\xc3\xb5i L\xc3\xa4\xc3\xa4ne-Karjala piirkonda praeguse L\xc3\xb5una-Eesti ja P\xc3\xb5hja-L\xc3\xa4ti aladelt v\xc3\xa4ljar\xc3\xa4nnanud soomeugri (l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoome) h\xc3\xb5imud, kellest said soomlaste esivanemad. Nimetatud andmed on saadud geeniuuringute kaudu Saksamaalt. Mitmete kaudsete t\xc3\xb5endite j\xc3\xa4rgi toimus see hilisemast Atsele piirkonnast ja selle l\xc3\xa4hi\xc3\xbcmbrusest L\xc3\xb5una-Eestis ja P\xc3\xb5hja-L\xc3\xa4tis. Ilmselt oli selle protsessi k\xc3\xa4ivitamisel oma osa ka latgali h\xc3\xb5imude sissetungil l\xc3\xb5una poolt P\xc3\xb5hja-V\xc3\xa4inale (Daugava). Ka j\xc3\xb5e enda l\xc3\xa4tip\xc3\xa4rase nimetuse s\xc3\xb5nat\xc3\xbcvi erineb veidi teiste sealkandi rahvaste kasutatud j\xc3\xb5enimest \xe2\x80\x93 V\xc3\xa4ina, V\xc4\x93na, Dviina, D\xc3\xbcna, Daugava, mis viitab kaugema kultuuri sisenemisele piirkonda._NEWLINE_VII sajandist alates asusid Smolenski kandist tulnud krivit\xc5\xa1ite h\xc3\xb5im Velikaja j\xc3\xb5gikonda, liikudes tasapisi p\xc3\xb5hja poole ja j\xc3\xb5udes X sajandiks Pihkva kanti ning XI sajandiks Oudovasse. \xc3\x9chtede uurijate arvates olid krivit\xc5\xa1id slaavi p\xc3\xa4ritolu, teiste arvates baltlased. Novgorodi olid slaavi kaupmehed j\xc3\xb5udnud juba sadakond aastat varem. L\xc3\xa4tlased nimetavad siiamaani venelasi krievit\xc5\xa1iteks \xe2\x80\x93 \xe2\x80\x9ekrievs\xe2\x80\x9c ja Venemaad Krievijaks._NEWLINE_VII\xe2\x80\x93IX sajandini eksisteeris Velikaja j\xc3\xb5e suudmes asuva Pihkva linnam\xc3\xa4e territooriumil R\xc3\xb5uge kultuuri asula, mis h\xc3\xa4vis 860. aastatel tulekahjus ning samal ajal h\xc3\xa4visid ka Kamno ja Irboska soomeugrilaste linnused. Pihkva k\xc3\xa4sit\xc3\xb6\xc3\xb6liste asula oli suhteliselt suur \xe2\x80\x93 oma 200\xe2\x80\x93300 inimest. V\xc3\xb5imalik, et ajaliselt on see kuidagi seotud viiking Thorvardi (Truvor) tegevusega. Linnam\xc3\xa4el on 2\xe2\x80\x935 m paksune kultuurikiht, mis sisaldab mitmete soomeugri, slaavi ja viikingite h\xc3\xb5imude tegutsemisj\xc3\xa4lgi. Kuigi IX\xe2\x80\x93XI sajandini oli samal kohal veel soomeugrilaste ja skandinaavlaste asula, mis h\xc3\xa4vis samuti hiljem tulekahjus, katkes siiski tollal Eesti kaguosa ja Setomaa l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoome rahvastiku ulatuslikum l\xc3\xa4bik\xc3\xa4imine ida poole j\xc3\xa4\xc3\xa4nud soomeugrilastega._NEWLINE_Ligikaudu IX\xe2\x80\x93XII sajandisse dateeritakse eepose \xe2\x80\x9eKalevipoeg\xe2\x80\x9c tegevus ja seal esinev Kalevite kantsi rajamine kusagile t\xc3\xa4nap\xc3\xa4evase Tallinna kanti. "Kalevipoja" ja soomlaste eepose \xe2\x80\x9eKalevala\xe2\x80\x9c s\xc3\xbcndmustikud ja temaatika on aga omavahel kindlasti seotud ja Kalevi nimega seoses on siin ja sealpool Soome lahte palju \xc3\xbchisjooni ja tegevustikus \xc3\xbchispaiku. Kalevala s\xc3\xbcndmused on mitu sajandit varasemad, kuid ilmselt ka k\xc3\xa4sitletav ajaline periood on pikem. Eeposed ei anna k\xc3\xbcll edasi t\xc3\xa4pseid ajaloolisi s\xc3\xbcndmusi, ent seal on siiski talletatud kunagiste muinasaegsete s\xc3\xbcndmuste kaja. 3 peategelast \xe2\x80\x93 V\xc3\xa4inam\xc3\xb6inen, Lemmink\xc3\xa4inen ja Ilmarine k\xc3\xa4ivad pidevalt retkedel P\xc3\xb5hjalas, sealjuures pidevalt merd \xc3\xbcletades. Tolleaegne p\xc3\xb5hjala oli saamide Soome. K\xc3\xa4iakse seal kauba- ja s\xc3\xb5jaretkel, samuti naiste j\xc3\xa4rel, vahepeal leitakse peavarju Saarelt (Saaremaalt). Soome minnakse laevadega (paatidega) ja retk kestab p\xc3\xa4evi. Soome rahvaluule- ja laulude uurija Matti Kuusi on t\xc3\xb5estanud, et osad Kalevala nn \xe2\x80\x9eesimese r\xc3\xbchma\xe2\x80\x9c laulud kuuluvad vanimate hulka ja p\xc3\xb5hinevad orientaalsel traditsioonil. \xe2\x80\x9eTeise r\xc3\xbchma\xe2\x80\x9c laulud on arktilist algup\xc3\xa4ra. Soome-karjala muistsete rahvalaulude klassifitseerimisel n\xc3\xa4itas Matti Kuusi, et orientaalsed m\xc3\xbc\xc3\xbcdid esinevad enamail juhtudel eesti-soome \xc3\xbchises traditsioonis, kuna paleoarktilised m\xc3\xbc\xc3\xbcdid on eestlastele peaaegu tundmatud\xe2\x80\x9c. See erinevus viib j\xc3\xa4reldusele, et orientaalset p\xc3\xa4ritolu m\xc3\xbc\xc3\xbcdid on tulnud l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoomlaste alale enne, kui eestlaste ja soomlaste koosolu l\xc3\xb5ppes. Nad kuuluvad k\xc3\xb5ige vanemate hulka, mida t\xc3\xb5endab ka nende s\xc3\xbcntaktilis-stiililine anal\xc3\xbc\xc3\xbcs. Arktilist algup\xc3\xa4ra laulud on hilisemad. Kuna nad Eestis puuduvad, on nad ilmselt loodud p\xc3\xa4rast soomlaste Soome j\xc3\xb5udmist\xe2\x80\x9c. Rahvaluule uurijate t\xc3\xb6\xc3\xb6st saab \xc3\xbcsna otseselt j\xc3\xa4reldada, et paljude ruunide temaatikale on pandud alus, kuna soomlaste esivanemad sealtkandist p\xc3\xa4rinevat, hilisemas Atsele piirkonnas. Nimi V\xc3\xa4inam\xc3\xb6inen v\xc3\xb5iks kaudselt t\xc3\xa4hendada V\xc3\xa4ina j\xc3\xb5e (Daugava) \xc3\xa4\xc3\xa4res kauplevat v\xc3\xb5i tegutsevat meest, Lemmink\xc3\xa4inen on j\xc3\xa4llegi \xc3\xbcsna sarnane Lembitu v\xc3\xb5i Kuramaa liivlaste vanema Lamekini nimega. \xe2\x80\x9eKalevalas\xe2\x80\x9c esineb ka Alue j\xc3\xa4rv, mis on sarnane Aluliina nimekujuga. Veel XVII sajandil kirjutanud rootslasest pastor Soomes Pirkkalas, et vanad inimesed r\xc3\xa4\xc3\xa4givad lugusid, kuidas nende kuningas \xe2\x80\x9eKaleva\xe2\x80\x9c k\xc3\xa4inud siitkandist kunagi Venes retkedel v\xc3\xb5itlemas. Eeposes esinevat m\xc3\xbc\xc3\xbctilist Sampot on t\xc3\xb5lgendatud, kui teatud sorti \xe2\x80\x9ev\xc3\xb5imukeskust\xe2\x80\x9c, mis liikus kord siiapoole, kord sinnapoole Soome lahte. Igal juhul on \xe2\x80\x9eKalevipoja\xe2\x80\x9c ja \xe2\x80\x9eKalevala\xe2\x80\x9c s\xc3\xbcndmustiku kohageograafiline anal\xc3\xbc\xc3\xbcs on veel tulevikus suur uurimisteema ja annab kindlasti huvipakkuvaid tulemusi, kuid \xe2\x80\x9eKalevala\xe2\x80\x9c n-\xc3\xb6 muinaskodupaik sobitub \xc3\xbcsnagi h\xc3\xa4sti Atselesse nii ajaliselt, kui geograafiliselt._NEWLINE_859 tulid Skandinaaviast viikingid ja korjasid andamit (r\xc3\xb6\xc3\xb6visid) eestlastelt ja Loode-Venemaa kohalikelt h\xc3\xb5imudelt. Viikingid aeti minema, kuid algas omavaheliste segaduste periood._NEWLINE_862 l\xc3\xa4ksid Nestori kroonika j\xc3\xa4rgi kohalike soome-ugri ja slaavi h\xc3\xb5imude saadikud Rootsi viikingite juurde ja kutsusid nende soost pealikke tollast P\xc3\xb5hja-Venemaad valitsema. V\xc3\xbcrstid koos dru\xc5\xbeiinaga, nagu slaavlased neid kutsusid, pidid seadused kehtestama, korra j\xc3\xa4rele valvama ja kohut m\xc3\xb5istma. Ka olid nad \xc3\xbclemjuhiks s\xc3\xb5jalise konflikti korral. Saabusid 3 venda: Rjurik (vananorra Hroerikr \xe2\x80\x93 \'kuulus valitseja\'), Sineus (vanarootsi Sinehus \xe2\x80\x93 \'tema maja\' ja Truvor (skandinaavia Thorvard), kellest viimane asus Pihkva l\xc3\xa4hedale t\xc5\xa1uudide (eestlaste) juurde Irboskasse. T\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt siis Atsele maale, kohalike eestlaste linnusesse. M\xc3\xb6\xc3\xb6da Velikaja-veeteed k\xc3\xa4is mitmes suunas kaubandus, ja l\xc3\xa4hedalt oli hea Pihkva kaubaasulat ja sadamat kontrollida ise igap\xc3\xa4evaselt kohal olemata. Kaua ta siiski valitseda ei saanud, 864 nii Thorvard, kui ka Sineus surid ja v\xc3\xb5imut\xc3\xa4ius l\xc3\xa4ks Rjurikule. Viimased vallutasid Kiievi ja haarasid Venemaal v\xc3\xb5imu._NEWLINE_903. aastal on esmakordselt kirjalikult mainitud Pihkvat, kui sealt toodi Kiievi v\xc3\xbcrstile Igorile naine Olga (Helga). Pihkva, kui kaubandusasula on siiski eksisteerinud juba kaua enne esmamainimist Pihkva linnam\xc3\xa4e asukohal._NEWLINE_988 v\xc3\xb5eti Kiievis vastu B\xc3\xbctsantsi ristiusk._NEWLINE_1030 (6538 bkj). aastal v\xc3\xb5ttis Kiievi varjaagist v\xc3\xbcrst Jaroslav koos Vladimiri ja Novgorodi v\xc3\xa4gedega ette s\xc3\xb5jak\xc3\xa4igu t\xc5\xa1uudide vastu, v\xc3\xb5itis neid ja lasi senise Tartu muinaslinnuse kohale ehitada oma kindluse, mille nimetas oma kaitsep\xc3\xbchaku P\xc3\xbcha Georgi j\xc3\xa4rgi Jurjeviks (Gjurgev, \xd0\x93\xd1\x8e\xd1\x80\xd0\xb3\xd0\xb5\xd0\xb2). Jaroslavi retkega on seostatud ka olulist asustusnihet Eestis. Nimelt toimus see just 11. sajandi keskel: mitmed seni kesksed linnused ja nende l\xc3\xa4hedal olevad asulad j\xc3\xa4eti maha ja j\xc3\xa4rgnevalt tekkisid suuremad asulad juba linnustest enamasti eraldiseisvate kaubakohtadena, t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt pandi alus ka muinaskihelkondade ja -maakondade tekkele. K\xc3\xb5ike seda ainult Jaroslavi retkega ilmselt siduda ei saa, kuid sellel v\xc3\xb5is v\xc3\xa4hemalt Kagu-Eestis olla oluline roll. Nimelt on mitmelt Kagu-Eesti linnuselt leitud just 11. sajandi keskpaigast p\xc3\xb5lengukiht, mist\xc3\xb5ttu v\xc3\xb5iks arvata, et Jaroslav ei piirdunud mitte ainult Tartu linnuse vallutamisega, vaid tegi maatasa ka kohalikud keskused. \xc3\x9chtlasi oli tegemist ka esimese teadaoleva Kiievi riigi s\xc3\xb5jak\xc3\xa4iguga Eesti alale. Kagu-Eesti liideti Vana-Vene riigiga umbkaudu 30 aastaks ning sinna juurde allutas siis loogiliselt v\xc3\xb5ttes nii Ugandi kui ka Atsele piirkonnad. Just sellel ajaj\xc3\xa4rgul p\xc3\xb5letati samuti maha siis veel t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt paganlik Pihkva asula tolleaegsel linnam\xc3\xa4el, mis oli skandinaavia-soomeugri segaasustusega ning kasvanud ligi 15 ha suuruseks. T\xc3\xa4nase Pihkva vanalinna kohal siis veel linna ei olnud. Pihkva h\xc3\xa4vitamine v\xc3\xb5is olla seotud siis ka ristiusu levitamise aktsiooniga. \xc3\x9chtlasi l\xc3\xb5ppes sel ajaj\xc3\xa4rgul Eesti alal ka viikingiaeg.\n_START_SECTION_\nMuinasaeg\n_START_PARAGRAPH_\nAlates XI sajandist toimus piirkonnas kultuuriline elavnemine ilmselt l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoome p\xc3\xa4ritolu rahvastiku juurdevoolu t\xc3\xb5ttu. Endise eraldatuse asemel hakkas toimuma aktiivne erisuunaline suhtlus, mis v\xc3\xa4ljendub ka Siks\xc3\xa4la kalme matmiskombestiku muutuses._NEWLINE_1054. v\xc3\xb5i 1057. aastal toimus k\xc3\xb5igepealt Novgorodi possaadniku Ostromiri s\xc3\xb5jak\xc3\xa4ik t\xc5\xa1uudide vastu, mis l\xc3\xb5ppes talle aga \xc3\xb5nnetult: novgorodlased said l\xc3\xbc\xc3\xbca ning Ostromir ise tapeti. Seej\xc3\xa4rel tungis aga maale Novgorodi v\xc3\xbcrst ja veel samal aastal Kiievi suurv\xc3\xbcrstiks saanud Jaroslav Targa poeg Izjaslav, kes vallutas Kedepivi linnuse v\xc3\xb5i kindlustuse. V\xc3\xb5ib oletada, et p\xc3\xa4rast Jurjevi rajamist soovisid Kiievi v\xc3\xbcrstid oma v\xc3\xb5imupiirkonda Eestis veelgi laiendada, et enda k\xc3\xa4tte saada ka Kesk- ja P\xc3\xb5hja-Eesti kaubateid. Kui Tartu vallutamine Kiievi v\xc3\xbcrsti poolt eestlasi veel eriti vastuaktsioonile ei sundinud, siis edasine j\xc3\xa4tkuv pealetung k\xc3\xbcll. _NEWLINE_Jurjev p\xc3\xbcsis 1061. aasta kevadeni, mil sossoliteks kutsutud saarlased ja l\xc3\xa4\xc3\xa4nlased (Eysysla ja Adalsysla) ning vahest ka harjulased Kiievi v\xc3\xbcrstide tagasit\xc3\xb5rjumise aktsiooni k\xc3\xa4igus selle h\xc3\xa4vitasid, liikudes s\xc3\xb5jak\xc3\xa4iguga kuni Pihkvani, kus toimus ka lahing, milles sossolid peatati. Sossolid olid tihedates sidemetes nii taanlaste, kui rootslastega. Taani J\xc3\xbc\xc3\xbctimaa p\xc3\xb5hjatippu moodustav saar kannab Vendsysseli nime, ning seal on mitmeid teisigi sysseli-nimelisi paiku. Olaf Tryggvepoja saaga teatab, et jarl Eirik r\xc3\xbc\xc3\xbcstas 10.\xe2\x80\x9311. sajandi vahetusel "kogu Adalsysla ja Eysysla ja v\xc3\xb5ttis seal taanlastelt neli laeva \xc3\xa4ra ja tappis k\xc3\xb5ik pardalolijad". Tundub, et L\xc3\xb5una-Eesti ja Atsele piirkonna elanikke sossoliteks ei nimetatud ja nemad ka Tartu tagasivallutamisest osa ei v\xc3\xb5tnud._NEWLINE_Vanim dateeritav kultuurikiht Pihkva Kremli ja vanalinna alal kuulub XII sajandisse. Ilmselt sellal hakatigi ehitama Pihkvat praegusele asukohale. V\xc3\xa4\xc3\xa4rib siiski m\xc3\xa4rkimist, et vana linn ja hiljem ka linnus on ehitatud j\xc3\xb5e paremale kaldale. V\xc3\xb5ib-olla, et maastikugeograafilistel p\xc3\xb5hjustel \xe2\x80\x93 Velikaja ja Pihkva j\xc3\xb5e vaheline kolmnurk oli hea sadamakohaga ja h\xc3\xa4sti kaitstav, v\xc3\xb5ib-olla aga l\xc3\xa4ks m\xc3\xb6\xc3\xb6da j\xc3\xb5ge tollal ka mingi valduspiir kohalike t\xc5\xa1uudide ja slaavlaste vahel, ning asula rajati slaavlaste poolsele kaldale. Igatahes on Velikaja vasakpoolsete lisaj\xc3\xb5gede ja j\xc3\xa4rvede h\xc3\xbcdron\xc3\xbc\xc3\xbcmid selgelt soomeugri p\xc3\xa4ritolu \xe2\x80\x93 Issa, Sinine, Lutsi, Laada, Utroja, Kuhva, Koura, Vaada, Kudepi, Velje, Optjoki, M\xc3\xb5la. Veel XVI sajandi kaartidel kohtab Velikaja nimena Issat e Isojokit (soome Suurj\xc3\xb5gi), l\xc3\xa4tlastel on see ka Mudava v\xc3\xb5i Mude j\xc3\xb5gi, milline nimetus ilmselt ka on l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoome keelest ja nimetatud nii mudaste setete p\xc3\xa4rast, mis j\xc3\xb5edeltas ja Pihkva j\xc3\xa4rve madalatel kallastel ladestub. Eestlased kutsuvad Velikajat ka Pihkva Emaj\xc3\xb5eks. Samas on ka arvatud, et Issa v\xc3\xb5is t\xc3\xa4hendada algselt Isaj\xc3\xb5ge \xe2\x80\x93 et Emaj\xc3\xb5gi voolas Peipsist v\xc3\xa4lja ja Isaj\xc3\xb5gi Pihkva ja L\xc3\xa4mmij\xc3\xa4rve kaudu Peipsisse. _NEWLINE_1111 korraldas Novgorodi v\xc3\xbcrst Mstislav Vladimirovit\xc5\xa1 Suur s\xc3\xb5jak\xc3\xa4igu Atselesse, mida venelased nimetasid Ot\xc5\xa1elaks. Ot\xc5\xa1ela pidi loogiliselt olema \xc3\xbcpris suur ja t\xc3\xa4htis piirkond, et seda eraldi leetopissides mainida ja selle vastu s\xc3\xb5jak\xc3\xa4ike korraldada. Nimekuju "Ot\xc5\xa1ela" sarnaneb k\xc3\xb5laliselt \xc3\xbcsnagi praeguste venekeelsete s\xc3\xb5nadega "ot\xc5\xa1estvo" ja "otet\xc5\xa1estvo", mis t\xc3\xa4hendavad vastavalt isadust ja isamaad. Kaudselt saaks "Ot\xc5\xa1elat" t\xc3\xb5lgendada kui teatud rahva isade maad. Ka oli Irboskas valitsenud Thorvard seda teatud m\xc3\xb5ttes viikingitest p\xc3\xb5lvnevate Kiievi v\xc3\xbcrstide jaoks._NEWLINE_1137 kutsusid pihkvalased endid valitsema Novgorodist v\xc3\xa4ljaaetud v\xc3\xbcrsti Vsevolod Mstislavit\xc5\xa1i ja Pihkvast sai feodaalvabariik. Linn arenes ja kasvas kiiresti._NEWLINE_Millalgi XII sajandi teisel poolel r\xc3\xb6\xc3\xb6visid Ugandi maakonna eestlased ilmselt kusagil Atsele piirkonnas suurt saksa kaupmeeste kaubavoori, mis liikus V\xc3\xa4ina suudmest m\xc3\xb6\xc3\xb6da k\xc3\xbclmunud Koivat Pihkva ja Novgorodi poole. Kaupmehed tapeti, kallihinnalised kaubad v\xc3\xb5eti endale. Arvatakse, et teave kaubavoorist tuli liivlaste k\xc3\xa4est eestlastele ette. See oli valus l\xc3\xb6\xc3\xb6k vastasutatud L\xc3\xbcbeckile ja sakslased tuletasid seda hiljem veel korduvalt eestlastele meelde. Sellest v\xc3\xb5is j\xc3\xa4rgneda ka novgorodlaste karistusaktsioon Atselesse, kuna kaubad j\xc3\xa4id Novgorodis saamata._NEWLINE_1179/1180. aasta talvel korraldasid novgorodlased Mstislav Rostoslavit\xc5\xa1 Vapra juhtimisel 20 000-mehelise v\xc3\xa4ega uuesti s\xc3\xb5jak\xc3\xa4igu Atsele vastu. Maakonda laastati niiv\xc3\xb5rd r\xc3\xa4ngalt, et osa rahvast p\xc3\xb5genes mere \xc3\xa4\xc3\xa4rde. V\xc3\xb5imalik, et merena on siin m\xc3\xb5eldud Liivi lahte \xe2\x80\x93 ilmselt laskusid t\xc5\xa1uudid \xe2\x80\x93 Atsele maarahvas regedega m\xc3\xb6\xc3\xb6da k\xc3\xbclmunud Koivat l\xc3\xa4\xc3\xa4ne poole v\xc3\xb5i m\xc3\xb6\xc3\xb6da Aiviekstet edelasse ning V\xc3\xa4ina j\xc3\xb5e kaudu h\xc3\xb5imuvendade liivlaste juurde. Huvitaval kombel seostab Atsele t\xc5\xa1uude liivlastega ka l\xc3\xa4tlaste vana p\xc3\xa4rimus, mille j\xc3\xa4rgi olla tegemist olnud \xc3\xbche rahvaga ning piirkonnas hiljem elanud leivusidki peetud liivlaste j\xc3\xa4reltulijaiks. Osa rahvast v\xc3\xb5is liikuda ka Ugandisse. Novgorodi s\xc3\xb5jak\xc3\xa4ikude \xc3\xbcheks p\xc3\xb5hjuseks maksukogumise k\xc3\xb5rval oli kohalike kindlam allutamine slaavi v\xc3\xbcrstiriikide m\xc3\xb5jusf\xc3\xa4\xc3\xa4ri ja uute alade vallutamisega tuli j\xc3\xb5uda Liivi lahe piirkonnas v\xc3\xa4lja L\xc3\xa4\xc3\xa4nemere idakaldale. Katsed Tartu suunal sajand varem olid l\xc3\xa4bi kukkunud. Samasugused ambitsioonid olid ka Polotski v\xc3\xbcrstiriigil, kes oli suutnud V\xc3\xa4ina j\xc3\xb5el luua omale alluvad Koknese ja Jersika v\xc3\xbcrstkonnad. Mingil ajaperioodil Atsele t\xc5\xa1uudide vastase v\xc3\xb5itlusega langesid Pihkva-Novgorodi m\xc3\xb5jusf\xc3\xa4\xc3\xa4ri ka latgalite suur Talava maakond, mis sakslaste sinna j\xc3\xb5udmisel juba Pihkva maksukohuslane oli ja mille vanemad isegi \xc3\xb5igeusu vastu olid v\xc3\xb5tnud. V\xc3\xb5imalik, et vene v\xc3\xbcrste tegi rahutuks ka saksa kaupmeeste ilmumine Baltikumi ja V\xc3\xa4ina j\xc3\xb5ele 1150. aastatel. Nende j\xc3\xa4rel oli ju oodata ka P\xc3\xbchal Maal ristis\xc3\xb5dades karastunud r\xc3\xbc\xc3\xbctleid.\n_START_SECTION_\nKeskaeg ja ristis\xc3\xb5jad\n_START_PARAGRAPH_\n1207 v\xc3\xb5tsid Talava latgalid vastu ristiusu sakslastelt ja mitte venelastelt, kes neid varem juba olid ristinud ja kelle maksualused nad osaliselt juba olid. Kuna Talava oli XIII sajandi alguseks Pihkva alluvuspiirkond ja tee Talavasse l\xc3\xa4ks Pihkvast l\xc3\xa4bi Atsele, siis kuulus Atsele kultuuriajalooline piirkond kindlasti Pihkva huvisf\xc3\xa4\xc3\xa4ri, ning seet\xc3\xb5ttu ristusid Atseles sakslaste ja venelaste ambitsioonid k\xc3\xb5ige otsesemalt. Atsele ei olnud k\xc3\xbcll Pihkva pidevas otsealluvuses, kuid t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt k\xc3\xa4idi siin aeg-ajalt maksu kogumas._NEWLINE_XIII sajandi algul kaebasid latgalid, et "eestlased neid \xc3\xbchelt poolt ja liivlased teiselt poolt hirmsasti kiusavad ja r\xc3\xb6\xc3\xb6vretkedega kurnavad, nii et nende elu seep\xc3\xa4rast p\xc3\xa4ris vaevatud on". Arvestades Talava ja Autine geograafilist paiknemist liivlaste, eestlaste ja Atsele vahel (otsekui \xe2\x80\x9ehaamri ja alasi\xe2\x80\x9c vahel), siis polnud see jutt mitte p\xc3\xa4ris vale. Sakslastelt leidsid nad lohutust ja liitlasi, ning himustasid uljalt eestlasi r\xc3\xbcnnata, mispeale neid piiskopi poolt karmilt manitseti s\xc3\xb5da mitte kergek\xc3\xa4eliselt uuendama, kuniks sakslasi Liivimaal veel v\xc3\xa4he on._NEWLINE_1220 l\xc3\xa4ks Riia piiskopi alla kuuluvate latgalite preester Ugandi kaudu Pihkva pool k\xc3\xbcljes asuvasse Valgatabalvesse ja p\xc3\xb6\xc3\xb6rdus sealt p\xc3\xa4rast Liivimaale tagasi. Valgatabalve piirkond v\xc3\xb5ib olla osa kunagisest P\xc3\xb5hja-Atselest. Balve v\xc3\xb5iks ilmselt t\xc3\xa4hendada P\xc3\xb5lvat, Valgeta paika Haanja kandis ja v\xc3\xb5ib-olla on siin sakslased kaks nime kokku kirjutatud, kuid ilmselt koosnes Kagu-Eesti siis v\xc3\xa4hemalt kahest-kolmest kihelkonnast. Preester liikus otseradu pidi Ugandi l\xc3\xb5unaosa kaudu Pihkva suunas, l\xc3\xa4bides kunagist Atsele maakonna p\xc3\xb5hjaosa. Ka baltisaksa ajaloolased on paigutanud Valgatabalve Kagu-Eestisse L\xc3\xa4mmi- ja Pihkva j\xc3\xa4rve \xc3\xa4\xc3\xa4rde. Paistab olevat nii, et preester ristis just nimelt Valgatabalvet, mis mingi varasema maadejagamise k\xc3\xa4igus oli langenud Riia piiskopile. Ugandi, Sakala ja arvatavasti ka L\xc3\xb5una-L\xc3\xa4\xc3\xa4nemaa olid siis M\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade kontrolli all ja piiskopimehed said selle lepinguga tagasi alles 1222. aasta l\xc3\xb5pul, kui p\xc3\xa4rast eestlaste \xc3\xbclest\xc3\xb5usu puhkemist palju m\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade mehi hukka oli saanud._NEWLINE_1223. aastal Otep\xc3\xa4\xc3\xa4l olles l\xc3\xa4\xc3\xa4nistas Tartu piiskop (tollal veel ametlikult Lihula piiskop) Hermann I von Buxh\xc3\xb6vden temale Riia piiskopi Albert von Buxh\xc3\xb6vdeni poolt valitseda antud Ugandi maakonnast 5 kihelkonda oma \xc3\xb5ukonna suursugustele r\xc3\xbc\xc3\xbctlitele \xe2\x80\x93 oma vennale Theoderich de Ropale Otep\xc3\xa4\xc3\xa4, \xc3\xb5emehele Engelbert von Tiesenhausenile Puhja, Johann von Dolenile Rannu, Helmoldile L\xc3\xbcneburgist (arvatavasti hilisemad Rosenid) Sangaste ja Karula ning omale ja oma toompraostist vennale Rothmar von Buxh\xc3\xb6vdenile j\xc3\xa4ttis Tarbatu. Torkab silma, et l\xc3\xa4\xc3\xa4nistamata j\xc3\xa4i hilisema Tartu piiskopkonna kaguosa. Arvatavasti mitte seet\xc3\xb5ttu, et Hermannil poleks olnud rohkem suursuguseid l\xc3\xa4\xc3\xa4nimehi, vaid ilmselt tema jurisdiktsioon ei laienenud veel rohkemale territooriumile v\xc3\xa4ljaspool Ugandit. Kagu-Eesti v\xc3\xb5is olla n-\xc3\xb6 vaidlusalune maa Pihkvaga ja piiskop Albert \xc3\xbcritas siin sarnaselt Koknese ja Jersika v\xc3\xbcrstiriigiga korrata terve Pihkva kandi Vana-Liivimaa koosseisu liidendamise poliitikat. Sellisel juhul oleks Pihkvalaste v\xc3\xbcrst tunnistanud end Riia piiskopi alamaks ja saanud endale Pihkvamaa l\xc3\xa4\xc3\xa4niks valitseda. Nagu n\xc3\xa4htub Henriku Liivimaa kroonikast, selliseid katseid Pihkva suunal oli juba varem tehtud, kuid Novgorod segas otsustavalt vahele. (1212\xe2\x80\x931213 oli n\xc3\xa4iteks Autine foogt endine Pihkva v\xc3\xbcrst Vladimir Mstislavit\xc5\xa1). Tolleaegsetest l\xc3\xa4\xc3\xa4nistustest on n\xc3\xa4ha, et Ugandi koosnes 5 kihelkonnast ja kagupoolne P\xc3\xb5lva-Haanja-Seto ala oli eraldi. V\xc3\xa4ga t\xc3\xb5en\xc3\xa4oline on see, et Eesti kagunurk l\xc3\xa4ks sakslase alluvusse teistel tingimustel ja asjaoludel, kui \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud L\xc3\xb5una-Eesti_NEWLINE_Samaaegselt v\xc3\xb5itlustega p\xc3\xb5hja pool Sakalas ja Ugandis otsustasid m\xc3\xb5\xc3\xb5gavennad laiendada m\xc3\xb5jusf\xc3\xa4\xc3\xa4ri ka idatiival. 1223. aasta s\xc3\xbcgisel r\xc3\xbcndasid ristir\xc3\xbc\xc3\xbctlid Atseles olevat kohalike h\xc3\xb5imude vana puitlinnust. Linnust vallutada ei suudetud ja oodati r\xc3\xbcndamiseks t\xc3\xa4iendust. 1224 \xe2\x80\x93 p\xc3\xa4rast abij\xc3\xb5udude saabumist varakevadel, p\xc3\xa4rast piiramist ja tormijookse linnus vallutati, purustati ja s\xc3\xbc\xc3\xbcdati. J\xc3\xa4lgi vanast muinaslinnusest avastati ka 1911. aasta arheoloogilistel v\xc3\xa4ljakaevamistel. _NEWLINE_1224. aasta juulis mainitakse Atselet Riia piiskop Alberti ja M\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade ordu vahel s\xc3\xb5lmitud lepingus, mis k\xc3\xa4sitleb T\xc4\x81lava ja Atsele (Agzele) maade jaotamist nende v\xc3\xb5imualadeks. 1/3 Adselest ehk ordu v\xc3\xb5imuala moodustas ilmselgelt Koivaliina (Gaujiena) ja Aluliina (Al\xc5\xabksne) \xc3\xbcmbruskond. See n\xc3\xa4htub hiljemgi kehtinud haldusjaotusest. Piiskopi 2/3 suurusse osasse m\xc3\xa4\xc3\xa4rati maad nimedega Berezne, Pornuwe, Abelen ja Abrene (terrae Berezne, Pornuwe, Abelen et Abrene). Nende kihelkondade lokaliseering on suuresti ebakindel. (Abrene k\xc3\xbcla asub praegusel L\xc3\xa4ti ja Vene piiril. Praeguseks Venemaale j\xc3\xa4\xc3\xa4nud Abrene (P\xc3\xb5talovo) asundus nimetati 1930. \xc3\xbcmber Jaunlatgalest). Suuresti sellele dokumendile toetudes saab v\xc3\xa4ita, et Atsele piirnes sel ajal l\xc3\xa4\xc3\xa4nes latgalite T\xc4\x81lava maakonnaga, loodes ja p\xc3\xb5hjas eestlaste Ugandi maakonnaga, idas slaavlaste Pihkva v\xc3\xbcrstiriigiga, ning l\xc3\xb5unas Polotskile alluva Jersika v\xc3\xbcrstkonna Latgale (Lotigole) osaga. Enne 1224. aastat kuulus Atsele Pihkva poliitilisse m\xc3\xb5jusf\xc3\xa4\xc3\xa4ri. Lepingu Talavat puudutavas osas on m\xc3\xa4rgitud, et ordu valdusse minevad maad algavad Vija j\xc3\xb5est, mis on Koiva vasakpoolne lisaj\xc3\xb5gi selle keskjooksul. Vija j\xc3\xb5e ja Koivaliina l\xc3\xa4histel voolava Koiva j\xc3\xb5e vahel asetseb umbkaudu 20 km laiune asustuseta metsaala, mis v\xc3\xb5iski kunagi olla Talava, Ugandi ja Atsele vaheliseks piiripunktiks. Ka Renneri Liivimaa kroonikas on seal m\xc3\xa4rgitud \xe2\x80\x9e\xc3\xbcht heinamaad\xe2\x80\x9c mitme vana haldus\xc3\xbcksuse piiripunktina._NEWLINE_Samal, 1224. aastal, kui vallutati Tartu, l\xc3\xb6\xc3\xb6di vene v\xc3\xbcrstid Liivimaalt v\xc3\xa4lja. Suur v\xc3\xb5it avaldas muljet nii l\xc3\xa4hedal, kui kaugel ja \xc3\xbcmberkaudu valitsejad saatsid Riiga oma saadikuid rahu tegema. Sellist hinget\xc3\xb5mbeperioodi oli ka sakslastel v\xc3\xa4ga vaja ja nad hakkasid seda usinalt kasutama senise edu kinnistamiseks. Kui v\xc3\xa4lja arvata Koivaliina muinaslinnuse \xc3\xa4rav\xc3\xb5tmine, siis l\xc3\xa4ks Atsele piirkond sakslaste alluvusse mitte r\xc3\xbc\xc3\xbcsteretkede ja vallutuse tulemusena, vaid rahumeelselt poliitilise valiku ja uute liitlassuhete \xc3\xbclesehitamise kaudu. J\xc3\xa4rgides siis Talava eeskuju._NEWLINE_1226 alustas piiskop Hermann I von Buxh\xc3\xb6vden baltisaksa ajaloolaste teadetel Tartu piiskopkonna l\xc3\xb5unaossa Kirump\xc3\xa4\xc3\xa4 piiskopilinnuse ehitust. Algne linnusetorn pidi tegutsema ka kui tollipunkt Pihkva v\xc3\xbcrstiriigi suunal. Ilmselt oli Tartu piiskop saanud oma vennalt Riia piiskopilt Albertilt p\xc3\xb5hjapoolse 1/3 Atselest oma valdustega liidendamiseks ja hakkas n\xc3\xbc\xc3\xbcd kibekiiresti Otep\xc3\xa4\xc3\xa4\xe2\x80\x93Pihkva maanteel asuvat piiril\xc3\xb5iku kindlustama. Kuid piirik\xc3\xbcsimus venelastega ja hiljem Pihkva v\xc3\xbcrstiriigi l\xc3\xa4\xc3\xa4nepiiridesse j\xc3\xa4\xc3\xa4nud idapoolse Atsele kuuluvus polnud veel l\xc3\xb5plikult paigas. _NEWLINE_1233 h\xc3\xb5ivasid Irboska M\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade ordu r\xc3\xbc\xc3\xbctlid. Hiljem vallutasid pihkvalased selle j\xc3\xa4lle tagasi. Linnus k\xc3\xa4is niimoodi pidevalt k\xc3\xa4est k\xc3\xa4tte kuni XVI sajandi keskpaigani._NEWLINE_Umbkaudu perioodil 1235 \xe2\x80\x93 XIII sajandi l\xc3\xb5pp ehitati v\xc3\xa4lja Atsele ordulinnust, kus elas ja tegutses ka ordule l\xc3\xa4inud Atsele maade piirkonnakomtuur. Selge on see, et linnuseehitustele aeti kohalikke elanikke ja samuti pidi Atsele rahvas osalema s\xc3\xb5jak\xc3\xa4ikudel ordur\xc3\xbc\xc3\xbctlite leeris. Vene poolele j\xc3\xa4\xc3\xa4nud aladel aga samuti t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt ka vene v\xc3\xbcrstide s\xc3\xb5jav\xc3\xa4es._NEWLINE_1240 vallutasid ordur\xc3\xbc\xc3\xbctlid Pihkva. Tegemist oli j\xc3\xa4rjekordse sakslaste katsega lahendada Pihkva ja seda \xc3\xbcmbritsevate alade kuuluvuse k\xc3\xbcsimus endile soodsalt. V\xc3\xa4\xc3\xa4rib m\xc3\xa4rkimist, et Pihkvas oli ka arvestatav saksameelse orientatsiooni pooldajate leer, \xc3\xbcks nende hulgast avas orduv\xc3\xa4gedele linnav\xc3\xa4ravad. 1242 vallutasid Novgorodi v\xc3\xa4ed Aleksander Nevski juhtimisel linna siiski tagasi._NEWLINE_1285 on Atsele nime mainitud vene kroonikas seoses seal l\xc3\xa4histel aset leidnud lahinguga. Samal ajal surmasid ordumehed Aluliina l\xc3\xa4hedal 40 Pihkva maksukogujat. Mis t\xc3\xa4hendab \xc3\xbchtlasi seda, et pihkvalased olid harjunud perioodiliselt Atselest andamit koguma._NEWLINE_1293 on dokumentides mainitud L\xc3\xb5una-Atsele piirkonnas j\xc3\xa4rve saarel asuvat Vilaka kindlustatud kloostrit, mis pidi olema ehitatud peapiiskopi Johan de Fechte (1285\xe2\x80\x931294 Johann II von Vechten) ajal "tema katoliikliku vara ja lammaste kaitseks Novgorodi v\xc3\xbcrstide eest" ja mille ta nimetas Marienhauseniks ehk Jumalaema Maarja kojaks. Ajaloolase Arndti arvates (1753) t\xc3\xa4hendab see ka linnuse rajamise aastat._NEWLINE_1330 ehitati Irboskasse pihkvalaste poolt piiriaarsete alade paremaks kontrollimiseks j\xc3\xa4rveoru kaldapealsele vana puidust muinaslinnuse k\xc3\xb5rvale uus suur kivilinnus._NEWLINE_Aastatesse 1300\xe2\x80\x931350 j\xc3\xa4\xc3\xa4b \xc3\xbchte Siks\xc3\xa4l\xc3\xa4 Kalmetem\xc3\xa4el asuvasse k\xc3\xa4\xc3\xa4passe maetud s\xc3\xb5jamehe ja ilmselt ka tema naise matus. tegemist on Siks\xc3\xa4l\xc3\xa4 kalme \xc3\xbche k\xc3\xb5ige t\xc3\xa4helepanuv\xc3\xa4\xc3\xa4rsema muistisega. Tollel ajaj\xc3\xa4rgul (XIII\xe2\x80\x93XIV sajand) olid sealsed t\xc3\xa4iskasvanud inimesed k\xc3\xb5ik tugevalt relvastatud odade, m\xc3\xb5\xc3\xb5kade, s\xc3\xb5januiade, kirveste ja nugadega; enamjaolt ratsanikud ja teenistuses n-\xc3\xb6 piirivalve\xc3\xbcksuses. (Peaaegu samasse ajaj\xc3\xa4rku (1250\xe2\x80\x931350) kuulub ka m\xc3\xb5\xc3\xb5gav\xc3\xb5itluses tapetud mees, kes on lahinguv\xc3\xa4ljalt matmiseks koju veetud.) Arvatavasti olid nad vabastatud ka muudest koormistest, kuid otse loomulikult kuulus nende \xc3\xbclesannete hulka vahipidamine ja teatamine vaenlase sissetungist komtuurile v\xc3\xb5i foogtile; selliseid valvureid mainitakse Liivimaa Vanemas Riimkroonikas 1245/1246. aastal. Eelpoolmainitud haud oli ka v\xc3\xa4ga rikkalike panustega ja kuulus j\xc3\xb5ukale pealikule. T\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt oli see "Atsele maarahva" esindaja kas Riia piiskopi v\xc3\xb5i Liivi ordu v\xc3\xa4ikevasall. \xc3\x9cks erakordsemaid leidusid oli hauda kaasapandud rituaalne reliikvia \xe2\x80\x93 l\xc3\xa4\xc3\xa4nilepingu kinnituseks \xc3\xbclikule kingitud r\xc3\xbc\xc3\xbctlim\xc3\xb5\xc3\xb5k, mis ei olnud s\xc3\xb5jarelv, vaid justnimelt tunnusese teatud klassi kuulumisest. _NEWLINE_\xc3\x9cks tollel ajaj\xc3\xa4rgul sealkandis tegutsenud m\xc3\xb5jukas maah\xc3\xa4rra oli Atsele komtuuri ametis olnud ja algul Atsele ordulinnuses ja hiljem selle esimese etapi valmimise j\xc3\xa4rel Aluliina ordulinnuses resideerinud r\xc3\xbc\xc3\xbctel Arnold von Vietinghoff. L\xc3\xa4ti ajalookirjanduse andmeil oli tema tegude j\xc3\xa4rgi tegemist k\xc3\xbcllaltki j\xc3\xb5hkra, j\xc3\xa4rsu ja tahumatu mehega, kuid piiri \xc3\xa4\xc3\xa4res korra tagamiseks olid need k\xc3\xbcllap vajalikud omadused. Hiljem sai temast ordumeister. Piirkonnas pidi juba Aluliina linnuse ehitamise ajal majandusm\xc3\xb5isaid leiduma, mis linnuseehitajaid igap\xc3\xa4evase tarbekaubaga varustaksid. Mitmed m\xc3\xb5isad tsaaririigi l\xc3\xb5puperioodiks piirkonnas v\xc3\xa4ljakujunenud m\xc3\xb5isas\xc3\xbcsteemist ulatuvad oma ajalooga keskaega ja m\xc3\xb5ni neist pidi olema ka komtuurile elatiseks. 1601 oli Vastseliina ja Aluliina linnusepiirkondade asehaldur Rootsi major Otto von Vietinghoff. Baltisaksa aadlisuguv\xc3\xb5sade tegevuses torkab silma, et oma suguv\xc3\xb5sale kunagi kasutada v\xc3\xb5i k\xc3\xa4sutada antud l\xc3\xa4\xc3\xa4nistustest p\xc3\xbc\xc3\xbcti kinni hoida v\xc3\xb5i siis selle vahepealsel kaotsiminekul seda j\xc3\xa4lle omale tagasi v\xc3\xb5idelda. Igatahes sai XVIII sajandil tsaaririigi tulekuga Aluliina piirkonnas olnud ligi 30st m\xc3\xb5isast 2/3 omanikeks Vietinghoffid. Lisaks oli neil mitmeid m\xc3\xb5isaid ka Kulna (Gulbene) piirkonnas._NEWLINE_1340 tekkis kunagise Atsele muinasmaakonna piiride t\xc3\xa4psustamisel ja m\xc3\xb5jupiirkondade jaotamisel sakslaste ja Pihkva venelaste vahel suur t\xc3\xbcli, ordur\xc3\xbc\xc3\xbctli Heinrich von Pleskow ("Pihkva Henrik") s\xc3\xbc\xc3\xbc t\xc3\xb5ttu v\xc3\xa4ljus olukord rahumeelsetest piiridest ja alustati \xc3\xbcksteise vastu s\xc3\xb5jategevusega. Venelased r\xc3\xbcndasid j\xc3\xa4rgnevalt Atsele ordulinnust, mis ajendaski ordut alustama Aluliina piirikindluse rajamisega ja samuti ehitama v\xc3\xa4lja Vastseliina piiskopilinnust. Samal aastal alustas Riia peapiiskop Friedrich von Pernstein kunagiste Atsele piirkonna l\xc3\xa4\xc3\xa4nealadele v\xc3\xb5i nende vahetusse l\xc3\xa4hedusse j\xc3\xa4\xc3\xa4vale alale Kulna piiskopilinnuse (Gulbene) ehitust._NEWLINE_1342. aasta 2. m\xc3\xa4rtsil p\xc3\xbchitseti Aluliina linnus p\xc3\xa4rast valmimist sisse. Linnuse asutamisandmed on vastur\xc3\xa4\xc3\xa4kivad. Hermann Warthberge kroonikas \xc3\xb6eldakse j\xc3\xa4lle, et linnuse ehitust alustati 25. m\xc3\xa4rtsil 1342, P\xc3\xbcha Maarja p\xc3\xa4eval, millest linnus ka nime sai. \xc3\x9csna linnuse tekke algusaegadel r\xc3\xbcndasid aga venelased (pihkvalased); kellele piirilinnuse teke meeleh\xc3\xa4rmi valmistas; seda 300 mehega, l\xc3\xb6\xc3\xb6di siiski sakslaste poolt tagasi ja tapeti 28 venelast._NEWLINE_1342. aasta 25. m\xc3\xa4rtsil, Maarja kuulutamise p\xc3\xa4eval alustati teadaolevatel andmetel samuti Vastseliina linnuse ehitamist Tartu piiskopkonda piirikindlustusena. Algul kutsuti seda Frauenburgiks e Neitsilinnuseks ja alles hiljem Neuenburgiks e Uuslinnuseks. V\xc3\xa4ga huvitav on siin asjaolu, et Atseles asuvad kolm suurt piirilinnust \xe2\x80\x93 Vastseliina, Aluliina ja Vilaka olid k\xc3\xb5ik nimetatud neitsi Maarja auks. See oli otsekui omaaegne venelaste vastu suunatud propagandav\xc3\xb5te \xe2\x80\x93 et P\xc3\xbcha Maarjamaa ja tema piirilinnused on Jumala isikliku kaitse all ja teile seega v\xc3\xb5itmatud. Ja nii see ka pikka aega oli._NEWLINE_Atselet on mainitud veel 14. sajandi keskpaigas kirjutatud Liivimaa nooremas riimkroonikas. Hilisemates allikates ei m\xc3\xb5elda Adsele all enam muinasmaakonda, vaid Koivaliina ordulinnust, linnusepiirkonda v\xc3\xb5i m\xc3\xb5isa._NEWLINE_1461\xe2\x80\x931464, kui ordumeister Johann von Mengede vangistas Riia peapiiskopi Silvestri ja r\xc3\xbc\xc3\xbcstas peapiiskopkonda, siis tungisid pihkvalased Ida-Atselesse (praegune P\xc3\xb5talovo rajoon Venemaal) ja k\xc3\xbc\xc3\xbcditasid sealt rahvast v\xc3\xb5i p\xc3\xb6\xc3\xb6rasid nad \xc3\xb5igeusku._NEWLINE_1473 asutati Setomaa l\xc3\xa4\xc3\xa4neossa linnuselaadne Petseri klooster, mis t\xc3\xb5i kaasa vene asunike suure sissevoolu vanale l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoome kultuurialale._NEWLINE_Veel keskaja l\xc3\xb5pul oli Liivimaa piiri \xc3\xa4\xc3\xa4rne Irboska maakond omaette haldus\xc3\xbcksuseks Pihkva riigi raames Pihkva maakonna k\xc3\xb5rval._NEWLINE_1557 astub Atsele piirkond siiski veel korraks ajalooareenile. Nimelt n\xc3\xb5udis siis Ivan Grozn\xc3\xb5i Liivimaalt aastasadasid maksmata j\xc3\xa4etud nn meemaksu, v\xc3\xa4ites et Pihkva-l\xc3\xa4hedased t\xc5\xa1uudid olid lepingutega venelaste maksukohustuslased. Ilmselt viitabki ta siin XII sajandi l\xc3\xb5pul Atselesse tehtud maksustamis- ja r\xc3\xb6\xc3\xb6vretkede tulemustele. Sakslased selle kohta mingeid pabereid ei leidnud ja ei saanudki leida, sest neil selliseid lihtsalt polnud. Juhul kui need olid \xc3\xbcldse paberlikud lepingud ja sisaldusid n\xc3\xa4iteks m\xc3\xb5nede kohalike \xc3\xb5igeusu kloostrite v\xc3\xb5i kirikute arhiivides, siis langesid need seoses kas Novgorodi \xc3\xbchendamisega 1478 v\xc3\xb5i Pihkva \xc3\xbchendamisega 1510 moskoviitide k\xc3\xa4tte. Need kulusid n\xc3\xbc\xc3\xbcd marjaks \xc3\xa4ra. Juriidiliselt \xc3\xb5igust\xc3\xbchine n\xc3\xb5ue, kuid s\xc3\xb5ja algatamise ajendiks k\xc3\xb5lbas k\xc3\xbcll.\n_START_SECTION_\nKokkuv\xc3\xb5tteks\n_START_PARAGRAPH_\nTegu paistab olevat olnud kunagi \xc3\xbcsna t\xc3\xa4htsa ja m\xc3\xb5juv\xc3\xb5imsa piirkonnaga, kus elas nii liivlastest, kui ka eestlastest veidi identiteedilt erinev l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoome rahvas, kes aga juba muinasajal ja varakeskajal k\xc3\xb5vasti kannatada sai, ning keda laiali pillutati ja assimileeriti ning kelle j\xc3\xa4reltulijad on t\xc3\xa4nased v\xc3\xb5rukad, setud, Aluliina eestlased ja leivod ning v\xc3\xb5imalik, et ka soomlaste esivanemad. P\xc3\xa4rast slaavi v\xc3\xbcrstide r\xc3\xa4nki ristiretki tulid sakslased, sellel ajal Atsele l\xc3\xb5unapoolsed inimt\xc3\xbchjaks j\xc3\xa4\xc3\xa4nud kihelkonnad siis ilmselt juba l\xc3\xa4tistusid sissetulevate asunike arvelt. Maa keskosas ordu aladel p\xc3\xbcsis veel vast Liivi s\xc3\xb5jani vana l\xc3\xa4\xc3\xa4nemeresoome asustust ja p\xc3\xb5hjapoolsed Tartu piiskopkonda sattunud kihelkonnad eestistusid, s\xc3\xa4ilitades siiski tugeva oma kombestiku, keelemurde ja rahvatraditsioonid. T\xc3\xa4helepanuv\xc3\xa4\xc3\xa4rne on ka soome keele s\xc3\xb5nade ja grammatika suurem sarnasus l\xc3\xb5unaeesti murrete hulka kuuluvate v\xc3\xb5ro ja setu keelega, kui meil praegu kasutatava p\xc3\xb5hjaeesti murdega. Tuge eraldi seisva etnose olemasolu teooriale (nn Atsele maarahvas) annavad ka 1980\xe2\x80\x932013 l\xc3\xa4bi viidud Siks\xc3\xa4l\xc3\xa4 k\xc3\xbclakalme arheoloogilised uurimist\xc3\xb6\xc3\xb6d Kagu-Eestis Misso l\xc3\xa4histel ja nende tulemused.'