b'\n_START_ARTICLE_\nMeem\n_START_SECTION_\nRichard Dawkinsi meem\n_START_PARAGRAPH_\nMeemi m\xc3\xb5istet kasutas esmakordselt 1976. aastal Richard Dawkins oma raamatus "Isekas geen" ("The Selfish Gene"), mis l\xc3\xb5viosas k\xc3\xa4sitleb geneetikat, kuid \xc3\xbches peat\xc3\xbckis vaatleb ka inimkultuuri. Meem (inglise keeles meme) on tuletatud s\xc3\xb5nade geen (inglise keeles gene) ja mimeme (kreeka keeles imiteeritud asi) kombineerimisel ja t\xc3\xa4hendab Dawkinsi jaoks kopeerimise ja imiteerimise teel levivat kultuuri\xc3\xbchikut v\xc3\xb5i ideed. Meemide levimist ajust ajusse v\xc3\xb5rdleb autor viiruse nakatava levikuga organismide vahel: j\xc3\xa4tkusuutlik ja \xe2\x80\x9ehea\xe2\x80\x9c idee levib kopeerimise teel s\xc3\xb5bralt s\xc3\xb5brale, ajakirjanikult lugejale, \xc3\xb5petajalt \xc3\xb5pilasele jne. _NEWLINE_Ideede ja kultuuri areng on geenide arengust v\xc3\xb5rreldamatult kiiremad, mist\xc3\xb5ttu k\xc3\xa4sitleb Dawkins meeme eraldiseisvas evolutsioonis. See sarnaneb geenide muteerumisega ja eksisteerib loodusliku valikuga paralleelselt: p\xc3\xbcsima j\xc3\xa4\xc3\xa4vad ainult head ja vajalikud ideed, millel on k\xc3\xb5rge potentsiaal levimiseks ja on kuidagi kasulikud. Eduka meemi parameetriteks peab Dawkins samuti geenidega sarnaselt kestvust (longevity), viljakust (fecundity) ja kopeeritavust (copying-fidelity). _NEWLINE_Kestvus t\xc3\xa4hendab siin \xc3\xbche koopia eluiga \xe2\x80\x93 idee p\xc3\xbcsib ajus kuni organismi surmani, paberil kuni selle h\xc3\xa4vimiseni jne. Viljakuse all m\xc3\xb5istab Dawkins vastuv\xc3\xb5etavust ja sobituvust varasemasse s\xc3\xbcsteemi \xe2\x80\x93 teadusliku idee p\xc3\xbcsimaj\xc3\xa4\xc3\xa4mine s\xc3\xb5ltub teiste teadlaste vastuv\xc3\xb5tust. Kopeeritavuse k\xc3\xbcsimuses tunnistab autor ka ise, et on libedal j\xc3\xa4\xc3\xa4l: geenide k\xc3\xb5ik-v\xc3\xb5i-mitte-midagi p\xc3\xb5him\xc3\xb5ttel toimiv kopeerimisloogika ei n\xc3\xa4i kultuuriliste n\xc3\xa4htuste levikul rakenduvat. Meemid paistavad muunduvat \xc3\xbchest ajust teise levimisel, \xc3\xb5petaja juttu t\xc3\xb5lgendavad \xc3\xb5pilased alati veidi erinevalt, kuulujutud tekivad valest t\xc3\xb5lgendamisest jne. Enesega vastuolu v\xc3\xa4ltimiseks eraldab autor erinevused t\xc3\xb5lgendustes meemist endast \xe2\x80\x93 meemiks saab pidada vaid k\xc3\xb5iki t\xc3\xb5lgendusi \xc3\xbchendavat baasideed, mingit \xc3\xbchist arusaama, mille osas k\xc3\xb5ik t\xc3\xb5lgendajad n\xc3\xb5ustuvad. _NEWLINE_Seega on Richard Dawkinsi esialgne meem katse vaadata nii bioloogilist kui ka kultuurilist arengut l\xc3\xa4bi \xc3\xbchise darwinliku prisma. Selline l\xc3\xa4henemine pakkus alternatiivi vaem tunnustatud antropoloogilistele ja sotsioloogilistele teooriatele ja ehk oleks see katse vajunud unustusteh\xc3\xb5lma, kui poleks alanud osalusmeedia v\xc3\xb5iduk\xc3\xa4ik. Kuigi "The Selfish Gene" oli vaieldamatu bestseller, p\xc3\xb6\xc3\xb6rati meemidele v\xc3\xa4he t\xc3\xa4helepanu enne 1990. aastaid. Oma raamatus "The World Made Meme" spekuleerib Ryan M. Milner, kuidas meemist sai populaarses k\xc3\xa4sitluses peamiselt naljakate pildimakrode t\xc3\xa4histaja: Dawkinsi termin j\xc3\xb5udis m\xc3\xb5ne artikli kaudu (nt Godwini artikkel Wiredis 1994. aastal) osalusmeedia platvormidele nagu 4chan, Reddit ja Tumblr, mis eraldasid meemi selle dawkinsilikust t\xc3\xa4hendusest ja tutvustasid seda \xc3\xbcldsusele vaid internetile iseloomuliku n\xc3\xa4htusena.\n_START_SECTION_\nDawkinsi kriitika\n_START_PARAGRAPH_\nDawkinsi h\xc3\xbcpoteesi ideede viiruslikust kopeerumisest ja evolutsioonilisest olelusv\xc3\xb5itlusest on alati saatnud kriitiline vastukaja kultuuriteoreetikute, sotsioloogide ja teiste teadlaste seas. Peamise kriitikana tuuakse v\xc3\xa4lja, et Dawkins j\xc3\xa4tab t\xc3\xa4helepanuta kultuurilise ja sotsiaalse konteksti ning seel\xc3\xa4bi parasjagu tunnustatud inimkultuuri selgitavad teooriad ning pakub oma meemiteooriaga ebavajaliku alternatiivi._NEWLINE_Dawkinsi meemiteooria pani aluse vastuolulisele memeetikale, mis kogus populaarsust eelk\xc3\xb5ige 1990. aastatel. T\xc3\xa4helepanu sai memeetika turundajate seas, kes kasutasid viirusliku leviku ja ideega nakatamise metafoori uute (eriti internetti puudutavate) m\xc3\xbc\xc3\xbcgistrateegiate kirjeldamiseks. Dawkinsi l\xc3\xa4henemise kriitikana m\xc3\xa4rgib Alice Marwick, et see l\xc3\xb5ikab \xc3\xa4ra teadmise, kuidas kultuurielemendid keerulistes sotsiokultuurilistes oludes tekkinud ja arenenud on, memeetika n\xc3\xa4eb kultuuri kui eraldatud \xc3\xbchikute jada._NEWLINE_Dawkinsi memeetikale vastanduvad oma vaadetelt ka biosemiootikud. Meem on biosemiootilisest vaatevinklist m\xc3\xa4rk ilma selle peirce\xc2\xb4iliku triaadilise struktuurita, alles on j\xc3\xa4etud ainult selle v\xc3\xb5ime kopeeruda. M\xc3\xa4rgi rikkalikum struktuur v\xc3\xb5imaldab seda t\xc3\xb5lgendada ja t\xc3\xb5lkida, meemi ainus funktsioon on aga kopeeritavus. Kuigi m\xc3\xa4rk ja meem kuuluvad m\xc3\xb5istetena erinevatesse paradigmadesse, juhib Kalevi Kull t\xc3\xa4helepanu t\xc3\xb5igale, et need t\xc3\xa4histavad sisuliselt sama n\xc3\xa4htust. Samuti kritiseerib ta kopeeritavat meemi nii: kui organismid ainult kopeeriksid ja ei t\xc3\xb5lgiks/t\xc3\xb5lgendaks infot, siis ei oleks need v\xc3\xb5imelised ennustama, kavatsema, elama.'