b'\n_START_ARTICLE_\nIdealism\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nIdealismi all v\xc3\xb5idakse silmas pidada v\xc3\xa4ga erinevaid positsioone ja suundi filosoofia  ajaloos.\n_START_SECTION_\nPlaton\n_START_PARAGRAPH_\nPlatoni filosoofiat v\xc3\xb5ib t\xc3\xb5lgendada nii, et reaalselt ei ole olemas mitte konkreetsed \xc3\xbcksikud asjad (partikulaarid), vaid need "\xc3\xbcldised asjad" (universaalid, eidosed, "ideed"), mis on \xc3\xbcksikutele asjadele \xc3\xbchised. Sellist \xc3\xb5petust nimetatakse platonismiks v\xc3\xb5i Platoni realismiks (realismi ja nominalismi vastanduse kontekstis, \xc3\xbchena  universaalideprobleemi lahendustest). Hoolimata sellest, et realismi ja idealismi teises t\xc3\xa4henduses vastandatakse, on siin tegemist idealismiga (objektiivse idealismi \xc3\xbche vormiga), sest mittemateriaalseid universaale peetakse selles \xc3\xb5petuses primaarseteks materiaalsete asjade suhtes.\n_START_SECTION_\nBerkeley\n_START_PARAGRAPH_\nGeorge Berkeley p\xc3\xbc\xc3\xbcdis v\xc3\xa4lja selgitada, mida on v\xc3\xb5imalik kindlalt teada, ning leidis, et teadmine peab p\xc3\xb5hinema tajumustele. Ta j\xc3\xb5udis j\xc3\xa4reldusele, et reaalsed on \xc3\xbcksnes tajumused ise ning mingit reaalset objekti nende taga ei ole. See seisukoht on liigitatud subjektiivse idealismi alla. Seda nimetatakse ka dogmaatiliseks idealismiks. Sellise  positsiooni puhul tekib k\xc3\xbcsimus, miks inimestel on enam-v\xc3\xa4hem \xc3\xbchesugused tajumused. Berkeley v\xc3\xa4itel on asi selles, et Jumal on tajumuste vahetu p\xc3\xb5hjus.'