b'\n_START_ARTICLE_\nSerotoniini retseptorid\n_START_PARAGRAPH_\nSerotoniini retseptorid, tuntud ka kui 5-h\xc3\xbcdroks\xc3\xbctr\xc3\xbcptamiini retseptorid v\xc3\xb5i 5-HT retseptorid, on grupp G-valguga seotud retseptoreid ja ligand-seotud ioonkanaleid, mida leidub kesk- ja perifeerses n\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemis._NEWLINE_5-HT retseptorid vahendavad paljude neurotransmitterite ja hormoonide vabanemist ning on sellega seotud organismis mitmete ps\xc3\xbchholoogiliste ja f\xc3\xbcsioloogiliste funktsioonidega, n\xc3\xa4iteks tuju, m\xc3\xa4lu, seksuaalk\xc3\xa4itumise, isu ja termoregulatsiooniga. _NEWLINE_Serotoniini retseptorid on liigitatud biokeemia ja farmakoloogia kriteeriumite j\xc3\xa4rgi seitsmesse r\xc3\xbchma (5-HT\xe2\x82\x81\xe2\x80\x935-HT\xe2\x82\x87). Neist 5-HT\xe2\x82\x83 r\xc3\xbchm on perekond ligand-seotud ioonkanaleid Na\xe2\x81\xba ja K\xe2\x81\xba ioonidele ning k\xc3\xb5ik teised r\xc3\xbchmad kuuluvad G-valguga seotud retseptorite sekka.\n_START_SECTION_\nAvastamine\n_START_PARAGRAPH_\nArvatakse, et 5-HT on \xc3\xbcks esimestest evolutsioonis tekkinud neurotransmitteritest, sest seda retseptorit v\xc3\xb5ib leida ka sellistest organismidest nagu lameussid ja \xc3\xbcmarussid (nt C. elegans). Serotoniini retseptorid arenesid ilmselt umbes 750 miljonit aastat tagasi. 1973. aastal isoleerisid V. Ersparmer ja tema kolleegid serotoniini esmakordselt enterokromafiini rakust, mis asub seedetraktis, kuid verest kristalliseeris ja eraldas selle Maurice Rapport. 5-HT retseptorite heterogeensus on t\xc3\xa4heldatud esmakordselt 1950. aastal, kui John Gaddum ja tema kolleegid avastasid, et sereteoniini tegevust merisea niudesooles blokeeris morfiin ja osaliselt dibenso\xc3\xbc\xc3\xbcl ning seet\xc3\xb5ttu esitati kaks klassi retseptoreid \xe2\x80\x93 5-HT M ja 5-HT D. 1979. aastal avastasid Stephen J. Peroutka ja Solomon H. Snyder kahte liiki aju serotoniini retseptoreid: 5-HT\xe2\x82\x81 ja 5-HT\xe2\x82\x82. P\xc3\xa4rast seda, kui seondumisanal\xc3\xbc\xc3\xbcside automaatradiograafias hakati rohkem kasutama radioligande, n\xc3\xa4itasid uuringud, et 5-HT\xe2\x82\x81 t\xc3\xbc\xc3\xbcp oli omakorda jaotatud 5-HT1A, 5-HT1B, 5-HT1C, 5-HT1D, 5ht1E ja 5-HT1C t\xc3\xbc\xc3\xbcpideks ning need meenutavad 5-HT\xe2\x82\x82 alat\xc3\xbc\xc3\xbcpi. Olukord selgines kloonimise tehnoloogiaga, mis v\xc3\xb5imaldas uurida ja tuvastada erinevaid serotoniini retseptoreid. Molekulaarbioloogia meetodid viisid t\xc3\xa4iendavate serotoniini retseptori alat\xc3\xbc\xc3\xbcpide avastamiseni ning serotoniini retseptorid klassifitseeriti kolme r\xc3\xbchma, mida lisaks t\xc3\xa4iendasid ka teised alat\xc3\xbc\xc3\xbcpide 5-HT4R, 5-HT6R ja 5-HT7R liikmed.\n_START_SECTION_\nSerotoniinIA retseptor\n_START_PARAGRAPH_\nInimese genoomis leidub 5-HT1A retseptori geeni 5q11.2-Q13 piirkonnas, mis avaldub suures osas keskn\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemis ja ka perifeerses n\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemis. 5-HT1A retseptor oli esimene serotoniini retseptor, mis klooniti ja j\xc3\xa4rjestati. Retseptori geenis ei ole introneid ja sellelt toodetakse peptiidahel, mis koosneb 422 aminohappest inimesel ja rotil ning 421 aminohappest hiirel. 5-HT1A retseptorite asukoha kaardistamiseks kasutatakse automaatradiograafiat. 5-HT1A retseptorite mustrite jaotus on \xc3\xbcldiselt v\xc3\xa4ga sarnane eri liikidel, kuid see on m\xc3\xb5nev\xc3\xb5rra erinev ajukoore ja hipokampuse piirkonnast. Neuronite 5-HT1A retseptorid asuvad limbilises piirkonnas, kuid m\xc3\xb5nedes aju piirkondades tegutsevad nad autoretseptoritena. Pres\xc3\xbcnaptilised retseptorid toimivad dendriidi autoretseptoritena, andes serotoniinergilise negatiivse tagasiside neuronaalsele aktiivsusele. Eels\xc3\xbcnaptilised 5-HT1A retseptorid k\xc3\xa4ituvad G-valgu K\xe2\x81\xba kanalite avanemisel aden\xc3\xbc\xc3\xbclts\xc3\xbcklaasi inhibeerijana. 5-HT1A retseptorid on v\xc3\xb5imelised \xc3\xbchinema G-valkudega ja samuti ka teiste valkudega. Katsed hiirtega on n\xc3\xa4idanud, et k\xc3\xb5ige tavalisem 5-HT1A k\xc3\xa4itumisjoon on \xc3\xa4revus. Hiirtel tehtud katsed n\xc3\xa4itasid, et kui viia 5-HT1A  retseptor knock-out hiirtesse, siis \xc3\xa4gestuvad nad ning hakkavad \xc3\xa4revalt k\xc3\xa4ituma. Sellep\xc3\xa4rast on 5-HT1A retseptori agonistide p\xc3\xb5hiline kliiniline potentsiaal just \xc3\xa4revuse ja depressiooni regulatsioonis. 5-HT1A retseptorid v\xc3\xa4ljenduvad v\xc3\xa4ga varakult juba embr\xc3\xbco elus ning osalevad aju arengus. Uuringud on n\xc3\xa4idanud, et s\xc3\xbcnnieelne stress v\xc3\xa4hendab 5-HT1A retseptorite kogust hipokampuses. Agonist 8-OH-DPAT m\xc3\xb5jutab isasrottide seksuaalk\xc3\xa4itumist.\n_START_SECTION_\nTeised 5-HTI retseptorite perekonna liikmed\n_START_PARAGRAPH_\n5-HT1B ja 5-HT1D retseptorid on cAMP formatsiooni osad ja m\xc3\xb5nda aega peeti neid sama retseptori erinevateks variantideks. Pres\xc3\xbcnaptilised 5-HT1A retseptorid m\xc3\xa4\xc3\xa4ravad serotoniini vabanemist, posts\xc3\xbcnaptilised retseptorid reguleerivad teiste neurotransmitterite vabanemist. mRNA 5-HT1D retseptorit leidub ainult v\xc3\xa4ikestes kogustes basaalganglionides selja raphe tuumas ja locus coeruleuses (varustab hipokampust keemilise infovahendaja noradrenaliiniga). 5-ht1E retseptor on leitud inimese otsmikukoore homogenaadist ning selle mRNA-d leidub koores ja juttkehas. Selektiivse radioligandi puudumise t\xc3\xb5ttu ei ole seda alat\xc3\xbc\xc3\xbcpi p\xc3\xb5hjalikult uuritud ja selle t\xc3\xb5eline f\xc3\xbcsioloogiline roll on m\xc3\xa4\xc3\xa4ramata. Ajus leidub mRNA 5-ht1F retseptorit p\xc3\xb5hiliselt koores ja hipokampuses, kuid samas esineb seda retseptorit ka perifeerses n\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemis.\n_START_SECTION_\n5-HT2 retseptorite perekond\n_START_PARAGRAPH_\n5-HT\xe2\x82\x82 retseptori perekonda kuuluvad 5-HT2A, 5-HT2B ja 5-HT2C alat\xc3\xbc\xc3\xbcbid. Perekonnaliikmed on seotud G-valgu Gq/11 perekonnaga, moduleerides fosfolipaas C-d. 5-HT2A leidub posts\xc3\xbcnaptiliselt serotoniini neuronitel, peamiselt otsmikukoores, kus see v\xc3\xb5ib olla seotud kognitiivse funktsiooniga, kuid seda on leitud ka limbilises s\xc3\xbcsteemis ja basaalganglionides. 5-HT2A retseptori aktiveerumisel t\xc3\xb5useb kehatemperatuur ja adrenokortikotroopse hormooni sekretsiooni tase. Samuti v\xc3\xb5ib 5-HT2A reguleerida anti-ps\xc3\xbchhootiliste ravimite toimet. Kloonitud rakkudes on 5-HT2B \xc3\xbchendatud PIP\xe2\x82\x82 h\xc3\xbcdrol\xc3\xbc\xc3\xbcsiga ja selle roll keskn\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemis on uurimisel. Sama retseptorit leidub ka terves ajus, p\xc3\xb5hiliselt limbilises s\xc3\xbcsteemis ning motoorse funktsiooniga osades.\n_START_SECTION_\n5-HT3 retseptorite perekond\n_START_PARAGRAPH_\n5-HT\xe2\x82\x83 retseptor on ainus ligands\xc3\xb5ltuv ioonkanal serotoniinsete retseptorite perekonnas ja asub posts\xc3\xbcnaptilises kesk- ja perifeerses n\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemis. Seal on 5 \xc3\xbcksikut valgumolekuli (geen 5-HT\xe2\x82\x83 retseptorid \xe2\x80\x93 5-HT3A, 3B, 3C, 3D, 3E), millele lisanduvad inimese genoomis kaks pseudogeeni \xe2\x80\x93 HTR3C2 ja HTR3C4. 5-HT\xe2\x82\x83 retseptori k\xc3\xb5ige suurem m\xc3\xb5ju avaldub postrema piirkonnas. 5-HT\xe2\x82\x83 retseptori antagonistidel v\xc3\xb5ivad olla potentsiaalsed anksiol\xc3\xbc\xc3\xbctilised, antidepressantsed ja kognitiivsed toimed, kuid neid kasutatakse ka iivelduse ja oksendamise raviks v\xc3\xa4hihaigetel patsientidel, kes on saanud keemiaravi.\n_START_SECTION_\nMuud 5-HT retseptorid\n_START_PARAGRAPH_\n5-HT\xe2\x82\x84, 5-HT\xe2\x82\x86 ja 5-HT\xe2\x82\x87 retseptorid stimuleerivad aden\xc3\xbcl\xc3\xbc\xc3\xbclts\xc3\xbcklaasi G-valkude G\xe2\x82\x9b perekondade kaudu. 5-HT\xe2\x82\x84 alat\xc3\xbc\xc3\xbcpi v\xc3\xb5ib leida haistek\xc3\xb6brukestes, juttkehas, mustaines ja hipokampuses ning seda tekib posts\xc3\xbcnaptiliselt vahendades \xc3\xbcksikute neurotransmitterite vabastamisel. Seal on v\xc3\xa4hemalt \xc3\xbcheksa \xc3\xbchendatud variantidega 5-HT\xe2\x82\x84 retseptorit. mRNA 5-HT\xe2\x82\x86 retseptorit on leitud juttkehas, naalduvas tuumas hipokampuses, ajukoores ja haistek\xc3\xb6brukestes, kuid selle funktsioon on m\xc3\xa4\xc3\xa4ramata selektiivsete agonistide puudumise t\xc3\xb5ttu. On v\xc3\xa4hemalt neli tuntud \xc3\xbchendatud variantidega 5-HT\xe2\x82\x87 retseptorit (5-HT7A \xe2\x80\x93 5-HT7D). 5-HT\xe2\x82\x87 retseptor v\xc3\xa4ljendub hipokampuses, ajukoores, vaheseinas, n\xc3\xa4gemisk\xc3\xbchmas, h\xc3\xbcpotalamuses ja mandelkehal. Teada on neli \xc3\xbchendatud isovormi 5-HT\xe2\x82\x87. See retseptor on seotud imetajate \xc3\xb6\xc3\xb6p\xc3\xa4eva regulatsiooniga. Samuti on kahte t\xc3\xbc\xc3\xbcpi omanikuta retseptoreid serotoniini retseptorite perekonnas: 5-HT1P ja 5-HT\xe2\x82\x85. Rottidel ja hiirte, viimastel leidub 5-ht\xe2\x82\x85\xe2\x82\x90 retseptorit erinevates ajuregioonides: ajukoores, hipokampuses ja ajukeskuses, lisaks mRNA 5-ht5b on leitud hipokampuses ja habenula ja selja raphe tuumas rottidel ja inimestel. Rekombinantsete s\xc3\xbcsteemide 5-ht\xe2\x82\x85\xe2\x82\x90 retseptor on \xc3\xbchendatud aden\xc3\xbcl\xc3\xbc\xc3\xbclts\xc3\xbcklaasi p\xc3\xa4rssimisel ning funktsiooni roll 5-ht5b on teadmata. 5-HT1P retseptor on kirjeldatud perifeeria ja on suure afiinsusega ja see vahendab aeglast partikulaarse m\xc3\xbcenteerilise neuroni depolariseerumist.'