b'\n_START_ARTICLE_\nJohannes XIX\n_START_SECTION_\nPaavstiks saamine\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX sai paavstiks 19. aprillil 1024 Tuscolo suguv\xc3\xb5sa toetusel ja p\xc3\xbchitseti ametisse millalgi ajavahemikul 24. juunist 15. juulini. Kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel v\xc3\xb5is ta paavstiks saamiseks anda valimisprotseduuri l\xc3\xa4biviijatele altk\xc3\xa4emaksu.\n_START_SECTION_\nSuhted Saksa-Rooma keisriga\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX kroonis 26. m\xc3\xa4rtsil 1027 Rooma Peetri kirikus Saksa-Rooma keisriks Konrad II. Kroonimisel viibisid ka Burgundia kuningas Rodolphe III ning Inglismaa ja Taani kuningas Knud Suur._NEWLINE_Konrad II ei andnud paavstile tavap\xc3\xa4rast vannet, mille alusel olid eelmised Saksa-Rooma keisrid lubanud kaitsta Roomat._NEWLINE_Kui paavst andis Reichenau kloostri abtile privileegi kanda missal paavstlikke r\xc3\xb5ivaid, siis pidi abt keisri k\xc3\xa4sul andma vastava bulla Konstanzi piiskopile Warmannile, kes selle p\xc3\xb5letas.\n_START_SECTION_\nSuhted Konstantinoopoli patriarhiga\n_START_PARAGRAPH_\nKroonik Rodulphus Glaberi andmetel saatsid B\xc3\xbctsantsi keiser Basileios II ja Konstantinoopoli patriarh Evstathios 1024 Rooma delegatsiooni, et saada paavstilt n\xc3\xb5usolek oikumeenilise patriarhi tiitli m\xc3\xa4\xc3\xa4ramiseks Konstantinoopoli patriarhile._NEWLINE_Krooniku teatel t\xc3\xb5i delegatsioon kaasa rikkalikult kingitusi ja paavst oli patriarhi n\xc3\xb5udmisele valmis j\xc3\xa4rele andma, kuid siis taunisid seda mitmed m\xc3\xb5jukad vaimulikud, kes tema kavatsusest teada said. Nende vaimulike hulgas oli ka Dijoni kloostri abt Guillaume. Paavst loobus oma kavatsusest, mist\xc3\xb5ttu Konstantinoopoli patriarh eemaldas tema nime dipt\xc3\xbchhonist.\n_START_SECTION_\nSuhted Briti piiskoppidega\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX kinnitas Inglismaa ja Taani kuningale Knud Suurele, et Inglismaa ja Taani peapiiskopid ei pea tasuma palliumite saamiseks liiga suurt maksu.\n_START_SECTION_\nSuhted Itaalia piiskoppidega\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX s\xc3\xa4testas 6. aprillil 1027, et Grado piiskop allub Aquileia patriarhi jurisdiktsiooni alla. Ta s\xc3\xa4testas septembris 1027, et Aquileia patriarh on Itaalia metropoliit ja andis talle palliumi._NEWLINE_Paavst t\xc3\xbchistas 1029 Aquileia patriarhile antud privileegid ja taastas Grado patriarhi \xc3\xb5igused patriarhina._NEWLINE_Ta lahendas Milano ja Ravenna peapiiskoppide vahelise vaidluse.\n_START_SECTION_\nSisepoliitika\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX saavutas lepituse Crescenzi suguv\xc3\xb5saga, mille liikmed olid 1012 Roomast minema aetud.\n_START_SECTION_\nLiturgilised otsused\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX s\xc3\xa4testas, et Silva Candida piiskop v\xc3\xb5ib kindlatel p\xc3\xa4evadel l\xc3\xa4bi viia Peetruse missat._NEWLINE_Teda peetakse esimeseks paavstiks, kes s\xc3\xa4testas indulgentse almuste andmise asemel.\n_START_SECTION_\nMunklus\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX kinnitas Cluny kloostri privileegid ja noomis M\xc3\xa2coni piiskoppi Goselini (Gouzlin), kes taunis kloostri tegevust. Ta pakkus Cluny abtile Odilonile Lyoni piiskopi ametit._NEWLINE_Ta andis Reichenau kloostri abtile privileegi, mille alusel v\xc3\xb5is too kanda missal paavstlikke r\xc3\xb5ivaid.\n_START_SECTION_\nKanoniseerimised\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX kanoniseeris 1024 Adalardi ja 1026 Bononiuse. Ta tunnustas mais 1031 Limogesi kirikukogu otsust ja kuulutas selle esimese piiskopi Martiali apostliks.\n_START_SECTION_\nOnupojapoliitika\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX m\xc3\xa4\xc3\xa4ras oma venna Tuscolo krahvi Alberico III Lateraani palee ametnikuks.\n_START_SECTION_\nJohannes XIX kultuuriloos\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX kutsus Rooma muusiku Guido Arezzost. Ta andis 1026 korralduse uue noodikirja kasutusele v\xc3\xb5tmiseks.\n_START_SECTION_\nSurm\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes XIX suri kirikuloolase Kelly andmetel 20. oktoobril 1032 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Catholic Encyclopedia andmetel v\xc3\xb5is ta surra 6. novembril.'