b'\n_START_ARTICLE_\nAndromeeda (ansambel)\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nAnsambli tuumiku moodustasid kolm noormeest \xe2\x80\x93 Peeter Randma ja Touri Saks Tallinna 7. Keskkoolist ning sama kooli vilistlane Kullo Remme. Noored kohtusid 1966. aasta suvel Remme kodus, neid \xc3\xbchendas soov hakata tegelema biitmuusikaga. Nagu teistelgi selleaegsetel noortel, olid nende eeskujudeks Soome ja teistest v\xc3\xa4lisraadiojaamadest kuuldud biitansamblid. Peeter Randma oli lastemuusikakoolis \xc3\xb5ppinud viiulit, kuid olles sirvinud Uno Loobi \xc3\xb5pikut, otsustas ta kitarriga j\xc3\xb5udu proovida. Oma esimese kitarri saagis poiss ise v\xc3\xa4lja, kuid see ei teinud korralikku h\xc3\xa4\xc3\xa4lt. Peeter veenis ema, kuni too n\xc3\xb5ustus ostma k\xc3\xb5lakastiga 60-rublase Saksa elektrikitarri. Kullo Remme saagis v\xc3\xa4lja kummaliste sarvedega basskitarri, trummideks olid \xc3\xbcks soolotrumm ja taldrik. Prooviruumiks kohandati l\xc3\xa4hedal asuv kuur ja seal siis kolmemeheb\xc3\xa4nd l\xc3\xa4bi algelise v\xc3\xb5imendi m\xc3\xbcristama hakkaski. Ilmselt oli kogu \xc3\xbcmbruskond l\xc3\xa4rmi t\xc3\xa4is, sest \xc3\xbchel laup\xc3\xa4eval astus poiste juurde kuuri l\xc3\xb5bus seltskond ja k\xc3\xbcsis, kas nad ei tahaks tinistada siinsamas l\xc3\xa4heduses pulmapeol. Pillimehed olid n\xc3\xb5us, kuigi selgeks oli \xc3\xb5pitud ainult paar lugu ja neid tuli pulmas mitu korda korrata._NEWLINE_Tallinna 7. Keskkooli laulu\xc3\xb5petaja Tiia Loitme julgustas uut ansamblit tegutsema ja koolipidudel tantsuks esinema. Esialgu m\xc3\xa4ngis Andromeeda kinnistel klassi\xc3\xb5htutel ja ainult harvadel kordadel maksti pillimeestele selle eest tasu. Teenitud raha kulus pillide ostmiseks. Esimene suurem ost oli Filharmoonias mahakantud trummid. Ansambli repertuaari ilmusid laenpaladest Herman\'s Hermitsi "End of the World", biitlite "Please Please Me", The Renegadesi "Cadillac", The Rolling Stonesi "Route 66" ja "As Tears Go By" ning mitu The Tremeloesi lugu. Peagi hakkas liikuma noodimaterjali ja m\xc3\xa4ngukava t\xc3\xa4ienes Bob Dylani lauluga "Blowin\' in the Wind". Ansambli kasutuses olid \xc3\xb5iged duurim\xc3\xa4rgid ja korralik ingliskeelne tekst. Andromeeda poistel ei olnud inglise keelega probleeme, sest 7. keskkoolis oli juba sel ajal inglise keele s\xc3\xbcva\xc3\xb5pe._NEWLINE_1967. aastal k\xc3\xbclastasid kooli v\xc3\xa4lismaalased ja keegi neist saatis hiljem poiste palvel paki noote, kus olid Dave Dee, Dozy & Co laulud, The Rolling Stonesi "Satisfaction", "Paint It Black" jt. Selles pakis oli ka ansambli The Who laule, mis aga tundusid j\xc3\xa4relem\xc3\xa4ngimiseks liiga rasked ja j\xc3\xa4eti k\xc3\xb5rvale. Ehk oleks laenlugusid veelgi repertuaari juurde v\xc3\xb5etud, kuid poistel ei olnud makke ja raadiost kuulduna palad \xc3\xbchekorraga meelde ei j\xc3\xa4\xc3\xa4nud. Ainus v\xc3\xa4ljap\xc3\xa4\xc3\xa4s oli hakata ise lugusid kirjutama. Esimene samm omaloomingu suunas oli laenpaladele eestikeelse teksti kirjutamine. Peeter Randma: "Bassim\xc3\xa4ngija Kullo Remme kirjutas v\xc3\xa4ga h\xc3\xa4id tekste. Olen hiljemgi esinedes kasutanud tema kirjutatud laulutekste. K\xc3\xbcsimuse peale, kas ma tohin autori teksti veidi korrigeerida, vastas Remme: "Tee nendega, mis tahad.""_NEWLINE_Varsti hakkasid nii Randma kui Remme ka viise komponeerima. Peeter on tunnistanud, et suurema osa lauludest p\xc3\xbchendanud ta oma pruutidele. Mitme Peeter Randma laulu tekst p\xc3\xa4rines vanadest laulikutest, nende originaalviisi noor helilooja ei teadnud. Teistest ei j\xc3\xa4\xc3\xa4nud maha ka trummar Touri Saks, temagi katsetas heliloominguga._NEWLINE_Kui 7. keskkoolis hakati korraldama avalikke tantsupidusid, tuli Andromeedal taotleda esinemisluba. 13.\xe2\x80\x9314. veebruaril 1967 L\xc3\xb5una klubis korraldatud Tallinna kitarriansamblite \xc3\xbclevaatusel oli ka Andromeeda platsis. \xc5\xbd\xc3\xbcrii esimehe Peeter Sauli kommentaar: "Toredad poisid, m\xc3\xa4ngivad omakirjutatud lugusid, aga v\xc3\xb5iks veel veidi harjutada ja kitarrid ka h\xc3\xa4\xc3\xa4lde panna."_NEWLINE_1967. aasta kevadel lahkus ansamblist Kullo Remme: ta oli otsustanud naisemeheks hakata ja b\xc3\xa4ndi jaoks enam aega ei j\xc3\xa4\xc3\xa4nud. Uueks bassimeheks tuli Jaak Arulaane, kitarristina lisandus Arne R\xc3\xbctter, m\xc3\xb5lemad 7. keskkooli poisid. Niisuguse koosseisuga esineti kooli tantsupidudel peaaegu aasta. Kuigi Andromeeda repertuaaris oli ka rahvalikke palu, ei v\xc3\xb5etud s\xc3\xbcldim\xc3\xa4ngude kutseid vastu, sest poisid pidasid ennast intellektuaalideks. Nende suureks unistuseks oli saada ansamblisse orel, aga et selleks raha ei olnud, v\xc3\xb5eti kasutusele Arne R\xc3\xbctteri onu valmistatud algeline elektriorel, mis aga kuidagi h\xc3\xa4\xc3\xa4les ei tahtnud p\xc3\xbcsida. 1968. aastal ostis kool tehases valmistatud oreli "Junost" ja ansamblisse kutsuti klahvpille m\xc3\xa4ngima Rein Randmets. Tema n\xc3\xa4ol sai ansambel juurde uue helilooja. Laulutekstideks pakkus \xc3\xbcks kooli\xc3\xb5de oma luuletusi ja nii m\xc3\xb5nigi neist l\xc3\xa4ks loosi. Solistina esines l\xc3\xbchikest aega Katrin Kut\xc5\xa1evski, peagi l\xc3\xa4ks ta laulma populaarsesse ansamblisse Laine._NEWLINE_1968. aastal p\xc3\xa4\xc3\xa4ses Andromeeda koos teiste 7. keskkooli taidlejatega esinema Eesti TVsse. Raadiolindistustele ei juletud ennast pakkuda, sest Andromeeda oli ikkagi koolib\xc3\xa4nd ja raadio ees valitses aukartus. 1969. aasta alguses tehti Andromeedast iseseisev telesaade. Ansambel m\xc3\xa4ngis \xc3\xbche hooga linti 2\xe2\x80\x933 omaloomingulist pala, sealhulgas Rein Randmetsa "S\xc3\xbcgise". Ekraanil v\xc3\xb5is n\xc3\xa4ha ansamblit j\xc3\xa4rgmises koosseisus: Rein Randmets \xe2\x80\x93 klaver, Jaak Arulaane \xe2\x80\x93 kitarr, Peeter Randma \xe2\x80\x93 kitarr, Touri Saks \xe2\x80\x93 trummid ja J\xc3\xb6rgen V\xc3\xa4hi \xe2\x80\x93 laul. Et laule noodikirja ei pandud, siis t\xc3\xa4naseni on nendest s\xc3\xa4ilinud \xc3\xbcksnes s\xc3\xb5nad ja kitarriduurid._NEWLINE_Nii 1968. kui ka 1969. aasta suvel m\xc3\xa4ngis Andromeeda V\xc3\xa4rskas komsomolilaagris aktiivsetele kommunistlikele noortele \xc3\xb5htuti tantsuks. Hakkasid ilmnema ansamblisisesed lahkhelid ja kui 1969. aasta b\xc3\xa4ndide \xc3\xbclevaatusel \xc5\xbe\xc3\xbcriis istunud d\xc5\xbe\xc3\xa4ssmuusik Raivo Tammik Andromeedale "vee peale t\xc3\xb5mbas", \xc3\xb6eldes, et tegemist on diletantidega, olid ansambli liikmed sedav\xc3\xb5rd solvunud, et otsustasid laiali minna. Appi tuli Andromeeda austaja ja p\xc3\xb6idlahoidja, koolivend Raivo Sersant. Raivo, kes sel ajal agaralt korvpalliga tegeles, oli ansambliga l\xc3\xa4hedaseks saanud \xc3\xbchel L\xc3\xa4tis toimunud s\xc3\xb5pruspeol, kus esinejana astus \xc3\xbcles Peeter Randma. Tuli jutuks, et Andromeeda vajaks uut verd. Raivo Sersant pakkus kohe oma ammust naabrit ja v\xc3\xa4ga head pillimeest Peep Mandret. Peep k\xc3\xa4is 39. keskkoolis ja oli \xc3\xb5ppinud lastemuusikakoolis klaverit. B\xc3\xa4ndi elu muutus otsustavalt. Peep Mandrele, kel oli hea muusikaline vaist ja pealegi korralik basskitarr, usaldati ansambli ohjad. Ta t\xc3\xb5i kaasa ka suure hulga omakirjutatud lugusid. Andromeedat v\xc3\xb5ib pidada \xc3\xbcheks tolle aja viljakaimaks ansambliks. Peep Mandre, Peeter Randma ja Rein Randmets t\xc3\xb5id proovidesse 20\xe2\x80\x9330 oma pala. Peagi oli suurem osa m\xc3\xa4ngitavatest lugudest poiste endi kirjutatud. Oli hea, et Andromeeda ei pidanud mitu korda n\xc3\xa4dalas m\xc3\xa4ngima kurnavatel tantsupidudel, nii j\xc3\xa4i aega uut repertuaari harjutada. Ansambli koosseis muutus veel \xe2\x80\x93 oreli taha istus teistest veidi noorem Priit Pedajas ja trummide taha Mart Ots. Nii m\xc3\xa4ngiti umbes aasta._NEWLINE_Peeter Randma m\xc3\xa4letamist m\xc3\xb6\xc3\xb6da ansamblis alkoholiga probleeme ei olnud, sest k\xc3\xb5ik olid veel koolipoisid. Siiski on ta meenutanud \xc3\xbchte markantset erandit: "M\xc3\xa4ngisime tantsuks M\xc3\xa4nnikul Tallinna 39. Keskkoolis. P\xc3\xa4rast pidu oli \xc3\xbcks meie pillimees nii purjus, et teda tuli kahe mehe vahel M\xc3\xa4nnikult Paldiski maanteele koju talutada. Taksod purjus noori peale ei v\xc3\xb5tnud. Meie ansambliga k\xc3\xa4is alati satelliidina kaasas koolivend Kaupo Pollisinski. Ta oli turske sell, v\xc3\xb5ttis v\xc3\xa4sinud kaaslase selga ja nii me j\xc3\xb5udsimegi Tondi jaama juurde, kus elasin mina. Veeretasin koduhoovist v\xc3\xa4lja aiak\xc3\xa4ru, panime vennikese selle peale siruli ja liikusime edasi Paldiski maantee suunas. Vahepeal juhtus miilitsaauto m\xc3\xb6\xc3\xb6da s\xc3\xb5itma, kummutasime siis v\xc3\xa4sinud "kangelase" k\xc3\xa4ru pealt maanteekraavi, et v\xc3\xb5mmid teda ei m\xc3\xa4rkaks ja kaasa ei saaks viia. J\xc3\xa4rgmisel p\xc3\xa4eval ei m\xc3\xa4letanud poiss oma seiklusrikkast koduteest mitte midagi."_NEWLINE_Andromeeda m\xc3\xa4ngis 60. aastate l\xc3\xb5pus \xc3\xbcksnes koolipidudel, nii oma koolis kui mujal \xe2\x80\x93 39. keskkoolis, 24. keskkoolis, 4. keskkoolis, 42. keskkoolis, 2. keskkoolis ja s\xc3\xb5prus\xc3\xb5htul Tartu 7. Keskkoolis. Tasuks saadi 30\xe2\x80\x9340 rubla ansambli peale. Suur osa teenitud rahast kulus taksos\xc3\xb5itudeks, et vedada pille \xc3\xbchest kohast teise. Raivo Sersant: "M\xc3\xa4letan, et meil oli klaverivabrikus valmistatud tohutu suur basskitarri jaoks m\xc3\xb5eldud k\xc3\xb5larikast ja see mahtus h\xc3\xa4davaevu Pobeda v\xc3\xb5i Volga tagaistmele. Kast oli nii raske, et vaevu j\xc3\xb5udsime seda kahe mehega t\xc3\xb5sta. Seep\xc3\xa4rast pidime tihti pillide vedamiseks tellima suure veotakso." Ansambel oli kaasanud m\xc3\xa4ngudele turvameesteks paar oma kooli tursket spordipoissi, sest nii m\xc3\xb5nigi kord kippus piduliste ja pillimeeste vahel \xc3\xbctlemiseks minema, olgu siis t\xc3\xbcdrukute v\xc3\xb5i korralduse p\xc3\xa4rast. Turvamehed lahendasid asja rahulikult \xc3\xa4ra._NEWLINE_1970. aasta algul k\xc3\xa4is Andromeeda lindistamas Eesti Raadios. Tema nimel on vist senimaani lindistuse kiirusrekord \xe2\x80\x93 3 tunniga m\xc3\xa4ngiti linti 8 lugu, sealhulgas Mandre-Randma \xc3\xbchist\xc3\xb6\xc3\xb6s valminud "Langeb lund"._NEWLINE_Samal aastal sai Andromeeda t\xc3\xa4nu Raivo Sersandi ja Peep Mandre tutvustele Uude Tompi, kus tegutsesid juba ansamblid Merkuur ja Veenus. Direktor Friedrich Suur oli ansamblite suhtes k\xc3\xbcllalt tolerantne. Andromeeda hakkas tihedasti m\xc3\xa4ngima tantsu\xc3\xb5htutel, mis kujunes \xc3\xbcsna rutiinseks. Repertuaari imbus taas laenpalasid. Olgu siinkohal nimetatud The Holliesi "He\'s Not Heavy, He\'s My Brother" ("Minu vanem vend"), Procol Harumi "The Pilgrim\'s Progress" ("Palver\xc3\xa4nduri pihtimus") ja mitu Chicago pala. Urmas Alenderi tulekuga lisandus Black Sabbathi looming. Andromeedaga liitusid ka trompetit ja tamburiini m\xc3\xa4ngiv Mati Leibak ning basskitarrist Endel Valkenklau. Raivo Sersant, kellest oli saanud Andromeeda m\xc3\xa4ned\xc5\xbeer, hankis ansamblile parimad v\xc3\xb5imendid, mida Vesse t\xc3\xa4nava ladudest oli v\xc3\xb5imalik v\xc3\xa4lja v\xc3\xb5luda \xe2\x80\x93 "Regent 30", "Regent 60" ja \xc3\xbcsna pea Ungari p\xc3\xa4ritoluga BEAG. Ansamblil seisis ees veel neli pikka tegevusaastat, kuhu mahtusid ka edukad esinemised Belts\xc3\xb5 ja Liep\xc4\x81ja festivalil. 1970. aastate algul laulsid ja m\xc3\xa4ngisid Andromeedas Ele ja Kaja K\xc3\xb5lar, Maret Mursa, Inna Feldbach, Urmas Alender, Paul M\xc3\xa4gi, Paap Saarna, Valter J\xc3\xbcrgenson, kui nimetada ainult tuntumaid. Ansamblist k\xc3\xa4is tema tegevusaja jooksul l\xc3\xa4bi rohkem kui 40 muusikut. K\xc3\xb5ige tihedamini vahetusid trummim\xc3\xa4ngijad. Tallinnas oli v\xc3\xa4he trummareid, kes ei oleks Andromeedas kasv\xc3\xb5i l\xc3\xbchikest aega m\xc3\xa4nginud. Peeter Randma: "Jah, trummim\xc3\xa4ngijatega ei vedanud meil algusest peale. Niipea kui m\xc3\xb5ni uus trummar leiti, l\xc3\xa4ks see m\xc3\xb5ne aja p\xc3\xa4rast s\xc3\xb5jav\xc3\xa4kke."_NEWLINE_1974. aastal otsustati pillid kotti pakkida ja Andromeeda kadus Eesti rokkmuusikataevast.'