b'\n_START_ARTICLE_\nHenriku Liivimaa kroonika\n_START_SECTION_\nSisu ja roll ajalookirjutuses\n_START_PARAGRAPH_\nKroonika tegevus algab 1180. aastatel, mil Liivimaale tuli esimene piiskop Meinhard, ja l\xc3\xb5peb 1227. aastaga, mil saarlased ristis\xc3\xb5dijatele alistusid. Teose p\xc3\xb5hiosa k\xc3\xa4sitleb piiskop Alberti aega (alates aastast 1199), eriti eestlastevastast v\xc3\xb5itlust, mille t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval kasutatavad ajalised piirid tulenevadki kroonikas k\xc3\xa4sitletud ajavahemikust. Palju ruumi on p\xc3\xbchendatud ka L\xc3\xa4ti alal elanud h\xc3\xb5imude alistamise kirjeldamisele. Kroonika on peamine kasutatav allikas tolle aja Eesti ja L\xc3\xa4ti ajaloo kohta. Ehkki Henriku vaated on igati piiskop Alberti meelsed, tunnustab ta ka eestlaste ja mitme teise paganarahva meelekindlust ja visadust oma maa kaitsmisel. Tema kirjeldused tunduvad enamjaolt t\xc3\xb5el\xc3\xa4hedastena. Palju on valmiskujul kasutatud Piiblist p\xc3\xa4rinevaid fraase, mist\xc3\xb5ttu tekstis tsiteeritud kroonika tegelaste v\xc3\xa4ljendid ei pruugi tegelikega s\xc3\xb5nas\xc3\xb5naliselt kokku langeda. Samas on Henriku kroonika ainus \xc3\xbcksikasjalik otsene allikas eestlaste ja nende l\xc3\xb5unanaabrite alistamise kohta, seet\xc3\xb5ttu s\xc3\xb5ltub t\xc3\xa4nap\xc3\xa4evane arusaam enamjaolt just selles kirjutatust. V\xc3\xb5ib arvata, et kroonika annab m\xc3\xb5nev\xc3\xb5rra moonutatud pildi eriti piiskopi rivaalide, ordu ja taanlaste tegevusest, p\xc3\xbc\xc3\xbcdes nende rolli Liivimaal v\xc3\xa4hendada.\n_START_SECTION_\nK\xc3\xa4sikirjad ja v\xc3\xa4ljaanded\n_START_PARAGRAPH_\nHenriku kroonika originaaltekst pole s\xc3\xa4ilinud. Vanim \xc3\xa4rakiri on 14. sajandi algusest p\xc3\xa4rinev Codex Zamoscianus Warsawiensis (avastatud Varssavis 1862. aastal), mida peetakse ka k\xc3\xb5ige originaalil\xc3\xa4hedasemaks \xc3\xbcmberkirjutuseks._NEWLINE_Esimest korda ilmus Henriku kroonika tr\xc3\xbckis 1740. aastal Johann Daniel Gruberi v\xc3\xa4ljaandel, 1747. aastal ilmus ka selle saksakeelne t\xc3\xb5lge Johann Gottfried Arndti poolt. Parimaks kroonika teaduslikuks v\xc3\xa4ljaandeks peetakse Leonid Arbusow noorema saksa- ja ladinakeelset publitseeringut, mis ilmus 1955._NEWLINE_Eesti keeles ilmus Henriku kroonika osi Jakob Hurda teoses "Pildid isamaa s\xc3\xbcndinud asjust" 1871 Postimehe lisalehes ja 1879 ka eraldi raamatuna. Kroonika esimene t\xc3\xa4ielik t\xc3\xb5lge eesti keelde ilmus 1881\xe2\x80\x931884 Jaan Jungi teostatuna. J\xc3\xa4rgmine, Julius M\xc3\xa4giste v\xc3\xa4ljaanne ilmus alles 1962 Rootsis. Seni teaduslikus m\xc3\xb5ttes parimaks t\xc3\xb5lkeks peetakse 1982. aastal ilmunud Richard Kleisi t\xc3\xb5lgitud ja Enn Tarveli toimetatud versiooni, kus paralleelselt eestikeelse tekstiga on olemas ka ladinakeelne. Sellest on ilmunud kaks uustr\xc3\xbckki (1993 ja 2005), kus ladinakeelne tekst puudub. 2005. aasta tr\xc3\xbckk sisaldab Enn Tarveli parandusi t\xc3\xb5lke ja kommentaaride osas. 2008. aastal ilmus uuesti ja Eestis esimest korda M\xc3\xa4giste 1962. aasta t\xc3\xb5lge._NEWLINE_Kroonika on t\xc3\xb5lgitud ka l\xc3\xa4ti (Mat\xc4\xabss Sili\xc5\x86\xc5\xa1, 1883; J\xc4\x81nis Kr\xc4\xabp\xc4\x93ns, 1936; \xc4\x80brams Feldh\xc5\xabns, 1993), leedu (Juozas Jurginis, 1991), vene (Sergei Anninski, 1938, 2 tr\xc3\xbckki) ja inglise keelde (James A. Brundage, 1961).\n_START_SECTION_\nStruktuur\n_START_PARAGRAPH_\nKroonika on jagatud 30 peat\xc3\xbckiks, millest esimesed kaks k\xc3\xa4sitlevad vastavalt piiskoppide Meinhardi ja Bertholdi aega, j\xc3\xa4rgnevatest k\xc3\xa4sitleb aga iga\xc3\xbcks \xc3\xbcht piiskop Alberti ametiaastat. Aastate arvestus k\xc3\xa4ibki kroonikas piiskop Alberti ametissep\xc3\xbchitsemise aja j\xc3\xa4rgi, mis oli ilmselt m\xc3\xa4rtsikuus, umbkaudu maarja-aasta alguses.\n_START_SECTION_\nEestlaste nimed kroonikas\n_START_PARAGRAPH_\nKroonikas on nimepidi mainitud Kyriawan, Lembitu, Maniwalde, Meme, Thabelin, Unnepewe, Wottele ja Wytamas (viimane v\xc3\xb5ib olla ka Lembitu h\xc3\xbc\xc3\xbcdnimi). Enamus neist on mainimist leidnud vaid \xc3\xbche korra ja \xc3\xbchegi isiku olemasolu ei kinnita m\xc3\xb5ni teine ajalooallikas. Nimede valik ei ole representatiivne (nii puuduvad t\xc3\xa4ielikult saarlased), mis ei ole t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt olnud ka Henriku eesm\xc3\xa4rk. Ainsana annab kroonik \xc3\xbchekordsest mainimisest ulatuslikumat informatsiooni Lembitu kohta, kellesse ta \xc3\xbclivaenulikult suhtub.'