b'\n_START_ARTICLE_\nElga Mark-Kurik\n_START_PARAGRAPH_\nElga Mark-Kurik, ka Elga Kurik (aastani 1964 Elga Mark; 26. detsember 1928 Tartu \xe2\x80\x93 6. november 2016) oli eesti geoloog ja paleontoloog (paleoiht\xc3\xbcoloog).\n_START_SECTION_\nHaridus- ja t\xc3\xb6\xc3\xb6k\xc3\xa4ik\n_START_PARAGRAPH_\nElga Mark l\xc3\xb5petas 1947. aastal Tartu 2. Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riiklikku \xc3\x9clikooli, mille l\xc3\xb5petas 1952. aastal regionaalgeoloogia erialal. \xc3\x9clikooli l\xc3\xb5petamisele j\xc3\xa4rgnes aspirantuur Eesti NSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis (1952\xe2\x80\x931955). 1955. aastal kaitses (kinnitati 1956) ta geoloogia-mineraloogiateaduste kandidaadi kraadi v\xc3\xa4itekirjaga "Eesti NSV Devoni Tartu ja Gauja lademe psammosteiidid (Agnatha)". Juhendaja oli paleontoloogist bioloogiadoktor Dmitri Obrut\xc5\xa1ev, kes k\xc3\xbcmmekond aastat hiljem (1965) avaldas koos Mark-Kurikuga monograafia v\xc3\xa4ljasurnud l\xc3\xb5uatute hulka kuuluvatest psammosteiididest (taastr\xc3\xbckk 2013. aastal)._NEWLINE_Elga Mark-Kurik t\xc3\xb6\xc3\xb6tas alates 1956. aastast TA (hiljem TT\xc3\x9c) geoloogia instituudis, alustades nooremteaduri ametikohast. 1959. aastal sai ta vanemteaduri kutse paleontoloogia alal. L\xc3\xbchikest aega t\xc3\xb6\xc3\xb6tas Mark-Kurik juhtivteadurina (1989\xe2\x80\x931990). Aastail 1992\xe2\x80\x931998 j\xc3\xa4tkas ta teadurina, alates 1998. aastast erakorralise teadurina.\n_START_SECTION_\nTeadust\xc3\xb6\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nElga Mark-Kuriku peamised uurimisalad olid paleoiht\xc3\xbcoloogia ja biostratigraafia. Ta on uurinud p\xc3\xb5hjapanevalt Devoni ajastu r\xc3\xbc\xc3\xbc- ja kilpkalu._NEWLINE_T\xc3\xa4helepanu p\xc3\xa4lvinud loodusteaduslike avastuseni on maailmamainega paleontoloog Mark-Kurik j\xc3\xb5udnud t\xc3\xa4nu aastak\xc3\xbcmneid kestnud aktiivsele rahvusvahelisele koost\xc3\xb6\xc3\xb6le, p\xc3\xbchendumisele enam kui 380 miljonit aastat tagasi elanud Devoni kalade uurimisele ja haruldasi kivistiseeksemplare sisaldavatele Eesti geokogudele._NEWLINE_Ta on uurinud Devoni l\xc3\xb5uatuid (Heterostraci, Osteostraci) ja r\xc3\xbc\xc3\xbckalu (Placodermi), eesk\xc3\xa4tt nende taksonoomiat ja morfoloogiat, kuid vaatluse all olid ka muud aspektid: ontogenees, sugulussuhted, evolutsioon, geograafiline ja geoloogiline levik. R\xc3\xbc\xc3\xbc- ja kilpkakalu on ta uurinud paljudest maailma piirkondadest, lisaks Eestile ka \xc5\xa0otimaal, Venemaal, Poolas, Saksamaal, USAs ja Austraalias._NEWLINE_Ta on k\xc3\xa4sitlenud ka paleontoloogia ajalugu ja looduskaitse k\xc3\xbcsimusi. Ta on kaitsnud ideed, et teada olevad Devoni (ka Siluri) kalad olid kunagi troopiliste merede asukad; r\xc3\xb5hutanud kalakoosluste t\xc3\xa4htsust omaaegse elukeskkonna kindlakstegemises.\n_START_SECTION_\nPaljandite uurimine\n_START_PARAGRAPH_\nElga Mark-Kurik alustas Eesti paljandite uurimist \xc3\xbcli\xc3\xb5pilasena. 1948. ja 1951. aastal koostas ta Ahja \xc3\xbcrgorus asuva M\xc3\xb5sum\xc3\xa4e paljandi geoloogilise l\xc3\xbchikirjelduse. 1951. aastal diplomit\xc3\xb6\xc3\xb6-eelse praktika ajal uuris ta Kassim\xc3\xa4e paljandit Ahja j\xc3\xb5el ja Keldri m\xc3\xbc\xc3\xbcri paljandit Piusa j\xc3\xb5el. Samal aastal j\xc3\xb5udis uurida veel mitmeid Ahja \xc3\xbcrgoru paljandeid: m\xc3\xb5\xc3\xb5distas ja kirjeldas Palanum\xc3\xa4e paljandit, koostas Oosem\xc3\xa4e paljandi kohta geoloogilise l\xc3\xbchikirjelduse ja Suur-Taevaskoja paljandi esimese teadaoleva geoloogilise l\xc3\xbchikirjelduse. Ka V\xc3\xb5rtsj\xc3\xa4rve kaldapaljandi uurimine mahtus 1951. aastasse \xe2\x80\x93 Mark-Kurik koostas esimese teadaoleva geoloogilise kirjelduse paljandiseeria l\xc3\xb5unapoolsest osast._NEWLINE_1953. aastal koostas ta esimese teadaoleva geoloogilise kirjelduse Ahja j\xc3\xb5e Kongsi pae paljandi kohta ja Piusa j\xc3\xb5e Kalmetum\xc3\xa4e paljandi kohta (koos Vaike Paulmanniga). Kalmetum\xc3\xa4e paljandist kogus ta rikkaliku kogu kalafossiile._NEWLINE_1959\xe2\x80\x931962 kaevas ta koos Anne Kleesmentiga v\xc3\xa4lja Karksi paljandis Halliste j\xc3\xb5el fossiilseid kalu. Samas juhtis ta ka tafonoomilisi uuringuid. 1990. aastal koostas ta paljandi kohta korduva geoloogilise kirjelduse._NEWLINE_Pikaajaline Eesti paljandite uurimine n\xc3\xa4itas, et kuigi on arvatud, et Eestis on palju Devoni kalade leiukohti, on tegelik olukord pigem vastupidine: kalafossiile leidub vaid \xc3\xbcksikutes paljandites.\n_START_SECTION_\nEssi leiukoha uurimine\n_START_PARAGRAPH_\nParima fossiilsete kalade leiukohana Eestis ning \xc3\xbchtlasi olulise kalade leiukohana ka maailma mastaabis tuntud Essi m\xc3\xbc\xc3\xbcr asub V\xc3\xb5handu j\xc3\xb5e kaldaj\xc3\xa4rsakul Veriora vallas P\xc3\xb5lva maakonnas. 1963. aastal koostas Mark-Kurik esimese Essi paljandi geoloogilise kirjelduse ning teostas seal fossiilsete kalade v\xc3\xa4ljakaevamist. Uurimist\xc3\xb6id j\xc3\xa4tkas ta paljandis ka 1966. ja 1967. aastal. Tema juhtimisel teostati kalafossiilide v\xc3\xa4ljakaevamist ka 1970. ja 1980. aastal. Kaevatud fossiile s\xc3\xa4ilitatakse TT\xc3\x9c Geoloogia Instituudis._NEWLINE_1960. aastail Essi m\xc3\xbc\xc3\xbcrist leitud ja fondides s\xc3\xa4ilitatud \xc3\xbchestainsamast pisikesest kalafossiilist sai alguse 2013. aastal mahukas rahvusvaheline uurimist\xc3\xb6\xc3\xb6, mis p\xc3\xa4\xc3\xa4dis teadusartikli ilmumisega ajakirjas Nature.\n_START_SECTION_\nPrototetrapoodi fossiili uurimine\n_START_PARAGRAPH_\n1953. aastal leidis Elga Mark-Kurik Piusa j\xc3\xb5e Kalmetum\xc3\xa4e paljandit uurides selle koopa seinast tetrapoodi-laadse eluka j\xc3\xa4\xc3\xa4nused. Leitud luut\xc3\xbckid j\xc3\xa4id aga aastak\xc3\xbcmneteks uurimisj\xc3\xa4rge ootama. Alles 1997. aastal Tallinnas k\xc3\xa4inud sellal Londoni loodusloomuuseumis t\xc3\xb6\xc3\xb6tav rootsi paleontoloog Per Erik Ahlberg hakkas seda uurima._NEWLINE_Selgus, et \xc3\xbcrgolendil oli senin\xc3\xa4gematu hammastik, ja Ahlberg kuulutas luut\xc3\xbcki sajandi leiuks. Eestist ja L\xc3\xa4tist leitud 370 miljoni aasta vanused fossiili l\xc3\xb5ualuut\xc3\xbckid v\xc3\xb5ivad aidata taastada meie eellaste veest maale tulemise \xc3\xbcksikasju. Haruldane luut\xc3\xbckk on umbes 5\xc2\xa0cm pikk ja punakat v\xc3\xa4rvi. Hiljem saatis Mark-Kurik Ahlbergile Londonisse ka fotod ja joonised, mille abil leiu harukordsus l\xc3\xb5plikult selgeks tehti. Mark-Kurik kommenteeris 2000. aasta aprillis seda leidu nii: "Leitud fossiil on vanim omalaadne elukas. Selliste hammastega kalu pole seni leitud. Kas loomal olid jalad v\xc3\xb5i uimed, pole t\xc3\xa4nini teada. Arvan siiski, et pigem oli ta neljajalgne kui kala. Kesk-Devonis hakkasid tekkima esimesed neljajalgsed, mille tunnistuseks fossiil v\xc3\xb5ib olla"._NEWLINE_Selleteemaline artikkel ilmus ajakirja Palaeontology 2000. aasta augustinumbris, autorid olid Ahlberg, Mark-Kurik ja l\xc3\xa4ti paleontoloog Erv\xc4\xabns Luk\xc5\xa1evi\xc4\x8ds. Artiklis nimetati leidu Livoniana multidentataks ja f\xc3\xbclogeneetilise anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi alusel paigutasid autorid leiu Panderichthyse ja tetrapoodide vahele.\n_START_SECTION_\nPanderichthyse fossiili kompuutertomograafiline uurimine\n_START_PARAGRAPH_\n1972. aastal C\xc4\x93sise k\xc3\xbclje all Lode savikarj\xc3\xa4\xc3\xa4ris toimunud v\xc3\xa4ljakaevamistel, kus osales ka Mark-Kurik, avastati Devoni ajastu kalade skelette sisaldav ulatuslik kiht. Sealt tuli v\xc3\xa4lja nii r\xc3\xbc\xc3\xbckalu perekonnast Asterolepis kui ka kaht liiki suuri lihasuimseid: Laccognathus ja Panderichthys. Viimane on umbes meetripikkune tugev r\xc3\xb6\xc3\xb6vkala. Selle kala fragmente on Eestist ja L\xc3\xa4tist leitud ka varemgi, kuid Lode karj\xc3\xa4\xc3\xa4rist leitud terved skeletid on suur haruldus._NEWLINE_Leidu p\xc3\xbc\xc3\xbcti ka uurida, kuid edutult, ja see j\xc3\xa4i Tallinna Pol\xc3\xbctehnilise Instituudi hoidlatesse ootama oma aega. 2004. aastal asusid Uppsala \xc3\x9clikooli evolutsioonilise bioloogia keskuse doktorant Catherine Boisvert ja tema juhendaja fossiilsete lihasuimsete kalade uurija Per Erik Ahlberg asja kallale. Nad veendusid, et ilma kompuutertomograafita ei nihku asi paigast. Probleem oli selles, et kivistis paiknes \xc3\xa4\xc3\xa4rmiselt kergesti l\xc3\xb5henevas savikivimis, mist\xc3\xb5ttu fossiili transportimine kuhugi kaugemale ei olnud reaalne. Probleem lahendati siiski \xc3\xbcsna lihtsalt \xe2\x80\x93 Ahlbergi teravmeelse ettepaneku alusel paluti Elga Mark-Kuriku vahendusel abi Ida-Tallinna keskhaiglalt. Nii kasutatigi veebruaris 2006 kala uurimiseks meditsiinilist kompuutertomograafi. Saadud andmed kirjutati kolmele CD-le ja teadlased said hakata infot oma eriprogrammidega anal\xc3\xbc\xc3\xbcsima._NEWLINE_Septembris 2008 ilmus ajakirjas Nature Boisverti, Ahlbergi ja Mark-Kuriku artikkel "The pectoral fin of Panderichthys and the origin of digits" ("Panderichtyse rinnauim ja s\xc3\xb5rmede-varvaste p\xc3\xa4ritolu"). Autorid kirjutasid, et leidsid Panderichthyse eksemplari uimedest s\xc3\xb5rmealgmeid. Uimede kiirikud ehk radiaalid olid k\xc3\xbcll v\xc3\xa4ga l\xc3\xbchikesed ja ilma liigesteta, kuid kompuutertomograafi abil t\xc3\xa4iesti \xc3\xa4ratuntavad. Autorid j\xc3\xa4reldasid, et s\xc3\xb5rmed polnud tetrapoodide uuendus, vaid tulenesid eemaleulatuvatest radiaalidest, mis eksisteerisid juba varem k\xc3\xb5igil sagaruimsetel kaladel._NEWLINE_Panderichthys on omamoodi vahevorm kalade ja tetrapoodide ehk neljajalgsete vahel.\n_START_SECTION_\nAntiarhide klaspri avastamine\n_START_PARAGRAPH_\nEssi leiukohast leitud paljude kalaluude seast osa kuulub v\xc3\xa4ikesele r\xc3\xbc\xc3\xbckalale nimega Microbrachius. See fossiilne perekond kuulub r\xc3\xbc\xc3\xbckalade seltsi Antiarchi. Antiarhide pea ja keha, isegi rinnauimed olid kaetud luuplaatidega. Varem oli Microbrachius tuntud vaid \xc5\xa0otimaalt leitud fossiilsete leidude j\xc3\xa4rgi, kus selle kala v\xc3\xa4lisskelett oli tervikuna s\xc3\xa4ilinud._NEWLINE_Geoloogia Instituudi kollektsioonis leidub suurel hulgal paari sentimeetri pikkusi antiarhide v\xc3\xa4lisskeleti plaadikesi. Ainult \xc3\xbchele neist on kinnitunud omap\xc3\xa4rane konksutaoline moodustis, millele Mark-Kurik ei osanud omal ajal anda seletust. Selle asend ega kuju ei meenutanud teiste r\xc3\xbc\xc3\xbckalade k\xc3\xb5huuime tuge._NEWLINE_    _NEWLINE_Lahendus tuli 2013. aasta s\xc3\xbcgisel, kui Geoloogia Instituuti k\xc3\xbclastas Flindersi \xc3\x9clikooli paleontoloog John A. Long Adelaide\'ist (tuntud ka teaduse populariseerijana). Koos kolleegidega oli ta taolist moodustist, mida nimetatakse klaspriks, kirjeldanud kahe r\xc3\xbc\xc3\xbckalade r\xc3\xbchma \xe2\x80\x93 pt\xc3\xbcktodontide (2008) ja artrodiiride (2009) esindajatel. Nende r\xc3\xbc\xc3\xbckalade emaskalade keha\xc3\xb5\xc3\xb5nest leiti koguni embr\xc3\xbcod. Seega polnud kahtlust, et need kalad s\xc3\xbcnnitasid h\xc3\xa4sti v\xc3\xa4ljakujunenud maime._NEWLINE_Eestist p\xc3\xa4rit esmaleiu ise\xc3\xa4rasus seisnes selles, et klasper kinnitus Microbrachiuse k\xc3\xb5hur\xc3\xbc\xc3\xbc k\xc3\xbclge ning see oli esimene antiarh, kellel kopulatsioonielund avastati._NEWLINE_Ajakirjale Nature esitatud artikli esimese variandi (27.01.2014) j\xc3\xa4relduste osa tundus retsensentidele kahtlane, kuna antiarhide kivistisi on leitud tuhandeid, kuid klasprit seni kirjeldatud ei oldud. Artikkel l\xc3\xbckati tagasi. John Long kaasas uurimusse veel 10 teadlast erinevatest riikidest, sealhulgas Mark-Kuriku varasema koost\xc3\xb6\xc3\xb6partneri Per Erik Ahlbergi, et t\xc3\xa4iendavalt uurida Microbrachiuse \xc5\xa0otimaa eksemplare ja \xc3\xbchtlasi osaleda materjali t\xc3\xb5lgendamisel ning s\xc3\xbcstemaatika ja evolutsiooni alaste j\xc3\xa4relduste tegemisel. Mitmel \xc5\xa0otimaa fossiilil leitigi klasper, m\xc3\xb5nel isegi kaks (vasak- ja parempoolne)._NEWLINE_Artikli t\xc3\xa4iendatud variant leidis ajakirjas Nature aktsepti 29. augustil 2014 ja ilmus ajakirja elektroonilises v\xc3\xa4ljaandes 19. oktoobril 2014 pealkirjaga "Copulation in antiarch placoderms and the origin of gnathostome internal fertilisation" ("Antiarhide kopulatsioon ja l\xc3\xb5ugsuuste sisemise viljastamise p\xc3\xa4ritolu"). Autorid: John A. Long, Elga Mark-Kurik, Zerina Johanson, Michael S. Y. Lee, Gavin C. Young, Zhu Min, Per E. Ahlberg, Michael Newman, Roger Jones, Jan den Blaauwen, Brian Choo, Kate Trinajstic. Rahvusvahelise uurimusega kaasnes t\xc3\xa4helepanuv\xc3\xa4\xc3\xa4rne meediakajastus uudisteajakirjas Time. Ajakirja Nature paberv\xc3\xa4ljaandes ilmus teadusartikkel 8. jaanuaril 2015.\n_START_SECTION_\nMuid t\xc3\xb6id\n_START_PARAGRAPH_\nAlates 1994. aastast valmistas Mark-Kurik fossiilsete kalade elusuuruseid teaduslikke rekonstruktsioone. Ta tegi umbes 20 rekonstruktsiooni, mida v\xc3\xb5ib n\xc3\xa4ha L\xc3\xa4ti loodusmuuseums Riias, Helsingi \xc3\x9clikooli loodusmuuseumis ja Eesti Maa\xc3\xbclikooli V\xc3\xb5rtsj\xc3\xa4rve \xc3\xb5ppekeskuse p\xc3\xbcsiekspositsioonis. Tema tehtud suurim kalamudel on pikkusega 83 sentimeetrit; see on psammosteiid nimega Psammolepis alata ning asub Riias loodusmuuseumis. Tartu \xc3\x9clikooli geoloogiamuuseumile plaanis Mark-Kurik teha k\xc3\xb5ige suurema Kesk-Devoni psammosteiidi \xe2\x80\x93 Tartuosteus maximuse \xe2\x80\x93 mudeli, see oleks olnud peaaegu kaks meetrit pikk._NEWLINE_Koost\xc3\xb6\xc3\xb6s Briti paleopataloogidega \xe2\x80\x93 Londoni loodusloomuuseumi kuraatori Zerina Johansoni, King\'s College Londoni professori Moya Meredith Smithi ja Charles Howardiga (Hadassahi meditsiinikeskus Jeruusalemmas) tegeleti fossiilsete kalade vigastuste ning nende paranemisprotsesside histoloogilise uurimisega. Uurimuste p\xc3\xb5hjal koostatud \xc3\xbchisartikkel avaldati teadusajakirjas Biology Letters 2013. aasta oktoobris._NEWLINE_Mark-Kuriku poolelij\xc3\xa4\xc3\xa4nud uurimisteemade seas oli ka Ordoviitsiumi ja Siluri elustiku mitmekesisus Baltika paleokontinendil: evolutsioon ja muutuva keskkonna m\xc3\xb5jud._NEWLINE_Mark-Kurik osales (ka juhina) paljudel uurimisreisidel, sealhulgas kolmel ekspeditsioonil Vene Arktikas: Uus-Siberi saartel, Koteln\xc3\xb5i saarel ja Severnaja Zemljal. Ta kogus v\xc3\xa4lit\xc3\xb6\xc3\xb6del kalu 40 aastat. Lisaks teadust\xc3\xb6\xc3\xb6le m\xc3\xa4\xc3\xa4ras ta aastak\xc3\xbcmneid kalafossiile Eesti geoloogiateenistusele, ka omaaegses N\xc3\xb5ukogude Liidus (Loode-Venemaal, Uuralis, Siberis, Kesk-Aasias) t\xc3\xb6\xc3\xb6tavatele geoloogidele. Mark-Kurik on intervjuus \xc3\xb6elnud: "M\xc3\xb5ned uurijad on spetsialiseerunud l\xc3\xb5uatutele, teised plakodermidele v\xc3\xb5i k\xc3\xb5rgematele kaladele, kuid selliseid paleoiht\xc3\xbcolooge, kes k\xc3\xb5iki r\xc3\xbchmi h\xc3\xa4sti tunneks, peaaegu polegi, neid oli viimati 19. sajandil."\n_START_SECTION_\nIsiklikku\n_START_PARAGRAPH_\nElga Mark-Kurik oli Juhan Mei t\xc3\xbctret\xc3\xbctar, Julius Margi ja Kristine Mei t\xc3\xbctar, Karin Margi ja L\xc3\xbc\xc3\xbcdia Vallim\xc3\xa4e-Margi \xc3\xb5de, Lydia ja Natalie Mei \xc3\xb5et\xc3\xbctar.'