b"\n_START_ARTICLE_\nGliia\n_START_PARAGRAPH_\nGliia (vanakreeka s\xc3\xb5nast \xce\xb3\xce\xbb\xce\xaf\xce\xb1, \xce\xb3\xce\xbb\xce\xbf\xce\xaf\xce\xb1 'liim') ehk neurogliia on n\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemi kude, millel on perifeerses ja keskn\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemis mitu tugifunktsiooni, sealhulgas n\xc3\xa4rvij\xc3\xa4tkete elektriline isoleerimine, rakuv\xc3\xa4lise keskkonna reguleerimine ja kaitsefunktsioon._NEWLINE_Gliiarakkudeks ehk gliots\xc3\xbc\xc3\xbctideks nimetatakse n\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemi rakke, mis ei ole n\xc3\xa4rvirakud. Gliiarakke on mitut t\xc3\xbc\xc3\xbcpi. Need erinevad omavahel funktsiooni, ehituse ja asukoha poolest._NEWLINE_Esimesena kirjeldas gliia rakke saksa patoloog Rudolf Virchow 1856. aastal. _NEWLINE_Gliiarakud moodustavad keskn\xc3\xa4rvis\xc3\xbcsteemi ruumalast poole. Inimese ajus on umbes 86 miljardit n\xc3\xa4rvirakku ja ligikaudu 85 miljardit gliiarakku, kusjuures gliiarakkude ja n\xc3\xa4rvirakkude vahekord on aju eri osades oluliselt erinev. N\xc3\xa4iteks ajukoores on gliiarakke umbes 3,7 korda rohkem kui n\xc3\xa4rvirakke, samas kui v\xc3\xa4ikeajus on n\xc3\xa4rvirakke gliiarakkudest \xc3\xbcle nelja korra rohkem."