b"\n_START_ARTICLE_\nKarl II August\n_START_SECTION_\nElulugu\n_START_PARAGRAPH_\nKarl s\xc3\xbcndis D\xc3\xbcsseldorfis pfaltskrahv Friedrich Michaeli ja Maria Franziska von Pfalz-Sulzbachi vanima pojana. Tema isa p\xc3\xb6\xc3\xb6rdus varsti p\xc3\xa4rast tema s\xc3\xbcndi ema j\xc3\xa4rgi katoliku usku, tema ja ta \xc3\xb5ed-vennad kasvasid selles vaimus. Ta p\xc3\xa4ris aastal 1775 isa vennalt, hertsog Christian IV-lt Zweibr\xc3\xbcckeni hertsogkonna. Ta oli oma lastetu n\xc3\xb5o Karl Theodori eeldatav p\xc3\xa4rija, kuid suri temast siiski varem. Ta loovutas oma nooremale vennale Maximilian Josephile aastal 1776 Rappoltsteini krahvkonna, olles p\xc3\xa4rinud selle p\xc3\xa4rast oma isa surma aastal 1767.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xb5rjutud kosilane\n_START_PARAGRAPH_\nTa tahtis abielluda Austria ertshertsoginna Maria Amaliaga, keisrinna Maria Theresia kaheksanda lapsega. Ta oli Austria \xc3\xb5ukonnas h\xc3\xa4sti tuntud ning Maria Amalia oli temasse ka armunud. Kuid Maria Theresa pidas teda ebapiisava tiitliga, et ertshertsoginnaga abielluda. Veelgi enam, ta tahtis tugevdada Austria liitu Bourbonitega, andes t\xc3\xbctre naiseks Parma hertsog Ferdinand I-le, Prantsuse kuninga Louis XV pojapojale. See pidi olema Maria Amalia, kuna teine t\xc3\xbctar, ertshertsoginna Maria Josepha suri._NEWLINE_Maria Amalia vanem vend, keiser Joseph II toetas samuti oma \xc3\xb5e abielu Parma hertsogiga, kes oli tema armastatud naise Isabelle noorem vend. Nii abiellus Maria Amalia oma tahte vastaselt aastal 1769 Ferdinandiga. See otsus kibestas j\xc3\xa4\xc3\xa4davalt mitte ainult Karli keisrinna ja Austria vastu, vaid ka Maria Amaliat oma ema vastu.\n_START_SECTION_\nBaieri n\xc3\xb5udmised\n_START_PARAGRAPH_\nTema n\xc3\xb5bu, Baieri kuurv\xc3\xbcrst Maximilian III Joseph, suri detsembris 1777 lastetuna. Nende \xc3\xbchine n\xc3\xb5bu, Sulzbachi Karl Theodor, siis Pfalzi kuurv\xc3\xbcrst, sai Maximilian Josephi j\xc3\xa4rel kuurv\xc3\xbcrstiks. Kuid ei omanud seaduslikke lapsi, kes v\xc3\xb5iks tema Baieri ja Pfalzi valdused p\xc3\xa4rida, nii sai Karl August p\xc3\xa4rijaks Wittelsbachide territooriumite: Zweibr\xc3\xbcckeni (tema oma hertsogkond), Neuburgi, Sulzbachi, J\xc3\xbclichi ja Bergi hertsogkonnad, lisaks Pfalzi ja Baieri kuurv\xc3\xbcrstkonnad (kuigi kasutas vaid \xc3\xbcht kuurv\xc3\xbcrsti h\xc3\xa4\xc3\xa4lt kuurv\xc3\xbcrstide kolleegiumis, nagu s\xc3\xa4testati Vestfaali rahuga aastal 1648). Karl Theodor eelistas Pfalzi ja p\xc3\xbc\xc3\xbcdis seega vahetada oma Baieri p\xc3\xa4randi osi Joseph II-ga Austria Madalmaade osade vastu. Kuigi Karl Theodor oleks eelistanud vahetada kogu Baieri territooriumite kompleksi Austria Madalmaade vastu, ei kiitnud Austria \xc3\xb5ukond otsest vahetust heaks ja l\xc3\xb5plikku kokkulepet ei s\xc3\xb5lmitud kunagi._NEWLINE_Karl August, olles Baieri territooriumite liinis j\xc3\xa4rgmine, vaidles visalt vastu. Ta sai aktiivset toetust Preisimaa Friedrich Suurelt ja Saksimaa kuurv\xc3\xbcrst Friedrich August III-lt. Prantsuse valitsus v\xc3\xa4lisminister Vergennes'i eestvedamisel toetas Karl II Augustit passiivselt, vaatamata Prantsusmaa ametlikule liidule Austriaga._NEWLINE_Baieri p\xc3\xa4riluss\xc3\xb5da lahendati ilma pikemate v\xc3\xb5itlusteta; Karl Theodor sai edu kogu Baieris peale Innvierteli ringkonna Inni j\xc3\xb5est idas, mis l\xc3\xa4ks Tescheni rahuga (mai 1779) Austriale. Teise katse vastu aastal 1784 teha muudatusi oli samuti Karl August, j\xc3\xa4lle Preisimaa toel ja j\xc3\xa4lle nurjunult. Kuid Karl Theodor elas kauem, kui Karl August, kes aastal 1795 ilma poegadeta surres j\xc3\xa4ttis oma n\xc3\xb5ude Baierile oma vennale Maximilian Josephile, kes sai endale tunduvalt suurema riigi, saades aastal 1806 selle kuningaks."