b'\n_START_ARTICLE_\nUskumus\n_START_SECTION_\nEpistemoloogia ja loogika\n_START_PARAGRAPH_\nUskumuseks nimetatakse kas vaimuseisundit, mis seisneb mingi propositsiooni uskumises, v\xc3\xb5i propositsiooni kui uskumise objekti. Epistemoloogias ei peeta uskumuse all tingimata silmas millegi \xc3\xbcleloomuliku v\xc3\xb5i kahtlase uskumist. _NEWLINE_K\xc3\xbcsimus, miks keegi midagi usub, v\xc3\xb5ib olla kas k\xc3\xbcsimus uskumuse p\xc3\xb5hjuste kohta v\xc3\xb5i k\xc3\xbcsimus uskumuse p\xc3\xb5hjendite kohta. N\xc3\xa4iteks ma v\xc3\xb5in uskuda, et reinkarnatsiooni ei ole olemas, sest ma olen saanud kristliku kasvatuse ja elan kristlikus \xc3\xbchiskonnas; v\xc3\xb5i uskuda, et reinkarnatsioon on olemas, sest ma olen saanud hinduistliku kasvatuse ja elan hinduistlikus \xc3\xbchiskonnas. Ma v\xc3\xb5in uskuda, et reinkarnatsioon on olemas, selle p\xc3\xb5hjal, et hinged peavad saama oma tegude eest tasu v\xc3\xb5i karistuse, ent kogemus n\xc3\xa4itab, et \xc3\xbche elu piires see nii ei ole; v\xc3\xb5i selle p\xc3\xb5hjal, et leidub inimesi, kes lapsena minavormis t\xc3\xa4pselt kirjeldavad m\xc3\xb5ne surnud inimese elu. Ma v\xc3\xb5in uskuda, et reinkarnatsiooni ei ole olemas, selle p\xc3\xb5hjal, et kirikukogu on seda eitanud ja kirikukogud on usuasjades autoriteetsed; v\xc3\xb5i selle p\xc3\xb5hjal, et kui ma oleksin varem teises kehas elanud, siis ma peaksin sellest midagi m\xc3\xa4letama, ent ma ei m\xc3\xa4leta sellest mitte midagi._NEWLINE_P\xc3\xb5hjuste abil on v\xc3\xb5imalik uskumust seletada; p\xc3\xb5hjendite abil on v\xc3\xb5imalik uskumust episteemiliselt \xc3\xb5igustada (p\xc3\xb5hjendada)._NEWLINE_Siin tekib kahem\xc3\xb5tteline olukord. \xc3\x95igustamiseks v\xc3\xb5ib nimetada katset \xc3\xb5igustada v\xc3\xb5i siis sellist \xc3\xb5igustust, mis t\xc3\xb5esti \xc3\xb5igustab, \xe2\x80\x93 nii-\xc3\xb6elda head \xc3\xb5igustust. Viimasel juhul v\xc3\xb5ivad ka p\xc3\xb5hjendid olla v\xc3\xb5i mitte olla head. Analoogiliselt v\xc3\xb5iks siis ka r\xc3\xa4\xc3\xa4kida heast ja halvast seletusest: halb seletus ei esita tegelikke ehk t\xc3\xb5elisi ehk \xc3\xb5igeid ("h\xc3\xa4id") p\xc3\xb5hjusi._NEWLINE_Tavakeeles nimetatakse ka p\xc3\xb5hjendeid p\xc3\xb5hjusteks. R\xc3\xa4\xc3\xa4gitakse p\xc3\xb5hiliselt mingi teo \xe2\x80\x9eheast p\xc3\xb5hjusest\xe2\x80\x9c. Nii nagu uskumuste puhul, saab ka tegude puhul r\xc3\xa4\xc3\xa4kida p\xc3\xb5hjenditest ja \xc3\xb5igustusest. Uskumuse p\xc3\xb5hjenduse nimetamine \xc3\xb5igustuseks tulenebki analoogiast tegude ja uskumuste vahel.  _NEWLINE_Uskumuse \xc3\xb5igustus p\xc3\xb5hineb nendel uskumustel, mis uskujal juba olemas on. Kuigi ka p\xc3\xb5hjendite \xc3\xb5igustatus on k\xc3\xbcsim\xc3\xa4rgi all, huvitab loogikat see, kas mingit uskumust on v\xc3\xb5imalik \xc3\xb5igustada tuginedes teistele uskumustele. _NEWLINE_Uskumuse all m\xc3\xb5istetakse peale uskuja vaimuseisundi ka propositsiooni, mida uskuja usub. Sel juhul v\xc3\xb5ib uskumust kui vaimuseisundit m\xc3\xb5ista kui teatavat uskuja ja propositsiooni vahelist seost. Propositsioonide \xc3\xb5igustamist teiste propositsioonide abil on v\xc3\xb5imalik vaadelda ka lahus uskujast. Loogika tegeleb propositsioonidevaheliste suhetega, uurides, mis teeb \xc3\xbche propositsiooni v\xc3\xb5i (l\xc3\xb5pliku) propositsioonide kogumi heaks p\xc3\xb5hjendiks mingile propositsioonile.'