b"\n_START_ARTICLE_\nGewehr 41\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4rast  Versailles' lepingu s\xc3\xb5lmimist loobuti Saksamaal iselaadivate individuaaltulirelvade v\xc3\xa4ljat\xc3\xb6\xc3\xb6tamisest, jalav\xc3\xa4e peamiseks relvaks sai kergekuulipilduja, mida toetasid vintp\xc3\xbcssidega (Kar. 98) laskurid. Alles II maailmas\xc3\xb5ja algul sai selgeks, et Saksa armee vajab ka poolautomaatvintp\xc3\xbcssi._NEWLINE_Selle tulemusena esitas Saksa armee tehnilised tingimused uue iselaadiva vintp\xc3\xbcssi tootmiseks, sealhulgas ka n\xc3\xb5ude relva k\xc3\xa4sitsi \xc3\xbcmberlaadimiseks. Konkursile esitati kaks relva: Mauser G.41 (M) ja Walter G.41 (W). Tootmise ja katsetamise k\xc3\xa4igus selgusid Mauseri relval olulised puudused - relv ei olnud t\xc3\xb6\xc3\xb6kindel, lisaks oli relva tootmine ja hooldamine palju keerulisem kui konkureerival Walter relval. Peale testimist 1942. aastal l\xc3\xbckati Mauser G.41 (M) tagasi ja armeele valiti  Walter G.41 (W) mudel. \xc3\x9cldse valmistati Mauser  G.41 (M) 15 000 tk."