b'\n_START_ARTICLE_\nSykes-Picot-aftalen\n_START_PARAGRAPH_\nSykes-Picot-aftalen var en hemmelig aftale indg\xc3\xa5et i 1916 mellem Frankrig, Storbritannien og Rusland. Den handlede om, hvorledes det Osmanniske rige skulle opdeles efter 1. verdenskrig. Aftalen fik navn efter sir Mark Sykes, en britisk underretningsofficer, og den franske diplomat Francois Georges-Picot.\n_START_SECTION_\nOffentligg\xc3\xb8relsen\n_START_PARAGRAPH_\nAftalen offentliggjordes ikke, f\xc3\xb8r bolsjevikkerne \xc3\xa5bnede de zarrussiske arkiver. Afsl\xc3\xb8ringen af indholdet publiceredes f\xc3\xb8rst i Izvestija og Pravda den 23. november 1917. Nogle dage senere blev aftaleteksten gengivet i The Manchester Guardian. For de indblandede parter var afsl\xc3\xb8ringen pinlig og vakte tiltagende misstemning mellem parterne og araberne. Araberne var af engl\xc3\xa6nderne blevet lovet (eller i det mindste foreg\xc3\xb8glet) en selvst\xc3\xa6ndig arabisk statsdannelse, hvis de gjorde opr\xc3\xb8r mod tyrkerne. St\xc3\xb8tte herfor fik de blandt andre af obersten T. E. Lawrence.\n_START_SECTION_\nIndholdet\n_START_PARAGRAPH_\nI aftalen tilkendtes Frankrig blandt andet Syrien, Libanon, Kurdistan, det nordlige Irak og Mosul. Rusland skulle overdrages Konstantinopel, de tyrkiske str\xc3\xa6der og det osmanniske Armenien. Storbritannien fik omr\xc3\xa5det svarende til det senere Jordan, det sydlige Irak samt et mindre omr\xc3\xa5de ved Haifa. Af andre arabiske omr\xc3\xa5der, som havde indg\xc3\xa5et i det sammenfaldne osmanniske rige skulle der dannes en konf\xc3\xb8deration af arabiske stater. Hvem som skulle f\xc3\xa5 kontrollen over omr\xc3\xa5det, omfattende Pal\xc3\xa6stina, skulle afg\xc3\xb8res senere. Aftalen l\xc3\xa5 til grund for freden i S\xc3\xa8vres, men virkeliggjordes ikke helt. Freden i Lausanne 1923 indebar yderligere rettelser i den oprindelige aftale._NEWLINE_De begivenheder, som skete forud for aftalens indg\xc3\xa5else, og begivenhederne siden hen, har siden v\xc3\xa6ret yderst omstridte og danner til dels grundlaget for de senere forhold i Mellem\xc3\xb8sten. Parallelt med forhandlingerne med blandt andet arabernes ledere sharif Hussein bin Ali og emiren Faisal foregik der forhandlinger med repr\xc3\xa6sentanter for zionistbev\xc3\xa6gelsen Chaim Weizmann om en pal\xc3\xa6stinensisk stat.'