b'\n_START_ARTICLE_\nMarie-Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde af Luxembourg\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8dsel og opv\xc3\xa6kst\n_START_PARAGRAPH_\nMarie-Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde blev f\xc3\xb8dt den 14. juni 1894 p\xc3\xa5 Ch\xc3\xa2teau de Berg i Colmar-Berg i Luxembourg som det \xc3\xa6ldste barn af storhertug Vilhelm 4. af Luxembourg og Maria Anna af Portugal. Da hun blev f\xc3\xb8dt rettede Luxembourg sig efter den Saliske lov, som udelukkede kvindelig arvef\xc3\xb8lge. Men da hendes for\xc3\xa6ldre ikke fik s\xc3\xb8nner, fik hendes far \xc3\xa6ndret tronf\xc3\xb8lgeordningen ved en grundlovs\xc3\xa6ndring den 10. juli 1907, og Marie-Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde blev tronf\xc3\xb8lger.\n_START_SECTION_\nTronbestigelse\n_START_PARAGRAPH_\nHendes far blev syg i 1908, og hendes mor Maria Anna fungerede derefter som regent i hans sted frem til hans d\xc3\xb8d den 25. februar 1912. Ved faderens d\xc3\xb8d efterfulgte Marie-Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde ham som storhertuginde. Da hun p\xc3\xa5 det tidspunkt endnu ikke var blevet myndig, fortsatte hendes mor som regent frem til hendes atten \xc3\xa5rs f\xc3\xb8dselsdag 14. juni samme \xc3\xa5r. Da Marie-Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde blev taget i ed af premierministeren, gjorde han opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5, at hun var den f\xc3\xb8rste regent i Luxembourg, som var blevet f\xc3\xb8dt og var vokset op i landet. I virkeligheden var hun den f\xc3\xb8rste regent, som var blevet f\xc3\xb8dt i Luxembourg siden 1296, og den f\xc3\xb8rste kvindelige regent siden Maria Theresia af \xc3\x98strig i 1780._NEWLINE_Marie-Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde var politisk interesseret og tog fra starten af sin regeringstid aktivt del i regeringsarbejdet. Hun var overbevist katolik med st\xc3\xa6rke meninger og forb\xc3\xb8d i 1912 en lov, som tilsigtede at formindske den katolske kirkes rolle i uddannelsesv\xc3\xa6senet.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rste Verdenskrig\n_START_PARAGRAPH_\nDa Tyskland kr\xc3\xa6nkede Luxembourgs neutralitet og besatte landet under F\xc3\xb8rste Verdenskrig i 1914, afleverede Marie-Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde en formel protest. I \xc3\xb8vrigt samarbejdede hun dog effektivt med den tyske bes\xc3\xa6ttelsesmagt for i st\xc3\xb8rst mulig udstr\xc3\xa6kning at bevare landets neutralitet og formindske krigens effekter. Hun modtog ved et enkelt tilf\xc3\xa6lde kejser Vilhelm som g\xc3\xa6st p\xc3\xa5 sit slot. Hendes samarbejde med den tyske okkupationsmagt medf\xc3\xb8rte st\xc3\xa6rk kritik af hende, og hun blev opfattet som protysk. Hun br\xc3\xb8d dog aldrig i noget tilf\xc3\xa6lde mod Luxembourgs grundlov og love.\n_START_SECTION_\nAbdikation\n_START_PARAGRAPH_\nEfter afslutningen af krigen i 1918 modtog kun st\xc3\xa6rk kritik b\xc3\xa5de internt i landet og fra udlandet for sin handlem\xc3\xa5de. Frankrig erkl\xc3\xa6rede, at det ikke kunne opretholde diplomatiske forbindelser med Luxembourg, da det ans\xc3\xa5 regeringen for kompromitteret. B\xc3\xa5de Frankrig og Belgien opretholdt en fjendtlig attitude, og der gik rygter om, at de forberedte en bes\xc3\xa6ttelse af landet. I Luxembourg blev det foresl\xc3\xa5et at afskaffe monarkiet, og der blev holdt afstemning i parlamentet om indf\xc3\xb8relse af en republik. Afstemningen faldt ud til monarkiets fordel, men de republikanske partier lod alligevel republikken udr\xc3\xa5be, og franske tropper blev kaldt ind for at genoprette ordenen. I 1919 blev Marie-Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde overtalt af premierministeren til at abdicere til fordel for sin s\xc3\xb8ster Charlotte.\n_START_SECTION_\nSenere liv\n_START_PARAGRAPH_\nHun forlod derefter landet og rejste et stykke tid rundt i Europa. I 1920 blev hun medlem af karmeliterordenen i et kloster i Modena. Hun blev senere medlem af et andet kloster i Rom, som hun dog snart efter m\xc3\xa5tte forlade af helbreds\xc3\xa5rsager. Hun d\xc3\xb8de af influenza den 24. januar 1924 p\xc3\xa5 slottet Hohenburg i Lenggries i Bayern, bare 29 \xc3\xa5r gammel.'