b'\n_START_ARTICLE_\nKulturkredsl\xc3\xa6ren\n_START_PARAGRAPH_\nKulturkredsl\xc3\xa6ren besk\xc3\xa6ftiger sig med studiet af "kulturkredse", hvilket som ark\xc3\xa6ologisk og etnografisk begreb henviser til omr\xc3\xa5der, som ikke n\xc3\xb8dvendigvis geografisk er sammenh\xc3\xa6ngende, men som udviser indbyrdes lighed i materielle, \xc3\xa5ndelige og sociale kulturtr\xc3\xa6k.\n_START_SECTION_\nId\xc3\xa9historie\n_START_PARAGRAPH_\nKulturkredsl\xc3\xa6ren har sine r\xc3\xb8dder i 1800-tallets historiske kulturgeografi. Inden for dette omr\xc3\xa5de s\xc3\xb8gte man ud fra diffusionisme forklaringer p\xc3\xa5 kulturelle ligheder, det vil sige ud fra opfattelsen at ligheder beroede p\xc3\xa5 spredning via handel eller folkevandringer - og ikke p\xc3\xa5 ensartet evolution - at f\xc3\xb8re alle kulturelle innovationer tilbage til nogle f\xc3\xa5 "kulturkredse"._NEWLINE_Viktor Hehns og Otto Schraders kulturhistoriske og lingvistisk-pal\xc3\xa6ontologiske teorier udgjorde grundlaget for den teoretiske bygning, som sattes i gang gennem forskerne i Die Indogermanen- und Germanenfrage. Denne teoretiske retning kaldes kulturkredsl\xc3\xa6ren, og udvikledes inden for den kulturhistoriske antropologi. Dets m\xc3\xa5l var at med en ekstrem diffusionistisk, "antropologisk-universalhistorisk" (v\xc3\xb6lkerkundlich-universalgeschichtlich) metodik samle al kundskab om verdens kulturer i en universalhistorie. Ved at analysere og kategorisere etnografiske skildringer fors\xc3\xb8gte man at definere forskellige kulturkredse og studere deres oprindelse, spredning og sammenh\xc3\xa6nge._NEWLINE_Som kulturkredsl\xc3\xa6rens ophavsmand betragtes Friedrich Ratzel, som ved studiet af redskabsbestande, eksempelvis bev\xc3\xa6bningen hos forskellige afrikanske folk p\xc3\xa5viste ligheder, som han tolkede som bevis p\xc3\xa5 n\xc3\xa6rt kulturf\xc3\xa6llesskab. Han udvidede senere gyldigheden i dette princip, da han p\xc3\xa5viste kultursl\xc3\xa6gtsskab hos visse afrikanske folk med folkestammer i andre verdensdele. Bernhard Ankermann og Leo Frobenius fulgte disse tanker op i deres etnografiske studier p\xc3\xa5 afrikansk omr\xc3\xa5de, og Fritz Graebner har som kulturkredsl\xc3\xa6rens metodolog sat dem i system. Den l\xc3\xa6rde sprogforsker og religionshistoriker pater Wilhelm Schmidt uddybede metoden (kaldet den kulturhistoriske metode), som han anvendte ved udskillelsen af forskellige kulturlag hos Australiens naturfolk, hvorved han p\xc3\xa5viste en r\xc3\xa6kkef\xc3\xb8lge af kulturhistoriske perioder hos s\xc3\xa5 kaldte historiel\xc3\xb8se folk. Ark\xc3\xa6ologen Oswald Menghin tilpassede kulturkredsl\xc3\xa6ren til studiet af forhistoriske kulturer og gennemf\xc3\xb8rte en systematisk parallellisering af etnografiske og forhistoriske kulturkredse, hvilket allerede Graebner og Schmidt i mindre udstr\xc3\xa6kning tidligere havde fors\xc3\xb8gt. Skolen, som vandt tilslutning blandt tyske etnologer, is\xc3\xa6r Fr. Kern og Wilhelm Koppers, var i sin helhed n\xc3\xa6rt knyttet til det af Schmidt redigerede tidsskrift Anthropos, som udkom i Wien, og derfor ben\xc3\xa6vnes den ofte som Wienskolen.\n_START_SECTION_\nBegrebet\n_START_PARAGRAPH_\nIf\xc3\xb8lge Schmidts universalhistorie havde mennesklighedens \xc3\xa6ldste kultur v\xc3\xa6ret en j\xc3\xa6ger- og samlerkultur i Asien. I Asien var kulturer af forskellig art opst\xc3\xa5ede og havde spredt sig til forskellige dele af verden. Ved opkomsten af prim\xc3\xa6rkultur fortr\xc3\xa6ngtes urkulturen, som i begyndelsen af 1900-tallet kun fandtes hos pygm\xc3\xa6erne, i Ildlandet og hos eskimoerne. Urkulturen havde blandt andet en h\xc3\xb8jeste skabergud, en id\xc3\xa9 om urmonoteisme, som forsvinder i prim\xc3\xa6rkulturer._NEWLINE_Begrebet kulturkreds var resultatet af og foruds\xc3\xa6tte et analytisk studium af kulturformernes udbredelse og grupperinger gennem hvilke selv forhistoriske formgrupper og i sidste ende tillige kulturernes kronologiske r\xc3\xa6kkef\xc3\xb8lge kan rekonstrueres. En s\xc3\xa5dan kultursammenh\xc3\xa6ng m\xc3\xa5tte if\xc3\xb8lge ovenn\xc3\xa6vnte forfattere antages, hvis overensstemmelse forekom ikke blot i det p\xc3\xa5g\xc3\xa6ldende objekts overordnede natur eller materiale men i bestemte detaljer, for eksempel n\xc3\xa5r visse bueformer i Afrika og Melanesien konstrueres efter samme indviklede metoder. Dette synpunkt kaldes af skolens tilh\xc3\xa6ngere formkriteriet og kombineres med det s\xc3\xa5 kaldte kvantitetskriterium, det vil sige om der findes mange parallelle kulturforeteelser: hvis foruden samme buetype ogs\xc3\xa5 skjolde- og hustyper, dragter, kultmasker, trommeformer og s\xc3\xa5 fremdeles stemmer overens i V\xc3\xa4stafrika og p\xc3\xa5 indonesisk-melaniesisk omr\xc3\xa5de, s\xc3\xa5 har man med en f\xc3\xa6lles kulturkreds at g\xc3\xb8re._NEWLINE_Den dogmatiske kulturkredsl\xc3\xa6re, som den repr\xc3\xa6senteres af Graebner, n\xc3\xa6gter s\xc3\xa5ledes i bevidst opposition mod Adolf Bastian og hans elever, at ensartede kulturelementer var opst\xc3\xa5ede uafh\xc3\xa6ngigt af hinanden flere steder p\xc3\xa5 jorden, og antager ligheder som en f\xc3\xb8lge af menneskets og kulturens vandringer (\xc3\x9cbertragung), og hvad de mest primitive kulturformer ang\xc3\xa5r som relikter af en gang over store omr\xc3\xa5der udbredte primitive kulturer, hvilke var blevet fortr\xc3\xa6ngte af senere, mere komplekse kulturformer._NEWLINE_De sammenfattende kategorier ("kulturkredse" i videste mening), under hvilke samtlige kulturer inrangeredes, m\xc3\xa5 snarest betragtes som en slags typologisk serie med henseende til udvikling og tidsf\xc3\xb8lge, sk\xc3\xb8nt flere af kulturl\xc3\xa6rens repr\xc3\xa6sentanter bestred dette. Fra begyndelsen tillempedes begrebet kulturkreds kun sn\xc3\xa6vert geografisk, hvilket karakteriserer ben\xc3\xa6vnelsen fra denne tid: \xc3\xb8stafrikansk kulturkreds, vestafrikansk kulturkreds, sudankultur (Ankermann), nigritisk kulturkreds, papuansk kulturkreds, melanesisk kulturkreds (Graebner). I enkelte tilf\xc3\xa6lde ben\xc3\xa6vnte man en kulturkreds efter et for denne karakteristisk redskab (boomerangkultur, buekultur). Schmidt navngav oprindelig de af ham opstillede kulturkredse efter det samfundssystem, som karakteriserede dem (totemistische Kultur, Zweiklassenkultur). S\xc3\xa5vel han som Graebner skelnede tillige mellem matriarkalske og patriarkalske kulturkredse._NEWLINE_I senere arbejder hvilede termonologien hovedsagelig p\xc3\xa5 hensynstagen til n\xc3\xa6ringslivets forskellige former. Som de \xc3\xa6ldste kulturformer opfattede man de s\xc3\xa5 kaldte urkulturer eller grundkulturer: "pygm\xc3\xa6kulturer", "tasmanoida", "australoida" og "eskimoida" kulturer. Samtidens moderne kultur ben\xc3\xa6vntes i denne sammenh\xc3\xa6ng Vollkultur, og hvad, som i r\xc3\xa6kkef\xc3\xb8lgen ligger imellem denne og urkulturen, det vil sige de fleste af de historisk og etnografisk kendte kulturformer, kaldte man stamkulturer eller prim\xc3\xa6rkulturer og inddelte dem med tanke p\xc3\xa5 kronologien tillige i tre hovedgrupper.'