b'\n_START_ARTICLE_\nRodford\xc3\xa6rver\n_START_SECTION_\nBeskrivelse\n_START_PARAGRAPH_\nSvampens frugtlegemer er dens formeringsdel, og de har hvide rande og m\xc3\xb8rkebrun overflade. Myceliet danner organismens vegetative del, dens \xe2\x80\x9dkrop\xe2\x80\x9d, som svarer til rod, st\xc3\xa6ngel og blade hos planterne. Frugtlegemerne kan blive 40 cm i diameter og 3,5 cm tykke. Undersiden af frugtlegemet best\xc3\xa5r af t\xc3\xa6tsiddende, sm\xc3\xa5 porer, som er 5 mm i diameter og 26 mm dybe. Her dannes b\xc3\xa5de basidiesporer og konidiesporer, men af dem er basidiesporerne de mest aggressive for tr\xc3\xa6erne. Sporerne etablerer angreb i s\xc3\xa5r p\xc3\xa5 r\xc3\xb8dder og stammer, og man anser insektangreb p\xc3\xa5 r\xc3\xb8dderne for at v\xc3\xa6re \xc3\xa9n af hoved\xc3\xa5rsagerne til svampens effektive spredning.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98kologi\n_START_PARAGRAPH_\nBasidiesporerne frigives i l\xc3\xb8bet af sommeren og bliver b\xc3\xa5ret vidt omkring med luftstr\xc3\xb8mme. De s\xc3\xa6tter sig fast p\xc3\xa5 overfladen af friske tr\xc3\xa6stubbe, hvorfra de angriber ind i roden ved hj\xc3\xa6lp af myceliet. Rodford\xc3\xa6rveren kan desuden overf\xc3\xb8res over korte afstande gennem rodsammenvoksninger med andre tr\xc3\xa6er. Svampen tr\xc3\xa6nger ikke frem gennem jorden ved egen kraft, og det skyldes, at de mange andre svampe og bakterier i jorden virker h\xc3\xa6mmende p\xc3\xa5 rodford\xc3\xa6rverens v\xc3\xa6kst. I stedet m\xc3\xa5 den vokse frem gennem det angrebne tr\xc3\xa6s r\xc3\xb8dder. Det sker med en fart af 10\xe2\x80\x93200 cm/\xc3\xa5r, og det overf\xc3\xb8rer sygdommen og skaber d\xc3\xb8de partier i skoven. Svampen kan desuden ogs\xc3\xa5 overleve mange \xc3\xa5r i angrebne, d\xc3\xb8de plantedele, der ligger p\xc3\xa5 skovbunden. N\xc3\xa5r tr\xc3\xa6erne d\xc3\xb8r, bliver der \xc3\xa5bninger i tr\xc3\xa6d\xc3\xa6kket, og det \xc3\xa6ndrer betingelserne for planter og dyr p\xc3\xa5 skovbunden. P\xc3\xa5 den m\xc3\xa5de er svampen ogs\xc3\xa5 skyld i \xc3\xb8kologiske problemer. Svampen kan producere en tredje type sporer, som dannes vegetativt i angrebne stubbe, n\xc3\xa5r vejret er fugtigt, og disse sporer kan overleve op til 10 m\xc3\xa5neder i skovbunden.\n_START_SECTION_\nRodford\xc3\xa6rver som sygdoms\xc3\xa5rsag\n_START_PARAGRAPH_\nDe tidlige symptomer p\xc3\xa5 angreb af rodford\xc3\xa6rver findes oftest under jorden. Man finder en unormal struktur i veddet hos r\xc3\xb8dderne og i rodhalsen, og senere dannes der \xe2\x80\x9dhvidr\xc3\xa5d\xe2\x80\x9d, men mere end halvdelen af tr\xc3\xa6et kan v\xc3\xa6re d\xc3\xb8dt, f\xc3\xb8r man opdager tydelige tegn p\xc3\xa5 sygdom. Frugtlegemerne dannes kun langsomt og kan v\xc3\xa6re mellem et halvt og tre \xc3\xa5r om at vokse frem. P\xc3\xa5 det tidspunkt vil man opdage, at tr\xc3\xa6erne har unormale n\xc3\xa5le og lysegul bark, og at de viser tegn p\xc3\xa5 visning. Til sidst d\xc3\xa6kkes barken af et hvidt lag med sm\xc3\xa5, tydelige, sorte prikker.\n_START_SECTION_\nForebyggelse og bek\xc3\xa6mpelse\n_START_PARAGRAPH_\nTeoretisk set kan enhver rod angribes n\xc3\xa5r som helst i dens livsforl\xc3\xb8b. Derfor er der tre forskellige metoder til sikring af tr\xc3\xa6erne: Dyrkningsm\xc3\xa6ssige tiltag, kemisk og biologisk bek\xc3\xa6mpelse. Det dyrkningsm\xc3\xa6ssige best\xc3\xa5r i at plante arter med ringe modtagelighed for svampens angreb. Det kan d\xc3\xa6mpe angrebene via r\xc3\xb8dder, og det kan p\xc3\xa5 l\xc3\xa6ngere sigt helt rense et omr\xc3\xa5de for smittekim. Desuden vil en vel tilrettelagt blandingskultur give bedre udbytte og forebygge angreb. De kemiske bek\xc3\xa6mpelsesmetoder omfatter forebyggende sm\xc3\xb8ring af friske stubbe (\xe2\x80\x9dst\xc3\xb8d\xe2\x80\x9d). Ved at p\xc3\xa5f\xc3\xb8re st\xc3\xb8dnitrit omdanner veddets eget enzym, urease stoffet til ammoniak, der fremkalder basiske forhold, som svampens mycelium ikke kan overleve. Biologisk bek\xc3\xa6mpelse er et alternativ til kemisk bek\xc3\xa6mpelse, og man bruger for tiden et antal konkurrerende arter. Man har afpr\xc3\xb8vet mulighederne for at f.eks. Trichoderma viride, K\xc3\xa6mpe-Barksvamp (Phlebiopsis gigantea), Bjerkandera adusta og Fomitopsis pinicola kunne optr\xc3\xa6de som konkurrenter og modspillere til Rodford\xc3\xa6rver. Kun Trichoderma viride og Phlebiopsis gigantea synes dog at vise gode resultater i retning af at fordrive Rodford\xc3\xa6rver.'