b"\n_START_ARTICLE_\nKognitionsvidenskab\n_START_PARAGRAPH_\nKognitionsvidenskab er betegnelsen for den tv\xc3\xa6rfaglige unders\xc3\xb8gelse af t\xc3\xa6nkning (kognition) og t\xc3\xa6nkningens underliggende processer. Kognitionsvidenskaben unders\xc3\xb8ger b\xc3\xa5de hvad t\xc3\xa6nkning er, hvad den kan, og hvordan den opst\xc3\xa5r. Fokus er p\xc3\xa5, hvordan information optages gennem sanserne (perception), opbevares i hukommelsen, bearbejdes, og videreformidles gennem sproget og den sociale interaktion. Kognitionsvidenskab samler en r\xc3\xa6kke forskningsretninger, s\xc3\xa5som psykologi, lingvistik, filosofi, neurovidenskab, datalogi og antropologi. Udforskningen af kognitionen er prim\xc3\xa6rt kvantitativt eksperimentel, suppleret med computermodeller af f.eks. kunstig intelligens.\n_START_SECTION_\nHistorisk baggrund\n_START_PARAGRAPH_\nKognitionsvidenskaben har r\xc3\xb8dder tilbage til antikkens filosoffer, bl.a. Platon og Aristoteles, men som forskningsretning er den et barn af 1950\xe2\x80\x99erne, hvor psykologi, antropologi og lingvistik gennemgik en forvandling, og hvor datalogien og neurovidenskaben opstod som selvst\xc3\xa6ndige forskningsomr\xc3\xa5der._NEWLINE_En stor del af det teoretiske grundlag for studiet af kognitive processer blev lagt inden for de fremstormende videnskaber om computere og databehandling i 1940\xe2\x80\x99erne og 1950\xe2\x80\x99erne med bl.a. Alan Turing og John von Neumann som bannerf\xc3\xb8rere. Computeren blev - og er - vigtig for kognitionsvidenskaben, b\xc3\xa5de som metafor for hvordan den menneskelige informationsbehandling t\xc3\xa6nkes at foreg\xc3\xa5, og som instrument til at udvikle og teste modeller for kognitive processer. I midten af 50\xe2\x80\x99erne begyndte Allan Newell og Hebert A. Simon at arbejde med udviklingen af kunstig intelligens i form af computerprogrammer, der simulerede menneskelig probleml\xc3\xb8sning. Andre fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 udvikling af kunstig intelligens med brug af neurale netv\xc3\xa6rk, hvor den menneskelige hjerne bruges som inspiration til computersystemer, snarere end omvendt, er en anden vigtig historisk foruds\xc3\xa6tning for kognitionsvidenskab. Dette arbejde havde sit udspring i den tidlige kybernetik med bl.a. Walter Pitts og Warren McCulloch som vigtige tidlige skikkelser. _NEWLINE_Kognitionsvidenskaben opstod desuden til en vis grad som en reaktion imod behaviorismen. Behaviorismen var den dominerende forskningsretning inden for psykologien i 1950'erne. Under indflydelse af blandt andre Ivan Pavlov argumenterede den for, at adf\xc3\xa6rd og adf\xc3\xa6rdens kobling til eksterne stimuli under l\xc3\xa6ring var de eneste processer, der var mulige og relevante at studere. Mentale processer blev ikke anset for tilg\xc3\xa6ngelige for unders\xc3\xb8gelser. Et afg\xc3\xb8rende vendepunkt kom, da en af behaviorismens fremmeste fortalere, adf\xc3\xa6rdsforskeren B.F. Skinner i sin bog Verbal Behavior fra 1957 fors\xc3\xb8gte at beskrive sproget som stimulus-respons l\xc3\xa6ring efter behavioristiske forskrifter. Skinner h\xc3\xa6vdede at forst\xc3\xa5elsen af ord bygger p\xc3\xa5 indl\xc3\xa6ring under kobling af ordet selv med oplevelse af ordets betydning. I en s\xc3\xb8nderlemmende kritik argumenterede lingvisten Noam Chomsky for at man med behaviorismens tilgang til sprog kun ville kunne forst\xc3\xa5 s\xc3\xa6tningen \xe2\x80\x98Pengene eller livet\xe2\x80\x99, hvis man havde \xe2\x80\x98tidligere erfaring med hvad at v\xc3\xa6re d\xc3\xb8d\xe2\x80\x99. Chomsky argumenterede for n\xc3\xb8dvendigheden af at inddrage mentale og eventuelt medf\xc3\xb8dte processer i forklaringen af den menneskelige sprogevne. _NEWLINE_Begrebet kognitionsvidenskab (eng.: Cognitive Science) blev f\xc3\xb8rste gang brugt i 1973 af Christopher Longuet-Higgins i en rapport om kunstig intelligens. I 1977 udkom det f\xc3\xb8rste nummer af det videnskabelige tidsskrift Cognitive Science og i 1979 blev Cognitive Science Society, det f\xc3\xb8rste kognitionsvidenskabelige selskab dannet og samme \xc3\xa5r blev den f\xc3\xb8rste egentlige kognitionsvidenskabelige konference afholdt i La Jolla i Californien.\n_START_SECTION_\nUnders\xc3\xb8gelsesniveauer\n_START_PARAGRAPH_\nEn central iagttagelse inden for kognitionsvidenskaben har v\xc3\xa6ret, at de samme f\xc3\xa6nomener kan unders\xc3\xb8ges p\xc3\xa5 kvalitativt forskellige m\xc3\xa5der. David Marr redegjorde for tre forskellige niveauer: Det computationelle niveau, det algoritmiske niveau og implementeringsniveauet.\n_START_SECTION_\nDet computationelle niveau\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa5 det computationelle niveau unders\xc3\xb8ges indholdet af - og form\xc3\xa5let med en given proces. En person kan f.eks. have som opgave at huske et tidspunkt og et sted, fordi vedkommende har en aftale. Eller i et mere simpelt fors\xc3\xb8g, kan en person h\xc3\xb8re og l\xc3\xa6se en r\xc3\xa6kke ord og s\xc3\xa5 fors\xc3\xb8ge at afg\xc3\xb8re om det hun lige har h\xc3\xb8rt er det samme som det der kom f\xc3\xb8r, selv om det var et l\xc3\xa6st ord. Fors\xc3\xb8gspersonens opgave er alts\xc3\xa5 at sammenligne en lyd med et billede og afg\xc3\xb8re om disse to kvalitativt forskellige sanseindtryk er forbundet med det samme betydningsindhold.\n_START_SECTION_\nDet algoritmiske niveau\n_START_PARAGRAPH_\nHvis man sp\xc3\xb8rger personen, hvordan vedkommende b\xc3\xa6rer sig ad med at huske sin aftale, s\xc3\xa5 vil de fleste v\xc3\xa6re ude af stand til at give et fornuftigt svar. Vi kan bare huske - eller ogs\xc3\xa5 glemmer vi. P\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de forholder det sig, hvis vi skal sammenligne et l\xc3\xa6st ord med et h\xc3\xb8rt. Selvom de er v\xc3\xa6sensforskellige sanseindtryk, s\xc3\xa5 har vi alligevel fornemmelsen af at ordet kan v\xc3\xa6re 'det samme'. Vi m\xc3\xa5 formode, at det ikke er tilf\xc3\xa6ldigt og at der gives processer, som muligg\xc3\xb8r at vi husker. Hvis vi skal afg\xc3\xb8re om et ord vi har h\xc3\xb8rt er det samme, som et ord vi har l\xc3\xa6st, m\xc3\xa5 vi formode, at der foreg\xc3\xa5r en art 'overs\xc3\xa6ttelse' af ordene, enten til et symbolsk format, hvor sansedelen af ordet er fjernet, eller fra den ene sansemodalitet til den anden, s\xc3\xa5dan at de to ord kommer til at optr\xc3\xa6de i samme 'format'. _NEWLINE_N\xc3\xa5r en computer udf\xc3\xb8rer en opgave, s\xc3\xa5 g\xc3\xb8r den det som regel ved at genneml\xc3\xb8be et program, der fort\xc3\xa6ller den, hvad den skal g\xc3\xb8re. P\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de kan vi forestille os, at mennesker har \xe2\x80\x9cprogrammer\xe2\x80\x99\xe2\x80\x9d der g\xc3\xb8r dem i stand til at udf\xc3\xb8re opgaver. Disse programmer m\xc3\xa5 k\xc3\xb8re ved hj\xc3\xa6lp af en form for programmeringssprog. Konkret kan vi forestille os, at nervecellerne i hjernen er koblet til hinanden og udveksler informationer. Disse informationer og de lovm\xc3\xa6ssigheder, som de udviser, udg\xc3\xb8r det algoritmiske niveau. _NEWLINE_Men der kan ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6re beskrivelser p\xc3\xa5 det algoritmiske niveau som er uafh\xc3\xa6ngige af ideen om at processerne foreg\xc3\xa5r i hjerner. Man kan beskrive processerne ved hj\xc3\xa6lp af teoretiske modeller og simuleringer og dermed danne sig en id\xc3\xa9 om hvordan det overhovedet kan lade sig g\xc3\xb8re at huske noget. Derefter kan man teste, om m\xc3\xa5den en model arbejder p\xc3\xa5, ligner den m\xc3\xa5de som den naturlige kognition l\xc3\xb8ser opgaven p\xc3\xa5. En teoretisk model vil f.eks. kunne bruges til at forudsige i hvilke situationer en proces g\xc3\xa5r godt og hvorn\xc3\xa5r den sl\xc3\xa5r fejl. Hvis modellen glemmer sine aftaler efter samme m\xc3\xb8nster som mennesker typisk g\xc3\xb8r, s\xc3\xa5 kan det v\xc3\xa6re en indikation af at de to systemer ligner hinanden.\n_START_SECTION_\nImplementeringsniveauet\n_START_PARAGRAPH_\nMens det algoritmiske niveau beskriver processerne, s\xc3\xa5 beskriver implementeringsniveauet den \xe2\x80\x9chardware\xe2\x80\x9d, som processerne foreg\xc3\xa5r i. For den menneskelige kognitions vedkommende udg\xc3\xb8res dette niveau af nervecellerne selv og af den struktur, som de er organiseret i. En korrekt model for den menneskelige kognition p\xc3\xa5 det algoritmiske niveau m\xc3\xa5 naturligvis tage implementeringsniveauet med i betragtning. N\xc3\xa5r vi skal huske en aftale kan det v\xc3\xa6re, at vi snarere end at huske en specifik adresse, g\xc3\xa5r lidt rundt i nabolaget, og s\xc3\xa5 genkender huset, n\xc3\xa5r vi finder det. En s\xc3\xa5dan l\xc3\xb8sning er afh\xc3\xa6ngig af, at vi konkret kan bev\xc3\xa6ge os, og at de strukturer i vores hjerne (bl.a. hippocampus) som er involveret i at huske steder, har konkrete forbindelser til synsbarken i hjernens nakkelap. Synsbarken er det prim\xc3\xa6re omr\xc3\xa5de for visuel perception og p\xc3\xa5 implementeringsniveauet er dette igen aff\xc3\xb8dt af, at der er st\xc3\xa6rke nerveforbindelser til \xc3\xb8jne og nethinde. P\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de er h\xc3\xb8rebarken direkte forbundet med det indre \xc3\xb8re. Hvis vi skal sammenligne et ord, som er kommet ind gennem h\xc3\xb8relsen med et, som kom ind gennem synssansen, m\xc3\xa5 de to signaler n\xc3\xb8dvendigvis m\xc3\xb8de hinanden et sted, og det er m\xc3\xa5ske ikke s\xc3\xa5 overraskende, hvis vi ser mere hjerneaktivitet i de omr\xc3\xa5der der ligger midtimellem synsbarken og h\xc3\xb8rebarken. P\xc3\xa5 implementeringsniveauet giver det i hvert fald mening.\n_START_SECTION_\nUnders\xc3\xb8gelsesmetoder\n_START_PARAGRAPH_\nKognitionsvidenskaben opstod ganske vist som et brud med behaviorismen, men overtog behaviorismens m\xc3\xa5ls\xc3\xa6tning om videnskabelighed i unders\xc3\xb8gelsen af de menneskelige tankeprocesser. Dette betyder, at kognitionsforskere i vidt omfang er skeptiske over for subjektive fortolkninger og introspektion, hvilket ellers er udbredte metoder inden for de humanistiske forskningsmilj\xc3\xb8er som kognitionsvidenskaben tr\xc3\xa6kker p\xc3\xa5. I stedet s\xc3\xb8ger kognitionsvidenskaben efter naturvidenskabeligt forbillede at etablere falsificerbare teorier og teste hypoteser ved hj\xc3\xa6lp af eksperimenter.\n_START_SECTION_\nPatient- og dyrefors\xc3\xb8g\n_START_PARAGRAPH_\nEn anden m\xc3\xa5de at unders\xc3\xb8ge forholdet mellem implementeringsniveauet og de algoritmiske og computationelle niveauer er ved at udf\xc3\xb8re adf\xc3\xa6rdseksperimenter p\xc3\xa5 patienter eller dyr hvor hjernen har taget skade. Et eksempel p\xc3\xa5 denne type unders\xc3\xb8gelser finder vi ved den kognitive neurovidenskabs f\xc3\xb8dsel i 1861, hvor Paul Broca unders\xc3\xb8gte en patient, som havde mistet evnen til at tale, uden at intellektet tilsyneladende havde taget alvorligt skade. Da patienten d\xc3\xb8de, unders\xc3\xb8gte Broca hans hjerne og fandt, at patienten havde en udtalt skade p\xc3\xa5 venstre frontallap. Broca fremsatte derfor den hypotese, at dette omr\xc3\xa5de var hjernens talecenter. Senere unders\xc3\xb8gelser bekr\xc3\xa6ftede dette fund. Omr\xc3\xa5det kaldes i dag Brocas omr\xc3\xa5de._NEWLINE_Ved dyrefors\xc3\xb8g kan man g\xc3\xa5 mere drastisk til v\xc3\xa6rks og p\xc3\xa5f\xc3\xb8re en skade, hvorved \xc3\xa6ndringer i adf\xc3\xa6rd kan studeres. Desuden kan der indf\xc3\xb8res elektroder i selve hjernen hvorved hjernens aktivitet kan m\xc3\xa5les direkte ved kilden. Herved har man f.eks. opdaget at et omr\xc3\xa5de ved navn hippocampus rummer celler, der holder styr p\xc3\xa5 hvorhenne vi befinder os. Indopererede elektroder bruges i sj\xc3\xa6ldne tilf\xc3\xa6lde til at studere menneskelig kognition, typisk i situationer hvor elektroder indf\xc3\xb8res for at lokalisere omr\xc3\xa5der med epileptisk aktivitet.\n_START_SECTION_\nKognitionsvidenskab versus kognitionspsykologi\n_START_PARAGRAPH_\nKognitionsvidenskab er n\xc3\xa6rt besl\xc3\xa6gtet med kognitionspsykologi, og gr\xc3\xa6nsen mellem de to felter er ikke altid helt klar. Men oftest regnes kognitionspsykologi som en del af kognitionsvidenskab, der har et bredere sigte i kraft af sin integration af flere fagomr\xc3\xa5der. Kognitionspsykologi har ogs\xc3\xa5 traditionelt en h\xc3\xb8jere grad af anvendelsessigte i behandling af patienter, mens kognitionsvidenskab er mere optaget af det teoretiske grundlag. Historisk set var psykologien en mindre del af kognitionsvidenskaben, men den er blevet mere og mere dominerende over \xc3\xa5rene.\n_START_SECTION_\nUddannelse i kognitionsvidenskab\n_START_PARAGRAPH_\nDen f\xc3\xb8rste bachelorgrad i kognitionsvidenskab blev uddelt i 1982 fra Vassar College i staten New York. Siden da har mere end 100 universiteter i mere end 30 lande udbudt universitetsstudier i kognitionsvidenskab. De fleste f\xc3\xb8rende amerikanske universiteter udbyder en bachelor i kognitionsvidenskab (f.eks. Stanford University, UC Berkeley, UC San Diego, Harvard University, Yale University, MIT, Columbia University, Johns Hopkins University). Uddannelsen findes ogs\xc3\xa5 i de nordiske lande, f.eks. Link\xc3\xb6pings Universitet, Universitetet i Bergen og Helsinki Universitet. I Tyskland findes der bl.a. en uddannelse i kognitionsvidenskab ved universitetet i Osnabr\xc3\xbcck.\n_START_SECTION_\nI Danmark\n_START_PARAGRAPH_\nI Danmark har flere universiteter udbudt uddannelser, som henter inspiration fra kognitionsvidenskaben. K\xc3\xb8benhavns Universitet udbyder f.eks. en kandidatuddannelse i IT og Kognition samt i Kognition og Kommunikation og p\xc3\xa5 Aarhus Universitet kan man l\xc3\xa6se Kognitiv semiotik._NEWLINE_Fra 2015 udbyder Aarhus Universitet desuden en bachelorgrad (B.Sc.) i kognitionsvidenskab."