b'\n_START_ARTICLE_\nBondevennernes Selskab\n_START_PARAGRAPH_\nBondevennernes Selskab, ogs\xc3\xa5 kaldet Bondevennerne, var en politisk forening, der eksisterede i Danmark i anden halvdel af det 19. \xc3\xa5rhundrede.\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nI takt med udsigten til vedtagelsen af en ny demokratisk grundlov og efter vedtagelsen af grundloven i 1849 blev indbyggerne i Danmark splittet i hovedsagelig tre grupper, der allerede i samtiden fik betegnelserne venstre, centrum og h\xc3\xb8jre. Af disse tre var venstre den eneste, som allerede i 1848 havde form\xc3\xa5et at organisere sig_NEWLINE_Bondevennernes Selskab stiftedes 5. maj 1846 af de to st\xc3\xa6nderdeputerede Johan Christian Drewsen og Balthasar Christensen p\xc3\xa5 opfordring af skolel\xc3\xa6rer Asmund Christian Gleerup som var formand for Holb\xc3\xa6k Amts Landkommunalforening. Foreningens form\xc3\xa5l skulle v\xc3\xa6re at "erhverve omfattende og n\xc3\xb8jagtige Oplysninger" om landboforholdene og at "virke for Bondestandens Emancipation og ligeborgerlige Ret med de andre Samfundsklasser". Foruden de tre n\xc3\xa6vnte blev ogs\xc3\xa5 Orla Lehmann og Anton Frederik Tscherning medlemmer af foreningens bestyrelse, og Tscherning var indtil 1848 dens formand. _NEWLINE_Bondevennernes Selskab oprettedes som et udtryk for den modstand, som "Bondecirkul\xc3\xa6ret" af 8. november 1845 havde vakt i bondestanden, og partiet vandt snart betydelig udbredelse og indflydelse.\n_START_SECTION_\nProgram\n_START_PARAGRAPH_\nI selskabets program n\xc3\xa6vnedes en bedre folkeoplysning, almindelig v\xc3\xa6rnepligt, n\xc3\xa6ringsfrihed, forbedring af husm\xc3\xa6nds og indersters k\xc3\xa5r og f\xc3\xa6steres overgang til selveje som de vigtigste punkter. F\xc3\xa6llesn\xc3\xa6vneren for dette program var, at bondestanden skulle ligestilles socialt og politisk med andre samfundsgrupper._NEWLINE_Allerede i 1851 kunne bondevennerne konstatere, at st\xc3\xb8rstedelen af deres oprindelige program var blevet gennemf\xc3\xb8rt. Kun f\xc3\xa6stegodsets overgang til selveje var endnu et uindfriet programpunkt, hvis gennemf\xc3\xb8relse til geng\xc3\xa6ld trak ud.\n_START_SECTION_\nOrganisering\n_START_PARAGRAPH_\nForeningen var delt i distriktsafdelinger med s\xc3\xa6rlige form\xc3\xa6nd, under hvilke der igen var sogneform\xc3\xa6nd. Bestyrelsen var for de f\xc3\xb8rste tre \xc3\xa5r valgt af foreningens stiftere._NEWLINE_Medlemstallet voksede hurtigt: allerede midt i 1847 havde det over 5.500 medlemmer, og senere steg dette tal til over 10.000._NEWLINE_Derimod fik bev\xc3\xa6gelsen aldrig nogen st\xc3\xa6rk presse. Hovedorgan blev "Almuevennen", der oprindelig udkom som ugeblad, fra 1855 som dagblad. I Jylland oprettedes i 1830 "Jydske Tidende"._NEWLINE_Til geng\xc3\xa6ld bet\xc3\xb8d det meget, at der p\xc3\xa5 samme tid oprettedes en lang r\xc3\xa6kke faglige sammenslutninger for bondestanden s\xc3\xa5 som brandforsikringsforeninger, sparekasser og lignende, som fik n\xc3\xa6r tilknytning til bondebev\xc3\xa6gelsens leder og hvis tillidsposter blev besatte med bev\xc3\xa6gelsens betroede folk._NEWLINE_Bondevennernes Selskab blev oprettet p\xc3\xa5 Sj\xc3\xa6lland og stod st\xc3\xa6rkest p\xc3\xa5 den sj\xc3\xa6llandske \xc3\xb8gruppe. Bondevennerne havde ogs\xc3\xa5 tilh\xc3\xa6ngere andre steder i landet, men der var de d\xc3\xa5rligere organiserede._NEWLINE_I 1862-1877 videref\xc3\xb8rte Jysk Folkeforening (Bj\xc3\xb8rnbakske Venstre) bondevennernes virksomhed i \xc3\x98stjylland (is\xc3\xa6r \xc3\x85rhus, Skanderborg og Randers amter) og Nordjylland. Foreningen blev stiftet 5. marts 1862 p\xc3\xa5 et m\xc3\xb8de i H\xc3\xb8ver ved Aarhus. I den forel\xc3\xb8bige bestyrelse sad bl.a. J.A. Hansen, A.F. Tscherning og Geert Winther. I foreningens love, der vedtoges november samme \xc3\xa5r, angives dens form\xc3\xa5l at v\xc3\xa6re det at "modarbejde enhver Indskr\xc3\xa6nkning af den ved Grundloven givne Valgret og at forberede Valg saavel til Rigsraad og Rigsdag som til Amtsraad og Kommunalbestyrelser samt at fremme og underst\xc3\xb8tte ethvert Foretagende, der sigter til at udvikle Folkets materielle og aandelige Velv\xc3\xa6re". Foreningen blev v\xc3\xa6sentlig et udtryk for den tscherningske politik. Den fik et stort medlemsantal over hele Jylland, navnlig dog i den \xc3\xb8stlige del, og bidrog is\xc3\xa6r i 1860\'erne meget til at vinde den jyske landbefolkning for Venstre. Dens f\xc3\xb8rste formand var Geert Winther indtil 1875; derefter fulgte som form\xc3\xa6nd forstander Lars Bj\xc3\xb8rnbak og assurancebestyrer Jens Nicolaj Christian Wistoft. Foreningen suspenderede sin virksomhed efter stiftelsen af Grundlovsv\xc3\xa6rneforeningen 1877, med Wistoft var formand fra 1878 til 1880.\n_START_SECTION_\nPolitisk virke\n_START_PARAGRAPH_\nI tiden fra 1841 frem til grundloven af 1849 havde bondevennerne en samarbejde med de nationalliberale (centrum), og det var n\xc3\xa6ppe en tilf\xc3\xa6ldighed, at der blandt bondevennernes stiftere var nationalliberale f\xc3\xb8rere. Dette samarbejde varede frem til junigrundlovens vedtagelse, men derefter begyndte der at indtr\xc3\xa6ffe en stadig voksende splittelse, ikke blot fremkaldt af, at de to grupperinger repr\xc3\xa6senterede henholdsvis land og by, men nok s\xc3\xa5 meget, fordi de tillige repr\xc3\xa6senterede skellet mellem det, samtiden kaldte de dannede og almuen. Disse skel blev forst\xc3\xa6rkede ved, at valgkredsene blev indrettede s\xc3\xa5ledes, at de samlede en k\xc3\xb8bstad og dens omgivende landomr\xc3\xa5der. Dermed skete der en direkte konfrontation under de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5rtiers valgkampe._NEWLINE_For valgene til den grundlovgivende rigsforsamling blev foreningen af stor betydning, og den har sin ikke ringe del i, at Junigrundloven fik en s\xc3\xa5 demokratisk karakter. Ogs\xc3\xa5 for de landboreformer, som udgik fra den f\xc3\xb8rste ordin\xc3\xa6re Rigsdag, var foreningen virksom, og den gav ved valgene 1849 og i 1850\'erne det bondevenlige parti den faste organisation, der sikrede det stor indflydelse p\xc3\xa5 rigsdagen. Blandt dets ledende m\xc3\xa6nd i 1850\'erne m\xc3\xa5 foruden Balthasar Christensen og Tscherning is\xc3\xa6r n\xc3\xa6vnes J.A. Hansen og C.C. Alberti. Under forfatningskampene sv\xc3\xa6kkedes foreningens indflydelse, og navnlig fra midten af 1850\'erne var den i st\xc3\xa6rk tilbagegang. Den vedblev dog at virke indtil langt hen i 1860\'erne og er aldrig blevet formelt opl\xc3\xb8st.\n_START_SECTION_\nEjdersp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let\n_START_PARAGRAPH_\nI sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let om Ejderstaten var gruppen delt, og en af dets ledere, Tscherning, der var helstatsmand, valgte at st\xc3\xb8tte konservative regeringer. Da der blev udarbejdet et udkast til en s\xc3\xa5kaldt f\xc3\xa6llesforfatning, som lagde magten i h\xc3\xa6nderne p\xc3\xa5 et rigsr\xc3\xa5d, hvoraf \xe2\x85\x93 af medlemmerne skulle udpeges af kongen (= regeringen), knapt \xe2\x85\x93 af kongerigets og hertugd\xc3\xb8mmernes lovgivende forsamlinger og resten af de indbyggere, der havde de st\xc3\xb8rste indt\xc3\xa6gter og formuer i kongeriget, gik venstre samlet imod udspillet. F\xc3\xb8lgen af begivenhederne i 1855 var, at splittelsen mellem bondevenner og nationalliberale blev mere markant.'