b'\n_START_ARTICLE_\nDe lange knives nat\n_START_PARAGRAPH_\nDe lange knives nat (tysk: \xc2\xa0Nacht der langen Messer\xc2\xa0), ogs\xc3\xa5 kaldet R\xc3\xb6hm-Putsch (R\xc3\xb6hmkuppet) eller Operation Kolibri, var en udrensning, som fandt sted i Nazityskland mellem 30. juni og 2. juli 1934, da det nationalsocialistiske styre gennemf\xc3\xb8rte en r\xc3\xa6kke politiske likvideringer. F\xc3\xb8rende skikkelser p\xc3\xa5 den venstreorienterede fl\xc3\xb8j i nazistpartiet, herunder deres bannerf\xc3\xb8rer Gregor Strasser, blev myrdet, og det samme blev fremtr\xc3\xa6dende konservative anti-nazister, s\xc3\xa5som den tidligere kansler Kurt von Schleicher og Gustav Ritter von Kahr, som havde sl\xc3\xa5et Hitlers \xc3\xb8lk\xc3\xa6lderkup ned i 1923. Mange af de dr\xc3\xa6bte var ledere i Sturmabteilung (SA), de paramilit\xc3\xa6re brunskjorter._NEWLINE_Adolf Hitler slog til mod SA og dens leder Ernst R\xc3\xb6hm, fordi Hitler ans\xc3\xa5 det uafh\xc3\xa6ngige SA og dens medlemmers tendens til at \xc3\xb8ve gadevold for en direkte trussel mod sin nyligt vundne politiske magt. Han \xc3\xb8nskede ogs\xc3\xa5 at berolige lederne af Reichswehr, det officielle tyske milit\xc3\xa6r, som frygtede og afskyede SA \xe2\x80\x93 og is\xc3\xa6r R\xc3\xb6hms \xc3\xb8nske om at opsluge Reichswehr i SA under R\xc3\xb6hms ledelse. Desuden var Hitler utryg ved R\xc3\xb6hms udtalte st\xc3\xb8tte til en "anden revolution", der skulle omfordele velstanden. Efter R\xc3\xb6hms mening havde Hitlers magtovertagelse v\xc3\xa6ret en "nationalistisk" revolution, men der manglede fortsat den "socialistiske" dimension af nationalsocialismen. Endelig brugte Hitler udrensningen til at angribe eller fjerne kritikere af sit nye styre, is\xc3\xa6r de som var loyale over for vicekansler Franz von Papen, samt til at f\xc3\xa5 afsluttet gamle mellemv\xc3\xa6render._NEWLINE_Mindst 85 personer blev dr\xc3\xa6bt under udrensningen, men det samlede d\xc3\xb8dstal kan have v\xc3\xa6ret flere hundrede, og over tusinde mist\xc3\xa6nkte modstandere blev arresteret. De fleste drab blev udf\xc3\xb8rt af Schutzstaffel (SS) og Gestapo (Geheime Staatspolizei), styrets hemmelige politi. Udrensningen styrkede st\xc3\xb8tten i Reichswehr til Hitler. Den dannede ogs\xc3\xa5 et juridisk grundlag for naziregimet, da de tyske domstole og regeringen hurtigt fjernede \xc3\xa5rhundreders forbud mod henrettelser uden dom, for at vise deres loyalitet overfor styret._NEWLINE_Under planl\xc3\xa6gningen blev operationen til tider omtalt som Kolibri, det kodeord som blev brugt til at sende henrettelsesgrupperne i aktion under udrensningen. Kodenavnet lader til at v\xc3\xa6re valgt tilf\xc3\xa6ldigt. Begrebet "De lange knives nat" er \xc3\xa6ldre end selve massakren og bruges i almindelighed om h\xc3\xa6vnaktioner. I Tyskland bruges stadig begrebet "R\xc3\xb6hm-Putsch" (R\xc3\xb6hmkuppet) om mordene. Det var den betegnelse, de fik af naziregimet, trods den udokumenterede antydning af at mordene var n\xc3\xb8dvendige for at forhindre et kup. Tyske forfattere bruger ofte anf\xc3\xb8rselstegn eller skriver om det s\xc3\xa5kaldte R\xc3\xb6hm-Putsch for at understrege dette.\n_START_SECTION_\nHitler og SA\n_START_PARAGRAPH_\nDen tyske pr\xc3\xa6sident Paul von Hindenburg udpegede Hitler til rigskansler den 30. januar 1933. I de f\xc3\xb8lgende m\xc3\xa5neder, under den s\xc3\xa5kaldte Gleichschaltung (ensretning), fjernede Hitler behovet for den tyske Reichstag som lovgivende forsamling og fjernede alle andre politiske partier i Tyskland, s\xc3\xa5 landet i midten af 1933 var blevet en etpartistat under hans ledelse og kontrol. Trods sin hurtige konsolidering af magten ud\xc3\xb8vede Hitler ikke enev\xc3\xa6ldig magt. Som kansler havde Hitler ikke kommandoen over h\xc3\xa6ren, som forblev under formel ledelse af Hindenburg, en h\xc3\xb8jt respekteret feltmarskal fra 1. verdenskrig. Selv om mange officerer var p\xc3\xa5virket af Hitlers l\xc3\xb8fter om udvidelse af h\xc3\xa6ren og tilbagevenden til v\xc3\xa6rnepligt samt en mere aggressiv udenrigspolitik, fortsatte h\xc3\xa6ren med at v\xc3\xa6rne om sin tradition for uafh\xc3\xa6ngighed i de f\xc3\xb8rste \xc3\xa5r under nazistyret._NEWLINE_I mindre grad fortsatte Sturmabteilung (SA), en paramilit\xc3\xa6r nazistisk organisation, med at v\xc3\xa6re autonom inden for selve partiet. SA var opst\xc3\xa5et af resterne af Freikorps-bev\xc3\xa6gelsen efter 1. verdenskrig. Frikorpsene, som prim\xc3\xa6rt bestod af utilfredse tyske veteraner, var nationalistiske organisationer, der var blevet etableret af regeringen i januar 1919, for at im\xc3\xb8deg\xc3\xa5 truslen om en kommunistisk revolution, da det viste sig, at der var mangel p\xc3\xa5 loyale tropper. En meget stor del af medlemmerne af frikorpsene mente, at den tyske novemberrevolution havde forr\xc3\xa5dt dem, da Tyskland angiveligt var p\xc3\xa5 nippet til sejr i 1918. Derfor var frikorpsene modstandere af den nye Weimarrepublik, som opstod ved novemberrevolutionen, og kaldte foragteligt republikkens grundl\xc3\xa6ggere for "novemberkriminelle". Kaptajn Ernst R\xc3\xb6hm fra Reichswehr fungerede som forbindelsesofficer til det bayerske frikorps. R\xc3\xb6hm fik \xc3\xb8genavnet "Maskingev\xc3\xa6rkongen af Bayern" i starten af 1920\'erne, da han var ansvarlig for oplagring og udlevering af illegale maskingev\xc3\xa6rer til de bayerske frikorpsenheder. R\xc3\xb6hm forlod Reichswehr i 1923, og blev senere kommandant for SA. I 1920\'erne og 1930\'erne fungerede SA som en privat milits, som Hitler brugte til at intimidere rivaler og afbryde andre politiske partiers m\xc3\xb8der, is\xc3\xa6r socialdemokraternes og kommunisternes. SA blev ogs\xc3\xa5 kaldet "brunskjorter" eller "stormtropper", og de blev kendt for deres gadekampe med kommunisterne. De voldelige sammenst\xc3\xb8d mellem de to grupper bidrog til destabiliseringen af demokratiet i Tyskland. I juni 1932, som blev en af de v\xc3\xa6rste m\xc3\xa5neder med politisk vold, var der over 400 gadekampe med 82 d\xc3\xb8de. Denne destabilisering var afg\xc3\xb8rende for Hitlers opstigning til magten, ikke mindst fordi den overbeviste mange tyskere om, at n\xc3\xa5r f\xc3\xb8rst Hitler blev kansler, ville den udbredte gadevold slutte._NEWLINE_Udpegningen af Hitler til kansler efterfulgt af undertrykkelse af alle andre politiske partier end nazistpartiet f\xc3\xb8rte ikke til en afslutning af stormtroppernes gadevold. Da stormtropperne ikke l\xc3\xa6ngere havde kommunisternes m\xc3\xb8der at forstyrre gik de nogle aftener amok i gaderne i forbindelse med drukture. De angreb forbipasserende og derp\xc3\xa5 politiet, som var blevet tilkaldt for at stoppe dem. Klager over stormtroppernes opf\xc3\xb8rsel hobede sig op i l\xc3\xb8bet af 1933. Udenrigsministeriet klagede endda over tilf\xc3\xa6lde, hvor brunskjorter mishandlede udenlandske diplomater. Stormtroppernes opf\xc3\xb8rsel forstyrede den tyske middelklasse og andre konservative grupper, s\xc3\xa5som h\xc3\xa6ren._NEWLINE_Hitler valgte at styrke sin stilling over for h\xc3\xa6ren ved at gribe ind over for dens nemesis, SA. Den 6. juli 1933 erkl\xc3\xa6rede Hitler foran en forsamling af h\xc3\xb8jtrangerende nazister, at den nationalsocialistiske revolution var lykkedes. Nu hvor nazistpartiet havde grebet magten i Tyskland, sagde han, var det p\xc3\xa5 tide at styrke kontrollen. Hitler sagde til forsamlingen: "Revolutionen har gennembrudt digerne, men m\xc3\xa5 ledes ind i evolutionens sikre kanaler."_NEWLINE_Hitlers tale var et signal, om at han ville l\xc3\xa6gge b\xc3\xa5nd p\xc3\xa5 SA, hvis medlemstal var vokset meget hurtigt i begyndelsen af 1930\'erne. Dette viste sig imidlertid s\xc3\xa6rdeles vanskeligt, da SA udgjorde en stor del af de mest ivrige nazister. SA kunne spore den dramatiske v\xc3\xa6kst i sit medlemstal til starten af depressionen, hvor mange tyskere mistede b\xc3\xa5de deres job og deres tro p\xc3\xa5 de traditionelle samfundsinstitutioner. Selv om nazismen ikke kun \xe2\x80\x93 eller blot prim\xc3\xa6rt \xe2\x80\x93 var et arbejderklassef\xc3\xa6nomen, udfyldte SA mange arbejdsl\xc3\xb8se arbejderes behov for klassesolidaritet og nationalistisk gl\xc3\xb8d. Mange stormtropper troede p\xc3\xa5 det socialistiske l\xc3\xb8fte i nationalsocialismen og ventede, at det nazistiske styre ville gennemf\xc3\xb8re mere radikale \xc3\xb8konomiske tiltag, s\xc3\xa5som at opsplitte adelens store godser. Da nazistyret ikke indledte s\xc3\xa5danne skridt, blev de, som forventede en \xc3\xb8konomisk s\xc3\xa5vel som en politisk revolution, skuffede.\n_START_SECTION_\nKonflikten mellem h\xc3\xa6ren og SA\n_START_PARAGRAPH_\nIngen i SA talte mere h\xc3\xb8jlydt for "en forts\xc3\xa6ttelse af den tyske revolution", som en fremtr\xc3\xa6dende repr\xc3\xa6sentant kaldte det, end R\xc3\xb6hm. R\xc3\xb6hm havde som et af de f\xc3\xb8rste medlemmer af nazistpartiet deltaget i \xc3\x98lstuekuppet i M\xc3\xbcnchen, Hitlers fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at tage magten i 1923. R\xc3\xb6hm var veteran fra 1. verdenskrig og havde for nylig pralet af, at han ville dr\xc3\xa6be 12 mand til geng\xc3\xa6ld for hvert drab p\xc3\xa5 en fra stormtropperne. R\xc3\xb6hm ans\xc3\xa5 vold for at v\xc3\xa6re et middel til at opn\xc3\xa5 politiske m\xc3\xa5l. Han tog det socialistiske m\xc3\xa5l i nationalsocialismen alvorligt og kr\xc3\xa6vede, at Hitler og andre af partiets ledere indledte vidtg\xc3\xa5ende socialistiske reformer i Tyskland._NEWLINE_R\xc3\xb6hm var ikke tilfreds med bare at v\xc3\xa6re leder af SA og pr\xc3\xb8vede at f\xc3\xa5 Hitler til at udn\xc3\xa6vne ham til forsvarsminister, en post som blev bekl\xc3\xa6dt af den konservative general Werner von Blomberg. Selv om nogle af hans kritikere gav ham \xc3\xb8genavnet "gummil\xc3\xb8ven" p\xc3\xa5 grund af hans hengivenhed over for Hitler, var Blomberg ikke selv nazist og udgjorde dermed en bro mellem h\xc3\xa6ren og partiet. Blomberg og mange af hans officerskolleger stammede fra den preussiske adel og ans\xc3\xa5 SA for en p\xc3\xb8bel, der truede h\xc3\xa6rens traditionelt h\xc3\xb8je status i det tyske samfund._NEWLINE_Ligesom den st\xc3\xa5ende h\xc3\xa6r udviste foragt for masserne i SA, blev f\xc3\xb8lelsen geng\xc3\xa6ldt i modsat retning. Mange SA\'er syntes, at h\xc3\xa6ren ikke var tilstr\xc3\xa6kkelig engageret i den nationalsocialistiske revolution. Max Heydebreck, en SA-leder i Rummelsburg, nedgjorde h\xc3\xa6ren over for sine brunskjorter: "Nogle af officererne er svin. De fleste officerer er for gamle og skal udskiftes med yngre. Vi venter til bedstefar Hindenburg er d\xc3\xb8d, og s\xc3\xa5 marcherer SA mod h\xc3\xa6ren"._NEWLINE_Trods dette fjendskab mellem brunskjorterne og den st\xc3\xa5ende h\xc3\xa6r betragtede Blomberg og andre i milit\xc3\xa6ret SA for at v\xc3\xa6re en kilde til rekrutter til en udvidet og genoplivet h\xc3\xa6r. R\xc3\xb6hm derimod \xc3\xb8nskede at fjerne alle de preussiske generaler og bruge SA som kernen i et nyt tysk milit\xc3\xa6r. If\xc3\xb8lge Versaillestraktaten var Reichswehr begr\xc3\xa6nset til 100.000 mand, og h\xc3\xa6rens ledere s\xc3\xa5 bekymrede til, da medlemstallet i SA passerede 3 mio. mand i starten af 1934. I januar 1934 sendte R\xc3\xb6hm et memorandum til Blomberg, hvor han kr\xc3\xa6vede, at SA overtog rollen som nationens h\xc3\xa6r, og at Reichswehr blev til en tr\xc3\xa6ningsenhed tilknyttet SA._NEWLINE_Som reaktion m\xc3\xb8dtes Hitler med Blomberg og ledelsen af SA og SS den 28. februar 1934. Under pres fra Hitler underskrev R\xc3\xb6hm t\xc3\xb8vende en erkl\xc3\xa6ring, hvor han anerkendte h\xc3\xa6rens overherred\xc3\xb8mme over SA. Hitler meddelte de tilstedev\xc3\xa6rende, at SA ville fungere som en hj\xc3\xa6lpestyrke for Reichswehr \xe2\x80\x93 og ikke omvendt. Efter Hitler og de fleste af h\xc3\xa6rofficererne var g\xc3\xa5et, erkl\xc3\xa6rede R\xc3\xb6hm imidlertid, at han ikke ville tage imod ordrer fra "den latterlige korporal" \xe2\x80\x93 en nedg\xc3\xb8rende henvisning til Hitler. Selv om Hitler ikke straks greb ind over for R\xc3\xb6hm for hans ubeherskede udbrud, bet\xc3\xb8d det alligevel en uddybning af kl\xc3\xb8ften imellem dem.\n_START_SECTION_\nStigende pres mod SA\n_START_PARAGRAPH_\nTrods aftalen med Hitler holdt R\xc3\xb6hm fast i tanken om en ny tysk h\xc3\xa6r med SA i centrum. I starten af 1934 kom denne ide i direkte konflikt med Hitlers plan om at konsolidere magten og udvide Reichswehr. Fordi deres planer for h\xc3\xa6ren var gensidigt udelukkende, kunne R\xc3\xb6hm kun vinde p\xc3\xa5 Hitlers bekostning. Desuden var det ikke kun h\xc3\xa6ren, der s\xc3\xa5 SA som en trussel. Adskillige af Hitlers n\xc3\xa6rmeste underordnede frygtede R\xc3\xb6hms stigende magt og ut\xc3\xa5lmodighed, og det samme gjorde Hitler selv. Som f\xc3\xb8lge heraf voksede den politiske kamp inden for partiet og Hitlers n\xc3\xa6rmeste, heriblandt Hermann G\xc3\xb6ring, Joseph Goebbels, Heinrich Himmler og Hitlers stedfortr\xc3\xa6der Rudolf Hess, der placerede sig imod R\xc3\xb6hm. Mens alle disse m\xc3\xa6nd var veteraner i nazibev\xc3\xa6gelsen, var det kun R\xc3\xb6hm, som fortsatte med at demonstrere sin uafh\xc3\xa6ngighed af, frem for loyalitet over for, Adolf Hitler. R\xc3\xb6hms foragt for partibureaukratiet ophidsede Hess. SA-vold i Preussen gjorde den preussiske ministerpr\xc3\xa6sident G\xc3\xb6ring bekymret. Endelig i for\xc3\xa5ret 1934, da han h\xc3\xb8rte om den voksende kl\xc3\xb8ft mellem R\xc3\xb6hm og Hitler over SA\'s rolle i nazistaten, begyndte den tidligere kansler, general Kurt von Schleicher, at politisere igen. Schleicher kritiserede Hitlers nuv\xc3\xa6rende regering, mens nogle af Schleichers ledsagere, s\xc3\xa5som general Ferdinand von Bredow og Werner von Alvensleben, begyndte at uddele lister over en ny Hitler-regering, hvor Schleicher skulle v\xc3\xa6re vicekansler, R\xc3\xb6hm forsvarsminister, Heinrich Br\xc3\xbcning udenrigsminister og Gregor Strasser minister for nationens \xc3\xb8konomi. Den britiske historiker Sir John Wheeler-Bennett, som kendte Schleicher og hans kreds godt, skrev, at Bredow udviste en "mangel p\xc3\xa5 diskretion", som var "forf\xc3\xa6rdende", mens han gik rundt og viste udkastet til ministerlisten til alle interesserede. Selv om Schleicher rent faktisk var betydningsl\xc3\xb8s i 1934, begyndte der at florere stadig mere vilde rygter, om at han lagde planer med R\xc3\xb6hm om at vende tilbage til magtens korridorer, hvilket bidrog til at for\xc3\xb8ge krisestemningen._NEWLINE_Som et middel til at isolere R\xc3\xb6hm overdrog G\xc3\xb6ring den 20. april 1934 kontrollen med det preussiske politiske politi (Gestapo) til Himmler, som G\xc3\xb6ring mente, at man kunne stole p\xc3\xa5, ville gribe ind over for R\xc3\xb6hm. Himmler var misundelig p\xc3\xa5 SA\'s uafh\xc3\xa6ngighed og magt, selv om han og hans n\xc3\xa6stkommanderende Reinhard Heydrich p\xc3\xa5 dette tidspunkt allerede var g\xc3\xa5et i gang med at omstrukturere SS fra en livvagt for naziledere (og underordnet SA) til et uafh\xc3\xa6ngigt elitekorps, som var loyalt over for ham selv og Hitler. SS-folkenes loyalitet ville vise sig nyttigt for dem begge, da Hitler endelig besluttede at sl\xc3\xa5 til mod R\xc3\xb6hm og SA. I maj begyndte der at cirkulere lister blandt G\xc3\xb6rings og Himmlers folk over de, som skulle "likvideres". De indgik en handel, hvor fjender af den ene blev tilf\xc3\xb8jet til geng\xc3\xa6ld for, at venner af den anden blev streget. I slutnigen af maj blev de to tidligere kanslere Heinrich Br\xc3\xbcning og Kurt von Schleicher advaret af venner i Reichswehr, om at deres liv var i fare, og at de straks skulle forlade Tyskland. Br\xc3\xbcning flygtede til Holland, mens Schleicher afviste advarslen som en d\xc3\xa5rlig vittighed. I begyndelsen af juni var alting klart, og alt, hvad der manglede, var Hitlers tilladelse._NEWLINE_Kravene mod Hitler om at indd\xc3\xa6mme SA voksede. Konservative i h\xc3\xa6r, industri og politik lagde stadigt st\xc3\xb8rre pres p\xc3\xa5 Hitler for at f\xc3\xa5 mindsket SA\'s indflydelse og f\xc3\xa5 grebet ind over for R\xc3\xb6hm. Selv om R\xc3\xb6hms homoseksualitet ikke gjorde ham vellidt blandt de konservative, var de mere bekymrede over hans politiske ambitioner. Hitler var stadig uafklaret og usikker p\xc3\xa5, hvad han pr\xc3\xa6cis \xc3\xb8nskede at g\xc3\xb8re, da han tog til Venedig for at m\xc3\xb8des med Benito Mussolini den 15. juni. Inden Hitler tog af sted, og p\xc3\xa5 foranledning af pr\xc3\xa6sidentens statssekret\xc3\xa6r Otto Mei\xc3\x9fner, beordrede udenrigsminister baron Konstantin von Neurath den tyske ambassad\xc3\xb8r i Italien, Ulrich von Hassell, til \xe2\x80\x93 uden Hitlers viden \xe2\x80\x93 at bede Mussolini om at sige til Hitler, at SA tilsv\xc3\xa6rtede Tysklands gode navn. Neurats man\xc3\xb8vre til at l\xc3\xa6gge pres p\xc3\xa5 Hitler virkede, da Mussolini indvilligede (Neurath var tidligere ambassad\xc3\xb8r i Italien og kendte Mussolini godt). Under topm\xc3\xb8det i Venedig kritiserede Mussolini Hitler for at tolerere vold, b\xc3\xb8lleadf\xc3\xa6rd og homoseksualitet i SA, hvilket, Mussolini udtalte, \xc3\xb8delagde Hitlers gode rygte over hele verden. Mussolini brugte aff\xc3\xa6ren, som opstod ved mordet p\xc3\xa5 Giacomo Matteotti som et eksempel p\xc3\xa5 de problemer, uregerlige f\xc3\xb8lgesvende kunne afstedkomme for en diktator. Selv om Mussolinis kritik ikke overbeviste Hitler om at gribe ind overfor SA, bidrog den til at f\xc3\xa5 ham til at g\xc3\xa5 i den retning._NEWLINE_Den 17. juni 1934 blev de konservative krav til Hitler tydeliggjort, da vicekansler Franz von Papen, der var den skrantende Hindenburgs fortrolige, holdt en tale p\xc3\xa5 Universitetet i Marburg, hvor han advarede mod truslen om en "anden revolution". Uofficielt truede von Papen, der var en katolsk aristokrat med forbindelser til h\xc3\xa6ren og industrien, med at tr\xc3\xa6de tilbage, hvis Hitler ikke greb ind. Selv om von Papens tilbagetr\xc3\xa6den ikke ville have truet Hitlers stilling, ville den alligevel have v\xc3\xa6ret et pinligt udtryk for uafh\xc3\xa6ngighed fra en f\xc3\xb8rende konservativ._NEWLINE_Som f\xc3\xb8lge af konservativt pres for at f\xc3\xa5 indd\xc3\xa6mmet R\xc3\xb6hm tog Hitler til Neudeck for at m\xc3\xb8des med Hindenburg. Blomberg, som havde haft m\xc3\xb8de med pr\xc3\xa6sidenten, kritiserede helt us\xc3\xa6dvanligt Hitler for ikke at have grebet ind over for R\xc3\xb6hm noget tidligere. Han meddelte herefter Hitler, at Hindenburg var t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 at erkl\xc3\xa6re undtagelsestilstand og overlade styret til Reichswehr, hvis Hitler ikke straks greb ind over for R\xc3\xb6hm og hans brunskjorter. Hitler havde t\xc3\xb8vet i m\xc3\xa5neder med at gribe ind over for R\xc3\xb6hm, delvis p\xc3\xa5 grund af R\xc3\xb6hms stilling som leder af en national milits med millioner af medlemmer, men truslen om at erkl\xc3\xa6re undtagelsestilstand fra den eneste i Tyskland med autoritet til at fjerne nazistyret bet\xc3\xb8d, at Hitler m\xc3\xa5tte handle. Han forlod Neudeck besluttet p\xc3\xa5 b\xc3\xa5de at \xc3\xb8del\xc3\xa6gge R\xc3\xb6hm og at g\xc3\xb8re regnskabet op med gamle fjender. B\xc3\xa5de Himmler og G\xc3\xb6ring bifaldt Hitlers beslutning, da de begge havde meget at vinde ved R\xc3\xb6hms fald \xe2\x80\x93 SS\' afh\xc3\xa6ngighed til Himmler og fjernelse af en rival til den fremtidige ledelse af h\xc3\xa6ren for G\xc3\xb6ring._NEWLINE_Som forberedelse til udrensningen fremstillede Himmler og Heydrich, der var chef for SS\' sikkerhedstjeneste, et dossier med fabrikerede beviser, som pegede p\xc3\xa5, at R\xc3\xb6hm havde f\xc3\xa5et 12 mio. Reichmark af Frankrig for at v\xc3\xa6lte Hitler. Ledende officerer i SS fik den 24. juni forevist falske beviser p\xc3\xa5, at SA ville indlede et kup mod regeringen (heraf R\xc3\xb6hm-Putsch, R\xc3\xb6hmkuppet). G\xc3\xb6ring, Himmler, Heydrich og Victor Lutze (p\xc3\xa5 Hitlers forlangende) udarbejdede lister med folk i og udenfor SA, som skulle myrdes. En af de m\xc3\xa6nd, som G\xc3\xb6ring udvalgte til at hj\xc3\xa6lpe sig, var Willi Lehmann, en Gestapo embedsmand og NKVD spion. Den 25. juni satte general Werner von Fritsch Reichswehr i h\xc3\xb8jeste alarmberedskab. Den 27. juni tog Hitler skridt til at sikre sig h\xc3\xa6rens samarbejde. Blomberg og general Walter von Reichenau, h\xc3\xa6rens forbindelsesofficer til partiet, gav den til ham ved at udst\xc3\xb8de R\xc3\xb6hm fra det tyske officerskorps. Den 29. juni udkom V\xc3\xb6lkischer Beobachter med en artikel underskrevet af Blomberg, hvor han med omhu understregede, at "Reichswehr" stod bag Hitler. Hitler f\xc3\xb8lte sig tilstr\xc3\xa6kkelig sikker i sin stilling til at deltage i et bryllup i Essen, selv om han forekom ophidset og frav\xc3\xa6rende. Herfra ringede han til R\xc3\xb6hms adjutant i Bad Wiessee og beordrede lederne af SA til at m\xc3\xb8des med ham der den 30. juni.\n_START_SECTION_\nUdrensningen\n_START_PARAGRAPH_\nOmkring kl. 4.30 om morgenen den 30. juni 1934 ankom Hitler og hans f\xc3\xb8lge med fly til M\xc3\xbcnchen. Fra lufthavnen k\xc3\xb8rte de til det bayerske indenrigsministerium, hvor de samlede lederne af nogle gadeopt\xc3\xb8jer, som SA havde udf\xc3\xb8rt i byens gader den foreg\xc3\xa5ende aften. Rasende rev Hitler epauletterne af Obergruppenf\xc3\xbchrer Schneidhuber, lederen af politiet i M\xc3\xbcnchen, for ikke at have s\xc3\xb8rget for ro og orden i byen den foreg\xc3\xa5ende aften. Han r\xc3\xa5bte til ham, at han ville blive skudt. Schneidhuber blev henrettet senere p\xc3\xa5 dagen. Mens brunskjorterne blev gennet i f\xc3\xa6ngsel, samlede Hitler en stor gruppe SS og politi og tog af sted til Hanselbauer Hotel i Bad Wiessee, hvor Ernst R\xc3\xb6hm og hans f\xc3\xb8lge boede._NEWLINE_I Bad Wiessee arresterede Hitler personligt R\xc3\xb6hm og andre h\xc3\xb8jtst\xc3\xa5ende SA-ledere. If\xc3\xb8lge Erich Kempka, som var til stede under aktionen, overgav Hitler R\xc3\xb6hm til "to detektiver, som havde afsikrede pistoler", og SS fandt lederen af SA i Breslau, Edmund Heines, i seng med en unavngivet 18-\xc3\xa5rig mandlig tropsleder fra SA. Goebbels understregede det sidste i den senere propaganda og retf\xc3\xa6rdiggjorde dermed udrensningen som et slag mod depraveret moral. B\xc3\xa5de Heines og hans partner blev skudt p\xc3\xa5 stedet i hotellets have efter personlig ordre fra Hitler. I mellemtiden arresterede SS en r\xc3\xa6kke SA-ledere, da de stod af toget til deres planlagte m\xc3\xb8de med R\xc3\xb6hm._NEWLINE_Det faktum, at R\xc3\xb6hm aldrig havde planlagt at v\xc3\xa6lte regimet, forhindrede ikke Hitler i at ford\xc3\xb8mme ledelsen af SA. Da han kom tilbage til partihovedkvartert i M\xc3\xbcnchen talte Hitler til den forsamlede folkem\xc3\xa6ngde. Opfyldt af raseri ford\xc3\xb8mte Hitler "det v\xc3\xa6rste forr\xc3\xa6deri i verdenshistorien". Hitler fortalte m\xc3\xa6ngden, at "udisciplinerede og ulydige personer og asociale og syge elementer" ville blive udryddet. Folkem\xc3\xa6ngden, som bestod af partimedlemmer og mange fra SA, som var s\xc3\xa5 heldige, at de undgik arrestation, br\xc3\xb8lede deres tilslutning. Hess, som var til stede, tilb\xc3\xb8d endda selv at skyde "forr\xc3\xa6derne". Joseph Goebbels, som havde v\xc3\xa6ret med Hitler i Bad Wiessee, satte den sidste del af planen i gang. Ved tilbagekomsten til Berlin telefonerede han til G\xc3\xb6ring med kodeordet Kolibri for at slippe henrettelsesgrupperne l\xc3\xb8s p\xc3\xa5 resten af deres intetanende ofre.\n_START_SECTION_\nMod konservative og gamle fjender\n_START_PARAGRAPH_\nRegimet n\xc3\xb8jedes imidlertid ikke med at rense ud i SA. Efter tidligere at have f\xc3\xa6ngslet eller udvist ledende socialdemokrater og kommunister benyttede Hitler lejligheden til at sl\xc3\xa5 til mod de konservative, han ans\xc3\xa5 for up\xc3\xa5lidelige. Dette inkluderede vicekansler von Papen og de i hans n\xc3\xa6rmeste omkreds. I Berlin stormede en bev\xc3\xa6bnet SS-enhed p\xc3\xa5 G\xc3\xb6rings personlige ordre vicekanslerens kontor. Gestapoofficerer tilknyttet SS-enheden sk\xc3\xb8d von Papens sekret\xc3\xa6r Herbert von Bose uden at ulejlige sig med at arrestere ham f\xc3\xb8rst. Gestapo arresterede von Papens n\xc3\xa6re medarbejder Edgar Jung, forfatteren af von Papens Marburgtale. Han blev senere henrettet og liget blev smidt i en gr\xc3\xb8ft. Gestapo myrdede ogs\xc3\xa5 Erich Klausener, lederen af Katolsk Aktion, og en n\xc3\xa6rt tilknyttet von Papen. Vicekansleren selv blev uden videre arresteret i p\xc3\xa5 sit kontor, selv om han kraftigt h\xc3\xa6vdede ikke at kunne arresteres. Selv om Hitler beordrede ham l\xc3\xb8sladt nogle dage senere, turde von Papen ikke l\xc3\xa6ngere kritisere styret._NEWLINE_Hitler, G\xc3\xb6ring og Himmler slap ogs\xc3\xa5 Gestapo l\xc3\xb8s p\xc3\xa5 gamle fjender. B\xc3\xa5de Kurt von Schleicher, Hitlers forg\xc3\xa6nger som kansler, og hans kone blev myrdet i deres hjem. Blandt andre ofre kan n\xc3\xa6vnes Gregor Strasser, en tidligere nazist, som havde ophidset Hitler ved at tr\xc3\xa6de ud af partiet i 1932, og Gustav Ritter von Kahr, den tidligere bayerske statskommiss\xc3\xa6r, som knuste \xc3\xb8lstuekuppet i 1923. Kahrs sk\xc3\xa6bne var s\xc3\xa6rlig grusom. Hans lig blev fundet i en skov uden for M\xc3\xbcnchen. Han var blevet hakket til d\xc3\xb8de, tilsyneladende med hakker. Mordene omfattede mindst et tilf\xc3\xa6ldigt offer; Musikkritikeren Willi Schmid fra M\xc3\xbcnchner Neuste Nachrichten. Gestapo tog fejl af ham og Ludwig Schmitt, en tidligere st\xc3\xb8tte af Otto Strasser, bror til Gregor. En s\xc3\xa5dan uh\xc3\xa6mmet brug af vold bidrog til Gestapos brutale ry.\n_START_SECTION_\nR\xc3\xb6hms sk\xc3\xa6bne\n_START_PARAGRAPH_\nR\xc3\xb6hm blev tilbageholdt kort i Stadelheimf\xc3\xa6ngslet i M\xc3\xbcnchen, mens Hitler overvejede, hvad der skulle ske med ham. Til sidst besluttede Hitler, at R\xc3\xb6hm m\xc3\xa5tte d\xc3\xb8. Den 2. juli bes\xc3\xb8gte Theodor Eicke, som senere blev kommandant over koncentrationslejren i Dachau, og SS-officeren Michel Lippert R\xc3\xb6hm efter ordre fra Hitler. Da de var kommet ind i R\xc3\xb6hms celle, gav de ham en ladt Browning-pistol og sagde til ham, at han havde 10 minutter til at beg\xc3\xa5 selvmord, og ellers ville de g\xc3\xb8re det for ham. R\xc3\xb6hm protesterede og sagde: "Hvis jeg skal dr\xc3\xa6bes, s\xc3\xa5 lad Adolf selv g\xc3\xb8re det." Efter de ikke havde h\xc3\xb8rt noget i den tildelte tid, vendte de tilbage til R\xc3\xb6hms celle, hvor han stod med sit bare bryst skudt frem i trods. Lippert sk\xc3\xb8d ham p\xc3\xa5 klos hold. I 1957 satte de tyske myndigheder Lippert for retten i M\xc3\xbcnchen anklaget for mordet p\xc3\xa5 R\xc3\xb6hm. Indtil da havde Lippert v\xc3\xa6ret en af de f\xc3\xa5 af b\xc3\xb8dlerne ved udrensningen, som havde undg\xc3\xa5et at blive stillet for retten. Lippert blev id\xc3\xb8mt 18 m\xc3\xa5neders f\xc3\xa6ngsel.\n_START_SECTION_\nEfterspil\n_START_PARAGRAPH_\nDa udrensningen kostede livet for s\xc3\xa5 mange fremtr\xc3\xa6dende tyskere, kunne den d\xc3\xa5rligt holdes hemmelig. I starten lod bagm\xc3\xa6ndene til at v\xc3\xa6re splittede om, hvordan den skulle tackles. G\xc3\xb6ring beordrede politiet til at br\xc3\xa6nde "alle dokumenter vedr\xc3\xb8rende aktionen de sidste to dage". I mellemtiden fors\xc3\xb8gte Goebbels at forhindre aviserne i at offentligg\xc3\xb8re lister over de d\xc3\xb8de, men samtidig benyttede han en radiotale den 2. juli til at beskrive, hvordan Hitler med n\xc3\xb8d og n\xc3\xa6ppe havde forhindret R\xc3\xb6hm og Schleicher i at styrte regeringen og kaste landet ud i kaos. Senere den 13. juli 1934 retf\xc3\xa6rdiggjorde Hitler udrensningen i radiotransmitteret tale til Reichstag:_NEWLINE_ _NEWLINE_I denne time var jeg ansvarlig for det tyske folks sk\xc3\xa6bne, og derved blev jeg den \xc3\xb8verste dommer for det tyske folk. Jeg gav ordren til at skyde bagm\xc3\xa6ndene for dette forr\xc3\xa6deri, og jeg gav desuden ordre til at br\xc3\xa6nde ind til k\xc3\xb8det for at fjerne de bl\xc3\xb8dende s\xc3\xa5r fra denne forgiftning af kilderne til vort liv. Lad nationen vide, at dens eksistens, som afh\xc3\xa6nger af indre ro og sikkerhed, ikke ustraffet kan trues af nogen! Og lad det v\xc3\xa6re kendt i al evighed, at hvis nogen l\xc3\xb8fter sin h\xc3\xa5nd mod staten, er sikker d\xc3\xb8d hans sk\xc3\xa6bne._NEWLINE_For at give massakren et juridisk grundlag lod Hitler den 3. juli regeringen godkende en beslutning, som l\xc3\xb8d: "De tiltag, som blev udf\xc3\xb8rt den 30. juni, 1. og 2. juli for at nedk\xc3\xa6mpe forr\xc3\xa6deriske angreb er legale i form af statsligt selvforsvar." Rigsjustitsminister Franz G\xc3\xbcrtner, en konservativ, som havde v\xc3\xa6ret Bayerns justitsminister under Weimarrepublikken, demonstrerede sin loyalitet over for det nye regime ved at lave udkastet til beslutningen, som gav udrensningen et legalt sk\xc3\xa6r. Oph\xc3\xb8jet til lov ved underskrift af Hitler, G\xc3\xbcrtner og indenrigsminister Wilhelm Frick legaliseredes mordene under udrensningen med tilbagevirkende kraft. Tysklands juridiske system kapitulerede yderligere til styret, da landets f\xc3\xb8rende juridiske forsker, Carl Schmitt, skrev en artikel, hvor han forsvarede Hitlers tale den 13. juli. Artiklen havde titlen: "F\xc3\xb8reren overholder loven".'