b'\n_START_ARTICLE_\nKalmarkrigen\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x85rsagen til krigen var gr\xc3\xa6nsetvistigheder i Lapland og strid om fl\xc3\xa5deherred\xc3\xb8mmet i \xc3\x98sters\xc3\xb8en. Begge Nordens konger, Christian 4. og Karl 9. af Sverige, var stemt for at afg\xc3\xb8re uenighederne med v\xc3\xa5ben, og det nyttede derfor kun lidt, at b\xc3\xa5de det danske og det svenske rigsr\xc3\xa5d \xc3\xb8nskede at bevare freden.\n_START_SECTION_\nKrigen begynder\n_START_PARAGRAPH_\nEfter at v\xc3\xa6re st\xc3\xa6rkt provokeret af Karl 9. sendte Christian 4. den 4. april 1611 et fejdebrev over gr\xc3\xa6nsen. Christian 4. havde t\xc3\xa6nkt at falde ind i Sverige med to h\xc3\xa6re og gennemf\xc3\xb8re et knibtangsangreb mod Sm\xc3\xa5land. En under rigsmarsk Steen Maltesen Sehested, skulle fra Halland falde ind i Vesterg\xc3\xb6tland for at \xc3\xb8del\xc3\xa6gge det nyanlagte G\xc3\xb6teborg og tr\xc3\xa6nge frem til Sm\xc3\xa5lands hovedby J\xc3\xb6nk\xc3\xb6ping, mens en anden styrke under kongen selv skulle g\xc3\xa5 mod Kalmar. Da kongen havde uheld med sine hvervninger i Nordtyskland, kom kun den sidste plan til udf\xc3\xb8relse._NEWLINE_Den 2. maj stod kongen foran Kalmar, der blev forsvaret af Pehr Mikkelsson Hammarsk\xc3\xb6ld. Efter 3 ugers belejring var volden skudt i stykker, og natten mellem den 26. og den 27. maj stormede danskerne. To gange slog svenskerne angriberne tilbage, men tredje gang lykkedes det styrker under Palle Rosenkrans fra Glimminge at bryde igennem og indtage byen. Slottet holdt sig dog endnu, og snart efter kom Karl 9. og den 16-\xc3\xa5rige kronprins Gustaf Adolf med en h\xc3\xa6r, der var den danske betydelig overlegen. Stillingen blev meget vanskelig, og Christian 4. forlod personlig Kalmar for at hente hj\xc3\xa6lp.\n_START_SECTION_\nKristianopel h\xc3\xa6rges\n_START_PARAGRAPH_\nImens lykkedes det Gustaf Adolf at overrumple bes\xc3\xa6tningen i f\xc3\xa6stningen Kristianopel i Blekinge og hugge den ned.\n_START_SECTION_\nDanmark f\xc3\xa5r overtaget\n_START_PARAGRAPH_\nI juli vendte kongen tilbage til Kalmar og medbragte forst\xc3\xa6rkninger under feltmarskal Gert Rantzau, men Karl 9. fik en endnu st\xc3\xb8rre hj\xc3\xa6lp af sin rigsmarsk, og den svenske fl\xc3\xa5de under Hans Bjelkenstjerna forjog en tid den danske blokadeeskadre. Under disse forhold s\xc3\xb8gte Karl 9. en afg\xc3\xb8relse og angreb 17. juli den danske lejr b\xc3\xa5de forfra og i ryggen ved udfald fra slottet. Efter en blodig og h\xc3\xa5rdnakket kamp, hvor lykken flere gange skiftede, vandt danskerne sejr, takket v\xc3\xa6re kongens mod og feltherreevner. Da Christian 4. umiddelbart efter fik forst\xc3\xa6rkninger, trak Karl 9. sig l\xc3\xa6ngere tilbage, og den ny slotsherre p\xc3\xa5 Kalmar slot, Christer Somme, overgav slottet den 3. august.\n_START_SECTION_\nKarl 9. d\xc3\xb8r, krigen forts\xc3\xa6tter\n_START_PARAGRAPH_\nHen p\xc3\xa5 efter\xc3\xa5ret kom det endnu til nogle uafg\xc3\xb8rende kampe nord for Kalmar. S\xc3\xa5 lagde Christian 4. en st\xc3\xa6rk garnision i byen og drog hjem med den \xc3\xb8vrige h\xc3\xa6r. Den 30. oktober d\xc3\xb8de Karl 9., og den 26. december blev Gustaf Adolf Sveriges konge. Krigen blev fortsat.\n_START_SECTION_\nKrigen forbitres\n_START_PARAGRAPH_\nChristian 4. faldt i januar 1612 ind i Vesterg\xc3\xb6tland og tr\xc3\xa6ngte frem til Skara, der blev br\xc3\xa6ndt ned, mens Gert Rantzaus styrker h\xc3\xa6rgede i Sm\xc3\xa5land. For at h\xc3\xa6vne dette faldt Gustaf Adolf ind i Sk\xc3\xa5ne og h\xc3\xa6rgede og br\xc3\xa6ndte der. Ikke mindre end 24 kirkesogne samt k\xc3\xb8bstaden V\xc3\xa6 blev plyndret og br\xc3\xa6ndt. Kong Christian 4. opfordrede derefter de overlevende mennesker i V\xc3\xa6 til at bos\xc3\xa6tte sig i den projekterede f\xc3\xa6stningsby Christianstad, som skulle blive en l\xc3\xa5s for Sk\xc3\xa5ne. Ved udtoget blev Gustaf Adolf den 11. februar angrebet af en langt ringere dansk styrke under ledelse af Breide Rantzau og den sk\xc3\xa5nske adelsmand Anders Stensen Bille ved Vidts\xc3\xb8 (svensk: Vittsj\xc3\xb6) i Gj\xc3\xb6nge Herred. Den nye svenskekonge undslap med n\xc3\xb8d og n\xc3\xa6ppe med livet i behold. Hans tropper blev splittet ad, og selv kom han i livsfare, da isen brast under ham p\xc3\xa5 flugten. De danske var meget stolte over denne sejr, og den fremstilledes senere af Karel van Mander II p\xc3\xa5 tapeter i riddersalen p\xc3\xa5 Frederiksborg slot._NEWLINE_Senere faldt svenskerne ind i Halland og br\xc3\xa6ndte Varberg by. Christian 4. ilede byen til hj\xc3\xa6lp med en lille rytterstyrke og angreb den langt overlegne svenske h\xc3\xa6r p\xc3\xa5 Sk\xc3\xa6llinge hede. Angrebet blev afvist, og de danske tropper m\xc3\xa5tte tr\xc3\xa6kke sig tilbage.\n_START_SECTION_\nElfsborg erobres\n_START_PARAGRAPH_\nHen p\xc3\xa5 sommeren ville Christian 4. rykke dybere ind i Sverige mod J\xc3\xb6nk\xc3\xb6ping med to h\xc3\xa6re, en under Gert Rantzau fra Kalmar og en anden under ham selv fra Halland. Kongen erobrede Elfsborg (svensk \xc3\x84lvsborg) den 24. maj 1612, men da han senere n\xc3\xa6rmede sig J\xc3\xb6nk\xc3\xb6ping, fik han at vide, at Gert Rantzau var vendt tilbage til Kalmar p\xc3\xa5 grund af mytteri blandt tropperne og mangel p\xc3\xa5 proviant. Christian 4. m\xc3\xa5tte da ogs\xc3\xa5 vende om. Han opgav angrebet til lands, gik om bord p\xc3\xa5 fl\xc3\xa5den, s\xc3\xb8gte forg\xc3\xa6ves kamp med den svenske fl\xc3\xa5de i \xc3\x98sters\xc3\xb8en og forfulgte den ind i Stockholms sk\xc3\xa6rg\xc3\xa5rd lige til Vaxholm, hvor solide egetr\xc3\xa6ssp\xc3\xa6rringer blokerede for et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at indtage byen og erobre de svenske krigsskibe._NEWLINE_\xc3\x98land og Borgholm blev erobret af danskerne, men blev generobret af Gustav Adolf den 7. oktober. I 1612 blev \xc3\x98land atter erobret af danskerne.\n_START_SECTION_\nKampe i Norge\n_START_PARAGRAPH_\nI Norge var kampene uden st\xc3\xb8rre betydning, men n\xc3\xa6rmest uheldige for nordm\xc3\xa6ndene: J\xc3\xa4mtland blev s\xc3\xa5ledes erobret af svenskerne i 1611. Da al adgang til Vesterhavet var sp\xc3\xa6rret, efter at Elfsborg var taget, fors\xc3\xb8gte nogle af Sverige hvervede skotske lejesoldater at bane sig vej gennem Norge ved et angreb i Gudbrandsdalen i sensommeren 1612, en afdeling af dem blev hugget ned af norske b\xc3\xb8nder i slaget ved Kringen, og en af skotternes f\xc3\xb8rere, kaptajn George Sinclair, blev dr\xc3\xa6bt, en i milit\xc3\xa6r henseende temmelig betydningsl\xc3\xb8s begivenhed, som dog Edvard Storms digt\xc2\xa0\xc2\xbbHr. Sinclair drog over salten Hav\xc2\xab\xc2\xa0senere gjorde navnkundig.\n_START_SECTION_\nFreden i Kn\xc3\xa6r\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nEngland og Nederlandene, der begge havde en stor skibsfart og handel i \xc3\x98sters\xc3\xb8en pressede p\xc3\xa5 for at f\xc3\xa5 bragt krigen til oph\xc3\xb8r inden, at danskerne vandt en afg\xc3\xb8rende sejr. Da Christian 4. samtidig var l\xc3\xb8bet t\xc3\xb8r for penge og havde opgivet h\xc3\xa5bet om at vinde mere ved krigen, begyndte i november 1612 under engelsk m\xc3\xa6gling fredsforhandlinger, der endte med Freden i Kn\xc3\xa6r\xc3\xb8d den 20. januar 1613. Resultatet af krigen var, at Danmarks stilling som den f\xc3\xb8rende stat i Norden blev sl\xc3\xa5et fast. Sverige m\xc3\xa5tte opgive sine uretm\xc3\xa6ssige fordringer p\xc3\xa5 land i det nordlige Norge, tillade Danmark at f\xc3\xb8re tre kroner i rigsv\xc3\xa5benet, anerkende den gensidige toldfrihed i \xc3\x98sters\xc3\xb8en og betale 1 million rigsdaler i krigsomkostninger. Indtil krigsskadeserstatningen var betalt skulle Danmark beholde Elfsborg f\xc3\xa6stning og det tilh\xc3\xb8rende len med bl.a. G\xc3\xb8teborg. Christian 4. havde h\xc3\xa5bet, at svenskerne ikke kunne betale den store erstatning, og at han dermed kunne beholde omr\xc3\xa5det og f\xc3\xa5 lukket Sverige ude fra Kattegat. Takket v\xc3\xa6re god organisation og stor offervilje fra den svenske kirke og adel lykkedes det dog Sverige at betale bel\xc3\xb8bet.'