b'\n_START_ARTICLE_\nGeorg Ferdinand Duckwitz\n_START_SECTION_\nKritik af Georg Ferdinand Duckwitz\n_START_PARAGRAPH_\nI drastisk mods\xc3\xa6tning til den overst\xc3\xa5ende, noget ukritiske, gennemgang af Georg Ferdinand Duckwitz virke i Danmark, er der fremsat en r\xc3\xa6kke kritiske bidrag til hans andel i redningen af de danske j\xc3\xb8der i 1943. Disse er senest opsummeret i artiklen Ich weiss, was ich zu tun habe (= Jeg ved, hvad jeg har at g\xc3\xb8re), i 2006 publiceret i Rambam, tidsskrift for dansk j\xc3\xb8disk historie. I artiklen vises der, hvorledes Duckwitz selv pr\xc3\xa6gede sin egen heltehistorie, uden at der foreligger noget bevis for hans indsats for redningen af de danske j\xc3\xb8der. Der dokumenteres, hvorledes Duckwitz\' egne, ofte reviderede beretninger, ikke stemmer overens med oplysninger i danske myndigheders arkiver. Duckwitz\' oplysninger om sin rejse til Sverige og m\xc3\xb8det med Per Albin Hansson stemmer ikke overens med de rejseans\xc3\xb8gninger, han skrev til de danske politi. Senest ved udgivelsen af det skels\xc3\xa6ttende v\xc3\xa6rk Das Amt und Die Vergangenheit (2010), som skildrer det tyske udenrigsministeriums historie i det 20. \xc3\xa5rhundrede, fremst\xc3\xa5r Duckwitz bevisligt som en af de st\xc3\xb8rste redningsm\xc3\xa6nd af nazister p\xc3\xa5 flugt fra retsopg\xc3\xb8ret efter anden verdenskrigs afslutning.\n_START_SECTION_\nGeorge Ferdinand Duckwitz\' medlemskab af NSDAP\n_START_PARAGRAPH_\nI 1999 betegnede historikeren Hans Kirchhoff Duckwitz som "antinazist". I dag foreligger der oplysninger om ham i Bundesarchiv i Berlin, som tidligere befandt sig i DDRs arkiver, som viser at han var indehaver af medlemskort i det tyske nazist-parti (NSDAP) fra 1932 til 1943, og altid betalte sit partikontingent til tiden. Duckwitz arbejdede for raceideologen og antisemitten Alfred Rosenberg i det tyske udenrigsministerium fra 1933-35. S\xc3\xa5dan som Duckwitz nazi-tilh\xc3\xb8rsforhold er blevet fors\xc3\xb8gt nedtonet, har Hans Kirchhoff ogs\xc3\xa5 defineret hans kone, Annemarie, som en ivrig schweizisk antinazist. Hans Kirchhoff unders\xc3\xb8gte aldrig Duckwitz-parrets udl\xc3\xa6ndingesag i Rigspolitiets arkiv i Rigsarkivet. Her fremkommer der, i deres ans\xc3\xb8gning i 1948 om fritagelse fra konfiskation af sin ejendom sendt til "Dispensationsn\xc3\xa6vnet vedr. Tysk og Japansk Ejendom", at Annemarie var medlem af NS-Frauenschaft, partiets kvindeforbund. I ans\xc3\xb8gningen om fritagelse fra ejendomskonfiskationen oplyser parret og deres danske fortalere, intet om Duckwitz\' heltemodige redning af danske j\xc3\xb8der i 1943.\n_START_SECTION_\nAttentatet mod Hitler den 20. juli 1944\n_START_PARAGRAPH_\nIngen beviser foreligger for Duckwitz\' n\xc3\xa6re kontakter til de kredsene tilknyttet 20. juli-attentatet. I sin sirligt skrevne krigsdagbog, som n\xc3\xa6ppe kan v\xc3\xa6re andet en rekonstruktion fra efterkrigstiden, skriver Duckwitz, som om han indf\xc3\xb8rer oplysningen den samme dag, at attentatet p\xc3\xa5 Hitler fandt sted den 19. juli 1944. Det politiske arkiv i Ausw\xc3\xa4rtiges Amt i Bonn og senere Berlin, forhindrede frem til 2005, at krigsdagbogen blev gjort tilg\xc3\xa6ngelig for andre end den danske historiker Hans Kirchhoff. Kirchhoff valgte ikke inden en bebudet bog om Duckwitz i 2013 , at fort\xc3\xa6lle om attentatet den 20. juli 1944, som Duckwitz havde viden om dagen f\xc3\xb8r. Derimod kan man ud fra Duckwitz\' lommeb\xc3\xb8ger, som andre historikere end Kirchhoff ogs\xc3\xa5 blev forhindret i at unders\xc3\xb8ge, l\xc3\xa6se, at Duckwitz var i venskabsforbindelse med ledende nazister i Berlin, samt d\xc3\xb8mte tyske spioner i Danmark, heriblandt Horst von Pflugk-Harttung som i 1919 deltog i mordene p\xc3\xa5 Rosa Luxemburg og Karl Liebknecht.\n_START_SECTION_\nDuckwitz og Eichmann\n_START_PARAGRAPH_\nI 1949 bes\xc3\xb8gte Duckwitz K\xc3\xb8benhavn. F\xc3\xb8rst da var det ved at blive alment kendt, at han skulle have spillet en central rolle i redningen af de danske j\xc3\xb8der. I bladet J\xc3\xb8disk Samfund i 1949 skrev han, at Adolf Eichmann, der var involveret i j\xc3\xb8deaktionen 1943, skulle have skudt sig efter krigen. En embedsmand i det tyske udenrigsministerium burde i 1949 vide bedre, for Eichmann var efters\xc3\xb8gt, efter to gange at v\xc3\xa6re sluppet v\xc3\xa6k fra amerikanske interneringslejre i 1945 og 1946. Under international opm\xc3\xa6rksomhed fors\xc3\xb8gte fru Eichmann i 1947 ved en tysk domstol at f\xc3\xa5 Adolf Eichmann erkl\xc3\xa6ret for d\xc3\xb8d, men det lykkedes Simon Wiesenthal i retten at p\xc3\xa5vise, at hun l\xc3\xb8j. Det, som fik Duckwitz til at lyve om Eichmanns situation i J\xc3\xb8disk Samfund i 1949, var nok angsten for, at Eichmann kunne fort\xc3\xa6lle om Werner Bests rolle i j\xc3\xb8deaktionen. Eichmann kunne skade Werner Bests historie og dermed karrierediplomaten Georg Ferdinand Duckwitz, som garanterede for Best under rettergangen mod ham i Danmark, og fors\xc3\xb8gte her at nedtone Bests rolle i j\xc3\xb8deaktionen.'