b'\n_START_ARTICLE_\nOlav Kyrre\n_START_PARAGRAPH_\nOlav 3. Haraldsson (ca. 1050 \xe2\x80\x93 1093) med tilnavnet Kyrre (= rolig), konge i Norge 1067 \xe2\x80\x93 1093, s\xc3\xb8n af Harald H\xc3\xa5rder\xc3\xa5de og hans medhustru Tora Torbergsdatter fra Giske, datterdatter af Erling Skjalgsson og mor til begge Harald H\xc3\xa5rder\xc3\xa5des s\xc3\xb8nner, b\xc3\xa5de Olav og hans \xc3\xa6ldre bror Magnus Haraldsson. _NEWLINE_Olav Kyrre giftede sig med Ingerid Svendsdatter, datter af Svend Estridsen. \xc3\x86gteskabet var barnl\xc3\xb8st. Hvis Tora Torbergsdatter som enke faktisk giftede sig med Svend Estridsen,  som nogle kilder opgiver, var Ingerid og Olav ogs\xc3\xa5 steds\xc3\xb8skende. _NEWLINE_Med sin frille Tora fik Olav s\xc3\xb8nnen og efterf\xc3\xb8lgeren Magnus Barfod. Snorre kalder frillen Tora Joansdatter.  I Fagrskinna og Morkinskinna kaldes hun derimod Tora Arnesdatter, datter af Arne den Lave.\n_START_SECTION_\nEnekonge\n_START_PARAGRAPH_\nMagnus d\xc3\xb8de allerede i 1069, og Olav blev da konge alene med tilnavnene "Kyrre" (= rolig) og "Bonde". Indad i riget udbyggede han kirkens organisation og moderniserede konged\xc3\xb8mmet. Norges milit\xc3\xa6re slagkraft var st\xc3\xa6rkt reduceret efter nederlaget ved Stamford Bridge. Den normanniske munk Orderic Vitalis skrev i begyndelsen af 1100-tallet, at han selv havde set bunkerne med rester efter faldne nordm\xc3\xa6nd p\xc3\xa5 slagmarken, flere ti\xc3\xa5r efter slaget. Af ca 300 skibe vendte vistnok kun 30 tilbage til Norge. Vilhelm Erobreren f\xc3\xb8lte sig alligevel ikke helt rolig, og Symeon af Durham skrev, ogs\xc3\xa5 i begyndelsen af 1100-tallet, at Vilhelm havde sendt m\xc3\xa6nd til Norge. Deres \xc3\xa6rinde omtales ikke, men sandsynligvis har Vilhelm villet forvisse sig om, at Olav overholdt sin ed. Olav sendte da ogs\xc3\xa5 en m\xc3\xa6ngde skibe til Danmark som st\xc3\xb8tte til svigerfarens fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 generobring af England i 1085, som der ikke blev noget af.  _NEWLINE_Harold Godvinsons s\xc3\xb8n og to brors\xc3\xb8nner, der var Vilhelms modstandere, flygtede til Norge og blev godt modtaget af Olav Kyrre, selv om det var netop Harold Godvinson, der havde tilf\xc3\xb8jet hans far nederlaget ved Stamford Bridge. Den ene, Skule Tostesson, blev Olavs vigtigste r\xc3\xa5dgiver og leder for hans hird. _NEWLINE_En anden flygtning var biskop Turgot af St Andrews. I Norge bidrog han til opf\xc3\xb8relsen af den f\xc3\xb8rste stenkirke til \xc3\xa6re for Olav Kyrres farbror Hellig-Olav. Olav Kyrre lod rive det lille kapel af tr\xc3\xa6 over Hellig-Olavs grav, og fik rejst en kirke i sten, Kristkirken, der dannede udgangspunkt for Nidarosdomen.  Turgot er ogs\xc3\xa5 kendt for sin biografi om Skt. Margaret, der senere blev Skotlands nationalhelgen.  _NEWLINE_Fordi Olavs regeringstid var s\xc3\xa5 fredelig, er der ikke meget om ham i sagaerne. Han var den f\xc3\xb8rste norske konge, der kunne l\xc3\xa6se latinske bogstaver, og en engelsk munk har fortalt, at Olav mange gange hjalp pr\xc3\xa6sten ved gudstjenesten. Kongsg\xc3\xa5rdens hird blev fordoblet i hans tid, og at der blev indf\xc3\xb8rt nye skikke efter europ\xc3\xa6isk model, blandt andet ville han have gulvene str\xc3\xb8et b\xc3\xa5de sommer og vinter. If\xc3\xb8lge sagatraditionen oprettede Olav faste bispes\xc3\xa6der i Bergen og Nidaros. Han regnes af sagaerne for Bergens grundl\xc3\xa6gger. Sammen med Skule Tostesson sejlede han i 1070 langsmed den norske kyst for at finde et passende konges\xc3\xa6de. Undervejs kom de ud for et uvejr, og s\xc3\xb8gte l\xc3\xa6 under bjerget Lihesten i den nuv\xc3\xa6rende Hyllestad kommune i Sogn og Fjordane. Angiveligt skal Olav Kyrre have \xc3\xb8nsket at grundl\xc3\xa6gge sin by der. M\xc3\xa5ske fordi lokal overtro knyttede troldkonen Gygra til Lihesten (med tilnavnet Gygrek\xc3\xa6ften)  blev det ikke til noget. I stedet slog kongen sig ned l\xc3\xa6ngere mod syd, i Bergen, men han var n\xc3\xa6ppe byens grundl\xc3\xa6gger. Den danske forsker Gitte Hansen kunne i 2004 fastsl\xc3\xa5, at Bergen er omkring 50 \xc3\xa5r \xc3\xa6ldre, og mere sandsynligt blev grundlagt af Olav den Hellige eller Knud den Store.  _NEWLINE_Frem til Olavs tid var biskopperne kun en del af den norske konges hird og rejst med ham rundt om for at tilse de kirkelige anliggender, mens kongen bes\xc3\xb8rgede det verdslige. S\xc3\xa5 sent som i 1070\'erne bem\xc3\xa6rkede Adam af Bremen denne mangel p\xc3\xa5 fasthed ved norske bisped\xc3\xb8mmer. Nu blev bisped\xc3\xb8mmer trukket op med faste gr\xc3\xa6nser, tilsvarende lovsigeomr\xc3\xa5derne Frostatingslagen, Gulatingslagen og Borgartingslagen\xe2\x80\x93Eidsivatingslagen. Biskopperne fik fast residens i Oslo, Nidaros og Bergen (dog med Selja som officielt bispes\xc3\xa6de frem til 1170). Videre tog kongen initiativ til biskopskirker ("kristkirker") i Bergen og Nidaros; begge blev rejst i sten. P\xc3\xa5 den tid blev ogs\xc3\xa5 de f\xc3\xb8rste benediktinerklostre grundlagt ved bispes\xc3\xa6derne. Der findes bevaret et brev, pave Gregor 7. sendte til Olav Kyrre i 1078, hvor paven beder kongen om at sende "unge og \xc3\xa6ttestore m\xc3\xa6nd" fra Norge til Vatikanet, s\xc3\xa5 de kan l\xc3\xa6res op til kirkeledere. Samtidig indsk\xc3\xa6rper paven, at den norske konge ikke m\xc3\xa5 st\xc3\xb8tte den danske kong Harald Hens br\xc3\xb8dre, som ville blive brorens medkonger, og som efter det, paven kendte til, havde henvendt sig til Olav Kyrre om st\xc3\xb8tte. Olav fulgte pavens opfordring p\xc3\xa5 det punkt, mens det ikke ser ud til, at nordm\xc3\xa6nd fandt vejen til pavehoffet.'