b'\n_START_ARTICLE_\nWimbledon-mesterskaberne 1913\n_START_SECTION_\nHerresingle\n_START_PARAGRAPH_\nTurneringen havde i alt deltagelse af 117 spillere. I all comers-turneringen spillede 116 spillere om retten til at m\xc3\xb8de den forsvarende mester, Tony Wilding, i "udfordringsrunden". All comers-turneringen blev vundet af amerikaneren Maurice McLoughlin, som i finalen besejrede australieren Stanley Doust med 6-3, 6-4, 7-5, og som dermed n\xc3\xa5ede udfordringsrunden for f\xc3\xb8rste og eneste gang i karrieren._NEWLINE_Mesterskabet blev afgjort i udfordringsrunden, hvor den forsvarende mester, newzeal\xc3\xa6nderen Tony Wilding, vandt over vinderen af all comers-turneringen, Maurice McLoughlin, med 8\xe2\x80\x936, 6\xe2\x80\x933, 10\xe2\x80\x938 og dermed sikrede sig sin fjerde og sidste Wimbledon-titel i herresingle i karrieren.\n_START_SECTION_\nDamesingle\n_START_PARAGRAPH_\nDamesingleturneringen havde deltagelse af 42 spillere, og alle kampene blev spillet bedst af tre s\xc3\xa6t, der skulle vindes med mindst to overskydende partier. Eftersom den forsvarende mester, Ethel Thomson Larcombe, ikke forsvarede sin titel, blev vinderen af all comers-turneringen, Dorothea Lambert Chambers automatisk k\xc3\xa5ret som ny mester. I all comers-finalen havde Chambers vundet over Winifred McNair med 6\xe2\x80\x930, 6\xe2\x80\x934, hvorved hun sikrede sig den femte af hendes seks Wimbledon-titler i damesingle, mens det var f\xc3\xb8rste og eneste gang i karrieren, at McNair n\xc3\xa5ede all comers-finalen.\n_START_SECTION_\nHerredouble\n_START_PARAGRAPH_\nHerredoubleturneringen havde i alt deltagelse af 49 par. 48 af parrene spillede i all comers-turneringen om retten til at m\xc3\xb8de de forsvarende mestre, Herbert Roper Barrett og Charles Dixon, i udfordringsrunden._NEWLINE_All comers-turneringen blev vundet af tyskerne Heinrich Kleinschroth og Friedrich Wilhelm Rahe, som i finalen besejrede Alfred Beamish og James Cecil Parke med 6-3, 6-2, 6-4, og som dermed n\xc3\xa5ede udfordringsrunden for f\xc3\xb8rste og eneste gang i karrieren._NEWLINE_I udfordringsrunden besejrede de forsvarende mestre, Herbert Roper Barrett og Charles Dixon, de tyske vindere af all comers-turneringen med 6\xe2\x80\x932, 6\xe2\x80\x934, 4\xe2\x80\x936, 6\xe2\x80\x932. Det var briternes anden Wimbledon-titel i herredouble som par, og dermed sikrede Herbert Roper Barrett sig sin tredje og sidste Wimbledon-titel i karrieren, mens det for Charles Dixon var den anden og sidste Wimbledon-titel.\n_START_SECTION_\nDamedouble\n_START_PARAGRAPH_\nI 1913 havde Wimbledon-mesterskabernes damedoubleturnering for f\xc3\xb8rste gang mesterskabsstatus, og 21 par stillede op. De f\xc3\xb8rste officielle Wimbledon-mestre i damedouble blev Winifred McNair og Dora Boothby, da modstanderne i finalen, Charlotte Cooper Sterry og Dorothea Lambert Chambers, m\xc3\xa5tte opgive at fuldf\xc3\xb8re kampen p\xc3\xa5 et tidspunkt, hvor de ellers f\xc3\xb8rte med 6\xe2\x80\x934, 4\xe2\x80\x932.\n_START_SECTION_\nMixed double\n_START_PARAGRAPH_\nDet var ogs\xc3\xa5 f\xc3\xb8rste gang, at mixed double-r\xc3\xa6kken talte som officielt mesterskab, og ligesom i damesingleturneringen blev finalen i denne r\xc3\xa6kke ikke spillet til ende, eftersom James Cecil Parke og Ethel Thomson Larcombe opgav i andet s\xc3\xa6t i kampen mod Hope Crisp og Agnes Tuckey, som dermed kunne lade sig hylde som de f\xc3\xb8rste Wimbledon-mestre i mixed double. Turneringen havde deltagelse af 41 par.'