b'\n_START_ARTICLE_\nSupertramp\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nEn hollandsk million\xc3\xa6r ved navn Stanley August Miesegaes m\xc3\xb8dte den senere Supertramp-forsanger Rick Davies i M\xc3\xbcnchen i 1969 hvor Davies spillede keyboard i et band kaldet The Joint. Efter at have h\xc3\xb8rt Davies spille, tilb\xc3\xb8d Miesegaes at st\xc3\xb8tte ham \xc3\xb8konomisk, hvis han forlod The Joint og stiftede et nyt band._NEWLINE_Med \xc3\xb8konomisk st\xc3\xb8tte fra Miesegaes, brugte sanger og pianist Rick Davies avisannoncer til at samle en tidlig version af bandet i 1969, hvilket bragte sanger/guitarist og keyboardspiller Roger Hodgson om bord. De andre medlemmer af bandet i dets tidlige stadie var Richard Palmer (guitar, balalajka, sang) og Robert Millar (percussion, mundharmonika). Oprindeligt skulle Roger Hodgson synge og spille basguitar (og somme tider guitar, keyboard, cello og flageolet)._NEWLINE_Deres f\xc3\xb8rste album Supertramp blev, selvom det musikalsk var et meget interessant album, en kommerciel fiasko. Herefter \xc3\xa6ndrede Davies og Hodgson deres stil og bes\xc3\xa6tning til det n\xc3\xa6ste album. Frank Farrell (bas), Kevin Currie (percussion) og Dave Winthrop (fl\xc3\xb8jte og saxofon) erstattede Millar og Palmer, Roger Hodgson skiftede til guitar og det nye album Indelibly Stamped indeholdt rockede Beatles-lignende melodier, en mere kommerciel indfaldsvinkel og et i\xc3\xb8jenfaldende cover. Supertramp havde etableret sig som et "kultband"._NEWLINE_Oms\xc3\xa6tningen var dog stadig ikke tilfredsstillende, hvilket fik Miesegaes til at forlade projektet og \xc3\xa6ndrede igen p\xc3\xa5 bandets medlemmer. Hodgson og Davies var tilbage hvor de begyndte. Faktisk var Supertramp en kort overgang opl\xc3\xb8st._NEWLINE_Efter at v\xc3\xa6re blevet overtalt til at forts\xc3\xa6tte, p\xc3\xa5begyndte Davies og Hodgson en omfattende s\xc3\xb8gning efter nye folk og fandt Dougie Thomson (bas), Bob Siebenberg (tromme) og John Helliwell (saxofon, andre tr\xc3\xa6bl\xc3\xa6sere, lejlighedsvis keyboard, baggrundsvokal), som sammen med Davies og Hodgson er den grupperingm som stod bag de mest kendte Supertramp-album._NEWLINE_Crime of the Century, udgivet i 1974, blev startskuddet p\xc3\xa5 gruppens kommercielle succes. Albummet blev nr. 4 i England, st\xc3\xb8ttet af top-10-singlen \'"Dreamer". Dens B-side "Bloody Well Right" n\xc3\xa5ede op blandt Top 40 p\xc3\xa5 den amerikanske hitliste i maj 1975. Siebenberg har senere bem\xc3\xa6rket, at han mente, at bandet n\xc3\xa5ede dets kunstneriske h\xc3\xb8jdepunkt p\xc3\xa5 dette, deres tredje album, selvom deres st\xc3\xb8rste kommercielle succes f\xc3\xb8rst kom senere._NEWLINE_Bandet fortsatte med Crisis? What Crisis? (1975) og Even in the Quietest Moments (1977). I l\xc3\xb8bet af denne periode flyttede bandet til USA og flyttede sig efterh\xc3\xa5nden fra deres tidlige albums progressive stilart hen mod mere sang-orienteret popmusik._NEWLINE_Denne udvikling n\xc3\xa5ede sit h\xc3\xb8jdepunkt p\xc3\xa5 deres mest popul\xc3\xa6re album, Breakfast in America (1979), som blev #3 i Storbritannien og nr. 1 i USA og havde fire popul\xc3\xa6re singler, "The Logical Song", "Take the Long Way Home", "Goodbye Stranger" og "Breakfast in America". Albummet er p\xc3\xa5 verdensplan blevet solgt i over 18 millioner eksemplarer._NEWLINE_Gruppens succes stoppede dog ved albummet Paris fra 1980, et 2-LP-livealbum, hvorp\xc3\xa5 bandet pr\xc3\xb8vede at forbedre studieversionerne af deres sange. Interessant nok indeholdt albummet n\xc3\xa6sten alle sangene fra Crime of the Century, i stedet for at fokusere p\xc3\xa5 sange fra det meget popul\xc3\xa6re Breakfast in America._NEWLINE_Hodgson og Davies\' forskellige stilarter indenfor sang og sangskrivning gav disse album et specielt kontrapunkt med kontrasten mellem Davies\' faste blues-rock og sange om ulykkelig k\xc3\xa6rlighed ("Another Man\'s Woman", "From Now On", "Goodbye Stranger") og Hodgsons tankefulde introspektion ("Dreamer", "School", "Fool\'s Overture", "The Logical Song"), men Hodgson f\xc3\xb8lte, at han og Davies i stigende grad skrev deres sange uafh\xc3\xa6ngigt af hinanden og, at det blev sv\xc3\xa6rere at f\xc3\xa5 samlet sangene p\xc3\xa5 \xc3\xa9t album, s\xc3\xa5 han forlod bandet efter deres turn\xc3\xa9 for det n\xc3\xa6ste album, ...Famous Last Words... (1982), som indeholdt Top 20-hittet "It\'s Raining Again" og Top 40-hittet "My Kind of Lady"._NEWLINE_Roger Hodgson forlod Supertramp i 1983 p\xc3\xa5 grund af et \xc3\xb8nske om at begynde en solokarriere og fordi han ville prioritere sit familieliv med sine to b\xc3\xb8rn. Han udgav sit f\xc3\xb8rste soloalbum, In the Eye of the Storm, i 1984._NEWLINE_Supertramp fortsatte uden Hodgson og udgav Brother Where You Bound samme \xc3\xa5r. P\xc3\xa5 dette album var bl.a. en Top 30-hitsingle, "Cannonball" og "Brother Where You Bound", et 16 minutter langt nummer med bl.a. guitarsoloer fra Pink Floyds David Gilmour; albummet blev nr. 21 p\xc3\xa5 de amerikanske hitlister._NEWLINE_Albummet Free as a Bird fra 1987 viste bandet p\xc3\xa5 vej ind i 1980\'ernes lydbillede, med brug af bl.a. elektroniske trommer og flere messingbl\xc3\xa6sere end tidligere. Albummet solgte kommercielt ikke godt, men Supertramp tog alligevel p\xc3\xa5 turn\xc3\xa9._NEWLINE_Crowded House\'s Mark Hart var tr\xc3\xa5dt til som guitarist i stedet for Roger Hodgson._NEWLINE_Free as a Bird indeholdt ogs\xc3\xa5 mere ligefremme sange, deriblandt "I\'m Beggin\' You", som blev nr. 1 p\xc3\xa5 de amerikanske dance charts, hvilket kan virke som en lidt sp\xc3\xb8js bedrift for et "art rock"-band._NEWLINE_Efter turn\xc3\xa9en i 1987 forlod Thomson bandet efter en strid med Davies om brugen af Hodgsons sange til livekoncerter: Disse sange blev ofte sunget af Crowded House\'s Mark Hart, der havde erstattet Hodgson p\xc3\xa5 scenen, og den skotske bassist var meget imod dette. Da Supertramp blev genforenet i 1997 afslog Thomson en invitation om at vende tilbage og stoppede helt med at spille._NEWLINE_P\xc3\xa5 det tidspunkt var Supertramp reelt set opl\xc3\xb8st, selvom der dog blev udgivet to opsamlingsalbum i starten af 1990\'erne._NEWLINE_I 1993 pr\xc3\xb8vede Davies og Hodgson at genforene bandet, men dette fors\xc3\xb8g mislykkedes efter Hodgson trak sig. Flere har spekuleret i, at det skyldtes Davies\' fokus p\xc3\xa5 penge kontra Hodgsons fokus p\xc3\xa5 kunstnerisk frihed, samt det faktum, at Davies kr\xc3\xa6vede, at hans kone Sue skulle v\xc3\xa6re gruppens manager._NEWLINE_I 1997 fik Davies endelig samlet Supertramp med de tidligere medlemmer Helliwell, Siebenberg og Hart og en r\xc3\xa6kke nye musikere. Resultatet blev Some Things Never Change, et album. som pr\xc3\xb8vede at vende tilbage til dem tidligere Supertramp-stil._NEWLINE_I begyndelsen af 2002 udgav bandet endnu et album, Slow Motion.'