b'\n_START_ARTICLE_\nFiat M13/40\n_START_SECTION_\nSpecifikationer\n_START_PARAGRAPH_\nM13 blev bygget af nittede st\xc3\xa5lplader. Pansrignen var 30\xc2\xa0mm p\xc3\xa5 fronten (ligesom M11), 42\xc2\xa0mm p\xc3\xa5 t\xc3\xa5rnets forside (30\xc2\xa0mm p\xc3\xa5 M11), 25\xc2\xa0mm p\xc3\xa5 siderne (M11 havde kun 15\xc2\xa0mm), 6\xc2\xa0mm p\xc3\xa5 bunden, hvilket gjorde den s\xc3\xa5rbar overfor miner, og 15\xc2\xa0mm ovenp\xc3\xa5. Bes\xc3\xa6tningen p\xc3\xa5 4 var placeret i et kamp-rum foran i k\xc3\xb8ret\xc3\xb8jet, mens motoren var i bag og gearkassen foran. K\xc3\xb8rer og maskingev\xc3\xa6rskytte/radiooperat\xc3\xb8r var i k\xc3\xb8ret\xc3\xb8jets underdel mens vognchef/skytten og laderen var i t\xc3\xa5rnet._NEWLINE_Det Vickers inspirerede drivsystem havde to bogier med otte par sm\xc3\xa5 hjul p\xc3\xa5 hver side med bladfjeder affjedring. K\xc3\xa6derne var af st\xc3\xa5l og var forholdsvis smalle. Samlet set blev dette system anset for at give en god mobilitet i bjergrige egne, hvor fremtidige kampe forventedes. I \xc3\xb8rkenen, hvor de fleste M13\'er rent faktisk blev indsat, var mobiliteten mindre tilfredsstillende. Kampvognen havde en 125 hk dieselmotor. Dette var en fornyelse, som mange lande endnu ikke havde indf\xc3\xb8rt, da dieselmotorer var fremtiden for kampvogne med lavere omkostninger, st\xc3\xb8rre r\xc3\xa6kkevidde og mindre risiko for brand, sammenlignet med benzinmotorer._NEWLINE_Kampvognen hovedskyts var en 47\xc2\xa0mm gun, en kampvognsudgave af den vellykkede Cannone da 47/32 M35 panserv\xc3\xa6rnskanon. Den kunne gennembryde omkring 45 mm panser p\xc3\xa5 500 meters afstand. Dette var tilstr\xc3\xa6kkeligt til at gennembryde de britiske lette og Cruiser kampvogne, som den m\xc3\xb8dte i kamp, men ikke de tungere infanteri kampvogne. Kampvognen kunne medbringe 104 granater af panserbrydende og h\xc3\xb8jeksplosiv type. M13 var ogs\xc3\xa5 udstyret med tre eller fire maskingev\xc3\xa6rer: et coaksialt sammen med hovedskytset og to monteret i fremadrettede kugler. Et fjerde maskingev\xc3\xa6r var i nogle tilf\xc3\xa6lde monteret oven p\xc3\xa5 t\xc3\xa5rnet til brug som antiluftskyts. Der var to periskoper til r\xc3\xa5dighed for vognskommand\xc3\xb8r/skytten og en Magneti Marelli RF1CA radio var ogs\xc3\xa5 en del af standardydstyret.\n_START_SECTION_\nOperationel brug\n_START_PARAGRAPH_\nM13/40 blev brugt i felttoget i Gr\xc3\xa6kenland i 1940 og 1941 og i \xc3\x98rkenkrigen. M13/40 blev ikke brugt p\xc3\xa5 \xc3\x98stfronten; Italienske styrker p\xc3\xa5 \xc3\x98stfronten var kun udstyret med Fiat L6/40 og Semovente 47/32 kampvogne. Fra 1942 erkendte den italienske h\xc3\xa6r, at M13/40 manglede ildkraft og anvendte Semovente 75/18 selvk\xc3\xb8rende artilleri sammen med kampvognene i deres pansrede enheder.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xb8rste kampe\n_START_PARAGRAPH_\nDe f\xc3\xb8rste af over 700 M13/40 blev leveret i et antal af 60\xe2\x80\x9370 m\xc3\xa5ned frem til efter\xc3\xa5ret 1940. De blev sendt til Nordafrika for at k\xc3\xa6mpe med briterne, men de fleste enheder var opstillet hurtigt, og manglede derfor sammenh\xc3\xa6ng, kampvognene var ikke blevet udstyret med radioer (hvilket gav dem et alvorligt taktisk handicap overfor svagere fjender) og deres bes\xc3\xa6tninger havde n\xc3\xa6sten ingen tr\xc3\xa6ning (i 1940 fik bes\xc3\xa6tningerne 25 dages tr\xc3\xa6ning med egentlige kampvogne og derp\xc3\xa5 sendt til fronten). Ildd\xc3\xa5ben kom med en s\xc3\xa6rlig enhed Babini gruppen. Da de kom forsent til at k\xc3\xa6mpe i september-offensiven var denne enhed klar i december til Operation Compass en britisk offensiv. Kampvogne i 3. bataljon var tilstede under slaget ved Bardia, hvor australierne i l\xc3\xb8bet af to dages kampe - 3.-4. januar 1941 - led tab p\xc3\xa5 456 mens italienerne mistede 40.000 (1.000 d\xc3\xb8de, 3.000 s\xc3\xa5rede og 36.000 fangne). Yderlige kampe fandt sted ved Derna, hvortil 5. bataljon netop var ankommet. Den 6.-7. februar n\xc3\xa5ede den britiske offensiv s\xc3\xa5 langt frem at Babini gruppen fors\xc3\xb8gte at \xc3\xa5bne en breche i de britiske linjer i slaget ved Beda Fomm i et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 give afsk\xc3\xa5rne italienske tropper mulighed for at tr\xc3\xa6kke sig tilbage langs den libyske kyst. Angrebene slog fejl og alle deres kampvogne gik tabt. De sidste seks overlevende kampvogne k\xc3\xb8rte ind i en mark n\xc3\xa6r den lokale britiske kommandopost. De blev \xc3\xb8delagt en efter en af en enkelt 40 mm panserv\xc3\xa6rnskanon. Mange kampvogne gik tabt under felttoget som f\xc3\xb8lge af artilleribeskydning frem for andre kampvogne. Et antal erobrede M11 og M13 kampvogne blev genbrugt af den australske 2/6. kavaleriregiment og 6. Royal Tank Regiment, indtil for\xc3\xa5ret 1941 hvor de l\xc3\xb8b t\xc3\xb8r for br\xc3\xa6ndstof og de blev \xc3\xb8delagt._NEWLINE_M13 k\xc3\xa6mpede ogs\xc3\xa5 i Gr\xc3\xa6kenland i vanskeligt terr\xc3\xa6n og i april 1941, tog M13 kampvogne fra 132. pansrede division Ariete del i Belejringen af Tobruk, uden st\xc3\xb8rre succes mod de britiske Matilda kampvogne. Den f\xc3\xb8rste vellykkede kamp for M13 var F\xc3\xb8rste slag ved Bir el Gubi.\n_START_SECTION_\nSenere brug i \xc3\x98rkenkrigen\n_START_PARAGRAPH_\nI april 1941, da Afrika Korps begyndte at ankomme, havde italienerne omkring 240 M13 og M14 kampvogne i fronttjeneste. I 1942, da de allierede begyndte at anvende Grant og Crusader III kampvogne, sammen med trukne 6-punds panserv\xc3\xa6rnskanoner i deres infanterienheder, blev svaghederne i M13 udstillet. I et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at forbedre beskyttelsen tild\xc3\xa6kkede mange bes\xc3\xa6tninger deres kampvogne med sands\xc3\xa6kke eller ekstra larvef\xc3\xb8dder, men det bet\xc3\xb8d, at de allerede maskinsvage k\xc3\xb8ret\xc3\xb8jer blev endnu langsommere og for\xc3\xb8gede behovet for vedligeholdelse, denne praksis, omend popul\xc3\xa6r, blev ikke tilskyndet af h\xc3\xa6rlederne af samme \xc3\xa5rsag. Italienerne udstyrede mindst et kompagni i hver kampvognsbataljon med de mere kraftigt pansrede Semovente 75/18 stormartilleri._NEWLINE_I det andet slag ved El-Alamein blev der f\xc3\xb8rste gang anvendt M4 Sherman, mens omkring 230 M13 stadig blev anvendt ved fronten. Under adskillige dages kampe blev de italienske Ariete og Littorio divisioner brugt til at d\xc3\xa6kke aksestyrkernes tilbagetog. Centauro blev s\xc3\xa5 godt som udslette under kampene i Tunesien. P\xc3\xa5 dette tidspunkt var M13/40 og M14/41 fuldst\xc3\xa6ndig for\xc3\xa6ldede og deres skyts var s\xc3\xa5 godt som nyttel\xc3\xb8st mod fjendens M3 Lee og M4 Sherman kampvogne fra s\xc3\xa5 godt som enhver afstand, mens begge kunne \xc3\xb8del\xc3\xa6gge en M13/40 fra en afstand. De n\xc3\xb8jedes med at skyde mod affjedring og larvef\xc3\xb8dder og satse p\xc3\xa5 ildst\xc3\xb8tte fra Semoventi og artilleri.\n_START_SECTION_\nStyrker og svagheder\n_START_PARAGRAPH_\nM13/40 var en konventionel let kampvogn fra den tidlige del af krigen, sammenlignelig med andre Vickers-lignende modeller, s\xc3\xa5som den polske 7TP og den sovjetiske T-26. Med en v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 13 ton havde den en pansring, som svarede til modstandernes i 1940\xe2\x80\x9341. Dens 47 mm langl\xc3\xb8bede kanon var mere end en ligev\xc3\xa6rdig modstander for de britiske kampvogne i 1940\xe2\x80\x9341, som havde en lignende pansring som M13; men havde en 40 mm kanon med kortere r\xc3\xa6kkevidde og ringere ballistiske pr\xc3\xa6stationer. I den samme periode havde tyske kampvogne 20 mm  eller 37 mm kanoner og kapl\xc3\xb8bet mellem kanoner og pansring f\xc3\xb8rte f\xc3\xb8rst til indf\xc3\xb8relse af 50 mm kanoner i 1942. Indf\xc3\xb8relsen af den lange 47 mm kanon var formentlig den bedste egenskab ved M13. P\xc3\xa5 grund af dens forholdsvis store kaliber var hovedskytsets h\xc3\xb8jeksplosive granater ogs\xc3\xa5 meget anvendelige mod trukne kanoner og infanteri og fjernede, eller i det mindste mindskede behovet i krigens f\xc3\xb8rste \xc3\xa5r for et egentlig st\xc3\xb8ttek\xc3\xb8ret\xc3\xb8je, s\xc3\xa5dan som Wehrmacht havde i den tidlige udgave af Panzer IV og Stug III. Dieselmotoren var en fordel, og den enkle produktion passede til den italienske industri.  _NEWLINE_Men kampvognen havde ogs\xc3\xa5 mange alvorlige mangler, som alvorligt h\xc3\xa6mmede dens effektivitet p\xc3\xa5 slagmarken: motoren gav en god r\xc3\xa6kkevidde, men ikke stor kraft og p\xc3\xa5lidelighed. M13 kampvognen motor var den samme som den i M11, men M13 var tungere, hvilket bet\xc3\xb8d lavere hastighed og st\xc3\xb8rre pres p\xc3\xa5 motoren. Affjedringen og k\xc3\xa6derne var p\xc3\xa5lidelige, men afstedkom forholdsvis lav hastighed, ikke meget bedre end infanteri kampvogne, s\xc3\xa5som Matilda. Bev\xc3\xa6bningen var tilstr\xc3\xa6kkelig i 1940\xe2\x80\x9341; men fulgte ikke med den stigende pansring og ildkraft i allierede eller tyske kampvogne. Konstruktionsmetoden med niter var for\xc3\xa6ldet. Flere kampvogne i perioden var skiftet over til svejset panser, da nitter kan blvie sl\xc3\xa5et l\xc3\xb8s, n\xc3\xa5r de bliver ramt, og flyve rundt som projektiler inden i kampvognen. Det to-mands t\xc3\xa5rn var knap s\xc3\xa5 effektivt i kamp som de tre-mands t\xc3\xa5rne, som blev anvendt i mange andre kampvogne i tiden. Radioer blev ikke installeret i mange kampvogne._NEWLINE_De italienske historikere Filippo Cappellano og Pier Paolo Battistelli har p\xc3\xa5peget, at kampvognens skuffende pr\xc3\xa6stationer i begyndelsen af krigen, hvor dens pansring p\xc3\xa5 ingen m\xc3\xa5de var tilstr\xc3\xa6kkelig, kan tilskrives bes\xc3\xa6tningernes n\xc3\xa6sten totale mangel p\xc3\xa5 tr\xc3\xa6ning (Det f\xc3\xb8rste center for kampvognstr\xc3\xa6ning blev f\xc3\xb8rst etableret i 1941) og erfaring foruden manglen p\xc3\xa5 en taktisk doktrin, manglen p\xc3\xa5 radioer og det faktum at mange enheder blev opstillet i en fart og sendt afsted til slagmarken samt mangel p\xc3\xa5 pansrede bjergningsk\xc3\xb8ret\xc3\xb8jer. De skriver, at mens de italienske bes\xc3\xa6tningers tr\xc3\xa6ning og erfaring voksede i l\xc3\xb8bet af krigen blev kampvognenes tekniske svagheder st\xc3\xb8rre. Under disse omst\xc3\xa6ndigheder er de imponerede af at de italienske kampvogne kunne k\xc3\xa6mpe s\xc3\xa5 l\xc3\xa6nge som de gjorde._NEWLINE_Trods kraftig operationel slitage var M13 i brug til krigens slutning og nogle f\xc3\xa5 overlevede endda ind i efterkrigsperioden. En infanteridivision ved navn "Lupi di Toscana" havde stadig M13-er i fra slutningen af 1950\'erne til begyndelsen af 1970\'erne i stedet for panserbiler.\n_START_SECTION_\nVarianter\n_START_PARAGRAPH_\nM13/40 serien var den italienske kampvogn, som blev fremstillet i det st\xc3\xb8rste antal. Over 3.000 blev bygget, inklusiv senere varianter s\xc3\xa5som Fiat M14/41. Den var udstyret med en kraftigere maskine og bedre luftfiltre til brug i Nordafrika. Den sidste versino var M15/42 kampvognen, som blev  produceret i 1943, med en bedre benzinmotor og l\xc3\xa6ngere 47/40 kanon. Den havde ogs\xc3\xa5 tykkere pansring end de tidligere modeller. Semovente 75/18 selvk\xc3\xb8rende kanon blev bygget ved at bruge M13/40 eller M14/41 chassisser._NEWLINE_Semovente Comando M40 var en M13/40 kampvogn hvor t\xc3\xa5rnet var blevet erstattet med en flerdelt luge. Inde i kampvognen var der yderligere radioer og andet kommunikationsmateriel.'