b'\n_START_ARTICLE_\nBobigny\n_START_SECTION_\nGallere og romere\n_START_PARAGRAPH_\nDe \xc3\xa6ldste spor af menneskelig aktivitet omkring Bobigny er fundet af et sk\xc3\xa5r af en gallisk keramikvase fra det 3. \xc3\xa5rhundrede f.Kr.. Sk\xc3\xa5ret er en del af historien om en af de st\xc3\xb8rste galliske begravelsespladser i Europa. Man kender ikke yderligere til omr\xc3\xa5det f\xc3\xb8r i det 3. \xc3\xa5rhundrede, da den gallo-romerske adelsmand Balbinius bos\xc3\xa6tter sig her. Efter ham f\xc3\xa5r omr\xc3\xa5det sit f\xc3\xb8rste kendte navn Balbiniacum. Dette finder man skriftlige vidnesbyrd om fra det 6. eller 7. \xc3\xa5rhundrede, da et testamente efter en adelig dame videref\xc3\xb8rer omr\xc3\xa5det til hendes s\xc3\xb8n. I det 11. \xc3\xa5rhundrede, er stedet vokset til et par hundrede indbyggere og man finder en motte, en kirke og et par andre mindre huse. Frem til revolutionen er det lensm\xc3\xa6nd af sl\xc3\xa6gten de Bobigny, der sammen med kirken sidder p\xc3\xa5 magten i omr\xc3\xa5det.\n_START_SECTION_\nRevolutionen\n_START_PARAGRAPH_\nI 1787 overg\xc3\xa5r sognet Bobigny til at blive en kommune. Og selvom den, skal det vise sig, sidste lensmand Philippe-Guillaume Jacquier de Viels-Maisons og pr\xc3\xa6sten ikke helt mister magten, m\xc3\xa5 de nu dele den med et kommunalr\xc3\xa5d best\xc3\xa5ende af tolv andre personer, herunder syv arbejdere, to vinhandlere og en murer. I 1790 bliver Louis-Robert Malice den f\xc3\xb8rste borgmester i byen, som p\xc3\xa5 dav\xc3\xa6rende tidspunkt best\xc3\xa5r af omkring 200 indbyggere, prim\xc3\xa6rt b\xc3\xb8nder der dyrker korn. Den 21. september 1792 bliver monarkiet oph\xc3\xa6vet i Frankrig og i 1793 bliver den katolske kirke frataget sin magt i landet._NEWLINE_I Bobigny bliver kirkens besiddelser solgt og tre kirkeklokker bliver omsmeltet, mens den fjerde bliver bevaret. Den f\xc3\xb8rste ikke-religi\xc3\xb8se skole \xc3\xa5bner i Bobigny den 25 vent\xc3\xb4se \xc3\xa5r 2.\n_START_SECTION_\nNapoleon\n_START_PARAGRAPH_\nUnder Napoleonskrigene oplever Bobigny i 1814, at blive besat af fremmede tropper, idet de engelske, russiske preussiske og \xc3\xb8strigske tropper, der havde forfulgt Napoleons slagne h\xc3\xa6r fra Moskva i 1812 til Paris\' porte og derved til Bobigny. Denne f\xc3\xb8rste bes\xc3\xa6ttelse ser dog ikke ud til at have p\xc3\xa5virket indbyggerne i n\xc3\xa6vnev\xc3\xa6rdig grad. I mods\xc3\xa6tning til den anden bes\xc3\xa6ttelse, som finder sted efter Napoleons nederlag i Slaget ved Waterloo, hvor bes\xc3\xa6ttelsestropperne er g\xc3\xa5et noget h\xc3\xa5rdere til befolkningen.\n_START_SECTION_\nKrigen i 1870-71 og ny indvandring\n_START_PARAGRAPH_\nBobigny bliver besat en tredje gang under krigen i 1870-71. F\xc3\xb8rst af franske tropper, idet man har bestemt at Bobigny skal udg\xc3\xb8re en f\xc3\xb8rste forsvarslinje for forsvaret af Paris. I den forbindelse har man besluttet at \xc3\xb8del\xc3\xa6gge husene i byen. Efterf\xc3\xb8lgende bes\xc3\xa6ttes byen af preussiske tropper, som enten har afbr\xc3\xa6ndt eller mineret byens huse og hvor vinden fl\xc3\xb8jter igennem den \xc3\xb8delagte kirke. Et hul i taget g\xc3\xb8r at det bogstaveligt talt regner p\xc3\xa5 pr\xc3\xa6sten. I de sidste \xc3\xa5rtier af det 19. \xc3\xa5rhundrede ser man en markant stigning i indbyggertallet i kommunen, da et stort antal gartnere fra Paris sl\xc3\xa5r sig ned i omr\xc3\xa5det. Grunden til dette indtog er, at disse gartnere flytter fra de mere og mere bebyggede kommuner t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 Paris, s\xc3\xa5ledes kommer de f\xc3\xb8rste gartnere til Bobigny i 1856 fra Noisy-le-Sec, til de mere landlige forstadskommuner. I 1896 kan man konstatere at 70% af kommunens befolkning er f\xc3\xb8dt udenfor denne.\n_START_SECTION_\nUdvikling af infrastrukturen\n_START_PARAGRAPH_\nEllers er 1800-tallet og begyndelsen af 1900-tallet mest pr\xc3\xa6get af de store infrastrukturprojekter i Paris og omegn. I 1816 afsluttes f\xc3\xb8rste fase af konstruktionen af en af de tre kanaler, som Napoleon Bonaparte havde iv\xc3\xa6rksat, til at bringe vand til Paris  (canal de l\xe2\x80\x99Ourcq, canal Saint-Martin og canal Saint-Denis). Under arbejdet med canal de l\xe2\x80\x99Ourcq oplever man i \xc3\xb8vrigt, at k\xc3\xa6ldrene i byen bliver oversv\xc3\xb8mmet. Arbjedet oph\xc3\xb8rer i 1822._NEWLINE_Imellem 1845 og 1854, grundl\xc3\xa6gges jernbaneselskabet Compagnie du Chemin de Fer de l\xe2\x80\x99Est, som anl\xc3\xa6gger en toglinie langs kanalen lidt syd for byen. I 1880 kommer endnu en toglinie til. I 1875 udvides togtrafikken, der hidtil havde fokuseret p\xc3\xa5 transporten fra yderkommunerne ind mod Paris, til ogs\xc3\xa5 at omfatte en toglinie, der forbinder disse omegenskommuner med hinanden. Projektet kaldes det store b\xc3\xa6lte og en sektion af denne kommer til, at g\xc3\xa5 igennem Bobigny. I 1882 anl\xc3\xa6gges et \xc3\xa5bent holdested, p\xc3\xa5 den da bare mark, i det nuv\xc3\xa6rende kvarter Pont-de-Pierre. Den store kirkeg\xc3\xa5rd Cimeti\xc3\xa8re de Pantin bliver i 1884 udlagt p\xc3\xa5 et stykke jord, der tilh\xc3\xb8rer kommunen, i \xc3\xb8vrigt sammen med et stykke jord fra nabokommunen Pantin. En sporvognslinie kommer til i 1902 og forbinder hermed Bobigny med place de l\xe2\x80\x99Op\xc3\xa9ra i Paris. Linjen er en forgrening af linjen Le Raincy-Op\xc3\xa9ra par Bondy. \xc3\x85bningen af denne linje f\xc3\xb8rer til opf\xc3\xb8relsen af de f\xc3\xb8rste arbejderboliger. I 1928 kommer endnu en linje til, der g\xc3\xa5r fra Bobigny til Sucy-Bonneuil. Herefter afl\xc3\xb8ser en station den eksisterende holdeplads.\n_START_SECTION_\nDet 20.\xc3\xa5rhundrede\n_START_PARAGRAPH_\nFlere dramatiske begivenheder s\xc3\xa6tter ogs\xc3\xa5 sit pr\xc3\xa6g p\xc3\xa5 Bobigny i det 20. \xc3\xa5rhundrede. Byen mister 178 af sine 4.000 indbyggere under 1. verdenskrig, men bliver herudover ikke p\xc3\xa5virket i n\xc3\xa6vnev\xc3\xa6rdig grad. Anderledes stiller det sig med 2. verdenskrig, hvor byen, ligesom resten af denne del af Frankrig, bes\xc3\xa6ttes af tyske tropper, dette udl\xc3\xb8ste ogs\xc3\xa5 her en modstandsbev\xc3\xa6gelse, der blandt andet drev en slags "pension" for nedskudte allierede flyvere. Et m\xc3\xb8rkere kapitel i byens historie under krigen, er det faktum, at byens baneg\xc3\xa5rd blev brugt som indladningssted for de mange, der blev deporteret til KZ-lejre i Tyskland, heriblandt de franske j\xc3\xb8der. Stedet er i de senere \xc3\xa5r blevet \xc3\xa5bnet op som museum, for dette sorte kapitel i fransk historie. _NEWLINE_Ved krigens slutning havde Bobigny et befolkningstal p\xc3\xa5 ca. 17.000, 15 \xc3\xa5r senere i 1962, var dette tal mere end fordoblet til 37.000 indbygger. Dette bet\xc3\xb8d, at der opstod en akut boligmangel, som blev afhjulpet med mange nye boligkvarterer. _NEWLINE_En af efterkrigstidens mere spektakul\xc3\xa6re retssager fandt sted i Bobigny i 1972. Sagen drejede sig om den mindre\xc3\xa5rige Marie-Claire, som efter en voldt\xc3\xa6gt havde f\xc3\xa5et foretaget en ulovlig abort og som derefter, sammen med fire andre kvinder, der havde udf\xc3\xb8rt eller hjulpet med at udf\xc3\xb8re den, stod tiltalt for dette forhold. Retssagen udl\xc3\xb8ste en st\xc3\xb8rre debat i Frankrig om abortsp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let, som endte med vedtagelsen af loven om Provokeret abort, ogs\xc3\xa5 kaldet Veil-loven opkaldt efter den dav\xc3\xa6rende sundhedsminister Simone Veil. Loven gjorde det lovligt at f\xc3\xa5 foretaget aborter under visse betingelser.'