b"\n_START_ARTICLE_\nGeorg Zo\xc3\xabga\n_START_SECTION_\nStudier, rejser og ankomst til Rom\n_START_PARAGRAPH_\nHan studerede f\xc3\xb8rst filosofi, men efterh\xc3\xa5nden blev de klassiske studier under Christian Gottlob Heyne de alt overvejende. Efter tre \xc3\xa5rs ophold i G\xc3\xb6ttingen gik Zo\xc3\xabga til universitetet i Leipzig, men forinden gjorde han en rejse over Z\xc3\xbcrich og Wien til Italien (juni-august 1776), hvorfra hans familie oprindelig stammede. Han gjorde ophold i Venedig og navnlig i Rom. Efter at have sluttet sine studier i Leipzig kom han i maj 1777 hjem. I 1779 fik han det hverv at ledsage den unge kammerjunker A.C. von Heinen p\xc3\xa5 en udenlandsrejse. De opholdt sig f\xc3\xb8rst i G\xc3\xb6ttingen (juli 1779- marts 1780), hvor Zoega hos Heyne h\xc3\xb8rte ark\xc3\xa6ologiske forel\xc3\xa6sninger, derp\xc3\xa5 i Wien, Venedig, Rom og Neapel. P\xc3\xa5 hjemvejen var de atter i Rom et par m\xc3\xa5neder, men fra Turin m\xc3\xa5tte de p\xc3\xa5 grund af d\xc3\xb8dsfald i von Heinens familie rejse lige hjem. Navnlig i Rom studerede Zoega med overordentlig flid monumenterne og samlede desuden ark\xc3\xa6ologiske oplysninger for Heyne. I G\xc3\xb6ttingen fik Zoega p\xc3\xa5 hjemrejsen anbefalinger med fra Heyne, og efter sin ankomst til K\xc3\xb8benhavn (juli 1781) henvendte han sig til Ove H\xc3\xb8egh-Guldberg, som tog sig virksomt af ham. Det blev bestemt, at Zo\xc3\xabga skulle g\xc3\xb8re en studierejse i to \xc3\xa5r p\xc3\xa5 kongelig bekostning for ved sin hjemkomst at blive ansat ved det nyindrettede kongelige m\xc3\xb8ntkabinet. I maj 1782 tiltr\xc3\xa5dte han i sit 27. \xc3\xa5r denne rejse, fra hvilken hans sk\xc3\xa6bne aldrig f\xc3\xb8rte ham hjem igen, fem m\xc3\xa5neder studerede han i m\xc3\xb8ntkabinettet i Wien under den ber\xc3\xb8mte numismatiker Joseph Hilarius Eckhel; i december rejste han til Italien og kom 30. januar 1783 til Rom. Han var anbefalet til Stefano Borgia, den senere kardinal, som ejede store samlinger, is\xc3\xa6r p\xc3\xa5 sit gods i Velletri. Efter hans opfordring udarbejdede Zo\xc3\xabga p\xc3\xa5 grundlag af hans samling en beskrivelse af de romerske kejserm\xc3\xb8nter fra Egypten. Denne bog udkom dog f\xc3\xb8rst 1787 i Rom under titlen Numi Aegyptii imperatorii og var et modent og udm\xc3\xa6rket arbejde med en m\xc3\xa6ngde selvst\xc3\xa6ndige unders\xc3\xb8gelser og gode afbildninger. Efter bestemmelsen skulle Zoega p\xc3\xa5 hjemrejsen bes\xc3\xb8ge Frankrig og England; han n\xc3\xa5ede ogs\xc3\xa5 i maj 1784 til Paris og studerede i det derv\xc3\xa6rende m\xc3\xb8ntkabinet; men efterretningen om Guldbergs fald nedslog ham aldeles, og i stedet for at afslutte rejsen efter planen vendte han straks tilbage til Rom, som derefter blev hans hjem. Her havde han allerede 7. august 1783 hemmelig \xc3\xa6gtet den sk\xc3\xb8nne Maria Pietruccioli, datter af en maler i Rom, og han var forinden g\xc3\xa5et over til den katolske tro. Dette blev nu meldt til K\xc3\xb8benhavn, just medens Zo\xc3\xabgas venner arbejdede ivrig for at sikre ham en stilling hjemme, og kun ved s\xc3\xa6rlig velvilje s\xc3\xa5 man fra regeringens side bort fra disse skridt af Zo\xc3\xabga og tilb\xc3\xb8d ham gunstige vilk\xc3\xa5r i K\xc3\xb8benhavn og hj\xc3\xa6lp til rejsen. Men han havde allerede i Rom bundet sig, i det han havde modtaget et tilsagn fra Pave Pius 6. om en \xc3\xa5rlig underst\xc3\xb8ttelse og en senere fordelagtig ans\xc3\xa6ttelse.\n_START_SECTION_\nVidenskabeligt arbejde i Rom\n_START_PARAGRAPH_\nArbejdet p\xc3\xa5 kejserm\xc3\xb8nterne fra Egypten havde bragt Zo\xc3\xabga dybt ind i studiet af de egyptiske oldsager (jvfr. ndfr.), men det, som oprindelig havde f\xc3\xb8rt Zo\xc3\xabga til Italien, var dog den klassiske ark\xc3\xa6ologi, som han ogs\xc3\xa5 hele tiden havde dyrket ved siden af de egyptiske studier. Rom var den gang stedet, hvor den gr\xc3\xa6ske og romerske oldtidskunst bedst kunne studeres, og Zo\xc3\xabga erhvervede sig med sin utrolige flid i \xc3\xa5renes l\xc3\xb8b kundskab til s\xc3\xa5 godt som alt, hvad der fandtes i Rom og omegn af oldtidens monumenter og kunstv\xc3\xa6rker. Og han var tidlig klar over den opgave for videnskabsmanden, der l\xc3\xa5 for, nemlig kritisk at ordne alle de enkelte monumenter, afbilde dem og ledsage dem med en oplysende kommentar og derved skabe et grundlag for den videnskabelige benyttelse af disse oldtidsv\xc3\xa6rker til forklaring af fortidens liv og kunst. Som forarbejde hertil gjorde han uddrag af hele den gr\xc3\xa6ske og romerske litteratur af alt, hvad der havde betydning for forst\xc3\xa5elsen og forklaringen af monumenterne og kunstfremstillingerne, s\xc3\xa5 at han uhindret kunne g\xc3\xa5 til den systematiske beskrivelse af alle oldtidsv\xc3\xa6rker, som han havde lejlighed til at f\xc3\xa5 at se. Blandt disse mindesm\xc3\xa6rker havde han en s\xc3\xa6rlig fork\xc3\xa6rlighed for reliefferne, i hvilke ikke blot kunsten, men tillige det mangfoldige indhold tiltrak ham. Men f\xc3\xb8rst i de to sidste \xc3\xa5r af Zo\xc3\xabgas liv tilb\xc3\xb8d der sig lejlighed til at f\xc3\xa5 et s\xc3\xa5dant v\xc3\xa6rk frem; det udgaves h\xc3\xa6ftevis, og der udkom i alt 115 tavler, som dog kun vare en mindre del af det planlagte v\xc3\xa6rk; de indeholdt relieffer fra Palazzo og Villa Albani (Li bassirilievi antichi di Roma, to Bind i 4to, Rom 1808). Zo\xc3\xabgas italienske tekst er ikke blot beskrivelser, men behandler lejlighedsvis enkelte guders eller heroers myter under \xc3\xa9t. Han v\xc3\xa5gede med strenghed over, at afbildningerne blev tro og n\xc3\xb8jagtige. Af hans mindre afhandlinger til klassisk ark\xc3\xa6ologi (oversatte p\xc3\xa5 tysk af Friedrich Gottlieb Welcker i Georg Zo\xc3\xabgas Abhandlungen, G\xc3\xb6ttingen 1817) var flere bestemte til opl\xc3\xa6sning i det romerske institut, nogle var ogs\xc3\xa5 i dansk overs\xc3\xa6ttelse optaget i Videnskabernes Selskabs skrifter 1800 og de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nGradvist bedre ans\xc3\xa6ttelsesvilk\xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nDe forhold, hvorunder Zo\xc3\xabga i Rom efterh\xc3\xa5nden fuldendte sine store videnskabelige arbejder, var tit vanskelige. Ganske vist havde straks hans bekendtskab med Borgia skaffet ham en udm\xc3\xa6rket st\xc3\xb8tte, og han fandt venner blandt danske, der studerede i Rom, for eksempel Friedrich M\xc3\xbcnter, dennes s\xc3\xb8ster Frederikke Brun, N.I. Schow og Christian Ramus. Men at opn\xc3\xa5 en fast eller god stilling lykkedes ham kun sent og delvis. Han fik en l\xc3\xb8nning af Paven, underst\xc3\xb8ttelser fra den danske kronprins og arveprinsen og et honorar fra Kunstakademiet for at sende m\xc3\xa5nedlige meddelelser til dette om kunstens tilstand i Italien. I 1798 ansattes Zo\xc3\xabga som kongelig dansk agent (konsul) i Rom med l\xc3\xb8n. Senere blev han efter sit \xc3\xb8nske 1802 udn\xc3\xa6vnt til professor i ark\xc3\xa6ologi ved universitetet i Kiel, men han kunne ikke for sit helbreds og sin families skyld komme bort fra Rom, og i 1804 blev det da bestemt, at Zo\xc3\xabga skulle blive i Rom med professorl\xc3\xb8n. Det motiveres ved hensynet til hans videnskabelige arbejder og den nytte, hans kundskaber og vejledning kunde bringe danske rejsende videnskabsm\xc3\xa6nd og kunstnere. Denne sidste virksomhed optog meget af Zoegas tid, og han udarbejdede med den for \xc3\xb8je en romersk topografi, som han ikke n\xc3\xa5ede at udgive (en del deraf er trykt i Georg Zo\xc3\xabgas Abhandlungen). Blandt de danske kunstnere i Rom var Bertel Thorvaldsen den, der skyldte Zo\xc3\xabga mest, dels ved den kundskab om antikken, Zo\xc3\xabga meddelte ham, dels ved dennes kloge kritik af hans arbejder. Et svageligt helbred havde Zo\xc3\xabga stadig at k\xc3\xa6mpe med, og i sit hjem havde han megen sorg og anden ulempe og \xc3\xa6rgrelse; af de elleve b\xc3\xb8rn, hans hustru havde f\xc3\xb8dt ham, overlevede kun tre deres for\xc3\xa6ldre; b\xc3\xb8rnenes pleje lagde ofte beslag p\xc3\xa5 Zo\xc3\xabgas kr\xc3\xa6fter, moren blev efterh\xc3\xa5nden ogs\xc3\xa5 meget svag (d\xc3\xb8d 6. januar 1807). Hans egen sidste sygdom var kun kortvarig, 10. februar 1809 d\xc3\xb8de han i Rom og blev begravet i kirken Sant'Andrea delle Fratte."