b'\n_START_ARTICLE_\nVikingetidens rustning og v\xc3\xa5ben\n_START_PARAGRAPH_\nVikingetidens rustning og v\xc3\xa5ben er den milit\xc3\xa6rteknologi, som vikingerne benyttede sig af fra slutningen af 700-tallet til midt i 1000-tallet i Europa. Viden om den er baseret p\xc3\xa5 f\xc3\xa5 ark\xc3\xa6ologiske fund, afbildninger og til en vis grad beretninger fra de nordiske sagaer og love, der er nedskrevet i 1200-tallet._NEWLINE_If\xc3\xb8lge traditionen skulle alle frie nordboere eje v\xc3\xa5ben, og det var tilladt at b\xc3\xa6re dem overalt. I H\xc3\xa1vam\xc3\xa1l, der skulle v\xc3\xa6re de r\xc3\xa5d som Odin har givet, st\xc3\xa5r der "Lad ikke dine v\xc3\xa5ben ligge og rode bag dig p\xc3\xa5 en mark; du ved aldrig hvorn\xc3\xa5r du pludselig har brug for dit spyd."_NEWLINE_Da krig var forbundet med prestige i vikingetidens Skandinavien, var smukt dekorerede v\xc3\xa5ben en vigtig m\xc3\xa5de for en kriger at vise sin rigdom og status. En rig viking ville sandsynligvis have en komplet s\xc3\xa6t med spyd, et skjold i tr\xc3\xa6 og et sv\xc3\xa6rd. De rigeste har ogs\xc3\xa5 haft en hjem, mens anden rustning sandsynligvis kun har v\xc3\xa6ret for adelen og dens professionelle krigere. Den j\xc3\xa6vne bonde har sandsynligvis ikke haft andet end et spyd og et skjold, samt m\xc3\xa5ske en \xc3\xb8kse eller en stor kniv eller seax. Nogle har ogs\xc3\xa5 brugt deres jagtbuer (hovedsageligt langbuer eller fladbuer) til brug i begyndelsen af et slag.\n_START_SECTION_\nBue og pil\n_START_PARAGRAPH_\nBue og pil blev brugt til b\xc3\xa5de jagt og krig. Buer blev fremstillet i taks, ask eller elm. Tr\xc3\xa6kstyrken kan have v\xc3\xa6ret oppe omkring 90 pund (400 N) eller mere, hvilket kan have givet en effektiv r\xc3\xa6kkevidde p\xc3\xa5 mindst 200 m afh\xc3\xa6ngig af pilens v\xc3\xa6gt. En taksbue, der blev fundet i vikingebyen Hedeby, havde en tr\xc3\xa6kv\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 over 100 pund, og den har sandsynligvis v\xc3\xa6ret til krig. Rekonstruerede buer, der har brugt de samme dimensioner som fundne buer, er blevet m\xc3\xa5lt til mellem 100 og 130 pund i tr\xc3\xa6kv\xc3\xa6gt, men det afh\xc3\xa6nger ogs\xc3\xa5 af det specifikke stykke tr\xc3\xa6, der er anvendt. En m\xc3\xa5leenhed, der blev brugt i vikingetiden, var et bueskud, hvilket svarede til omkring 225 m. Illustrationer fra perioden viser, at buet blev trukket tilbage til brystet og ikke til ansigtet, som det var almindeligt i middelalderen og i dag. Det kan dog skyldes at illustratoren ikke har vidst noget om bueskydning, da det samme ses i visse middelalderlige illustrationer._NEWLINE_Pilespidser blev typisk fremstillet af jern i forskellige former og dimensioner afh\xc3\xa6ngig af, hvor de var lavet. De fleste pilespidser blev f\xc3\xa6stnet til pileskaftet med en tang, som blev sat ind i enden af tr\xc3\xa6et. Nogle pilespidser blev lavet af tr\xc3\xa6, ben eller gevir. Der er fundet \xc3\xb8rnefjer, som har v\xc3\xa6ret brugt som styrefjer limet og bundet p\xc3\xa5 skaftet.\n_START_SECTION_\nSpyd\n_START_PARAGRAPH_\nSpydet var det mest almindelige v\xc3\xa5ben hos den skandinaviske bonde. Kastespyd blev brugt meget af krigere; p\xc3\xa5 trods af manges opfattelse var spyddet det prim\xc3\xa6re v\xc3\xa5ben for vikingekrigere, da det var velegnet til deres formationer og taktik. De bestod af et hoved af metal med skarpe sider og en hul d\xc3\xb8lle p\xc3\xa5 et 2-3 m langt tr\xc3\xa6skaft typisk af asketr\xc3\xa6. Spydhovederne kunne v\xc3\xa6re mellem 30-60 cm lange med l\xc3\xa6ngere hoveder mod slutningen af vikingetiden. Spydhovedernes vinger blev kaldet kr\xc3\xb3kspj\xc3\xb3t (kroget spyd) i sagaerne. Nogle spyd med store hoveder blev kaldt h\xc3\xb6ggspj\xc3\xb3t (hyggespyd) og kunne ogs\xc3\xa5 kunne bruges til at sk\xc3\xa6re eller hugge. Kastespyddene var ofte mindre dekorerede end de spyd, der var beregnet til at stikke med, da kastespyd ofte gik tabt under et slag._NEWLINE_Spyd blev brugt b\xc3\xa5de til at kaste med og stikke med, selv om der ogs\xc3\xa5 fandtes spyd der var mere specialiserede. Lette, smalle spydhoveder blev brugt til kast, mens de bredere blev brugt til at stikke med. De fleste kilder indikerer, at de blev kastet med \xc3\xa9n h\xc3\xa5nd. En omtale i sagaerne tyder p\xc3\xa5, at de nogle gange har v\xc3\xa6ret brugt med to h\xc3\xa6nder. Hovederne blev sat fast p\xc3\xa5 spydskaftet med en lille nagle, som i sagaerne nogle gange tr\xc3\xa6kkes ud, for at forhindre fjender i at genbruge v\xc3\xa5bnet._NEWLINE_Et spyd kan laves af d\xc3\xa5rligere st\xc3\xa5l end sv\xc3\xa6rd og med langt mindre af det. Det gjorde v\xc3\xa5bnet billigere og l\xc3\xa5 sandsynligvis inden for, hvad en normal smed kunne pr\xc3\xa6stere. Derudover havde spyddet en stor kulturel betydning for vikingekrigere, da de var forbundet med Odin, der var konge over de nordiske gyder og gud for krigsf\xc3\xa6rd og d\xc3\xb8d, da hans prim\xc3\xa6re v\xc3\xa5ben var spyddet Gungner. _NEWLINE_Eyrbyggja saga hentyder til, at det var normalt at indlede slaget ved at kaste et spyd over den fjendtlige h\xc3\xa6r for at vie deres liv til Odin. Der findes adskillige fund af damaskerede odde, og d\xc3\xb8llen var ofte indlagt med s\xc3\xb8lv. Det er muligvis et resultat af v\xc3\xa5bnets betydning.\n_START_SECTION_\nAndre stagev\xc3\xa5ben\n_START_PARAGRAPH_\nEt stagev\xc3\xa5ben kendt som atgeir bliver n\xc3\xa6vnt i adskillige af de islandske sagaer og i anden litteratur. Atgeir bliver normalt oversat til "hellebard", en slags glavind. Gunnar H\xc3\xa1mundarson bliver i Nj\xc3\xa1ls saga beskrevet, hvor han hugger og stikker sine fjender med sin atgeir._NEWLINE_Mange v\xc3\xa5ben (som kesja og h\xc3\xb6ggspj\xc3\xb3t), der optr\xc3\xa6der i sagaerne, er vikingehellebarder. Der er ikke fundet v\xc3\xa5ben, der svarer til beskrivelsen af dem i grave. De har muligvis v\xc3\xa6ret sj\xc3\xa6ldne, eller ogs\xc3\xa5 har de ikke v\xc3\xa6ret en del af vikingernes begravelsesritualer.\n_START_SECTION_\nKniv\n_START_PARAGRAPH_\nVikingerne brugte to slags knive: _NEWLINE__NEWLINE_Den almindelige var en simpel kiv med en \xc3\xa6g af normal konstruktion kaldet en knifr. Den er fundet i de fleste grave, da den var tilladt for alle samfundsklasser, selv tr\xc3\xa6lle. Mindre versioner var brugsknive, mens de l\xc3\xa6ngere sandsynligvis skulle bruges til jagt eller kamp, og muligvis begge dele. V\xc3\xa5benknive havde nogle gange ornamenter i bladet. _NEWLINE_Konstruktionen minder om den traditionelle skandinaviske kniv. Tangen gik igennem et mere eller mindre cylinderformet h\xc3\xa5ndtag, og \xc3\xa6ggen b\xc3\xb8jede opad for at m\xc3\xb8des med ryggen p\xc3\xa5 bladet i en spids. Kniven spillede tilsyneladende en vigtig rolle for alle skandinaver. Dette ses da en stort antal knive er  fundet p\xc3\xa5 gravpladser i grave med for b\xc3\xa5de m\xc3\xa6nd og kvinder og b\xc3\xb8rn._NEWLINE_Den anden type kniv var en s\xc3\xa5kaldt sax, og det er prim\xc3\xa6rt dem med kn\xc3\xa6kket ryg som associeres med vikingerne. Den var normalt tungere end den almindelige kniv, og den kunne fungere som et machete- eller falchion-agtigt v\xc3\xa5ben. En rig mand kunne eje en meget stor sax, som kunne v\xc3\xa6re lige s\xc3\xa5 lang og effektiv som et sv\xc3\xa6rd. Kniven havde en \xc3\xa9n \xc3\xa6g med et tungt blad, og det var et groft v\xc3\xa5ben, der var lettere at producerede end et sv\xc3\xa6rd. Metallet beh\xc3\xb8vede heller ikke v\xc3\xa6re af lige s\xc3\xa5 godt kvalitet som et sv\xc3\xa6rd. P\xc3\xa5 mange eksemplarer har der v\xc3\xa6ret en l\xc3\xa6ngere tang. Det kan tyde p\xc3\xa5 at de har haft en langt h\xc3\xa5ndtag, s\xc3\xa5 de kunne bruges med to h\xc3\xa6nder. Mindre sax-knive kunne sandsynligvis blive produceret af en almindelig smed._NEWLINE_Sax-knive var en udbredt kniv i folkevandringstiden blandt de germanske stammer, og den har givet navn til sakserne. Den optr\xc3\xa6der i Skandinavien fra 300-tallet og viser et m\xc3\xb8nster, hvor den blev distribueret fra det sydlige Elben (Irminones) til angelsaksisk England. Populariteten p\xc3\xa5 kontinentet blev mindre mod slutningen af folkevandringstiden, men p\xc3\xa5 De Britiske \xc3\x98er blev den brugt af vikingerne. De store sv\xc3\xa6rd-agtige saxknive er prim\xc3\xa6rt fundet i forbindelse med vikingebos\xc3\xa6ttelser i England og Irland, men de har tilsyneladende ikke v\xc3\xa6ret s\xc3\xa6rligt almindelige i Skandinavien.\n_START_SECTION_\nSv\xc3\xa6rd\n_START_PARAGRAPH_\nVikingetidens sv\xc3\xa6rd var eth\xc3\xa5ndsv\xc3\xa5ben, der skulle bruges sammen med et skjold. De var tve\xc3\xa6ggede og bladet var op til 90 cm lange. Formen var stadig baseret meget p\xc3\xa5 det romerske spatha med et smalt h\xc3\xa5ndtag, lang dyb blodrille og en lille parrerb\xc3\xb8jle. Det var ikke et v\xc3\xa5ben, der var unikt for vikingerne, da det blev brugt over hele Europa._NEWLINE_Sv\xc3\xa6rd var dyre at fremstillet, og de var et symbol p\xc3\xa5 h\xc3\xb8j status. If\xc3\xb8lge nogle forskere blev de kun sj\xc3\xa6ldent brugt, og de var sandsynligvis ikke solide nok til egentlig kamp, og de var derfor mere sandsynligt et dekorations- og statusobjekt. Lige som den romerske spatha blev de b\xc3\xa5ret i l\xc3\xa6deromsv\xc3\xb8bte tr\xc3\xa6skeder, der kunne b\xc3\xa6res i en strop fra h\xc3\xb8jre skulder. Tidligere blade var m\xc3\xb8nstersmedning, der var en teknik, hvor strimler af jern og bl\xc3\xb8dt st\xc3\xa5l blev snoet og smedet sammen med tilf\xc3\xb8jelsen af en h\xc3\xa5rd \xc3\xa6g. Senere blade blev fremstillet af homogent st\xc3\xa5l, og de blev  sandsynligvis importeret fra Rheinland og mange havde indl\xc3\xa6g med smedens m\xc3\xa6rke og inskriptioner som INGELRII eller VLFBERHT. H\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rkerne tilf\xc3\xb8jede ofte deres egne detaljerede f\xc3\xa6ste, og mange fik navne  som "benbider" og "guldgreb". Sv\xc3\xa6rdgrebet var normalt fremstillet af organisk materiale som tr\xc3\xa6, horn eller gevir, hvilket typisk ikke bliver bevaret, og de kan have v\xc3\xa6ret omviklet med tekstil._NEWLINE_At eje et sv\xc3\xa6rd var forbundet med stor \xc3\xa6re. En person med h\xc3\xb8j status kan have ejet sv\xc3\xa6rd med fornemme dekorationer i  s\xc3\xb8lv. De fleste vikingekrigere har sandsynligvis ejet et sv\xc3\xa6rd, da et enkelt plyndringstogt normalt har v\xc3\xa6ret nok til at  bekoste en god klinge. De fleste frie m\xc3\xa6nd har haft et sv\xc3\xa6rd, men go\xc3\xb0ar, jarler og de rigere frie b\xc3\xb8nder har haft langt mere ornamenterede sv\xc3\xa6rd. Fattige b\xc3\xb8nder har brugt en \xc3\xb8kse eller et spyd, men efter et par vellykkede vikingetogter vil de have haft nok penge til at investere i et sv\xc3\xa6rd. Et sv\xc3\xa6rd der bliver n\xc3\xa6vnt i Laxd\xc3\xa6la sagaen blev vurderet til en halv krone; det svarer til v\xc3\xa6rdien p\xc3\xa5 16 malkek\xc3\xb8er. Fremstilling af s\xc3\xa5danne v\xc3\xa5ben var en h\xc3\xb8jt specialiseret h\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rk, og mange klinger blev importeret fra fremmede lande som Rheinland. Det kunne tage op til en m\xc3\xa5ned at smede sv\xc3\xa6rd, og de havde s\xc3\xa5 stor v\xc3\xa6rdi, at de gik fra generation til generation. Ofte blev sv\xc3\xa6rd mere v\xc3\xa6rdifulde jo \xc3\xa6ldre de blev._NEWLINE_En s\xc3\xa6rlig klasse en-\xc3\xa6ggede sv\xc3\xa6rd er kendt fra \xc3\x98stnorge fra denne periode. De havde samme greb som de tve\xc3\xa6ggede sv\xc3\xa6rd og bladet var af nogenlunde samme l\xc3\xa6ngde. Bladet varierede dog fra langt og smalt som de almindelige tve\xc3\xa6ggede sv\xc3\xa6rd til et noget tungere blad, der gav v\xc3\xa5benet en \xc3\xb8kse-agtig balance. Disse fund bliver dog i nogle tilf\xc3\xa6lde ogs\xc3\xa5 klassificeret som "sabler" eller "saxknive" i engelsk litteratur._NEWLINE_Der findes vikingebegravelser, hvor man bevidst har \xc3\xb8delagt eller "dr\xc3\xa6bt" sv\xc3\xa6rd, ved at b\xc3\xb8je klingen, s\xc3\xa5 det ikke kunne bruges igen. Da vikinger ofte blev begravet med deres v\xc3\xa5ben, kan det at "dr\xc3\xa6be" sv\xc3\xa6rdet have haft to funktioner. En rituel  der pensionerer v\xc3\xa5bnet sammen med krigerne, og en praktisk funktion, hvor man \xc3\xb8delagde v\xc3\xa5bnet, s\xc3\xa5 gravr\xc3\xb8vere ikke forstyrrede gravfreden for at f\xc3\xa5 fat i et kostbart v\xc3\xa5ben. Ark\xc3\xa6ologiske fund viser b\xc3\xa5de at det var udbredt at begrave vikinger med deres v\xc3\xa5ben, samt at "dr\xc3\xa6be" sv\xc3\xa6rdet.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98kse\n_START_PARAGRAPH_\nDet m\xc3\xa5ske mest almindelige v\xc3\xa5ben blandt vikingerne var \xc3\xb8ksen, da sv\xc3\xa6rd var dyrere at fremstille, og kun de rige krigere havde r\xc3\xa5d til dem. Manglen p\xc3\xa5 \xc3\xb8kser blandt ark\xc3\xa6ologiske fund kan sandsynligvis tilskrives, at \xc3\xb8kser ikke bare var et v\xc3\xa5ben, men ogs\xc3\xa5 et stykke v\xc3\xa6rkt\xc3\xb8j. Det st\xc3\xb8ttes af en lang r\xc3\xa6kke gravpladser, hvor kvindelige skandinaver har haft \xc3\xb8kser med i graven. Der blev udviklet adskillige store \xc3\xb8kser, der var specialiseret til krig. De st\xc3\xb8rste var lige s\xc3\xa5 h\xc3\xb8je som en mand, og de var lavet til brug med to h\xc3\xa6nder. Denne type kaldes ofte dane\xc3\xb8kse, da de is\xc3\xa6r er forbundet med danerne. \xc3\x98ksehovederne kunne have s\xc3\xb8lvindl\xc3\xa6g i detaljerede m\xc3\xb8nstre. I den senere vikingetid blev \xc3\xb8ksehovederne halvm\xc3\xa5nede. De m\xc3\xa5lte op mod 45 cm og hed brei\xc3\xb0\xc3\xb6x eller "bred\xc3\xb8kse". De dobbelthovedede \xc3\xb8kser, som afbildes i "moderne" vikingekunst er ren fantasi. Vikingerne bar ofte solide \xc3\xb8kser, der kunne kastes eller svinges med s\xc3\xa5 stor kraft, at de kunne splitte et kranium. Mammen\xc3\xb8ksen er et ber\xc3\xb8mte eksempel p\xc3\xa5 en s\xc3\xa5dan kamp\xc3\xb8kse, og den er fremstillet til b\xc3\xa5de at kunne kastes og bruges i n\xc3\xa6rkamp._NEWLINE_\xc3\x98ksehovedet var normalt i smedejern med en sk\xc3\xa6rende \xc3\xa6g i st\xc3\xa5l. Det gjorde v\xc3\xa5bnet billigere end et sv\xc3\xa6rd, og det var en  genstand, som de fleste smede har kunnet producere._NEWLINE_Lige som mange andre skandinaviske v\xc3\xa5ben fik \xc3\xb8kser nogle gange navne. If\xc3\xb8lge Snorri Sturlusons Yngre Edda, fik \xc3\xb8kser ofte navne efter huntrolde.\n_START_SECTION_\nRundskjolde\n_START_PARAGRAPH_\nSkjolde var den mest almindelige form for forsvar. Sagaerne n\xc3\xa6vner lindetr\xc3\xa6 til skjolde, selv om fund fra grave hovedsageligt er af fyr, elletr\xc3\xa6 og poppeltr\xc3\xa6. Disse tr\xc3\xa6sorter har ikke en s\xc3\xa6rlig h\xc3\xb8j densitet, og de giver et let skjold. De fl\xc3\xa6kker typisk ikke som eg , og fibrene i tr\xc3\xa6et b\xc3\xb8jer mere end de kn\xc3\xa6kker, hvilket gjorde at der ikke blev sk\xc3\xa5ret dybe huller, medmindre skjoldet blev udsat. Sammen med st\xc3\xa6rkt tr\xc3\xa6, har vikingerne i nogle ogs\xc3\xa5 forst\xc3\xa6rket dem med l\xc3\xa6der og i nogle tilf\xc3\xa6lde med et jernb\xc3\xa5nd rundt langs kanten.. Runde skjolde har varieret fra omkring 45 \xe2\x80\x93 120\xc2\xa0cm, hvor en diameter mellem 75 \xe2\x80\x93 90\xc2\xa0cm har v\xc3\xa6ret mest almindelig._NEWLINE_Mindre skjolde stammer prim\xc3\xa6rt fra den tidlige vikingetid, mens de st\xc3\xb8rre skjolde er fra 900- og 1000-tallet. De fleste afbildninger viser \xc3\xa9n farve, selv om nogle af dem er blevet malet med et m\xc3\xb8nster. Det mest almindelige var et kryds eller kors, samt forskellige udgaver af solhjul eller segmenter. \xc3\x85rsagen til at male skjoldet var at skjule \xc3\xa5rene i tr\xc3\xa6et, s\xc3\xa5 det blev sv\xc3\xa6rere for fjenden at finde svage steder i skjolde, s\xc3\xa5 det kunne fl\xc3\xa6kkes langs \xc3\xa5rene. Desuden tjente malingen ogs\xc3\xa5 til at forst\xc3\xa6rke skjoldet betragteligt. _NEWLINE_S\xc3\xa5ledes viser fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 museet ved Trelleborg, at selv et tyndt lag maling g\xc3\xb8r en betydelig forskel p\xc3\xa5, hvor langt en pil kan tr\xc3\xa6nge igennem tr\xc3\xa6et, da malingen g\xc3\xb8r overfladen sej. Nogle f\xc3\xa5 rundskjolde, som er bevaret i mindre dele, viser mere maling, og nogle gange er der ornamenter af s\xc3\xb8lv eller guld langs h\xc3\xa5ndtaget. Afbildninger af valkyrier viser ogs\xc3\xa5, at disse havde rundskjolde._NEWLINE_Gokstadskibet har plads til, at rundskjolde kunne blive monteret langs r\xc3\xa6lingen, og Gokstadskjoldene havde huller langs remmene til at g\xc3\xb8re dem fast med en ikke-metallisk mekanisme. De blev kaldt skjoldlister, og de beskyttede bes\xc3\xa6tningen mod b\xc3\xb8lger og vind. Nogle vikingeskjolde kan v\xc3\xa6re dekoreret med simple m\xc3\xb8nstre, selv om skjaldedigte, der roser skjolde, tyder p\xc3\xa5, at de blev udstyret med detaljerede ornamenter, og ark\xc3\xa6ologiske fund underbygger dette. Der findes en hel undergenre af skjaldedigte, s\xc3\xa5kaldte "skjolddigte", der beskriver skjolde og deres dekorationer. Eksempelvis beskriver skjaldedigtet Ragnarsdr\xc3\xa1pa, som stammer fra slutningen af 800-tallet, at nogle skjolde blev malet med mytologiske scener._NEWLINE_Vikingeskjolde blev ogs\xc3\xa5 brugt meget i formationer. Skjoldmuren eller skjoldborge var en af deres prim\xc3\xa6re kampformation. Her stillede vikingerne sig p\xc3\xa5 linje med skjolde der overlappede hinanden og med spyd stikkende mod modstandere. Andre taktikker indbefatter svinefylking "svinesnude", hvor krigerne stillede sig op i en kileform, i et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at bryde gennem fjendens frontlinje. Vikingeskjolde blev sandsynligvis ogs\xc3\xa5 brugt til angreb, hvor man med skjolde slog eller skubbede til modstanderen._NEWLINE_Det eneste komplette rundskold, der er fundet, blev fundet p\xc3\xa5 Trelleborg i 2014.\n_START_SECTION_\nDr\xc3\xa5beskjolde\n_START_PARAGRAPH_\nDet er foresl\xc3\xa5et, at det middelalderlige dr\xc3\xa5beskjold, som var popul\xc3\xa6rt blandt normannere, hvorfra de p\xc3\xa5 flere sprog har f\xc3\xa5et navnet normannerskjold, blev indf\xc3\xb8rt til det kontinentale Europa af vikingerne. Der findes dog ingen dokumentation for, at denne type skjold blev brugt i vikingetiden.\n_START_SECTION_\nHjelme\n_START_PARAGRAPH_\nI dag findes der kun \xc3\xa9t eksempel p\xc3\xa5 en hel vikingehjelm,  Gjermundbuhjelmen. Den blev udgravet p\xc3\xa5  g\xc3\xa5rden Gjermundbu i Ringerike i det centrale Norge. Gjermundbu ligger i landsbyen Haugsbygd nord\xc3\xb8st for H\xc3\xb8nefoss i Buskerud. Hjelmen er dateret til 900-tallet. Den var af jern og bestod af fire stykker, der var samlet i en forh\xc3\xb8jning p\xc3\xa5 midten efter samme m\xc3\xb8nster som spangenhjelmen. Denne har en afrundet top, og stykke der g\xc3\xa5r ned og beskytter \xc3\xb8jne og n\xc3\xa6se i maskeform. Den har muligvis ogs\xc3\xa5 haft en aventail i ringbrynje. S\xc3\xa6rlig udformningen omkring \xc3\xb8jnene viser t\xc3\xa6t forbindelse til den tidligere vendeltids hjelme. P\xc3\xa5 runestene og illustrationer er der eksempler p\xc3\xa5 v\xc3\xa6sentligt simplere hjelme ofte blot en tophjelm med en stykke ned foran n\xc3\xa6sen._NEWLINE_Desuden er der fundet flere mindre hjelmfragmenter, der er dateret til vikingetiden  som Lokrume hjelmfragmentet, Gevninge hjelmfragmentet og Tjele hjelmfragmentet._NEWLINE_Der findes ingen eksempler p\xc3\xa5 hornhjelme i kamp. De hjelme med horn og vinger som ofte associeres med vikingerne, er en opfindelse fra 1800-tallets romanticisme.\n_START_SECTION_\nRingbrynje\n_START_PARAGRAPH_\nEn enkelt \xc3\xb8delagt, men muligvis komplet ringbrynje er fundet i Skandinavien samme sted som hjelmen \xe2\x80\x93 Gjermundbu i Haugsbygd. De skandinaviske gravritualer i vikingetiden har tilsyneladende ikke brugt, at krigere blev begravet med hjelm eller ringbrynje i s\xc3\xa6rlig stort omfang, til forskel fra tidligere meget omfattende rustningsbegravelser i Valsg\xc3\xa4rde i Sverige. Ringbrynjerne blev sandsynligvis b\xc3\xa5ret over et tykt lag t\xc3\xb8j, da ringbrynjer kan sk\xc3\xa6re b\xc3\xa6reren, mens den kun giver ringe beskyttelse mod  sv\xc3\xa6rd og  spyd, der stadig kan br\xc3\xa6kke knogler. Det var vanskeligt at f\xc3\xa5 en ringbrynje, da den kr\xc3\xa6vede, at tusindvis af ringe skulle samles og nittes sammen enkeltvis,  hvilket har gjort det dyrt at anskaffe. Det har v\xc3\xa6ret forbundet med status og rigdom at have en ringbrynje._NEWLINE_Den type ringbrynje, som vikingerne anvendte, har n\xc3\xa6sten med sikkerhed v\xc3\xa6ret "fire-i-en"-typen, hvor fire ringe bliver samlet i en enkelt ring. Den dyre type rustning blev ogs\xc3\xa5 set som besv\xc3\xa6rlig og ukomfortabel i kamp, da den var tung og s\xc3\xa5ledes gjorde b\xc3\xa6reren langsom. Traditionelt har man antaget at vikingerne hellere har b\xc3\xa5ret rustning i l\xc3\xa6der eller slet ingen. S\xc3\xa5fremt vikingerne p\xc3\xa5 deres togter fors\xc3\xb8gte at undg\xc3\xa5 regul\xc3\xa6re slag, er det muligt, at ringbrynje kun blev brugt af professionelle krigere, n\xc3\xa5r de gik i kamp som den store hedenske h\xc3\xa6r i midten af 800-tallet i England eller Harald H\xc3\xa5rder\xc3\xa5des invasion af Northumbria under Slaget ved Stamford Bridge i 1066.\n_START_SECTION_\nLameller\n_START_PARAGRAPH_\nMere end 30 lammeller (plader til lamelrustning) er fundet p\xc3\xa5 Birka i Sverige i 1877, 1934 og 1998-2000. De blev dateret til nogenlunde samme periode som Gjermundbu-ringbrynjen (900-950), og de er m\xc3\xa5ske tegn p\xc3\xa5, at nogle vikinger bar skjorte med sm\xc3\xa5 jernplader, der var bundet eller syet fast p\xc3\xa5 et kraftigt stykke kl\xc3\xa6de eller l\xc3\xa6der. Der er ogs\xc3\xa5 teorier om, at lamellerne tilh\xc3\xb8rte en udenlandsk lejesoldat.\n_START_SECTION_\nStof og l\xc3\xa6der\n_START_PARAGRAPH_\nDet formodes, at en panserskjorte af quiltet stof blev brugt som rustning af vikingekrigere af lavere status, selv om der ikke findes referencer til dem i sagaerne. Denne type rustning forg\xc3\xa5r hurtigt, og der findes ingen ark\xc3\xa6ologiske fund i grave eller lignende. Nogle runesten afbilder vikinger i rustning af en anden type end ringbrynje. Dette kan have v\xc3\xa6ret en lamelrustning som n\xc3\xa6vnt, eller slet ikke v\xc3\xa6ret en rustning. Flere lag kraftigt kanvas i h\xc3\xb8r eller hamp kunne give en god beskyttelse, ligesom vintert\xc3\xb8j af flere tykke lag uld og til en lavere pris end en ringbrynje. _NEWLINE_Alt tyder p\xc3\xa5, at man bar noget under af flere lag stof over koften, for at beskytte det inderste lag mod snavs og huden mod det h\xc3\xa5rde slid fra ringende. Beskrivelser af \xc3\xb8ksers effekt p\xc3\xa5 denne type bekl\xc3\xa6dning i sagaerne, tyder p\xc3\xa5, at de har v\xc3\xa6ret let polstret hvis overhovedet._NEWLINE_L\xc3\xa6der var lang dyrere i denne periode og sv\xc3\xa6rere at f\xc3\xa5 fat p\xc3\xa5. If\xc3\xb8lge Den legendariske saga om Olav den hellige, skulle Thorir Hund efter sigende have b\xc3\xa5ret en kofte i rensdyrskind, der var blevet fortryllet af "Finner" (S\xc3\xa1mi), hvilket beskyttede ham mod sv\xc3\xa6rdhug. Koften beskrives som "magisk" , hvilket tyder p\xc3\xa5, at den ikke var en typiske rustning. Der bliver med mellemrum fundet l\xc3\xa6der i ark\xc3\xa6ologisk udgravninger, og de vil have givet en vis beskyttelse mod sv\xc3\xa6rdhug og spydstik._NEWLINE_Brugen af rustning af andre materialer end metal er dog usikker. Det er sandsyligt, at mange vikinger har k\xc3\xa6mpet i deres almindelige t\xc3\xb8j og udelukkende har haft skjoldet til at beskytte sig med.\n_START_SECTION_\nV\xc3\xa5ben og rustning af udenlandsk oprindelse\n_START_PARAGRAPH_\nUdenlandske, s\xc3\xa6rligt frankiske v\xc3\xa5ben og rustning spillede en s\xc3\xa6rlig rolle i nordboernes samfund. Vikingerne anskaffede dem ved handel (en udvidelse af det gave-givende nordiske samfund) eller ved plyndringer. Besiddelse af de genstande viste sociale status og politiske alliancer. Et eksempel p\xc3\xa5 udveksling af v\xc3\xa5ben emllem frankerne og vikingerne skete i 795, da Karl den Store byttede v\xc3\xa5ben med den angelsaksiske kong Offa af Mercia._NEWLINE_Den skandinaviske fork\xc3\xa6rlighed for udenlandske v\xc3\xa5ben og rustning havde ogs\xc3\xa5 et praktisk aspekt. De nordiske v\xc3\xa5ben var for\xc3\xa6ldede, og skandinavisk  jern var af d\xc3\xa5rlig kvalitet. Frankiske sv\xc3\xa6rd som VLFBERHT havde et meget h\xc3\xb8jere carbonindhold, hvilket gjorde dem st\xc3\xa6rkere, og de var lettere og derfor nemmere at bruge. Selvom mindre v\xc3\xa5ben som daggerter, knive og pilespidser kunne fremstilles i Skandinavien, blev de bedste sv\xc3\xa6rd og spydhoveder importeret._NEWLINE_Mange af de vigtigste vikingev\xc3\xa5ben havde fornemme dekorationer i s\xc3\xb8lv og guld. Denne type v\xc3\xa5bne tjente religi\xc3\xb8se og sociale form\xc3\xa5l. \xc3\x86delmetallerne blev ikke produceret i Skandinavnien, og de har ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6ret importeret. N\xc3\xa5r metallerne kom til Skandinavien, er de blevet indlagt i pommeler og klinger i geometriske m\xc3\xb8nstre, dyrebillede og senere kristne symboler._NEWLINE_Vikingerne anvendte ogs\xc3\xa5 udenlandsk rustninger. If\xc3\xb8lge Heimskringla deltog 100 vikinger i "ringbrynjefrakker og udenlandske hjelme" under slaget ved Nesjar i 1016._NEWLINE_I midten af 850-tallet var der en stor tilgang af v\xc3\xa5ben i h\xc3\xb8j kvalitet til Skandinavien, og frankiske v\xc3\xa5ben blev n\xc3\xa6sten standard for alle vikinger. Som Ahmad ibn Fadlan observerede i beretningen om hans rejse til Rusland bar alle vikinger et "sv\xc3\xa6rd af den frankiske type". Frankerne fors\xc3\xb8gte at begr\xc3\xa6nse vikingernes brug af v\xc3\xa5ben og rustning produceret i Franken, da de frygtede at de til sidst ville m\xc3\xb8de modstandere med lige s\xc3\xa5 godt udstyr som dem selv. Kapitel 10 i Capitulare Bononiense fra 811 gjorde det ulovligt for  gejstlige at give sv\xc3\xa6rd eller rustning til ikke-frankere. Love som disse blev vedtaget over hele Franken. I 864 gjorde kong Karl den Skaldede i vestfranken brud p\xc3\xa5 loven strafbart med d\xc3\xb8den til f\xc3\xb8lge._NEWLINE_Nogle forskere har foresl\xc3\xa5et, at disse love har v\xc3\xa6ret s\xc3\xa5 effektive, at de ved at stoppe eksporten af frankiske v\xc3\xa5ben til Norden har igangsat vikingetogter, som nordboerne blev kendt for.'