b'\n_START_ARTICLE_\nChuck Berry\n_START_SECTION_\nOprindelse\n_START_PARAGRAPH_\nHan blev f\xc3\xb8dt ind i en middelklasse afro-amerikansk familie i St. Louis, Missouri. Berry var interesseret i musik fra en tidlig alder og gav sin f\xc3\xb8rste offentlige optr\xc3\xa6den i Sumner High School. Mens han stadig var gymnasieelev blev han d\xc3\xb8mt for v\xc3\xa6bnet r\xc3\xb8veri og blev sendt til en opdragelsesanstalt, hvor han afsonede 1944-1947. Efter sin l\xc3\xb8sladelse, blev Berry gift og arbejdede p\xc3\xa5 en bilfabrik. Berry h\xc3\xa6vdede p\xc3\xa5 The Tonight Show at han prim\xc3\xa6rt blev p\xc3\xa5virket af 1940\'ernes swingkunstner Louis Jordan. "Den vigtigste fyr var Louis Jordan. Jeg \xc3\xb8nskede at synge som Nat Cole, med sangtekster som Louis Jordan, med Bennie Goodmans swing, spille guitar som Charlie Christian, med Carl Hogans riffs, med Muddy Waters sj\xc3\xa6l." I begyndelsen af 1953 begyndte Berry at optr\xc3\xa6de med Johnnie Johnson Trio. Han var p\xc3\xa5virket af guitar- og bluesmusikeren T-Bone Walkers riffs og sceneoptr\xc3\xa6den. Hans gennembrud kom, da han rejste til Chicago i maj 1955 og m\xc3\xb8dte Muddy Waters, der foreslog han kontaktede Leonard Chess fra Chess Records. Med Chess indspillede han "Maybellene" - Berrys version af sangen "Ida Red" - som solgte over en million eksemplarer, og n\xc3\xa5ede nummer et p\xc3\xa5 Billboard magazine rytme- og bluesliste. Ved udgangen af 1950\'erne, var Berry en etableret stjerne med adskillige hit og filmoptr\xc3\xa6dener og en lukrativ turnekarriere. Han havde ogs\xc3\xa5 etableret sin egen St. Louis natklub, Berrys Club Bandstand. Men i januar 1962 blev han id\xc3\xb8mt tre \xc3\xa5rs f\xc3\xa6ngsel for at havde transporteret en 14-\xc3\xa5rig pige p\xc3\xa5 tv\xc3\xa6rs af statsgr\xc3\xa6nser i USA._NEWLINE_Efter sin l\xc3\xb8sladelse i 1963 - efter at have afsonet 20 m\xc3\xa5neder af de tre \xc3\xa5r - fik Berry flere hits i midten af 1960\'erne, herunder 1"No Particular Place to Go", "You Never Can Tell" og "Nadine". I midten af 1970\'erne, var han mere efterspurgt som en liveperformer og spillede sine gamle hits med lokale backup-bands af varierende kvalitet. I 1979 afsonede han 120 dage i f\xc3\xa6ngsel for skatteunddragelse._NEWLINE_Berry var blandt de f\xc3\xb8rste musikere til at blive optaget i Rock and Roll Hall of Fame ved \xc3\xa5bningen i 1986; han blev citeret for at have "lagdt grunden til ikke kun en rock and roll-lyd, men en rock and roll-holdning." Berry indg\xc3\xa5r i flere af Rolling Stone-magasinets "st\xc3\xb8rste af alle tid"-lister; han var rangeret p\xc3\xa5 en femteplads p\xc3\xa5 1984-udgaven af deres "The 100 Greatest Artists of All Time". The Rock and Roll Hall of Fames 500 sange, der formede Rock and Roll omfatter tre af Berrys: "Johnny B. Goode", "Maybellene", og "Rock and Roll Music". Berrys "Johnny B. Goode" er den eneste rock-and-roll sang inkluderet p\xc3\xa5 Voyager Golden Record, der blev opsendt ombord p\xc3\xa5 de to Voyager-rumsonder i 1977.\n_START_SECTION_\nTidlige liv og l\xc3\xa6rlingeuddannelse med Johnnie Johnson (1926-1954)\n_START_PARAGRAPH_\nBerry blev f\xc3\xb8dt i St. Louis, Missouri, som det fjerde barn i en familie p\xc3\xa5 seks. Han voksede op i det nordlige St. Louis i et omr\xc3\xa5de kendt som The Ville, hvor mange middelklassefolk levede dengang. Hans far, Henry, var entrepren\xc3\xb8r og diakon i den n\xc3\xa6rliggende baptistkirke; hans mor, Martha, var statsautoriseret skoleleder. Hans opdragelse tillod ham at forf\xc3\xb8lge sin interesse for musik fra en tidlig alder. Han gav sin f\xc3\xb8rste offentlige optr\xc3\xa6den i 1941, mens han stadig var elev p\xc3\xa5 Sumner High School._NEWLINE_I 1944, mens han stadig var studerende p\xc3\xa5 Sumner High School, blev han sammen med nogle venner arresteret for v\xc3\xa6bnet r\xc3\xb8veri mod tre butikker i Kansas City, Missouri og for derefter at stj\xc3\xa6le en bil under trussel om magtanvendelse. Berrys version i hans selvbiografi var, at hans bil br\xc3\xb8d sammen og han prajede en forbipasserende bil og stjal den under trussel om magtanvendelse med en ufunktionel pistol. Han blev d\xc3\xb8mt og sendt til Intermediate reformatory for Unge M\xc3\xa6nd i Algoa, n\xc3\xa6r Jefferson City, Missouri, hvor han dannede en sangkvartet og dyrkede boksning. Sanggruppen blev kompetente nok til, at myndighederne tillod gruppen at optr\xc3\xa6de uden for f\xc3\xa6ngslet. Berry blev l\xc3\xb8sladt p\xc3\xa5 sin 21-\xc3\xa5rs f\xc3\xb8dselsdag i 1947._NEWLINE_Berry blev gift med Themetta "Toddy" Suggs den 28. oktober, 1948, og hun f\xc3\xb8dte Darlin Ingrid Berry den 3. oktober 1950. Berry fors\xc3\xb8rgede sin familie ved at tage forskelligt arbejde i St. Louis, arbejdede kortvarigt som fabriksarbejder p\xc3\xa5 to bilfabrikker og som pedel i den udlejningsejendom, hvor han og hans kone boede. Senere uddannede han sig til kosmetolog p\xc3\xa5 Poro College of Cosmetology. Han klarede sig godt nok til i 1950 at k\xc3\xb8be et "lille trev\xc3\xa6relses murstenshus med et bad" p\xc3\xa5 Whittier Street, som nu er opf\xc3\xb8rt som The Chuck Berry House p\xc3\xa5 National Register of Historic Places._NEWLINE_I begyndelsen af 1950\'erne, arbejdede Berry med lokale bands i klubber i St. Louis for at tjene lidt ekstra. Han havde spillet blues siden sine teenage\xc3\xa5r, og han l\xc3\xa5nte b\xc3\xa5de guitarriffs og sceneoptr\xc3\xa6den fra bluesmusikeren T-Bone Walker. Han tog ogs\xc3\xa5 guitarlektioner hos sin ven Ira Harris, der lagde grunden til hans guitarstil._NEWLINE_I begyndelsen af 1953 optr\xc3\xa5dte Berry med Johnnie Johnsons trio og startede et langt samarbejde med pianisten. Bandet spillede meste blues og ballader, men den mest popul\xc3\xa6re musik blandt hvide i omr\xc3\xa5det var country. Berry skrev: "Nysgerrighed drev mig til at spille en masse af vores country-ting for vores overvejende sorte publikum og nogle af vores sorte publikumer begyndte at hviske, "Hvem er den sorte hillbilly p\xc3\xa5 Cosmo?" Efter at de grinede af mig et par gange, begyndte de at eftersp\xc3\xb8rge hillbilly-ting og danse til det."_NEWLINE_Berrys specielle sceneoptr\xc3\xa6den, sammen med en blanding af countrymelodier og R & B sange, sunget i stil med Nat King Cole sat til musik af Muddy Waters, gav et bredere publikum, is\xc3\xa6r velhavende hvide mennesker.\n_START_SECTION_\nKontrak med Chess: "Maybellene" til "Come On" (1955-1962)\n_START_PARAGRAPH_\nI maj 1955 rejste Berry til Chicago, hvor han m\xc3\xb8dte Muddy Waters, som foreslog ham at kontakte Leonard Chess, fra Chess Records. Berry troede hans bluesmusik ville v\xc3\xa6re af st\xc3\xb8rre interesse for Chess, men til hans overraskelse var det en traditionel country-violin-melodi, "Ida Red", som var indspillet af Bob Wills, der fik Chess\' opm\xc3\xa6rksomhed. Chess havde set rhythm and blues markedet skrumpe og fors\xc3\xb8gte at bev\xc3\xa6ge sig ud over det. Han mente, at Berry kunne v\xc3\xa6re kunstneren der gjorde dette muligt. Den 21. maj 1955 indspillede Berry en tilpasset version af "Ida Red", under titlen "Maybellene", med Johnnie Johnson p\xc3\xa5 klaver, Jerome Green (fra Bo Diddleys band) p\xc3\xa5 maracas, Jasper Thomas p\xc3\xa5 trommer og Willie Dixon p\xc3\xa5 bassen. "Maybellene" solgt over en million eksemplarer, og n\xc3\xa5ede nummer et p\xc3\xa5 Billboard magazine rytme og blues diagram og nummer fem p\xc3\xa5 dets "Best Sellers in Stores"-liste den 10. september 1955._NEWLINE_Ved udgangen af juni 1956 n\xc3\xa5ede hans sang "Roll Over Beethoven" nummer 29 p\xc3\xa5 Billboard\'s Top 100 liste, og Berry turnerede som en af "Top Acts of \'56". Berry blev venner med Carl Perkins. Perkins sagde, at "jeg vidste, da jeg f\xc3\xb8rst h\xc3\xb8rte Chuck, at han var blevet p\xc3\xa5virket af countrymusik. Jeg respekterede hans musik, hans plader var meget, meget gode." Medens de turnerede, opdagede Perkins, at Berry ikke kun holdt af countrymusik, men han ogs\xc3\xa5 kendte s\xc3\xa5 mange sange, som han gjorde. Jimmie Rodgers var en af hans favoritter. "Chuck kendte hver Blue Yodel og de fleste af Bill Monroes sange godt", fortalte Perkins. "Han fortalte mig om, hvordan han var opvokset meget fattigt og opdraget meget strengt. Han havde et h\xc3\xa5rdt liv. Han var en god fyr. Jeg holdt virkelig af ham."_NEWLINE_I slutningen af 1957 deltog Berry i Alan Freeds "Biggest Show of Stars for 1957" og tournerede i USA med Everly Brothers, Buddy Holly, og andre. Han var g\xc3\xa6st p\xc3\xa5 ABC\'s Guy Mitchell Show og sang sin hitsang "Rock\' n \'Roll Music". I perioden 1957-1959 indspillede Berry over et dusin hitsingler, herunder US Top 10 hits som "School Days", "Rock and Roll Music", "Sweet Little Sixteen", og "Johnny B. Goode ". Han dukkede op i to tidlige rock-and-roll-film: Rock Rock Rock (1956), hvor han sang: "You Can\'t Catch Me" og Go, Johnny, Go! (1959), hvor han spillede sig selv og optr\xc3\xa5dte med "Johnny B. Goode", "Memphis, Tennessee", og "Lille Queenie". Hans optr\xc3\xa6den med "Sweet Little Sixteen" p\xc3\xa5 Newport Jazz Festival i 1958 blev optaget til filmen Jazz on a Summer\'s Day._NEWLINE_Ved udgangen af 1950\'erne var Berry en h\xc3\xb8jt profileret og etableret stjerne med flere hits og filmoptr\xc3\xa6dener, samt en lukrativ tournekarriere. Han havde \xc3\xa5bnet en raceblandet natklub i St. Louis "Berry\'s Club Bandstand", og investeret i fast ejendom. Men i december 1959 blev han arresteret under p\xc3\xa5stand om, at han havde haft samleje med en 14-\xc3\xa5rig servitrice, Janice Escalante, som han havde transporteret p\xc3\xa5 tv\xc3\xa6rs af statsgr\xc3\xa6nser for at arbejde som gardarobepige i hans klub. Efter en retsag i marts 1960 blev han id\xc3\xb8mt fem \xc3\xa5rs f\xc3\xa6ngsel og en b\xc3\xb8de $ 5000. Han ankede afg\xc3\xb8relsen og anf\xc3\xb8rte, at dommerens kommentarer og holdning var racistiske og fordomsfuld imod ham og det havde pr\xc3\xa6get juryen. Klagen blev stadf\xc3\xa6stet, og en anden retssag blev afholdt i maj og juni 1961, som resulterede i en dom p\xc3\xa5 tre \xc3\xa5rs f\xc3\xa6ngsel. Efter endnu en appel mislykkedes afsonede Berry halvandet \xc3\xa5r i f\xc3\xa6ngsel, i perioden februar 1962 til oktober 1963. Han havde fortsat pladeoptagelser og optr\xc3\xa6dener under retsagerne, men hans produktion var bremset, medens hans popularitet var faldet. Hans sidste single f\xc3\xb8r han blev f\xc3\xa6ngslet var "Come On".\n_START_SECTION_\n"Nadine" og skiftet til Mercury (1963-1969)\n_START_PARAGRAPH_\nDa Berry blev l\xc3\xb8sladt fra f\xc3\xa6ngslet i 1963, blev hans tilbagevenden til pladeindspilningerne og optr\xc3\xa6den gjort lettere af The British Invasion med grupper som is\xc3\xa6r Beatles og Rolling Stones, som gav fornyet interesse for hans musik ved at udgive coverversioner af hans sange. Andre bands havde bearbejdet nogle af dem, s\xc3\xa5som Beach Boys\' hit "Surfin\' USA" fra 1963, som brugte melodien fra Berrys "Sweet Little Sixteen". I 1964 og 1965 udgav Berry otte singler, herunder tre, der var en kommerciel succes, og n\xc3\xa5ede top 20 p\xc3\xa5 Billboard 100: "No Particular Place to Go" (en humoristisk omarbejdning af "skoledage", om indf\xc3\xb8relse af sikkerhedsseler i biler ), "You Never Can Tell", og den vuggende "Nadine". Mellem 1966 og 1969 udgav Berry fem albums for Mercury Records, herunder hans f\xc3\xb8rste livealbum, Live at Fillmore Auditorium, hvor han blev bakket op af Steve Miller Band._NEWLINE_Mens dette ikke var en succesfuld periode for studiearbejde, var Berry stadig en tops\xc3\xa6llert p\xc3\xa5 koncertfronten. I maj 1964 havde han v\xc3\xa6ret p\xc3\xa5 en vellykket turn\xc3\xa9 i Storbritannien, men da han vendte tilbage i januar 1965 var hans opf\xc3\xb8rsel uregelm\xc3\xa6ssig og hum\xc3\xb8rsyg. Hans stil med at bruge u\xc3\xb8vede lokale opbakningsbands og en streng uforhandelig kontrakt skabte ham et ry som en vanskelig og usp\xc3\xa6ndende kunstner. Han spillede ogs\xc3\xa5 ved store begivenheder i Nordamerika, s\xc3\xa5som Schaefer Music Festival, i New Yorks Central Park i juli 1969 og Toronto Rock and Roll Revival festival i oktober.\n_START_SECTION_\nTilbage til Chess: \xc2\xbbMin Ding-a-Ling" til Det Hvide Hus koncert (1970-1979)\n_START_PARAGRAPH_\nBerry vendte tilbage til Chess fra 1970 til 1973. Der var ingen hitsingler fra 1970-albummet Back Home, men i 1972 udgav Chess en liveoptagelse af "My Ding-a-Ling", en ny sang, som han havde indspillet i en anden version som "My Tambourine" p\xc3\xa5 hans 1968-LP From St. Louie to Frisco. Sk\xc3\xa6ringen blev hans eneste nummer-\xc3\xa9t single. En liveoptagelse af "Reelin\' and Rockin\'", udgivet som en opf\xc3\xb8lgningssingle i samme \xc3\xa5r, var hans sidste Top 40 hit i b\xc3\xa5de USA og Storbritannien. Begge singler blev medtaget p\xc3\xa5 live-delen af studioalbummet The London Chuck Berry Sessions (andre albums med "London sessioner" blev indspillet af Chess\' faste grundpille af kunstnere Muddy Waters og Howlin \'Wolf). Berrys anden periode hos Chess sluttede med 1975-albummet Chuck Berry, hvorefter han ikke indspillede studiealbum f\xc3\xb8r Rock It for Atco Records i 1979, hvilket skulle blive hans sidste studiealbum i 38 \xc3\xa5r._NEWLINE_I 1970\'erne turnerede Berry p\xc3\xa5 basis af sine tidligere succeser. Han var p\xc3\xa5 turne i mange \xc3\xa5r kun med sin Gibson-guitar, overbevist om, at han kunne ans\xc3\xa6tte et band, der allerede kunne hans musik, uanset hvor han var. Allmusic sagde, at i denne periode var hans "livekoncerter blevet mere og mere uberegnelig, ... arbejdede med frygtelige backinggrupper og afleverede sjuskede, ustemte forestillinger", som "plettede hans ry hos b\xc3\xa5de yngre fans og oldtimers". Blandt de mange orkesterledere som bakkede Berry op var Bruce Springsteen og Steve Miller, som hver is\xc3\xa6r lige var begyndt p\xc3\xa5 deres karrierer. Springsteen bem\xc3\xa6rkede i dokumentarfilmen Hail!Hagl! Rock \'n\' Roll, at Berry ikke gav bandet en s\xc3\xa6tliste og forventede, at musikerne kunne f\xc3\xb8lge ham efter hver guitarintro. Berry talte hverken til eller takkede bandet efter showet. Ikke desto mindre spillede Springsteen igen med Berry, da han optr\xc3\xa5dte ved koncerten for Rock and Roll Hall of Fame i 1995. P\xc3\xa5 anmodning af Jimmy Carter, spillede Berry i Det Hvide Hus den 1. juni 1979._NEWLINE_Berrys s\xc3\xa6rlige stil med afregninger (ofte betalt kontant af lokale initiativtagere) gav skattev\xc3\xa6senet ammunition til beskyldninger om, at Berry havde unddraget at betale indkomstskat. Stillet over for et strafferetlig s\xc3\xb8gsm\xc3\xa5l for tredje gang, fik Berry til at erkendte sig skyldig i skatteunddragelse og han blev id\xc3\xb8mt fire m\xc3\xa5neders f\xc3\xa6ngsel og 1000 timers samfundstjeneste - i form af velg\xc3\xb8renhedskoncerter - i 1979.\n_START_SECTION_\nHans d\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nPolitiet i St. Charles County, Missouri, blev kaldt til Berry hus den 18. marts 2017, hvor han var bevidstl\xc3\xb8s. Berry blev erkl\xc3\xa6ret d\xc3\xb8d p\xc3\xa5 stedet.\n_START_SECTION_\nEfterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nBerry var en pioner inden for rock and roll og havde en betydelig indflydelse p\xc3\xa5 udviklingen af b\xc3\xa5de musik og holdningen til rockmusikken. Med sange som "Maybellene" (1955), "Roll Over Beethoven" (1956), "Rock and Roll Music" (1957) og "Johnny B. Goode" (1958) havde Berry forfinet og udviklet rhythm and blues-grundelementer, der gjorde rock and roll karakteristisk, med tekster der havde til form\xc3\xa5l at appellere til det tidlige teenage-marked ved hj\xc3\xa6lp af grafiske og humoristiske beskrivelser af teenagedanse, hurtige biler, high school-liv, og forbrugerkultur, og bruge guitarsoloer og sceneoptr\xc3\xa6den, der fik en stor indflydelse p\xc3\xa5 al efterf\xc3\xb8lgende rockmusik. Hans plader er en rig guldgrube af de v\xc3\xa6sentlige lyriske, sceniske og musikalske elementer af rock and roll. Ud over The Beatles og Rolling Stones, har en lang r\xc3\xa6kke betydelige popul\xc3\xa6re-musik kunstnere indspillede Berry-sange. Selvom det ikke er teknisk gennemf\xc3\xb8rt, havde hans guitarstil en s\xc3\xa6rlig karakter. Han indarbejdet elektroniske effekter for at efterligne lyden af bottleneck-blues-guitarister og trak p\xc3\xa5 indflydelsen fra guitarister s\xc3\xa5som Carl Hogan og T-Bone Walker til at producere en klar og sp\xc3\xa6ndende lyd, som mange senere guitarister vil anerkende som en indflydelse p\xc3\xa5 deres egen stil. Berrys scenoptr\xc3\xa6den har haft indflydelse p\xc3\xa5 andre rockguitarister, is\xc3\xa6r hans etbenede hop-rutine, og "andegang", som han f\xc3\xb8rst brugte som barn, n\xc3\xa5r han gik "foroverb\xc3\xb8jet med fuld b\xc3\xb8jet kn\xc3\xa6, men med min ryg og hoved lodret" under et bord for at hente en bold, og hans familie fandt det underholdende. Han brugte det, da han "optr\xc3\xa5dte i New York for f\xc3\xb8rste gang, og nogle journalist navngav det Duck walk."_NEWLINE_John Lennon sagde "hvis man skulle give rock \'n\' roll et andet navn, kunne man kalde det \'Chuck Berry\'".'