b'\n_START_ARTICLE_\nLangobarder\n_START_SECTION_\nOprindelsesmyter\n_START_PARAGRAPH_\nIf\xc3\xb8lge langobardernes egne legender, nedskrevet i det anonyme Origo gentis Langobardorum fra det 7. \xc3\xa5rhundrede og gengivet af Paulus Diaconus Historia gentis Langobardorum (f\xc3\xb8rste bog) fra det 8. \xc3\xa5rhundrede, s\xc3\xa5 kaldte langobarderne sig oprindeligt for "Winnili" (se ogs\xc3\xa5 vinnilerne) og boede i sydlige Skandinavien (Scadanan) (Codex Gothanus skriver, at winnilierne oprindeligt boede ved en flod kaldet Vindilicus p\xc3\xa5 den yderste gr\xc3\xa6nse af Gallien.) Winnilierne var nu vokset s\xc3\xa5 meget, at de fandt det n\xc3\xb8dvendigt at dele sig i tre grupper, hvoraf den ene forlod deres hjemegn for at begive sig ud. Under anf\xc3\xb8relse af br\xc3\xb8drene Ibor og Aio og sibyllen Gambara migrerede stammen mod syd og bosatte sig i et omr\xc3\xa5de, de kaldte for "Scoringa" p\xc3\xa5 den sydlige kyst af \xc3\x98sters\xc3\xb8en eller Bardengau ved Elben. Snart kom det til stridigheder med deres nye naboer wandalerne (vandaler \xe2\x80\x93 eller m\xc3\xa5ske venderne) \xe2\x80\x93 et andet germansk folk, hvis konger, br\xc3\xb8drene Ambri og Assi, gav dem valget mellem krig eller at underkaste sig og betale skat._NEWLINE_Winnilierne der var f\xc3\xa5, men unge og modige n\xc3\xa6gtede, da de mente, "det var bedre at v\xc3\xa6rne om deres frihed med v\xc3\xa5ben end at sk\xc3\xa6mme den ved at betale skat". Vandalerne beredte sig til krig og henvendte sig til "Godan" (Odin) for at bede om sejr. Odin svarede, at han ville give sejren til dem, han s\xc3\xa5 f\xc3\xb8rst, n\xc3\xa5r solen stod op. Gambara s\xc3\xb8gte hj\xc3\xa6lp hos Frea (Frigg \xe2\x80\x93 Odins kone). Frigg fortalte dem, at de skulle komme ved solopgang, og deres kvinder skulle ogs\xc3\xa5 f\xc3\xb8lge dem. Og kvinderne skulle binde deres h\xc3\xa5r op foran ansigtet, s\xc3\xa5 det lignede sk\xc3\xa6g. Ved solopgang vendte Frigg nu sin mands seng, s\xc3\xa5 hans ansigt vendte mod \xc3\xb8st, hvorefter hun v\xc3\xa6kkede ham. Odin s\xc3\xa5 da winnilierne og deres kvinder, som stod med h\xc3\xa5ret bundet op foran ansigterne, hvorp\xc3\xa5 han spurgte: "Hvem er disse langsk\xc3\xa6ggede?" (Qui sunt isti longibarbae), og Frigg svarede, at eftersom han nu havde navngivet dem, skulle han ogs\xc3\xa5 give dem sejren. Hvilket han gjorde. Og fra den dag kaldte winnilierne sig for "langobarderne" (= "de langsk\xc3\xa6ggede", latiniseret = "lombarder").\n_START_SECTION_\nNavn\n_START_PARAGRAPH_\nDa Paulus Diaconus, der selv var langobard, mellem 787 og 796 nedskrev langobardernes historie, var han katolsk munk og en hengiven kristen. Han ans\xc3\xa5 langobardernes hedenske legender for at v\xc3\xa6re t\xc3\xa5belige og latterlige og forklarede, at han mente, at navnet "Langobard" i virkeligheden stammede fra l\xc3\xa6ngden af deres sk\xc3\xa6g, og at det langobariske ord "lang" bet\xc3\xb8d "lang" (latin: longam) og "bard" "sk\xc3\xa6g" (lang=longam, bard=barbam) ie. "langsk\xc3\xa6g". En nyere teori foresl\xc3\xa5r, at "langobard" i stedet stammer fra "Langbar\xc3\xb0r" \xe2\x80\x93 et af Odins navne. Hvorved langobardernes historie m\xc3\xa5ske nok s\xc3\xa5 meget er en legende om langobardernes mytiske oprindelse, som det er en analogi over en ny magtorden i stammens gudedyrkelse. En bev\xc3\xa6gelse v\xc3\xa6k fra de gamle vaner-guder centreret omkring naturen og frugtbarhedsgudinden Freja, til en dyrkelse af nye aser-guder centreret omkring Odin. En udvikling fra en religion med basis i en frugtbarhedskult til en religion, der hyldede krig og krigerne. Fr\xc3\xb6hlich vender r\xc3\xa6kkef\xc3\xb8lgen i myten, idet han mener, at langobarderne lod deres sk\xc3\xa6g vokse langt i Odins billede, og at deres navn afspejlede dette. Odin har tilnavnet den "langsk\xc3\xa6ggede", "gr\xc3\xa5sk\xc3\xa6ggede". Endelig er der en teori, der har sat navnet i forbindelse med en v\xc3\xa5bentype \xe2\x80\x93 en slags hellebard eller langskaftet \xc3\xb8kse, hvis betydning og oprindelse er usikker. Men -bard, i "hellebard", betyder ogs\xc3\xa5 sk\xc3\xa6g.\n_START_SECTION_\nLangs Elben\n_START_PARAGRAPH_\nLangobardernes opholdssted, det f\xc3\xb8rste der kan attesteres med andet end deres egne myter, l\xc3\xa5 ved Elbens \xc3\xb8vre l\xc3\xb8b, svarende til den nordlige del af den tyske delstat Sachsen-Anhalt. Langobardernes migration sydover, som allerede var begyndt i det 2. \xc3\xa5rhundrede, skred meget langsomt frem, og f\xc3\xb8rst efter at anden halvdel af det 4. \xc3\xa5rhundrede var g\xc3\xa5et, havde de for alvor forladt Elben._NEWLINE_Den f\xc3\xb8lgende periode forbliver langobardernes historie stort set ukendt. Det menes, at de ikke, som s\xc3\xa5 mange andre germanske folk, blev vasaller af hunnerne, og at de altid form\xc3\xa5ede at beholde deres uafh\xc3\xa6ngighed. Ogs\xc3\xa5 i anden halvdel af det 4. \xc3\xa5rhundrede, blev de delvist kristnet af arianske munke. Deres ledere hed Agelmund, Lamissio, Lethu og Hildeoc. De f\xc3\xb8rte dem langs Elben og ind i dagens Sachsen og B\xc3\xb8hmen._NEWLINE_Det var ogs\xc3\xa5 i denne periode, de politisk gik fra at v\xc3\xa6re et folk baseret p\xc3\xa5 stammetraditioner til et system baseret p\xc3\xa5 grupper af hertuger, der havde deres egen gruppe af krigere under en leder, der snart blev til en egentlig konge. Om end kongen, der som i de fleste andre urgermanske stammer blev valgt af krigerne, generelt havde en forholdsvis l\xc3\xb8s kontrol over hertugerne.\n_START_SECTION_\nNoricum\n_START_PARAGRAPH_\nFra 488 til 493 vendte langobarderne "tilbage i historien". Under f\xc3\xb8rst kong Godehoc og dern\xc3\xa6st Claffo bosatte de sig i Noricum (nuv\xc3\xa6rende Nieder\xc3\xb6sterreich, \xc3\x98strig), som lige var blevet forladt af rugierne. Nu kom de for f\xc3\xb8rste gang ind i territorier, der var influeret af romersk civilisation. Langobarderne kom til omr\xc3\xa5det, netop som stridighederne mellem Odoaker og Teoderik den Store havde efterladt omr\xc3\xa5det nord for Donau i et magtvakuum. Nu havde langobarderne vokset sig til en stor stamme som havde inddraget, opslugt eller underlagt sig forskellige grupper og m\xc3\xa5ske hele stammer af andre germanere, som de var st\xc3\xb8dt p\xc3\xa5 i l\xc3\xb8bet af deres migration._NEWLINE_I Noricum kom det snart til konflikter med de nye naboer, herulerne, som syntes at have p\xc3\xa5lagt dem skat. Herulerne kom m\xc3\xa5ske fra det nuv\xc3\xa6rende Danmark, men var tvunget ud af danerne. Langobarderne blev tvunget ud af det frugtbare Noricum til et sted, de kaldte for "feld" \xe2\x80\x93 sandsynligvis et omr\xc3\xa5de mellem floderne Tisza og Donau i det nuv\xc3\xa6rende Ungarn. Til sidst blev det langobarderne for meget, og ved kong Tato (d\xc3\xb8d 510) gjorde langobarderne opr\xc3\xb8r. Det blev til et blodigt slag i 508, hvor langobarderne sejrede. Herulernes konge Rodolf blev dr\xc3\xa6bt, og tilsyneladende blev hele herulerstammen s\xc3\xa5 h\xc3\xa5rdt medtaget, at den mere eller mindre forsvandt fra historien, hvorimod langobardernes rigdom og anseelse voksede betragteligt som f\xc3\xb8lge af sejren._NEWLINE_Rodolf, der nu var besejret, havde v\xc3\xa6ret i forbund med Teoderik den Store (de var vokset op sammen if\xc3\xb8lge den germanske tradition af fosterage). Dette kan v\xc3\xa6re en indikation p\xc3\xa5, at denne dramatiske \xc3\xa6ndring i magtforholdene blot var en episode i en st\xc3\xb8rre, overordnet konflikt udl\xc3\xb8st af frankerne og byzantinernes kamp mod ostrogoterne, og at langobarderne var del i en voksende alliance vendt mod goterne._NEWLINE_Omkring \xc3\xa5r 510 blev Tato dr\xc3\xa6bt af sin nev\xc3\xb8 Wacho, som udr\xc3\xa5bte sig selv som konge. Det lykkedes dog ikke Wacho at udrydde Tatos efterkommere, da Tatos s\xc3\xb8n Hildechis flygtede til gepiderne, hvor han forblev i landflygtighed til sin d\xc3\xb8d. Gepiderne havde planer om at bruge Hildechis som et anti-langobardisk v\xc3\xa5ben, men deres projekt slog fejl grundet Wachos ekstraordin\xc3\xa6re, aggressive fremf\xc3\xa6rd og hans militante udenrigspolitik. Den nye konge giftede sig tre gange. Hans f\xc3\xb8rste \xc3\xa6gteskab var med prinsesse Radegundis, datter af th\xc3\xbcringernes konge Bisinus. Hans andet \xc3\xa6gteskab var med prinsesse Austrigusa, datter af gepidernes konge. Wachos tredje \xc3\xa6gteskab var med herulerprinsessen Silinga, med hvem han fik s\xc3\xb8nnen Waltari. \xc3\x86gteskaberne blev brugt til at cementere varierende politiske alliancer med th\xc3\xbcringerne, gepiderne og hvad der var tilbage af herulerne._NEWLINE_Langobardernes alliance med Byzans og frankerne blev bygget p\xc3\xa5 et vaklende ostrogotisk kongerige, specielt efter Teoderik den Stores d\xc3\xb8d i 526. Kulminationen p\xc3\xa5 de nye alliancer med frankerne var, da Wacho giftede sin datter Visegarda v\xc3\xa6k til frankernes konge Teodebert og kort efter Visegardas lilles\xc3\xb8ster Valderada til Teodeberts s\xc3\xb8n Teodebald. I 539 afslog Wacho et tilbud fra ostrogoternes konge Witiges om en alliance med ostrogoterne, eller rettere, s\xc3\xa5 afslog han at give ostrogoterne beskyttelse mod deres underkastelse. Tilbuddet dokumenterede, hvorledes langobarderne var en hastigt stigende magt i de germanske \xe2\x80\x93 forhenv\xc3\xa6rende romersk / byzantinske, omr\xc3\xa5der.\n_START_SECTION_\nPannonien\n_START_PARAGRAPH_\nLangobarderne havde nu kontrol over B\xc3\xb8hmen og Pannonien, hvilket gjorde dem til en europ\xc3\xa6isk magt af betydning og Wacho til en af de mest magtfulde konger. Men da Wacho d\xc3\xb8de \xc3\xa5r 540, var hans s\xc3\xb8n Waltari endnu kun et barn. Og da han ogs\xc3\xa5 d\xc3\xb8de, satte hans v\xc3\xa6rge Audoin sig p\xc3\xa5 tronen og ignorerede den traditionelle kongesl\xc3\xa6gt Letingernes rettigheder._NEWLINE_Den politiske situation var nu begyndt at vende sig imod langobarderne pga. af frankernes voksede magt i forbindelse med, at ostrogoterne havde f\xc3\xa5et ny energi med deres nye konge Totila. Han havde besat Noricum og n\xc3\xa5et nye milit\xc3\xa6re fremskridt i det nordlige Italien, hvilket ogs\xc3\xa5 truede den byzantinsk kejser Justinians planer._NEWLINE_Audoin omstrukturerede fuldst\xc3\xa6ndigt sin forg\xc3\xa6ngers alliancer. Han allierede (foederatus) sig med byzantinerne (541), og den byzantinske kejser Justinian underskrev en traktat med langobardene, betalte dem store pengesummer og gav dem magt over Pannonien, hvorefter langobarderne bosatte sig der. Til geng\xc3\xa6ld vendte Audoin sig mod langobardernes gamle allierede, frankerne og gepiderne. Og for at cementere alliancen giftede Justinian_NEWLINE_th\xc3\xbcringe-princessen Rodelinde v\xc3\xa6k til Audoin. Rodelindes far dr\xc3\xa6btes, og resten af th\xc3\xbcringernes rige blev \xc3\xb8delagt af frankerne. Med hj\xc3\xa6lp fra byzantinske hj\xc3\xa6lpetropper lykkedes det i \xc3\xa5r 551 langobarderne at tilintetg\xc3\xb8re deres sydlige naboer gepiderne._NEWLINE_I krigen mod gepiderne udm\xc3\xa6rkede den senere konge Alboin sig ved sit personlige mod. Men det var alligevel ikke i byzantinernes interesse at se en s\xc3\xa5 ensidig, magtfuld langobardisk stamme i omr\xc3\xa5det. S\xc3\xa5 samtidigt med at Justinian gjorde brug af langobardiske troppekontingenter mod ostrogoterne i Italien og endda mod perserne \xe2\x80\x93 fulgte han en politik med at genrejse gepiderne, s\xc3\xa5 de kunne virke som en modv\xc3\xa6gt til langobarderne. Audoin fors\xc3\xb8gte til geng\xc3\xa6ld at forbedre forholdet til frankerne og s\xc3\xb8rgede for, at hans s\xc3\xb8n Alboin giftede sig med en frankisk prinsesse. Men da Audoin d\xc3\xb8de, og Alboin kom til magten, kom forholdet til gepiderne igen ud af kontrol. I 565 kom det til krig, hvori langobarderne blev besejret, ikke mindst fordi byzantinerne med kejser Justin II st\xc3\xb8ttede gepiderne. Langobarderne s\xc3\xb8gte da andre allierede, som de fandt i avarerne, og med langobarderne fra vest og avarerne fra \xc3\xb8st tilintetgjorde de i to slag gepiderne, der blev ladt i stikken af deres byzantinske allierede, i den grad, at de n\xc3\xa6sten forsvandt fra historien. Hele gepidernes territorium tilfaldt avarerne med undtagelse af Dalmatiens kyst, som tilfaldt Byzans.\n_START_SECTION_\n6. \xc3\xa5rhundrede\n_START_PARAGRAPH_\nEfter Alboins snigmord blev Cleph hyldet som konge. Den nye konge udvidede gr\xc3\xa6nserne med erobringen af Tuscia og udryddelsen af det gamle latinske aristokrati og fik dets ejendomme og jord. Cleph blev myrdet i 574 m\xc3\xa5ske p\xc3\xa5 foranledning af byzantianerne , og i et \xc3\xa5rti kunne hertugerne ikke enes om en ny konge (Interregnum)._NEWLINE_I 584 erkendte hertugerne et behov for et st\xc3\xa6rkt centraliseret monarki, der kunne st\xc3\xa5 sig mod frankerne og byzantinerne, som truede hele den langobardiske nations eksistens. Autari blev kronet som konge og lovet halvdelen af hertugernes ejendom. Han form\xc3\xa5ede i en kort, men hektisk regeringsperiode at sl\xc3\xa5 b\xc3\xa5de frankerne og byzantinerne tilbage samt at reorganisere langobarderne under et stabilt styre og fundere kongemagten som beskytter af alle italienere, b\xc3\xa5de langobardere og romere. I 590 giftede han sig med den bayriske prinsesse Theodelinda, der var af den gamle langobardiske kongefamilie leting. Form\xc3\xa5let med \xc3\xa6gteskabet var en alliance med bayrerne mod de frankiske merovingerkonger, men hendes katolske tro skulle vise sig at f\xc3\xa5 en mere varig indflydelse end den kortlivede alliance, hun bragte med sig._NEWLINE_Autari d\xc3\xb8de i 590, og Agilulf blev hans efterf\xc3\xb8lger. Han var f\xc3\xa6tter af sin forg\xc3\xa6nger og giftede sig med hans enke, dronning Theodelinda. If\xc3\xb8lge historieskriver Paulus Diaconus var det den unge dronning Theodelinda, der stod bag valget af Agilulf, og hendes indflydelse \xe2\x80\x93 is\xc3\xa6r i katolsk religi\xc3\xb8s henseende \xe2\x80\x93 forblev afg\xc3\xb8rende igennem Agilulfs regeringsperiode._NEWLINE_Agilulf sikrede sig langobardernes rige gennem traktater med Frankerne og Avarerne, mens en v\xc3\xa5benhvile med byzantinerne systematisk blev overtr\xc3\xa5dt. Det resulterede i, at Agilulf kunne udvide riget mod nord med byerne Parma, Piacenza, Padova, Monselice, Este, Cremona og Mantua. Ogs\xc3\xa5 mod syd form\xc3\xa5ede hertugerne af Spoleto og Benevento at udvide deres langobardiske hertugd\xc3\xb8mmer p\xc3\xa5 bekostning af byzantinerne.\n_START_SECTION_\nReligion\n_START_PARAGRAPH_\nSandsynligvis tilbad langobardernes vanerguder, da de boede i deres oprindelige hjemland i Skandinavien og langs \xc3\x98sters\xc3\xb8skysten. I takt med at de i l\xc3\xb8bet af migrationen mod syd kom i kontakt med andre germanske stammer, gik de over til at tilbede aserne: Fra kvindelige jord- og fertilitetsguder til tilbedelse af mandlige krigsguder. I forbindelse med migrationen i gamle romerske omr\xc3\xa5der i Noricum og Pannonien, hvor kristendommen fandtes, begyndte langobardernes trosskifte. I starten mest som en tynd skal uden p\xc3\xa5 hedenske traditioner, som overlevede l\xc3\xa6nge. Wacho, midt 6. \xc3\xa5rhundrede, allierede sig med byzantinske katolikker, i hvilken forbindelse flere langobardere gik over til katolicismen. Konverteringen vedr\xc3\xb8rte udelukkende kongen og enkelte medlemmer af aristokratiet, mens hovedparten af det langobardiske folk forblev tro mod de gamle, hedenske guder._NEWLINE_Men bare et par \xc3\xa5rtier senere valgte Alboin arianismen for at f\xc3\xa5 st\xc3\xb8tte mod de selvsamme byzantinere fra arianiske goterne til sine planer om en invasion af Italien. Efter invasionen af Italien begyndte processen med at omvende langobarderne til katolicismen at intensiveres i s\xc3\xa5dan en grad, at kong Autari f\xc3\xb8lte sig n\xc3\xb8dsaget til at forbyde langobarderne at f\xc3\xa5 deres b\xc3\xb8rn d\xc3\xb8bt i en katolsk ceremoni. Han var nok ikke s\xc3\xa5 meget motiveret af spirituelle interesser, men mere indstillet p\xc3\xa5 at undg\xc3\xa5 politisk splid mellem langobarderne og afv\xc3\xa6rge faren ved en assimilation med romerne. Men allerede med hans efterf\xc3\xb8lger kong Agilulf blev modstanden mod katolicismen st\xc3\xa6rkt formindsket, og \xe2\x80\x93 st\xc3\xa6rkt influeret af sin aktive dronning, den katolske Theodelinda, som var i kontinuerlig korrespondance med pave Gregor den Store \xe2\x80\x93 begyndte Agilulf at favorisere katolicismen. Et st\xc3\xa6rkt signal blev sendt, da arvingen Adaloald fik en katolsk d\xc3\xa5b i 603. Selv lod han sig aldrig omvende til katolicismen, da hans soldater i det store hele stadig var arianere eller hedninge._NEWLINE_Hvor langobarderne manglede den store interesse for de \xc3\xa5ndelige aspekter for de forskellige religioner og former for kristendom, s\xc3\xa5 udartede forskellene snart i politiske uoverensstemmelser. Tilh\xc3\xa6ngere af katolicismen anf\xc3\xb8rt af det bayerske dynasti var samtidig fortalere for en st\xc3\xb8rre integration med de indf\xc3\xb8dte romere og en strategi med opretholdelse af status quo i forholdet til byzantinerne. Mens hedningene, arianerne og tilh\xc3\xa6ngerne af trekapitelskismaet med r\xc3\xb8dder i den nord\xc3\xb8stlige del af riget (\xc3\x98strig), ville beholde gamle, aggressive, langobardiske krigertraditioner. S\xc3\xa5ledes blev de prokatolske Agilulf, Theodolinda og Adaloald i 626 afl\xc3\xb8st af en lang fremgang for arianske fraktioner med aggressive, militaristiske konger som Rothari og Grimuald, som herskede til 690, hvor Alahis led nederlag til Cunipert. Men en generel tolerance mod katolikkerne blev aldrig anf\xc3\xa6gtet af de forskellige arianske konger, der ogs\xc3\xa5 i reglen valgte deres dronninger blandt prinsesser fra det katolske, bayerske dynasti for at sikre en st\xc3\xb8rre dynastisk legitimitet for deres styre._NEWLINE_Med den tiltagende integration \xc3\xb8gedes processen mod en en massekonvertering til katolicismen, hovedsageligt som f\xc3\xb8lge af fredelig sameksistens med de talrigere romere. Men s\xc3\xa5 sent som i det syvende \xc3\xa5rhundrede rapporteres fra det langobardiske hertugd\xc3\xb8mme Benevento stadig om en stor diversitet iblandt aristokratiet, som nominelt var konverteret til katolicisme: dyreofringer, afgudsdyrkelsesritualer med slanger og ritualer som dem, der blev praktiseret i de hellige lunde i Tyskland, og som gav kimen til den senere legende om det hellige valn\xc3\xb8ddetr\xc3\xa6 fra Benevento._NEWLINE_Ved udgangen af Cuniperts regeringstid 700 var hele befolkningen officielt blevet katolsk, og kongerne s\xc3\xb8gte bevidst at understrege deres rolle som konger for b\xc3\xa5de langobardere og romere, rex totius Italiae. Iblandt de langobardiske krigerklasser var specielt \xc3\xa6rkeenglen Michael \xe2\x80\x93 "Guds kriger" genstand for intens, kultisk dyrkelse, og mange kirker indviedes til ham.\n_START_SECTION_\nLovgivning\n_START_PARAGRAPH_\nLangobardisk lov eksisterede i lang tid udelukkende som en mundtlig overlevering. Den begyndte for alvor at blomstre og tage fast form under Authari og blev systematiseret og nedskrevet ved Edictum Rothari i 643. Foruden at bekr\xc3\xa6fte at loven kun vedr\xc3\xb8rte langobarderne \xe2\x80\x93 romerne var fortsat underlagt romersk lov \xe2\x80\x93 indf\xc3\xb8rte Edictum Rothari v\xc3\xa6sentlige nyskabelser: begr\xc3\xa6nsning af d\xc3\xb8dsstraf, erstatning af blodh\xc3\xa6vn med (mandebod \xe2\x80\x93 ben\xc3\xa6vnt wergeld) og beskyttelse af slaver og kvinder. De langobardiske lovsamlinger blev senere udvidet og \xc3\xa6ndret, s\xc3\xa5 de n\xc3\xa6rmede sig romerretten og kanonisk ret.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98konomi\n_START_PARAGRAPH_\nUnder den lange migrationsfase var langobardernes \xc3\xb8konomi baseret p\xc3\xa5 primitive former for dyrehold og landbrug uden v\xc3\xa6sentlig forskel p\xc3\xa5 rang. Forskellige konflikter med nabostammer gav krigsbytte._NEWLINE_Krigens \xc3\xb8konomiske betydning voksede betydeligt i de senere stadier af migrationen. Langobardiske gravfund fra Rugiland, Feld og i s\xc3\xa6rdeleshed Pannonien vidner om rige gravgaver, hovedsageligt i form af v\xc3\xa5ben og guldgenstande. I Pannonien var de kommet i kontakt med romersk kultur, og flere langobardiske m\xc3\xa6nd tjente som byzantinske lejesoldater._NEWLINE_I Italien nedsatte langobarderne sig som en dominerende kaste uden at \xc3\xa6ndrede stort ved de eksisterende samfundsformer. De romerske g\xc3\xa5rde producerede fortsat og betalte nu en tredjedel (tertia) af afgr\xc3\xb8derne til langobarderne indsamlet og administreret samlet af de forskellige langobardiske forbund (Sala). Det \xc3\xb8konomiske system i senantikkens Italien var organiseret ud fra store godser, hvor b\xc3\xb8nderne var tilknyttet p\xc3\xa5 slaveligende betingelser. Systemet blev ikke \xc3\xa6ndret af langobarderne, der blot satte sig selv p\xc3\xa5 toppen._NEWLINE_I \xc3\xa5rhundrederne efter langobardernes invasion i Italien \xc3\xa6ndres den socio\xc3\xb8konomiske struktur gradvis. Befolkningstilv\xc3\xa6ksten f\xc3\xb8rte til, at et stigende antal langobardere endte i fattigdom. Det ses af det stigende antal love, der blev indf\xc3\xb8rt for at afhj\xc3\xa6lpe deres problemer. Derimod begyndte et stigende antal romere at stige op ad den sociale rangstige i takt med en opblomstring af handel, h\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rk og liberale erhverv eller i forbindelse med, at de erhvervede sig jord, som de tyske indvandrere ikke havde v\xc3\xa6ret i stand til at forrente. Liutprandos administrative reformer og afvikling af de milit\xc3\xa6re forpligtelser medf\xc3\xb8rte et yderligere pres p\xc3\xa5 langobarderne, der tjente deres br\xc3\xb8d som krigere og gjorde flere fattigere._NEWLINE_Det 8. \xc3\xa5rhundrede var fremgangsrigt for det langobardiske rige ogs\xc3\xa5 \xc3\xb8konomisk. Det gamle krigerklasser blev opsplittet i jordejere, h\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rkere, landm\xc3\xa6nd, k\xc3\xb8bm\xc3\xa6nd, jurister og munke. Specielt Benediktinerordenen udvides st\xc3\xa6rkt, og der opstod en monet\xc3\xa6r \xc3\xb8konomi med bankv\xc3\xa6sen til f\xc3\xb8lge. Efter en periode, hvor det langobardiske m\xc3\xb8ntsystem efterlignede det byzantinske, udviklede langobarderne deres egen m\xc3\xb8ntfod i guld og s\xc3\xb8lv. Benevento, det mest uafh\xc3\xa6ngige af de langobardiske hertugd\xc3\xb8mmer, havde sin egen valuta.\n_START_SECTION_\nSprog\n_START_PARAGRAPH_\nLangobarderne talte et nu udd\xc3\xb8dt germansk sprog, langobardisk, som sandsynligvis h\xc3\xb8rte til den \xc3\xb8stgermanske eller nordgermanske (nordisk) sproggruppe, og meget lig gotisk. Der er ingen, eller kun meget f\xc3\xa5 og sporadisk overleverede tekster p\xc3\xa5 langobardisk. Enkelte ord skrevet i latinske manuskripter som Edictum Rothari og Historia gentis Langobardorum af Paulus Diaconus og nogle f\xc3\xa5 kortfattede \xc3\xa6ldre runeindskrifter._NEWLINE_Brugen af det tyske langobardisk forfaldt hurtigt, efter at langobarderne bosatte sig i Italien (568), hvor de kun udgjorde en lille del af landets befolkning, der talte en form for latin. Men det kan have v\xc3\xa6ret brugt s\xc3\xa5 sent som i det 10. \xc3\xa5rhundrede. Det blev aldrig systematisk nedskrevet; selv i de tidligste dokumenter blev der brugt latin. Men der var ikke blot tale om, at langobardisk blev kasseret, men mere om en gradvis sammensmeltning. Tysk har kraftigt p\xc3\xa5virket udviklingen fra latin over vulg\xc3\xa6rlatin til de forskellige nutidige italienske dialekter. Det tidligst bevarede eksempel p\xc3\xa5 denne sammensmeltning af tysk og latin til vulg\xc3\xa6rlatin er i G\xc3\xa5den fra Verona fra det 8. \xc3\xa5rhundrede.'