b'\n_START_ARTICLE_\nLitografi\n_START_PARAGRAPH_\nLitografi (ogs\xc3\xa5 kaldet stentryk eller stentegning. Lithos, gr: sten) er en grafisk teknik, hvor trykpladen udg\xc3\xb8res af en s\xc3\xa6rlig kalkstenstype i plansleben og forarbejdet form. Det er desuden betegnelsen for selve det grafiske blad eller billedet. _NEWLINE_Teknikken h\xc3\xb8rer under plantryk, en af grafikkens tre hovedkategorier. Det betyder at trykpladen er i \xc3\xa9t plan i mods\xc3\xa6tning til i dybtryk og h\xc3\xb8jtryk, hvor trykfarven ligger henholdsvis i fordybninger og p\xc3\xa5 forh\xc3\xb8jninger i pladen f\xc3\xb8r den trykkes over p\xc3\xa5 papiret. _NEWLINE_Litografiet opstod i 1700tallet, hvor den tyske dramatiker og skuespiller Aloys Senefelder eksperimenterede sig frem til teknikken, og i starten brugte den som en billig metode til reproduktion af sceniske v\xc3\xa6rker. Op gennem 1800tallet fik litografiet stor betydning som industriel reproduktionsteknik, og det fortsatte frem til det besl\xc3\xa6gtede offsettryk overtog dets plads. I dag anvendes litografiet prim\xc3\xa6rt som billedkunstnerisk medie, og det praktiseres blandt andet p\xc3\xa5 professionaliserede litografiske v\xc3\xa6rksteder rundt om i verden._NEWLINE_Det princip at fedt skyer vand og omvendt er b\xc3\xa6rende for litografiet som teknik. Og samtidig er den kalkstenart som anvendes central, idet den kan suge og holde p\xc3\xa5 en vis m\xc3\xa6ngde b\xc3\xa5de vand og fedtholdigt stof. Forholdet mellem fedt og vand udnyttes til at definere omr\xc3\xa5der p\xc3\xa5 stenen, hvor den kan tage imod (fedtholdig) trykfarve, og andre hvor den ikke kan, fordi den m\xc3\xa6ttes med vand. _NEWLINE_Litografi ses b\xc3\xa5de som enkelt- og flerfarvetryk.\n_START_SECTION_\nGrundl\xc3\xa6ggende metode\n_START_PARAGRAPH_\nGrundl\xc3\xa6ggende kan forl\xc3\xb8bet se ud som f\xc3\xb8lger; Stenen vaskes fri for gummi (gummi arabicum) fra tidligere brug og den slibes, til den foreg\xc3\xa5ende tegning forsvinder. Til slut under slibningen kan stenen ogs\xc3\xa5 kornes, hvilket betyder at der tilf\xc3\xb8jes et grovere slibepulver, som giver stenen en ru overflade. Kanterne rundes desuden af. _NEWLINE_Med litografisk kridt eller -tusch males eller tegnes motivet p\xc3\xa5 stenen, spejlvendt i forhold til resultatet i trykket. Herved bliver stenen fedtholdig p\xc3\xa5 de tegnede og bemalede steder. Undervejs undg\xc3\xa5s at r\xc3\xb8re ved stenen og afs\xc3\xa6tte fedt fra huden, der g\xc3\xb8r den modtagelig for trykfarve hvor det ikke er meningen. Stenen overstryges med en blanding af gummi arabicum og en svag salpetersyre opl\xc3\xb8sning. Det g\xc3\xb8r, at der \xc3\xa6tses en lille smule ned i overfladen, og at stenens porer \xc3\xa5bnes, s\xc3\xa5 den i h\xc3\xb8jere grad bliver vandb\xc3\xa6rende. Gummien l\xc3\xa6gger sig som et vandholdigt lag p\xc3\xa5 stenen, de steder hvor der ikke er tegnet eller malet.  _NEWLINE_Stenen overstryges l\xc3\xb8bende med gummi arabicum opl\xc3\xb8st i vand. Mens den er fugtig, indvalses den med s\xc3\xa5kaldt pennefarve, en tyktflydende og fed farve, som er fremstillet af k\xc3\xb8nr\xc3\xb8g (sod) og kogt linolie. Det sker ved hj\xc3\xa6lp af en s\xc3\xa6rlig l\xc3\xa6dervalse. Form\xc3\xa5let med pennefarven er at pr\xc3\xa6parere stenen de steder, hvor der er tegnet eller malet. Farven er meget langsomt t\xc3\xb8rrende, og bruges kun sj\xc3\xa6ldent som trykfarve._NEWLINE_Nu udvaskes stenen ved f\xc3\xb8rst at st\xc3\xa6nke vand p\xc3\xa5, og med den svamp der bruges til gummi, opl\xc3\xb8se det eksisterende gummilag, som aft\xc3\xb8rres med en ren klud, til der kun er et tyndt lag gummi tilbage. Stenen m\xc3\xa5 ikke t\xc3\xb8rre ind. Petroleum eller lampeolie fordeles ud p\xc3\xa5 tegningen og den \xc3\xb8vrige sten. Det forhindrer fordampning fra gummiet og opl\xc3\xb8ser samtidig tegningen. Farven vaskes ud af stenen, der til geng\xc3\xa6ld beholder sin fedtholdighed hvor tegningen har v\xc3\xa6ret, og vandholdighed de \xc3\xb8vrige steder. Nu vaskes stenen med vand og en svamp, der l\xc3\xb8bende \xe2\x80\x99t\xc3\xb8mmes\xe2\x80\x99 i en spand undervejs. Rent vand p\xc3\xa5f\xc3\xb8res og suges v\xc3\xa6k med svampen, s\xc3\xa5 b\xc3\xa5de petroleum, opl\xc3\xb8st farve og gummi fjernes fra stenen. _NEWLINE_Nu skal trykfarven p\xc3\xa5f\xc3\xb8res. Forinden fugtes stenen med henholdsvis en vandsvamp og en fugtesvamp, til stenen st\xc3\xa5r med en silkeglans, uden s\xc3\xb8er af vand. Herefter indfarves tegningen med trykfarve ved hj\xc3\xa6lp af valsen, der f\xc3\xb8res frem og tilbage over stenen med faste bev\xc3\xa6gelser. Der stryges et tyndt lag gummi over stenen, og endnu et lag farve kan derefter valses ind._NEWLINE_Papiret fugtes eventuelt op, og der trykkes. Der kan bruges forskellige typer af presser til form\xc3\xa5let, blandt andet en h\xc3\xa5ndpresse, der trykker ved hj\xc3\xa6lp af en s\xc3\xa5kaldt river, en slags svaber-lignende nylonb\xc3\xa5nd, der tr\xc3\xa6kkes eller gnides henover stenen og papiret, og en tynd akrylplade, som er lagt ovenp\xc3\xa5 det \xc3\xb8vrige.\n_START_SECTION_\nDetaljer omkring teknikken\n_START_PARAGRAPH_\nValg af sten_NEWLINE_Litografisk sten best\xc3\xa5r for det meste af kulsur kalk med en t\xc3\xa6t og ensartet masse, som er i stand til at modtage en fin politur. Den findes i to arter; en bl\xc3\xa5gr\xc3\xa5, der er meget h\xc3\xa5rd og derfor egner sig s\xc3\xa6rlig godt til arbejder med fine linjer samt til tryk i store oplag. Og en gullig, som er lidt bl\xc3\xb8dere. Sten til litografisk brug findes flere steder i verden, men den bedste kommer fra stenbruddene ved Solnhofen i Bayern._NEWLINE_Man kan m\xc3\xb8de sten med kalkpletter, der findes b\xc3\xa5de i form af enten helt hvide omr\xc3\xa5der eller som pletter. Dem vil man almindeligvis pr\xc3\xb8ve at undg\xc3\xa5, fordi der er risiko for, at den hvide kalk ikke vil tage imod farve. Kalkpletter er sj\xc3\xa6ldne i dag, hvor stenene for det meste vil v\xc3\xa6re sorteret fra._NEWLINE_Korning af stenen_NEWLINE_Skal den afslebne sten bruges til litografisk kridttegning, m\xc3\xa5 stenen \xc2\xbbkornes\xc2\xab\xc2\xa0med fint sigtet sand eller lignende, s\xc3\xa5 at overfladen f\xc3\xa5r en fin og ensartet ruhed; skal den derimod anvendes til tegninger, som udf\xc3\xb8res med litografisk bl\xc3\xa6k ved hj\xc3\xa6lp af pen eller ridsefjeder, m\xc3\xa5 den v\xc3\xa6re glat, dog uden politur. Korningens grov- eller finhed har betydning for gengivelse af nuancerne i tegningen, men ogs\xc3\xa5 for m\xc3\xa6ngden af trykfarve stenen kan holde. En fin korning giver mulighed for fine nuancer i en tegning, men g\xc3\xb8r samtidig, at stenen kan holde p\xc3\xa5 mindre farve. Slibekorn findes s\xc3\xa5ledes i varierende kornst\xc3\xb8rrelse. De laveste numre svarer til den groveste korning. Almindeligvis bruges et slibepulver af karborumdum og aluminiumoxyd. _NEWLINE_Gummi og \xc3\xa6tse_NEWLINE_N\xc3\xa5r tegningen p\xc3\xa5 stenen er f\xc3\xa6rdig, overstryges stenen med gummi (gummi arabicum, som f\xc3\xa5s i ren form, som granulat), som i sig selv indeholder en svag syre, men som ogs\xc3\xa5 opblandes med en svag salpetersyre (1,4\xc2\xa0%). Alternativt kan man bruge et f\xc3\xa6rdiglavet gummiprodukt kaldet agumZ. Blandingen \xc3\xa6tser stenen lidt i overfladen, og \xc3\xa5bner dens porer, som ellers stoppes til ved slibningen. Det g\xc3\xb8r, at den holder lidt bedre p\xc3\xa5 b\xc3\xa5de gummi og vand, og dermed forbedrer stenens afvisning af trykfarve de steder udenfor motivet. Jo mere tyndtflydende den syreholdige gummiopl\xc3\xb8sningen er, jo mere ru bliver stenens overflade, og jo bedre holder den p\xc3\xa5 fugten. Men bliver den for tyndtflydende, kan den opl\xc3\xb8se tush\xe2\x80\x99en eller kridtet, som indeholder s\xc3\xa6be, der delvist bliver opl\xc3\xb8st under \xc3\xa6tsningen._NEWLINE_For\xc3\xa6tsning_NEWLINE_Hvis man for eksempel vi g\xc3\xb8re en tegning, der er sv\xc3\xa6rtet op i pennefarve, lidt lysere nogle steder, kan man \xc3\xa6tse toppene af den ru struktur i stenen, s\xc3\xa5 den ikke tager helt s\xc3\xa5 godt i mod farve l\xc3\xa6ngere. \xc3\x86tser man for meget, f\xc3\xa5r man imidlertid en glat sten, som ikke kan holde p\xc3\xa5 farven. _NEWLINE_Oplag og ensartning_NEWLINE_N\xc3\xa5r der trykkes i oplag, f\xc3\xa5s en ensartning af trykkene ved at indvalse stenen med farve p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de ved hvert tryk. Resultatet ved tryk kan variere med eksempelvis antal overrulninger med valsen, antal indsv\xc3\xa6rtninger af samme, hvor h\xc3\xa5rdt valsen trykkes mod stenen, og hvor hurtigt man ruller med den. En m\xc3\xa5de at skabe et ensartet udtryk er ved at lave flere pr\xc3\xb8vetryk, og - n\xc3\xa5r man n\xc3\xa5r frem til et \xc3\xb8nsket resultat - gentage den fremgangsm\xc3\xa5de med valsen, som gav det gode resultat, i det efterf\xc3\xb8lgende oplag._NEWLINE_Litokromi - litografi i farver_NEWLINE_Da man s\xc3\xa5, at en kridt- eller pennetegning p\xc3\xa5 den gule sten kan vise sig smukkere end aftrykket p\xc3\xa5 det hvide papir, fandt man p\xc3\xa5 f\xc3\xb8rst at trykke en gullig tone p\xc3\xa5 papiret, og derp\xc3\xa5 den sorte tegning. Herfra gik man over til det litografiske farvetryk (litokromi), der udf\xc3\xb8res ved, at man trykker tegningen parti for parti med forskellige farver._NEWLINE_Her trykker man almindeligvis med samme antal sten, som der er farver i trykket. Hver sten indeholder kun det parti af billedet, der skal have en vis farve. P\xc3\xa5 den m\xc3\xa5de kan man efterligne akvareltegninger (akvareltryk) og malerier (olietryk). Man kan ogs\xc3\xa5 trykke trefarvetryk i litografi; men resultatet kan langtfra m\xc3\xa5le sig med det fra bogtrykpressen. _NEWLINE_Litografi trykkes med farver, der tilberedes med oliefernis og i reglen p\xc3\xa5f\xc3\xb8res med valser, overtrukne med l\xc3\xa6der. Graverede stene indsv\xc3\xa6rtes ved hj\xc3\xa6lp af en tampon, s\xc3\xa5ledes at farven bliver siddende i fordybningerne, medens den glatte flade viskes ren. Litografi trykkes s\xc3\xa5ledes, at trykket kun virker p\xc3\xa5 en smal strimmel ad gangen. I h\xc3\xa5ndpressen sker det ved, at stenen, papiret og et d\xc3\xa6kke af l\xc3\xa6der passerer hen under \xc2\xbbriveren\xc2\xab, en tyk liste af p\xc3\xa6retr\xc3\xa6, der forneden har en tilsk\xc3\xa6rpet kant, som er betrukket med l\xc3\xa6der. Den litografiske hurtigpresse ligner meget en bogtrykhurtigpresse med frem- og tilbageg\xc3\xa5ende bev\xc3\xa6gelse. Den har en trykcylinder og et system af forskellige valser, der tjener til at befugte stenen og forsyne den med farve.\n_START_SECTION_\nRedskaber\n_START_PARAGRAPH_\nBlandt ofte anvendte redskaber og materialer i litografi er; slibepulver til nedslibning af stenen, slibepulver til korning af stenen, eventuelt et slibeapparat til slibning af st\xc3\xb8rre sten, som er for tunge at h\xc3\xa5ndtere sten-mod-sten, litografisk kridt og tusch, diverse svampe og klude, l\xc3\xa6dervalse, gummivalse, spatler til h\xc3\xa5ndtering af trykfarven, gummi arabicum, salpetersyre, vand, petroleum eller lampeolie til at udvaske tegningen og pennefarven fra stenen, papir og vaseline for at f\xc3\xa5 riveren i pressen til at glide henover den akrylplade, som l\xc3\xa6gges \xc3\xb8verst, dvs. ovenp\xc3\xa5 stenen og papiret ved tryk._NEWLINE_Svampe_NEWLINE_Til litografi bruges en r\xc3\xa6kke svampe til forskellige form\xc3\xa5l. En til slibning, en til gummiering, to til fugtning under trykningen (\xe2\x80\x99vandsvamp\xe2\x80\x99 og \xe2\x80\x99fugtesvamp\xe2\x80\x99) og en til fugtning af papir. Svampene skal helst v\xc3\xa6re af viskose, der kan indeholde meget vand, og ikke nylon, som taber vandet og desuden kan forbinde sig til trykfarven. De skal desuden have hver sin plads under arbejdet, s\xc3\xa5 de holdes adskilt.  Til udvaskning af stenen bruges viskoseklude eller k\xc3\xb8kkenrulle._NEWLINE_L\xc3\xa6dervalse_NEWLINE_Til indvalsning af tegningen med pennefarve bruges en l\xc3\xa6dervalse, hvor det er l\xc3\xa6derets narvside, der vender udad. Luv\'en i l\xc3\xa6deret blevet \xe2\x80\x99rugget\xe2\x80\x99 op, s\xc3\xa5 valsen kan holde p\xc3\xa5 en del farve, og eksempelvis n\xc3\xa5 ned i de kornede sten. Valsen skal plejes omhyggeligt, og m\xc3\xa5 ikke t\xc3\xb8rre ind. Inden brug (ikke efter) skrabes den, med h\xc3\xa5rene, og ved hj\xc3\xa6lp af en sl\xc3\xb8v eller rundslebet kniv. P\xc3\xa5 den m\xc3\xa5de skrabes farven af, og den bliver klar til brug._NEWLINE_Papir_NEWLINE_Til kunsttryk bruges for det meste mere eller mindre h\xc3\xa5ndlavet papir af klude, som er syrefri og t\xc3\xa5ler lys uden at \xc3\xa6ndre farve. Man kan fugte papiret op, og derved opn\xc3\xa5 eksempelvis at der skal bruges langt mindre farve, end hvis der trykkes p\xc3\xa5 t\xc3\xb8rt papir.\n_START_SECTION_\nVariationer og metoder\n_START_PARAGRAPH_\nOffsettryk_NEWLINE_Gummitryk eller offsettryk kaldes den teknik, hvor der ikke trykkes direkte fra den \xc3\xa6tsede sten eller zinkplade, men hvor aftrykket f\xc3\xb8rst kommer p\xc3\xa5 en gummidug og herfra overf\xc3\xb8res til papiret. Ved offsettryk er det muligt at trykke halvtonebilleder p\xc3\xa5 papir med ru overflade._NEWLINE_Overtryk eller Autografi_NEWLINE_I stedet for at tegne direkte p\xc3\xa5 stenen kan man bruge en metode, der kaldes overtryk eller autografi. Her skriver eller tegner man p\xc3\xa5 papir, helst p\xc3\xa5 s\xc3\xa5kaldt "autografisk papir", med litografisk eller autografisk bl\xc3\xa6k, der best\xc3\xa5r af omtrent de samme bestanddele. Derefter g\xc3\xb8res papiret v\xc3\xa5dt, og anbringes med skriftsiden nedad p\xc3\xa5 stenen. Der l\xc3\xa6gges et par lag fugtig makulatur derp\xc3\xa5 og det hele tr\xc3\xa6kkes gentagne gange gennem pressen. Derefter befugtes papiret st\xc3\xa6rkt og tages bort, og hvis arbejdet er lykkedes, st\xc3\xa5r tegningen eller skriften nu p\xc3\xa5 stenen, s\xc3\xa5 denne kan behandles; som om der direkte var tegnet p\xc3\xa5 den, dvs. med pennefarve og trykfarve. Man kan p\xc3\xa5 lignende m\xc3\xa5de g\xc3\xb8re "overtryk", som det kaldes, af rene og friske aftryk i fed farve, trykt p\xc3\xa5 bogtryk- eller kobbertrykpressen (litotypi), og man g\xc3\xb8r tit overtryk af tegninger, etiketter, adressekort m. m., der graveres i sten. Man graverer et enkelt eksemplar, g\xc3\xb8r nogle aftryk deraf og fasth\xc3\xa6fter disse ved siden af hinanden p\xc3\xa5 et stykke papir. det hele overf\xc3\xb8res p\xc3\xa5 en sten, og med en s\xc3\xa5dan kan man alts\xc3\xa5 trykke hele ark, hvoraf hvert giver mange eksemplarer af den samme tegning._NEWLINE_Algrafi_NEWLINE_Plader af zink eller aluminium kan til en vis grad benyttes til trykning p\xc3\xa5 lignende m\xc3\xa5de som den litografiske sten. Trykning med plader af det sidstn\xc3\xa6vnte metal kaldes algrafi. _NEWLINE_Fotolitografi_NEWLINE_Fotolitografi g\xc3\xa5r ud p\xc3\xa5 at frembringe tegningen p\xc3\xa5 stenen ved hj\xc3\xa6lp af fotografi. Man kan g\xc3\xa5 frem p\xc3\xa5 mange forskellige m\xc3\xa5der. Stenen overh\xc3\xa6ldes med en opl\xc3\xb8sning af tvekromsur kali, gummi og sukker og t\xc3\xb8rres i m\xc3\xb8rke. Der kopieres p\xc3\xa5 det s\xc3\xa5ledes dannede lysf\xc3\xb8lsomme lag, idet man d\xc3\xa6kker det med et positivt glasbillede og lader lyset virke derp\xc3\xa5. Billedet afvaskes godt med vand, og derefter med s\xc3\xa6bevand, som man lader indt\xc3\xb8rre p\xc3\xa5 stenen. P\xc3\xa5 den m\xc3\xa5de bortfjernes den del af laget, der har ligget under de uigennemsigtige dele af glasbilledet, og der, hvor den har siddet, bliver stenen modtagelig for trykfarven. Man g\xc3\xa5r dog tit en hel anden vej, idet man bruger fotolitografisk papir. det er overtrukket med et lag, der is\xc3\xa6r best\xc3\xa5r af gelatine, og det m\xc3\xa5 kort f\xc3\xb8r brugen g\xc3\xb8res lysf\xc3\xb8lsomt ved at v\xc3\xa6des med en tynd opl\xc3\xb8sning af tvekromsurt kali og t\xc3\xb8rres i m\xc3\xb8rke. Der kopieres p\xc3\xa5 papiret under et fotografisk negativ; derefter udbredes et tyndt lag fed farve over hele billedfladen, papiret l\xc3\xa6gges i vand i en flad sk\xc3\xa5l, og man visker forsigtig p\xc3\xa5 det med en bl\xc3\xb8d svamp for at udvikle billedet, hvilket sker ved, at farven kun s\xc3\xa6tter sig fast p\xc3\xa5 de steder, der har v\xc3\xa6ret p\xc3\xa5virkede af lyset, men lader sig viske bort fra grunden. S\xc3\xa5ledes f\xc3\xa5r man en kopi, der kan overf\xc3\xb8res p\xc3\xa5 stenen som et andet overtryk._NEWLINE_Sten\xc3\xa6tsning og stengravure_NEWLINE_Der findes litografiske metoder, hvor tegningen og grunden ikke ligger i samme plan. Det vil sige litografi som h\xc3\xb8j- og dybtryk. Man kan \xc3\xa6tse eller gravere i stenen s\xc3\xa5 grunden bliver fordybet og ligeledes s\xc3\xa5 tegningen bliver fordybet, mens grunden holder sig ren. _NEWLINE_Her m\xc3\xa5 man begynde med at g\xc3\xb8re hele den afslebne overflade uimodtagelig for trykfarven, hvilket kan ske ved at indgnide den med en blanding af gummiopl\xc3\xb8sning og syresalt (sur oksalsur kali). Hvis der derefter skal \xc3\xa6tses i stenen, d\xc3\xa6kkes den med en \xc3\xa6tsegrund, der is\xc3\xa6r best\xc3\xa5r af asfalt. I denne grund indridses tegningen med st\xc3\xa5ln\xc3\xa5le, som sk\xc3\xa6rer gennem d\xc3\xa6kgrunden, s\xc3\xa5 stenen blottes. Derefter \xc3\xa6tses med syre, som kun angriber stenen p\xc3\xa5 de steder, hvor d\xc3\xa6kgrunden er ridset v\xc3\xa6k. Syren vaskes bort med vand, tegningen indgnides med olie, d\xc3\xa6kgrunden bortfjernes med terpentinolie, og stenen er nu skikket til indfarvning og aftrykning. Skal tegningen ikke inds\xc3\xa6ttes, men graveres i stenen med st\xc3\xa5ln\xc3\xa5le eller diamanter, m\xc3\xa5 stenen forberedes som anf\xc3\xb8rt, med den forskel, at der i stedet for en d\xc3\xa6kgrund, som kan modst\xc3\xa5 syrens indvirkning, kun p\xc3\xa5f\xc3\xb8res et meget tyndt lag af et m\xc3\xb8rkt farvestof og gummi, som g\xc3\xb8r at man lettere kan skelne de graverede tr\xc3\xa6k, der st\xc3\xa5r hvide p\xc3\xa5 den m\xc3\xb8rke grund._NEWLINE_Tonlitografi_NEWLINE_\xe2\x80\x99Tonlitografi\xe2\x80\x99, som billedkunstner og grafiker Eli Ponsaing har kaldt det, er en metode der kan minde om akvatinte \xc3\xa6tsning, fordi det giver et tryk med varierende gr\xc3\xa5- eller farvetoner, og en slags rasterstruktur i sten og tryk. Metoden involverer gradvis indsv\xc3\xa6rtning og \xc3\xa6tsning af en sten, og foreg\xc3\xa5r i grove tr\xc3\xa6k som f\xc3\xb8lger: allerf\xc3\xb8rst slibes stenen, s\xc3\xa5 den f\xc3\xa5r en meget grovkornet, ru overflade med sm\xc3\xa5 \xe2\x80\x99toppe\xe2\x80\x99 og dale i overfladen. Ved at overrulle stenen med fortyndet pennefarve ved hj\xc3\xa6lp af en helt intakt, glat og h\xc3\xa5rd gummivalse, uden at trykke med valsen, p\xc3\xa5f\xc3\xb8res farve (kun) p\xc3\xa5 fladens sm\xc3\xa5 \xe2\x80\x99toppe\xe2\x80\x99. Nu er fremgangsm\xc3\xa5den forholdsvis lig akvatinte. De omr\xc3\xa5der, der skal v\xc3\xa6re lysest overmales med gummi, som \xc3\xa6tser lidt ned i stenen. S\xc3\xa5 p\xc3\xa5f\xc3\xb8res et nyt lag farve med valsen, og der bemales med gummi p\xc3\xa5 de omr\xc3\xa5der, der skal have den n\xc3\xa6ste tone. Og s\xc3\xa5 fremdeles. Til slut renses gummien af, og farven udvaskes f\xc3\xb8r stenen indfarves og trykkes. Som i akvatinte bliver trykket rasterpr\xc3\xa6get og med skiftende tonalitet i afgr\xc3\xa6nsede omr\xc3\xa5der.\n_START_SECTION_\nHistorie og udvikling\n_START_PARAGRAPH_\nLitografiet blev opfundet i Bayern i 1797/98 af tyskeren Aloys Senefelder, som eksperimenterede med h\xc3\xb8j- og dybtryk p\xc3\xa5 sten. Han opdagede i den forbindelse en kalkstenstype kaldet Solnhofen-sten, som kunne opsuge og fastholde b\xc3\xa5de vand og fedtstof, og fandt frem til fordelene ved brugen af gummi arabicum i forarbejdningen af stenen. Begge er fortsat vigtige ingredienser i litografisk arbejde i dag. _NEWLINE_Senefelder, en hidtil ukendt manuskriptforfatter, og brugte i f\xc3\xb8rste omgang teknikken til billig reproduktion af manuskripter og noder. Men snart blev man ogs\xc3\xa5 opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5 dens kunstneriske muligheder. Litografiet blev hurtigt udbredt b\xc3\xa5de indenfor handelslivet, hos pressen og indenfor kunsten. I takt med den industrielle udvikling og teknikkens fremskridt blev processen mekaniseret. Der opstod s\xc3\xa5kaldt litografiske anstalter, v\xc3\xa6rksteder og tekniske skoler, og stentryk blev i sig selv et erhvervsomr\xc3\xa5de. Portr\xc3\xa6tt\xc3\xb8rer og illustratorer, der arbejdede for popul\xc3\xa6rpressen begyndte is\xc3\xa6r at bruge litografiet til reproduktion af tegninger. For en del af periodens kunstnere, blev teknikken kilde til grafisk nyskabelse._NEWLINE_Det var f\xc3\xb8rst da offset-trykket kom frem, f\xc3\xb8rst i USA i 1904, og i norden fra omkring 1910, at litografiet i sin kommercielle anvendelse fandt sin afl\xc3\xb8ser. _NEWLINE_Efter 2. Verdenskrig har teknikken fortrinsvis fundet plads som en kunstnerisk udtryksform._NEWLINE_Litografiets udbredelse i Danmark_NEWLINE_Senefelders opfindelse udbredte sig ret hurtigt. Den f\xc3\xb8rste, der udf\xc3\xb8rte litografisk arbejde i Danmark, var en tysker, Heinrich Wenzler, der opholdt sig i landet i 1812-16. Han fik i samarbejde med kunst- og musikhandler C.C. Lose et privilegium p\xc3\xa5 at benytte den i Danmark i 8 \xc3\xa5r; men Lose blev allerede inden et \xc3\xa5rs forl\xc3\xb8b eneejer af trykkeriet. I hans tid blev der ogs\xc3\xa5 gjort fors\xc3\xb8g med kridttegning af ansete kunstnere. Nogle \xc3\xa5r senere \xc3\xb8nskede Lose at afh\xc3\xa6nde trykkeriet og fandt en mand, der ville k\xc3\xb8be det og f\xc3\xb8re det til Altona. Men da kongen var blevet gjort opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5, at et s\xc3\xa5dant trykkeri kunne blive af stor betydning, bl.a. ved trykning af tabeller til den indbyrdes undervisning, lod han materiellet k\xc3\xb8be for 2000 Rigsdaler og oprettede Det Kongelige Stentrykkeri. Kaptajn J.N.B. Abrahamson blev direkt\xc3\xb8r og kaptajn N.B. Krossing inspekt\xc3\xb8r. Kongen lod Krossing og andre tage p\xc3\xa5 udlandsrejser for at g\xc3\xb8re sig kendt med litografis nyeste fremskridt. Nogle af de dygtigste danske kunstnere lagde sig efter at tegne med kridt p\xc3\xa5 sten, og fra trykkeriet udgik mange betydelige arbejder. Det blev oph\xc3\xa6vet 1843. Men allerede inden da, var der oprettet flere litografiske trykkerier i K\xc3\xb8benhavn. I dag findes der ogs\xc3\xa5 litografiske trykkerier i de st\xc3\xb8rre provinsbyer.\n_START_SECTION_\nLitografiet i kunsten\n_START_PARAGRAPH_\nFrancisco Goya, Th\xc3\xa9odore G\xc3\xa9ricault, Eug\xc3\xa8ne Delacroix og Honor\xc3\xa9 Daumier var blandt de f\xc3\xb8rste kunstnere, der brugte teknikken. Senere var Henri de Toulouse-Lautrec, Odilon Redon og Pierre Bonnard medvirkende til at udbrede farvelitografiets popularitet i Frankrig. Emil Nolde, Oskar Kokoschka og K\xc3\xa4the Kollwitz gjorde det i Tyskland og \xc3\x98strig, Jens Ferdinand Willumsen og Asger Jorn i Danmark og James McNeill Whistler og flere andre i Storbritannien. _NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 Pablo Picasso eksperimenterede med teknikken, og blev efterfulgt af Henri Matisse, Georges Braque, Marc Chagall, Fernand L\xc3\xa9ger, Joan Mir\xc3\xb3, Georges Rouault og et v\xc3\xa6ld af andre store navne. Fra USA er is\xc3\xa6r George Bellows, Joseph Pennell og firmaet Currier and Ives er ber\xc3\xb8mte for deres litografier._NEWLINE__NEWLINE_Mange danske kunstnere har i st\xc3\xb8rre eller mindre grad arbejdet med litografiet. Blandt andet har f\xc3\xb8lgende kunstnere bes\xc3\xb8gt det professionaliserede litografiske v\xc3\xa6rksted, Edition Copenhagen som ligger i K\xc3\xb8benhavn: Folmer Bendtsen, Martin Bigum, Trine Boesen, Benny Dr\xc3\xb6scher, Olafur Eliasson, Erik A. Frandsen, Nils Erik Gjerdevik, Sven Havsteen-Mikkelsen, HuskMitNavn, Bamse Kragh Jacobsen, Jack Kampmann, Eske Kath, Michael Kvium, John K\xc3\xb8rner, Christian Lemmerz, Niels Lergaard, Peter Martensen, Hjorth Nielsen, Julie Nord, Bj\xc3\xb8rn N\xc3\xb8rgaard, Knud Odde, Nikolai Recke, Kirstine Roepstorff, Carlo Rosberg, Hans Scherfig, Herman Stilling, Lars Swane og Kathrine \xc3\x86rtebjerg.'