b'\n_START_ARTICLE_\nCaliban and the Witch\n_START_PARAGRAPH_\nCaliban and the Witch: Women, the Body and Primitive Accumulation er et historisk v\xc3\xa6rk af Silvia Federici fra 2004. Bogen fort\xc3\xa6ller historien om kapitalismens f\xc3\xb8dsel og den forf\xc3\xb8lgelse af kvinder, der fandt sted som en fast bestanddel af den. Federici viser, hvordan opkomsten af det nye mandlige proletariat af l\xc3\xb8narbejdere kr\xc3\xa6vede en krig mod kvinder, indf\xc3\xb8relsen af en ny pagt mellem k\xc3\xb8nnene og en ny patriarkalsk \xc3\xa6ra, hun kalder "l\xc3\xb8narbejdets patriarkat". Det historiske omdrejningspunkt for bogen er hekseforf\xc3\xb8lgelserne og den nye disciplinering af kroppe. Federici argumenterer for og viser, hvordan kvindernes underkastelse var lige s\xc3\xa5 afg\xc3\xb8rende for dannelsen af det nye verdensomsp\xc3\xa6ndende proletariat som indhegningen af f\xc3\xa6llederne, erobringen og koloniseringen af \'Den Nye Verden\' og slavehandlen.\n_START_SECTION_\nBogens hovedtese\n_START_PARAGRAPH_\nI bogen videreudvikles Leopoldina Fortunatis kritik af Karl Marx\' historieskrivning over kapitalismens f\xc3\xb8rste tider. Federici argumenterer mod Marx\' p\xc3\xa5stand om, at primitiv akkumulation er en n\xc3\xb8dvendig forl\xc3\xb8ber for kapitalismen. I stedet fremf\xc3\xb8rer hun, at primitiv akkumulation er en grundl\xc3\xa6ggende egenskab ved kapitalen som s\xc3\xa5dan; at kapitalen, for at kunne videref\xc3\xb8re sig, kr\xc3\xa6ver en konstant tilf\xc3\xb8rsel af eksterne v\xc3\xa6rdiformer. Federici forbinder denne udvinding af andre v\xc3\xa6rdier til kvinders ubetalte arbejde, b\xc3\xa5de den reproduktive slags og i \xc3\xb8vrigt, som hun freml\xc3\xa6gger som en historisk betingelse for opkomsten af en kapitalistisk \xc3\xb8konomi baseret p\xc3\xa5 l\xc3\xb8narbejde. I forbindelse med dette redeg\xc3\xb8r hun for den historiske kamp om f\xc3\xa6llederne og kampen for f\xc3\xa6lles brug af jorden og produktionsmidlerne (kommunalisme). I stedet for at se kapitalisme som en frig\xc3\xb8relse fra feudalisme, fortolker Federici opkomsten af kapitalisme som en reaktion\xc3\xa6r bev\xc3\xa6gelse med det form\xc3\xa5l at underminere den voksende sympati for kommunalistiske praksisser og for at bevare den grundl\xc3\xa6ggende sociale kontrakt.\n_START_SECTION_\nBiopolitik\n_START_PARAGRAPH_\nUdover at kritisere den marxistiske historieskrivning, udgjorde bogen et afg\xc3\xb8rende korrektiv til samtidens unders\xc3\xb8gelser af s\xc3\xa5kaldt biopolitik. If\xc3\xb8lge Federici havde disse, b\xc3\xa5de hos Foucault og hans efterf\xc3\xb8lgere, haft tendens til at glemme hekseforf\xc3\xb8lgelserne i det 16. og 17. \xc3\xa5rhundrede. De var en fast bestanddel af den systematiske \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelse af kvinders magt over biologisk og social reproduktion og social kreativitet, en proces der var af afg\xc3\xb8rende betydning for indhegningen af f\xc3\xa6llederne og de koloniale bev\xc3\xa6gelser og dermed scenen for b\xc3\xa5de f\xc3\xb8dslen af egentlig kapitalisme og den moderne stat.\n_START_SECTION_\nNutidige paralleller\n_START_PARAGRAPH_\nFederici placerer institutionaliseringen af voldt\xc3\xa6gt og prostitution, s\xc3\xa5vel som forf\xc3\xb8lgelsen, afbr\xc3\xa6ndingen og tortureringen af k\xc3\xa6ttere og hekse, som omdrejningspunktet for underkastelsen af kvinder og tilegnelsen af deres arbejde. I dag betyder disse begivenheders forbindelse til koloniale tilegnelser, at de dermed giver en ramme for at forst\xc3\xa5, det arbejde som den Internationale Valutafond (IMF), Verdensbanken og andre stedfortr\xc3\xa6der-institutioner udf\xc3\xb8rer, som en fornyet primitiv akkumulation. Denne nye udvinding af f\xc3\xa6lles v\xc3\xa6rdier indeb\xc3\xa6rer, at alt fra vand til fr\xc3\xb8sorter og DNA bliver privatiseret, og bel\xc3\xb8ber sig dermed til en ny runde af indhegninger.'