b"\n_START_ARTICLE_\nKnud Viktor\n_START_SECTION_\nLiv\n_START_PARAGRAPH_\nViktor flyttede til Sydfrankrig for at arbejde med litografi og male i det lys, der havde f\xc3\xa6ngslet Van Gogh. Han blev grebet af lydene i den provencalske natur, han blev i 1962 lydmaler for at g\xc3\xb8re Luberon bjergmassivet til den vibrerende substans i sit v\xc3\xa6rk, idet han brugte naturlydene som sine farver. Uden nogen som helst kontakt med den konkrete musiks udvikling s\xc3\xb8ger han sine lydkoncerter i naturen. Han betragtes sommetider som en pioner indenfor \xc2\xab\xc2\xa0field recording\xc2\xa0\xc2\xbb, en forl\xc3\xb8ber for lyd\xc3\xb8kologien.  _NEWLINE_Viktor arbejdede og levede hen ved 50 \xc3\xa5r i en gammel hyrdeg\xc3\xa5rd i Luberon massivet t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 Regalon kl\xc3\xb8ften, beliggende i kommunen Cheval-Blanc, departementet Vaucluse. Den ut\xc3\xa6mmede natur, der omgav ham, gjorde han til sit fonografiske og fotografiske atelier under \xc3\xa5ben himmel, da han fik lejlighed til at benytte de f\xc3\xb8rste b\xc3\xa6rbare b\xc3\xa5ndoptagere. Fra den f\xc3\xb8rste minikassette (Philips, 1963) til den tosporede Nagra (1971) vedblev han at fikse og opfinde sit eget lydv\xc3\xa6rkt\xc3\xb8j til at optage og filme det usynlige eller oversete liv i naturen (insekter, kaninens dr\xc3\xb8mmerier i bunden af sin hule, gedehamsene p\xc3\xa5 loftet), det uendeligt sm\xc3\xa5 (den stadigt p\xc3\xa5g\xc3\xa5ende erosion, orme i en frugt, aspargesernes v\xc3\xa6kst), det flygtige (\xc3\xa5rstidernes vekslen, cikadens hamskifte) og det um\xc3\xa5lelige (Duranceflodens vande, bjergenes ekko). Vi taler her om poetiske studier i insekternes liv og fantasiens geologi, som han udf\xc3\xb8rer med uh\xc3\xb8rt teknisk snilde og vedholdenhed. N\xc3\xa5r han bruger sit lydapparatur p\xc3\xa5 omgivelserne, praktiserer Knud Viktor en lydkunst, en nutidig kunstnerisk genre, der per definition er tv\xc3\xa6rfaglig._NEWLINE_I 1963 p\xc3\xa5begynder Knud Viktor en serie kaldet \xc2\xab\xc2\xa0Lydbilleder\xc2\xa0\xc2\xbb, som i tid ligger forud for Luc Ferraris Lydlandskaber. Knud Viktors eksperimenterende arbejder g\xc3\xb8r ham til en forl\xc3\xb8ber for vor tids fonografi eller lydskrift. Han betragtede sig selv som lydmaler, paa samme m\xc3\xa5de som Yann Parantho\xc3\xabn skulle kalde sig lydskulpt\xc3\xb8r. Hans arbejde offentligg\xc3\xb8res til at begynde med af 'L\xe2\x80\x99Oiseau Musicien' (den musikalske fugl) i form af to 33\xe2\x80\x99 grammofonplader fra 1972. Den kendte ornitolog og specialist i optagelser af fuglestemmer Jean-Claude Roch\xc3\xa9 knytter en kort tekst til pladerne. Vi kan ligeledes n\xc3\xa6vne en piratudgave af en CD, der cirkulerer blandt kendere. Knud Viktor bliver efterh\xc3\xa5nden et kendt navn i 1970'erne og 1980'erne, blandt andet ved at deltage i festivals (video og samtidsmusik) og gennem sin medvirken i radioprogrammer \xe2\x80\x93 i s\xc3\xa6rdeleshed p\xc3\xa5 France Musique og France Culture, takket v\xc3\xa6re den interesse, som Louis Dandrel og Laure Adler viser ham.     _NEWLINE_\xc2\xab\xc2\xa0Luberonsymfonien\xc2\xa0\xc2\xbb fra 1970'erne betragtes af mange som hans mesterv\xc3\xa6rk. Ordet symfoni indeb\xc3\xa6rer ikke nogen musikalsk struktur, Knud Viktor komponerer ikke musik men lydgenstande; forskellen ligger mere p\xc3\xa5 det erkendelsesm\xc3\xa6ssige plan end paa det estetiske, hvilket visse specialister har lagt v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 at vise.  _NEWLINE_I 1989 bestiller byen Melle i departementet Deux-S\xc3\xa8vres to opstillinger, de eneste man stadig kan opleve\xc2\xa0: \xc2\xab\xc2\xa0Eclats d\xe2\x80\x99argent\xc2\xa0\xc2\xbb (S\xc3\xb8lvsplinter) og \xc2\xab\xc2\xa0Allo la Terre\xc2\xa0\xc2\xbb (Hallo Jord). Den f\xc3\xb8rste pr\xc3\xa6senteres i en nedlagt s\xc3\xb8lv[Minedrift|[mine]], en af Europas kendteste geologiske sev\xc3\xa6rdigheder \xe2\x80\x93 De frankiske kongers s\xc3\xb8lvminer. Det drejer sig om en lydvandring p\xc3\xa5 320 meter i minegangene, hvor man kan h\xc3\xb8re, hvordan man spr\xc3\xa6ngte klippestenen eller blot vandet risle, etc. Datidens borgmester i Melle, Jean Bellot, og Knud Viktor modtog sammen Turistfornyelsens Grand Prix. _NEWLINE_Den anden opstilling best\xc3\xa5r i tre telefonbokse drevet af solenergi, hvor man ved at l\xc3\xb8fte r\xc3\xb8ret h\xc3\xb8rer forskellige livsrytmer: en kanin, der dr\xc3\xb8mmer, snorker og sukker, eddikefluers k\xc3\xa6rlighedssang eller to snegle, der gumler p\xc3\xa5 salat.     _NEWLINE_Dette var de to eneste bestillinger, Knud Viktor modtog fra officielt hold. Alligevel har hans v\xc3\xa6rk haft en v\xc3\xa6sentlig udstr\xc3\xa5ling, og det anerkendes nu af lydkunstnere som et foregangsarbejde. Til at begynde med virkede Knud Viktors lydbilleder alt for radikale, de afviste jo enhver tanke om at v\xc3\xa6re musik. Hans v\xc3\xa6rk var snarere en slags genkomposition, hvilket nu er blevet  indlysende for de kunstnere, der interesserer sig for lyd i almindelighed. Nye navne som Johannes Sistermans, Andreas Bick, Gilles Aubry m.fl. er udtryk for, at lydkunsten er blevet en ny str\xc3\xb8mning i nutidskunsten.   _NEWLINE_I 2009 organiserede R\xc3\xa9attu Museet i Arles en Knud Viktor udstilling, hvor hans 'Luberonsymfon' kunne opleves ammen med ti forskellige jordlyde. Udstillingens katalog rummer lyduddrag, herunder et uddrag af 'Image 10', som afsluttede en serie p\xc3\xa5begyndt i 1963. _NEWLINE_I 2012 blev udstillingen \xc2\xab\xc2\xa0Horizonic\xc2\xa0\xc2\xbb, oprindeligt skabt i Island og tilegnet nordiske lydkunstnere, vist p\xc3\xa5 Kunstakademiet i Caen, hvorfra den senere skulle rundt i Frankrig._NEWLINE_Gassendi Museet i Digne-les-Bains, departementet Alpes-de-Haute-Provence, besidder ligeledes _NEWLINE_tre af Knud Viktors telefonbokse. _NEWLINE_Den 10. juni 2013 bliver Knud Viktor k\xc3\xb8rt ned af en bil p\xc3\xa5 gaden i K\xc3\xb8benhavn, hvor han havde valgt at leve fra 2010._NEWLINE_Denne artikel er en overs\xc3\xa6ttelse af den oprindelige artikel p\xc3\xa5 fr.wikipedia."