b"\n_START_ARTICLE_\nHermann Conring\n_START_PARAGRAPH_\nHermann Conring (f\xc3\xb8dt 9. november 1606 i Norden, \xc3\x98stfriesland, d\xc3\xb8d 12. december 1681 i Helmstedt) var en tysk videnskabsmand._NEWLINE_Conrings ualmindelige \xc3\xa5ndsevner r\xc3\xb8bede sig tidlig. Et af ham i hans skoletid forfattet satirisk digt tiltalte den filosofiske professor i Helmstedt Cornelius Martini s\xc3\xa5 meget, at han overtalte Conrings far til at sende ham til Helmstedt, hvor han immatrikuleredes 1620 og studerede filosofi og teologi. 1626-31 opholdt Conring sig i Leiden. Han lagde sig der s\xc3\xa6rlig efter naturvidenskaberne og medicinen med afstikkere til de politiske og statsretslige fag, disputerede oftere og optr\xc3\xa5dte som udgiver af medicinske forfatteres skrifter. I 1632 blev han professor i philosophia naturalis i Helmstedt, hvor han disputerede over sk\xc3\xb8rbug og 1636 samtidig blev Dr. med. og Dr. phil., hvorefter han 1637 blev professor i medicin. Virkelighedsklar og kritisk, p\xc3\xa5 sin post over for al videnskabelig mystik og fantasteri, repr\xc3\xa6senterede han det rolige fremskridt over for antikvarisk og mytologisk bagstr\xc3\xa6v._NEWLINE_Conrings v\xc3\xa6gtige st\xc3\xb8tte (De sanguinis generatione et motu naturalii, 1643) bidrog m\xc3\xa6gtigt til, at William Harveys l\xc3\xa6re om blodets kredsl\xc3\xb8b gik sin sejrsgang gennem Tyskland. Conrings afvisende holdning over for alkemiens overgreb og Paracelsus' l\xc3\xa6re (De hermetica \xc3\x86gyptiorum vetere & Paracelsicorum nova medicina, 1648) p\xc3\xa5drog ham et hvast angreb af Ole Borch, hvilket han besvarede i Apologiticus adversus calumnias et insectationes Olai Borrichii, der igen fremkaldte Borchs h\xc3\xa6ftige og veltalende skrift Hermetis \xc3\x86gyptiorum et Chemicorum sapienti ab Hermani Conringii animadversionibus vindicata (1674). I G\xc3\xbcnther Christoph Schelhammers udgave af Conrings Introductio in universam artem medicam fik Borch svar p\xc3\xa5 tiltale; i Schelhammers forskellige udgaver af dette v\xc3\xa6rk optog han blandt andet den danske l\xc3\xa6ge Johan Rodes Introductio ad medicinam paulo accuratiorem. I 1664 udn\xc3\xa6vntes Conring til livl\xc3\xa6ge hos fyrstinden af \xc3\x98stfriesland._NEWLINE_Conrings m\xc3\xa6rkelige alsidighed og \xc3\xa5rv\xc3\xa5gne interesse for realiteterne, ogs\xc3\xa5 som de fremtr\xc3\xa5dte i statens indre og ydre liv, i forfatning og politik, var medvirkende til hans juridisk-politiske optr\xc3\xa6den b\xc3\xa5de som teoretiker og praktiker. Han holdt historisk-politiske forel\xc3\xa6sninger, der indtager en \xc3\xa6refuld plads i statskundskabens historie. Skarpere end sin l\xc3\xa6rer, teologen Georg Calixt, gjorde han front mod den vidt udbredte fabel om indf\xc3\xb8relsen af Justinians ret i Tyskland allerede i 12. \xc3\xa5rhundrede ved en lov af kejser Lothar III; de deraf flydende unders\xc3\xb8gelser resulterede blandt andet i det ber\xc3\xb8mte skrift De origine iuris Germanici Liber unus (1643), der efter Heinrich Brunners autoritative dom giver et afrundet samlet billede af den tyske rets historie, hvis grundlinier er trukne med en s\xc3\xa5 genial tr\xc3\xa6fsikkerhed, at de den dag i dag m\xc3\xa5 anerkendes som rigtige. Conring s\xc3\xa5 med sine egne, friske \xc3\xb8jne, var ikke som juristerne af lauget hildet i overleverede romanistiske fordomme._NEWLINE_Ikke mindst ved dette v\xc3\xa6rk udbredtes Conrings ry over hele Europa. Han stod i brevveksling med sin samtids betydeligste m\xc3\xa6nd. Han blev den vismand, hvem fyrster og regeringer spurgte til r\xc3\xa5ds i politisk-statsretlige sager. Axel Oxenstierna fandt behag b\xc3\xa5de i bogen og forfatteren. I 1650 indb\xc3\xb8d dronning Kristina Conring til Stockholm, han blev udn\xc3\xa6vnt til livl\xc3\xa6ge og geheimer\xc3\xa5d, men modstod fristelserne til at blive i svensk tjeneste. Ogs\xc3\xa5 med Brandenburg og Colbert knyttede Conring forbindelser, fra 1664 oppebar han en \xc3\xa5rlig l\xc3\xb8n af Ludvig XIV; hans forhold til Frankrig, hvis politiske idealer han st\xc3\xb8ttede, har p\xc3\xa5draget ham skarpe bebrejdelser, s\xc3\xa6rlig af hans biograf Otto Stobbe. Om han m\xc3\xa5ske ikke i tykt og tyndt har sluttet sig til Hippolithus a Lapides anti\xc3\xb8strigske og antihabsburgske stridsskrift Dissertatio de ratione status in imperio Romano-Germanico, indtager han i hvert fald en reserveret holdning over for det Habsburgske hus og dets politik._NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 Frederik III af Danmark ofrede p\xc3\xa5 Conrings alter. I Kongeloven af 14. november 1665 har Conring ingen del, 1669 udn\xc3\xa6vntes han til l\xc3\xb8nnet r\xc3\xa5d, afgav sin frimodige Ohnmassgebliches Bedencken von stets-w\xc3\xa6hrender Erhaltung der neuen Erb-Monarchie des hoechts-loeblichsten Koenigreichs Dennemarck, der dog ingen politisk betydning fik, forslag om fiskerier og kronens ret over havene, og beretning om engl\xc3\xa6ndernes ret til fiskeri auff der Norwegischen und Issl\xc3\xa4ndischen See. Griffenfeld tilegnede han sin Joannis Bodini Responsio ad paradoxa Malestretti de caritate rerum ejusque remediis (1671); Griffenfelds sl\xc3\xa6gtning Gerhard Schroder omtaler i \xc3\xb8vrigt ret u\xc3\xa6rb\xc3\xb8digt Conring i breve til Griffenfeld. Conrings Opera blev samlede og udgivne af Johann Wilhelm Goebel (I-IV, Brunsvig 1730, med et repertorium), men udgaven er ikke fuldst\xc3\xa6ndig. Mod Conrings karakter er der rettet st\xc3\xa6rke angreb, men hans betydning som videnskabelig foregangsmand har ingen ben\xc3\xa6gtet. Han er Tysklands sidste polyhistor i stor stil, men hans mangeviden bet\xc3\xb8d ikke overfladiskhed. Der var det \xc3\xa6gte videnskabelige t\xc3\xb8mmer i Conring."