b'\n_START_ARTICLE_\nFokas-s\xc3\xb8jlen\n_START_PARAGRAPH_\nFokas-s\xc3\xb8jlen er en s\xc3\xb8jle p\xc3\xa5 Forum Romanum i Rom. Den st\xc3\xa5r foran Rostraen og er rejst til minde om den byzantinske kejser Fokas 1. august 608 e. Kr.. Den er den sidste tilf\xc3\xb8jelse til Forum Romanum. Den kannelerede korinthiske s\xc3\xb8jle er 13,6 m h\xc3\xb8j og placeret p\xc3\xa5 en sokkel af hvid marmor, og den er muligvis udf\xc3\xb8rt allerede i det 2. \xc3\xa5rhundrede f. Kr.. Det kvadratiske murstensfundament var oprindeligt ikke synligt, men blev gravet fri i forbindelse med udgravninger i det 19. \xc3\xa5rhundrede af brol\xc3\xa6gningen fra Augustus\' tid._NEWLINE_Den eksakte anledning til denne \xc3\xa6resbevisning er ukendt, selv om Fokas formelt havde doneret Panteon til pave Bonaficius IV, som indviede den til alle hellige martyrer. Oven p\xc3\xa5 s\xc3\xb8jlens kapit\xc3\xa6l lod Smaragdus, eksark af Ravenna, opstille en "bl\xc3\xa6ndende" forgyldt statue af Fokas. Men den stod der ikke ret l\xc3\xa6nge: i oktober 610 blev Fokas, selv tronraner af ringe herkomst, forr\xc3\xa5dt og taget til fange, torteret, myrdet og s\xc3\xb8nderlemmet, og hans statuer blev \xc3\xb8delagt overalt. Det er mere sandsynligt, at den forgyldte statue var et symbol p\xc3\xa5 den kejserlige suver\xc3\xa6nitet over Rom, end at den viste pavens taknemmelighed. Den var snarere Smaragdus\' personligte udtryk for taknemmelighed mod kejseren: Smaragdus var blevet hentet tilbage fra en langvarig landsforvisning og stod i g\xc3\xa6ld for geninds\xc3\xa6ttelsen i Ravenna._NEWLINE_S\xc3\xb8jlen blev genbrugt fra den oprindelige anvendelse som basis for en statue indviet til kejser Diocletian: Den tidligere inskription var mejslet v\xc3\xa6k for at give plads til den nuv\xc3\xa6rende tekst._NEWLINE_S\xc3\xb8jlen er bevaret p\xc3\xa5 den plads, hvor den blev brugt til Fokas-statuen. Dens isolerede, fritst\xc3\xa5ende placering mellem ruinerne har altid gjort den til et kendem\xc3\xa6rke p\xc3\xa5 Forum, og den optr\xc3\xa6der ofte p\xc3\xa5 vedutmalerier og stik. Terr\xc3\xa6nets h\xc3\xa6vning p\xc3\xa5 grund af p\xc3\xa5fyldte kulturlag havde fuldst\xc3\xa6ndigt begravet soklen i midten af det 18. \xc3\xa5rhundrede, da Giuseppe Vasi og Giambattista Piranesi udf\xc3\xb8rte kobberstik og raderinger af s\xc3\xb8jlen.'