b'\n_START_ARTICLE_\nNidding\n_START_PARAGRAPH_\nNidding er betegnelsen for en person, der er skyldig i at have udvist eller udf\xc3\xb8rt nid ("niddingsd\xc3\xa5d"), dvs. en ugerning. En nidding er s\xc3\xa5ledes at sidestille med en "usling" eller "kriminel"._NEWLINE_Ordet "nidding" er f\xc3\xa6llesnordisk og kendes is\xc3\xa6r fra sprogbrugen i islandske sagaer.\n_START_SECTION_\nNid efter loven\n_START_PARAGRAPH_\nI Gulatingsloven fra Vest-Norge omkring \xc3\xa5r 930 - det \xc3\xa6ldst kendte lovv\xc3\xa6rk i Norden - er der et eget afsnit om nid._NEWLINE_Man skelnede mellem tungenid (verbal h\xc3\xa5n og nidviser - begrebet er ogs\xc3\xa5 kendt fra Gr\xc3\xa5g\xc3\xa5sen, Islands f\xc3\xb8rste lovv\xc3\xa6rk) og tr\xc3\xa6nid, hvor der enten var tale om en nidstang, eller om udsk\xc3\xa5rne tr\xc3\xa6figurer, der forestillede to m\xc3\xa6nd i f\xc3\xa6rd med at beg\xc3\xa5 utugt. If\xc3\xb8lge loven blev en mand fredl\xc3\xb8s, hvis han digtede nidviser om nogen, eller gjorde tr\xc3\xa6nid. Den skyldige blev frad\xc3\xb8mt sin mandhelg, som var den frie mands ukr\xc3\xa6nkelighed og fred, og som man tabte, hvis man kr\xc3\xa6nkede en andens mandhelg. Da havde den forurettede ikke pligt til at n\xc3\xb8jes med en b\xc3\xb8de, og den skyldige kunne s\xc3\xa6ttes udenfor love som utlagr. Han blev oheilagr (mandhelgsl\xc3\xb8s) og tabte sin fred som fredl\xc3\xb8s. Det var h\xc3\xa6vn som en passiv reaktion, hvorved lovbryderen blev st\xc3\xa5ende uden samfundets retsbeskyttelse._NEWLINE_En r\xc3\xa6kke norr\xc3\xb8ne ord betegnede mindre former for spot, der ikke blev taget s\xc3\xa5 h\xc3\xb8jtideligt. Det var straks v\xc3\xa6rre, n\xc3\xa5r det drejede sig om n\xc3\xb8je bearbejdelser i poetisk form. Nid var et alvorligt angreb p\xc3\xa5 en persons \xc3\xa6re, ikke mindst fordi nid blev tilskrevet overnaturlig kraft og virkning. S\xc3\xa6rlig fam\xc3\xb8se var begrebene argr (af samme rod som "arrig") og ergi, der beskrev den passive part i et homoseksuelt forhold. Kendt fra Gisle Surss\xc3\xb8ns saga er historien om Skeggi fra \xc3\xb8en Saksa, der gjorde sin lykke af at udfordre andre m\xc3\xa6nd til holmgang: N\xc3\xa5r han havde f\xc3\xa6ldet dem, tog han nemlig deres gods og ejendom. Han friede til Tordis Sursdatter, men hun foretrak langt Kolbj\xc3\xb8rn fra Surnadal. Skeggi udfordrede Kolbj\xc3\xb8rn til holmgang p\xc3\xa5 Saksa, men Kolbj\xc3\xb8rn betakkede sig. Tordis\' bror, Gisle Surss\xc3\xb8n, var skuffet over sin ven og sagde til ham, at han "m\xc3\xa5tte da v\xc3\xa6re det mest ynkelige af mennesker p\xc3\xa5 jord." Han tog til Saksa i vennens sted. Da Skeggi s\xc3\xa5, at Kolbj\xc3\xb8rn ikke var kommet, fik han en h\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rker til at lave to dukker - den ene lignede Kolbj\xc3\xb8rn, mens den anden lignede Gisle; "og den ene skal st\xc3\xa5 bagved den anden, og dette nid skal st\xc3\xa5 til skam for dem." At han og hans ven skulle s\xc3\xa5 som niddinger for alles blik, kunne Gisle Surss\xc3\xb8n ikke tolere, og han gik l\xc3\xb8s p\xc3\xa5 Skeggi, der mistede et af sine ben og til overm\xc3\xa5l m\xc3\xa5tte l\xc3\xb8sk\xc3\xb8be sig. _NEWLINE_H\xc3\xa5kon H\xc3\xa5konsson fik tilnavnet "H\xc3\xa5kon S\xc3\xb8vn" da han var l\xc3\xa6nge om at reagere p\xc3\xa5 hertug Skules opr\xc3\xb8r i 1240. Snorre fort\xc3\xa6ller i Heimskringla, at Harald Bl\xc3\xa5tand sendte sin fl\xc3\xa5de - vistnok 1.200 skibe - til Island, fordi der var lavet nidviser om hans angiveligt utugtige forhold til en af sine fogder. Isl\xc3\xa6ndingene forsvarede sig med, at kongen ulovligt havde beslaglagt gods fra nogle forliste isl\xc3\xa6ndinge, og at de derfor havde vedtaget en lov om, at "de skulle lave en nidvise om danekongen for hvert hoved, der var i landet."\n_START_SECTION_\n"Du skal blive hver mands nidding, hvis du ikke h\xc3\xa6vner Asbj\xc3\xb8rn!"\n_START_PARAGRAPH_\nDen mest kendte beretning om nid er m\xc3\xa5ske den, der endte med Hellig-Olavs d\xc3\xb8d. Tidlig i 1000-tallet boede der p\xc3\xa5 egnen ved Harstad en ung mand, Asbj\xc3\xb8rn Sigurdsson, der \xc3\xb8nskede at arrangere de store fester, der gav social status. Da misv\xc3\xa6kst gjorde det umuligt at fremskaffe korn til den n\xc3\xb8dvendige \xc3\xb8lbrygning, rejste Asbj\xc3\xb8rn til sin morbror Erling Skjalgsson p\xc3\xa5 Sola, der kunne afse korn. P\xc3\xa5 hjemvejen blev Asbj\xc3\xb8rn standset af en af kong Olavs ombudsm\xc3\xa6nd, Sel-Tore. Han konfiskerede kornet med hjemmel i kongens eksportforbud, og byttede dertil Asbj\xc3\xb8rns nye, fine sejl ud med et gammelt, slidt sejl. Senere sad Sel-Tore i kong Olavs selskab og gjorde sig lystig over Asbj\xc3\xb8rns uheld. Asbj\xc3\xb8rn sad imidlertid ogs\xc3\xa5 i salen, og da han h\xc3\xb8rte, hvordan der blev grinet af ham, l\xc3\xb8b han frem og dr\xc3\xa6bte Sel-Tore. Efter dette blev han kaldt Asbj\xc3\xb8rn Selsbane. Sagen fik de frygteligste f\xc3\xb8lger. Erling Skjalgsson blev dr\xc3\xa6bt af kong Olav; Asbj\xc3\xb8rn selv af kongens m\xc3\xa6nd. Hans mor, Sigrid Skjalgsdatter, der havde mistet b\xc3\xa5de sin s\xc3\xb8n og sin bror, gik i forbitrelse til sin svoger, Asbj\xc3\xb8rns farbror Tore Hund. Hun rakte ham Asbj\xc3\xb8rns spyd Selsbane, og sagde: "Du skal blive hver mands nidding, hvis du ikke h\xc3\xa6vner Asbj\xc3\xb8rn!" \xc3\x98jeblikket er skildret p\xc3\xa5 en bautasten p\xc3\xa5 Tore Hunds hjemsted, Bjark\xc3\xb8y.  29. juli 1030 stak Tore Hund spydet i maven p\xc3\xa5 kong Olav og dr\xc3\xa6bte ham i slaget ved Stiklestad.'