b'\n_START_ARTICLE_\nHulepadde\n_START_SECTION_\nUdbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden er udbredt i underjordiske flodsystemer i karstlandskabet i de Dinariske Alper, der str\xc3\xa6kker sig fra Trieste i Italien, gennem Slovenien, Kroatien og Herzegovina. Den er desuden udsat i huler rundt om i Europa, bl.a. i de franske Pyren\xc3\xa6er og i Hermannshulen i Harzen, Tyskland. Her blev 5 eksemplarer udsat i 1932 og igen 13 i 1956 i en kunstig hules\xc3\xb8. Ved unders\xc3\xb8gelser af hulepadderne i 1978 og 1985 viste alle 13 dyr i den kunstige s\xc3\xb8 sig at v\xc3\xa6re hanner, formentlig de samme som blev udsat i 1956.\n_START_SECTION_\nUdseende\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden er aflang, 20-30 cm lang (med individer op til 40 cm). Kroppen er cylinderformet med regelm\xc3\xa6ssige, lodrette furer p\xc3\xa5 siderne, der markerer overgangen mellem muskelsegmenterne (myomere). Halen er kort og affladet og med en smal finnebr\xc3\xa6mme. Benene er smalle og tynde, med 3 t\xc3\xa6er p\xc3\xa5 forbenene og 2 p\xc3\xa5 bagbenene. Dens s\xc3\xa6rpr\xc3\xa6gede udseende og levested g\xc3\xb8r det umuligt at forveksle den med andre dyr. Mest bem\xc3\xa6rkelsesv\xc3\xa6rdigt ved hulepadden er dens tilpasninger til et liv under jorden i totalt m\xc3\xb8rke. Dyret er totalt blindt og \xc3\xb8jnene er uudviklede, selv hos det voksne dyr. Huden er stort set uden pigment, der ellers hos andre dyr beskytter mod solens skadelige UV-lys men indeholder en smule riboflavin, der giver huden en gullig-hvid eller lyser\xc3\xb8d farve. Hulepadden er neoten, hvilket vil sige at den selv som voksen har bibeholdt en r\xc3\xa6kke tr\xc3\xa6k fra larvestadiet. Dens lunger er s\xc3\xa5ledes kun af ringe betydning for vejrtr\xc3\xa6kningen. I stedet er de ydre g\xc3\xa6ller bibeholdt. G\xc3\xa6llerne ses som to r\xc3\xb8de grenagtige udv\xc3\xa6kster p\xc3\xa5 siden af hovedet. Den r\xc3\xb8de farve skyldes den rige blodforsyning. G\xc3\xa6llerne er ikke en tilpasning til hulelivet, men et f\xc3\xa6llestr\xc3\xa6k for halepadder, der lever hele deres liv under vandet, s\xc3\xa5som de \xc3\xb8vrige medlemmer af familien Proteidae og den Mexicanske axolotl._NEWLINE_Munden er lille med sm\xc3\xa5 fine t\xc3\xa6nder, der fungerer som en si, der kan filtrere sm\xc3\xa5 f\xc3\xb8departikler ud af vandet. N\xc3\xa6seborene er n\xc3\xa6sten usynlige, men findes yderst p\xc3\xa5 snudens overside.\n_START_SECTION_\nBiologi\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden sv\xc3\xb8mmer som en \xc3\xa5l ved at ondulere kroppen fra side til side. De sm\xc3\xa5 ben har kun ringe betydning for fremdriften. Den er et rovdyr, der lever af sm\xc3\xa5 krebsdyr s\xc3\xa5som tanglopper (Amphipoder) og vandb\xc3\xa6nkebidere (Isopoder), snegle og insekter. Byttet bliver slugt helt, de sm\xc3\xa5 t\xc3\xa6nder tjener alene til at fastholde byttet. Som andre rovdyr og i s\xc3\xa6rdeleshed hulelevende rovdyr er hulepadden i stand til at overleve i meget lange perioder uden f\xc3\xb8de og til geng\xc3\xa6ld indtage store m\xc3\xa6ngder f\xc3\xb8de p\xc3\xa5 en gang og oplagre reserver som fedt og glykogen i leveren. N\xc3\xa5r f\xc3\xb8den er knap neds\xc3\xa6tter den stofskiftet og begynder i ekstreme tilf\xc3\xa6lde at t\xc3\xa6re p\xc3\xa5 muskelmasse mm. Fors\xc3\xb8g under kontrollerede omst\xc3\xa6ndigheder har vist at hulepadder kan overleve 10 \xc3\xa5r uden at indtage f\xc3\xb8de._NEWLINE_Hulepadder er sociale dyr og samles ofte under sten eller i klippespr\xc3\xa6kker. K\xc3\xb8nsmodne hanner er en undtagelse, idet de etablerer og forsvarer territorier som de bruger til at tiltr\xc3\xa6kke hunner. Hannerne sl\xc3\xa5s sj\xc3\xa6ldent direkte, men n\xc3\xb8jes med truende adf\xc3\xa6rd overfor hinanden. Dette kan ses som en tilpasning til f\xc3\xb8deknapheden i hulerne, hvor det er energetisk dyrt for hannerne at sl\xc3\xa5s.\n_START_SECTION_\nReproduktion\n_START_PARAGRAPH_\nYngleadf\xc3\xa6rd er til dato kun observeret hos dyr i fangenskab. K\xc3\xb8nsmodne hanner adskiller sig fra hunnerne ved at have opsvulmet kloak\xc3\xa5bning, lysere hudfarve, let b\xc3\xb8lgede halefinner og to streger p\xc3\xa5 siden af halen. Hannerne kan starte parringsadf\xc3\xa6rden selv uden hunner er til stede. Han starter med at jage andre hanner v\xc3\xa6k fra sit territorium og kan udskille et duftstof (feromon), der kan tiltr\xc3\xa6kke hunner. N\xc3\xa5r en hun n\xc3\xa6rmer sig, begynder han at cirkle omkring hende og vifte med sin hale. Derefter ber\xc3\xb8rer han hunnens krop med snuden og hunnen ber\xc3\xb8rer hannens kloak\xc3\xa5bning med snuden, hvorefter hannen bev\xc3\xa6ger sig fremad og hunnen f\xc3\xb8lger efter. Han afs\xc3\xa6tter nu en pakke med s\xc3\xa6d (en spermatofor) p\xc3\xa5 underlaget og dyrene bev\xc3\xa6ger sig dern\xc3\xa6st fremad indtil hunnens kloak\xc3\xa5bning rammer spermatoforen, der h\xc3\xa6fter til hende. S\xc3\xa6dcellerne forlader straks spermatoforen og sv\xc3\xb8mmer ind i hunnens kloak\xc3\xa5bning og fors\xc3\xb8ger at befrugte \xc3\xa6ggene. Parringsritualet kan gentages adskillige gange over en periode p\xc3\xa5 flere timer._NEWLINE_Hunnen kan l\xc3\xa6gge op til 70 \xc3\xa6g, hver omkring 12 mm i diameter, og placerer dem mellem klippestykker, hvor de forbliver under hendes beskyttelse indtil de kl\xc3\xa6kker efter ca. 140 dage. Haletudserne er 2 cm lange og lever af blommes\xc3\xa6kken den f\xc3\xb8rste m\xc3\xa5ned og efter ca. 4 m\xc3\xa5neder udvikler de sig til voksenformen \xe2\x80\x93 hastigheden afh\xc3\xa6nger st\xc3\xa6rkt af vandtemperaturen._NEWLINE_Hulepadder kan blive gamle, mindst 60 \xc3\xa5r og m\xc3\xa5ske over 100 \xc3\xa5r.\n_START_SECTION_\nSanser\n_START_PARAGRAPH_\nHulelevende dyrs sanser er ofte tilpasset til livet uden lys, hvilket ogs\xc3\xa5 er tilf\xc3\xa6ldet for hulepadden. \xc3\x98jnene er s\xc3\xa5ledes reducerede og ikke-funktionelle, mens f\xc3\xb8lesans og smagssans er veludviklede. Desuden har hulepadden en ekstra sans, nemlig evnen til at registrere svage elektriske felter.\n_START_SECTION_\nSynssans\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x98jnene er reducerede, ligger dybt begravet under overhuden og er sj\xc3\xa6ldent synlige. Larverne har normale \xc3\xb8jne, men udviklingen af disse stopper og \xc3\xb8jnene atrofierer (degenererer) hurtigt og er v\xc3\xa6k efter 4 m\xc3\xa5neder. Koglekirtlen (pinealkirtlen), der sidder i hjernen er lysf\xc3\xb8lsom i hulepadden ligesom hos de fleste andre hvirveldyr, men er noget reduceret, og faktisk er der ogs\xc3\xa5 lydf\xc3\xb8lsomme celler i huden.\n_START_SECTION_\nSmags- og lugtesans\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden har en mere veludviklet smagssans end andre, besl\xc3\xa6gtede padder, og den er i stand til at registrere meget lave koncentrationer af organiske forbindelser i vand. N\xc3\xa6seslimhinden inde i n\xc3\xa6sehulen og i lugtegruberne (Jacobsons organ) er tykkere end hos andre padder. Jacobsons organ spiller en v\xc3\xa6sentlig rolle i lugtesansen.\n_START_SECTION_\nH\xc3\xb8relse og vibrationssans\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden har ikke et luftfyldt mellem\xc3\xb8re som andre landlevende salamandre og hvirveldyr har, hvilket m\xc3\xa5 ses som en tilpasning til h\xc3\xb8relse under vand. Adf\xc3\xa6rdsfors\xc3\xb8g peger p\xc3\xa5 at hulepaddens h\xc3\xb8relse er bedst i omr\xc3\xa5det 10 Hz op til 15 kHz. Sansecellerne i det indre \xc3\xb8re er st\xc3\xa6rkt opdelt i grupper, der registrerer lyd i vandet og grupper, der registrerer vibrationer, der kommer til dyret gennem underlaget. Der er ikke noget der tyder p\xc3\xa5 at hulepadderne selv laver lyd og dermed skulle bruge lyd til at kommunikere med hinanden._NEWLINE_Sidelinjeorganet er veludviklet, som hos andre vandlevende halepadder og kan bruges til at sanse bev\xc3\xa6gelser i vandet omkring dyret i dets umiddelbare n\xc3\xa6rhed og kan ogs\xc3\xa5 bruges sammen med dyrets egne bev\xc3\xa6gelser til at fornemme hvor t\xc3\xa6t dyret er p\xc3\xa5 bunden eller andre forhindringer i omgivelserne.\n_START_SECTION_\nElektroreception\n_START_PARAGRAPH_\nI huden findes en s\xc3\xa6rlig slags sanseorganer, s\xc3\xa5kaldte ampulorganer, der er karakteristiske for dyr, der kan sanse svage elektriske felter. Ampulorganer og den tilh\xc3\xb8rende elektriske sans er vidt udbredt blandt hajer, rokker og elektriske fisk. Den elektriske sans g\xc3\xb8r dyret i stand til at opfange svage elektriske signaler fra artsf\xc3\xa6ller og byttedyr i vandet og i det hele taget orientere sig i omgivelserne selv i totalt m\xc3\xb8rke.\n_START_SECTION_\nSystematik\n_START_PARAGRAPH_\nDer er betragtelig variation i udseende, st\xc3\xb8rrelse og mikroskopiske karakterer mellem hulepadder fra forskellige hulesystemer i udbredelsesomr\xc3\xa5det. Tidligere er disse forskelle blevet brugt til at definere op til 5 forskellige arter. Der er imidlertid i dag enighed om at de alle skal henregnes til den samme art, Proteus anguineus, der dog kan underinddeles i to underarter, den almindelige hulepadde og den sorte hulepadde.\n_START_SECTION_\nSort hulepadde\n_START_PARAGRAPH_\nDen sorte hulepadde (Proteus anguinus parkelj (Sket & Arntzen, 1994)) er f\xc3\xb8rst fundet i 1986 i underjordiske flodsystemer n\xc3\xa6r \xc4\x8crnomelj, Bela Krajina, Slovenien, og forekommer indenfor et omr\xc3\xa5de mindre end 100km2_NEWLINE_Den sorte hulepadde adskiller sig fra den almindelige hulepadde p\xc3\xa5 flere punkter. Mest fremtr\xc3\xa6dende er de veludviklede \xc3\xb8jne og den pigmenterede hud, men ogs\xc3\xa5 hovedformen er anderledes og kroppen er l\xc3\xa6ngere og med flere ryghvirvler (29-32 hos P. a. anguineus mod 34-35 hos P. a. parkelj).\n_START_SECTION_\nOpdagelsen af hulepadden\n_START_PARAGRAPH_\nDen \xc3\xa6ldste afbildning af en hulepadde er muligvis i et relief p\xc3\xa5 et venetiansk stenspringvand, forestillende to slanger med vinger, som kan tolkes som g\xc3\xa6llerne p\xc3\xa5 hulepadden. Den f\xc3\xb8rste beskrivelse af hulepadden er fra 1689 hvor den omtales som en drageunge. Ved kraftig regn bliver hulepadder ofte skyllet ud af hulerne, hvilket gav ophav til den overtro at store drager levede langt inde i jordens indre._NEWLINE_G.A. Scopoli, en l\xc3\xa6ge og videnskabsmand fra Idrija var den f\xc3\xb8rste til at indfange hulepadder og sendte d\xc3\xb8de dyr og tegninger rundt til kolleger og samlere. Josephus Nicolaus Laurenti var dog den f\xc3\xb8rste, der beskrev arten kortfattet i 1768 og gav den sit latinske navn Proteus anguinus. Op mod \xc3\xa5r 1800 unders\xc3\xb8gte Carl Franz Anton Ritter von Schreibers fra Wien anatomien af hulepadden. Hurtigt herefter blev arten ber\xc3\xb8mt blandt zoologer og er bl.a. omtalt af Charles Darwin i i Arternes Oprindelse som et eksempel p\xc3\xa5 reduktion af organer, der ikke l\xc3\xa6ngere anvendes._NEWLINE_I dag er hovedcenteret for forskning i hulepadders biologi placeret ved Ljubljana Universitet.\n_START_SECTION_\nBetydning i kulturen\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden er et symbol p\xc3\xa5 Slovensk naturarv og entusiasmen omkring dyret og dets levesteder i de Slovenske huler er stadigt st\xc3\xa6rkt 300 \xc3\xa5r efter dets opdagelse. Hulepadden er symbolet p\xc3\xa5 Postojnagrotten, det sted hvor moderne videnskabelig huleforskning startede og er den dag i dag en af de st\xc3\xb8rste attraktioner i hulen for de hundredtusindvis af turister, der bes\xc3\xb8ger den \xc3\xa5rligt.\n_START_SECTION_\nForvaltning og beskyttelse\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden er meget f\xc3\xb8lsom overfor \xc3\xa6ndringer i det naturligt meget rene og stabile milj\xc3\xb8, der findes i kalkstenshulerne hvor den forekommer og p\xc3\xa5virkes af alle former for kemisk forurening. Denne forurening kan komme fra nedsivende, forurenet vand fra f.eks. lossepladser eller direkte spild af kemikalier p\xc3\xa5 overfladejorden. P\xc3\xa5 grund af sin sj\xc3\xa6ldenhed og s\xc3\xa6rpr\xc3\xa6gethed er hulepadden desuden efterstr\xc3\xa6bt af samlere, og indsamling af st\xc3\xb8rre antal dyr kan ligeledes true lokale bestande.\n_START_SECTION_\nEU-medlemslande\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden er optaget i bilag II og bilag IV til EU-kommisionens Habitatdirektiv Dette betyder at hulepadden er underlagt s\xc3\xa5kaldt streng beskyttelse i hele sit udbredelsesomr\xc3\xa5de og at EU-medlemslande er forpligtede til at udpege s\xc3\xa6rligt beskyttede omr\xc3\xa5der (habitatomr\xc3\xa5der, som del af det s\xc3\xa5kaldte Natura 2000 netv\xc3\xa6rk). Fangst og hold af hulepadder i fangenskab er kun tilladt i s\xc3\xa6rlige tilf\xc3\xa6lde og reguleres af lokale myndigheder.\n_START_SECTION_\nSlovenien\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden blev fredet i Slovenien i 1922, sammen med den \xc3\xb8vrige hulefauna, men fredningen var ikke effektiv og et betragteligt sort marked for handel med hulepadder opstod. I 1982 blev arten optaget p\xc3\xa5 en national liste over sj\xc3\xa6ldne og truede dyrearter hvilket medf\xc3\xb8rte et forbud mod handel med arten. Arten er optaget p\xc3\xa5 Sloveniens R\xc3\xb8dliste over truede arter. Efter Sloveniens optagelse i EU er habitatdirektivets bestemmelser ogs\xc3\xa5 g\xc3\xa6ldende i landet og bl.a. Postojnagrotten er udpeget som habitatomr\xc3\xa5de.\n_START_SECTION_\n\xc3\x98vrige Balkan\n_START_PARAGRAPH_\nHulepadden er beskyttet i Kroatien under lovgiving, der giver generel beskyttelse af padder. Indsamling er alene tilladt til forskningsform\xc3\xa5l og efter tilladelse. Efter Kroatiens optagelse i EU i 2013 er hulepadden ogs\xc3\xa5 omfattet af Habitatdirektivet i Kroatien._NEWLINE_Hulepadden er ikke underlagt s\xc3\xa6rlig beskyttelse i Bosnien, Herzegovina og Montenegro.'