b'\n_START_ARTICLE_\nThormod Torf\xc3\xa6us\n_START_SECTION_\nOpv\xc3\xa6kst og uddannelse\n_START_PARAGRAPH_\nHan blev f\xc3\xb8dt p\xc3\xa5 \xc3\xb8en Eng\xc3\xb8, udenfor Reykjaviks havn. Faderen, Torve Erlandsen (d\xc3\xb8d 1665), var sysselmand og dertil s\xc3\xa5 formuende, at han f\xc3\xb8rte en efter islandske forhold "pr\xc3\xa6gtig Husholdning". Moderen hed Thordis Bergsveinsdatter. Hans fader, om hvis karakter der for \xc3\xb8vrigt var delte meninger, lod begge sine 2 s\xc3\xb8nner studere. Thormod, den yngre af disse, gik da f\xc3\xb8rst i Skalholt Stiftsskole og sendtes 1654 til K\xc3\xb8benhavns Universitet, hvorhen han dog ikke ankom f\xc3\xb8r i slutningen af \xc3\xa5ret, efter p\xc3\xa5 vejen at have gjort bekendtskab med Amsterdam._NEWLINE_F\xc3\xb8rst i juni 1655 blev han immatrikuleret med Thomas Bartholin som privatpr\xc3\xa6ceptor. I maj 1657 fik han teologisk attestats og drog s\xc3\xa5 hjem til Island, hvor han tilbragte den f\xc3\xb8lgende vinter hos for\xc3\xa6ldrene. Om sommeren 1658 drog han atter bort fra hjemmet, men ved nyheden om, at krigen med Sverige p\xc3\xa5 ny var udbrudt, fandt skipperen det ikke tilr\xc3\xa5deligt at sejle til K\xc3\xb8benhavn, og skibet l\xc3\xb8b ind til Kristiansand. I denne endnu unge og ubetydelige by forblev Torf\xc3\xa6us i flere m\xc3\xa5neder, og fik s\xc3\xa5ledes anledning til at stifte et forel\xc3\xb8bigt bekendtskab med det land, han senere blev knyttet til for altid. Da han i marts 1659 ville fors\xc3\xb8ge at komme videre, blev han opbragt af en svensk kaper og kom til at f\xc3\xa6rdes en tid i Jylland, is\xc3\xa6r i Aalborg, og n\xc3\xa5ede f\xc3\xb8rst i juli samme \xc3\xa5r K\xc3\xb8benhavn.\n_START_SECTION_\nArbejde for kongen\n_START_PARAGRAPH_\nVi ved ikke, hvilke livsplaner den 22-\xc3\xa5rige isl\xc3\xa6nding kan have lagt, eller om han allerede havde sat sig videnskabelige m\xc3\xa5l. Imidlertid slog han snart ind p\xc3\xa5 en litter\xc3\xa6r bane. Sansen for den oldnorsk-islandske litteraturs betydning var blevet vakt, og Frederik 3. var en konge med sans for videnskab. Til at overs\xc3\xa6tte nogle af de h\xc3\xa5ndskrifter, som var nedsendte fra Island, havde han allerede f\xc3\xb8r benyttet en afsat pr\xc3\xa6st, Thorarin Eiriksson (som der findes en trykt latinsk afhandling om Halvdan Svarte af), men denne d\xc3\xb8de i 1659 kort efter Torf\xc3\xa6us\' ankomst. Heldige forbindelser (en kongelig j\xc3\xa6germester Diepholt og sandsynligvis Islands befalingsmand Henrik Bjelke) anbefalede Torf\xc3\xa6us til at blive den afd\xc3\xb8des efterf\xc3\xb8lger, og om for\xc3\xa5ret 1660 opn\xc3\xa5ede han pladsen, et m\xc3\xa6rkeligt held p\xc3\xa5 en tid, da krigsn\xc3\xb8den og forarmelsen var s\xc3\xa5 stor._NEWLINE_Det var under s\xc3\xa5danne omst\xc3\xa6ndigheder forbavsende gode vilk\xc3\xa5r, han fik: 300 rigsdaler med fri bolig med mere p\xc3\xa5 K\xc3\xb8benhavns Slot. Kongen fulgte hans arbejder med interesse og bes\xc3\xb8gte ham endda personlig i hans studerekammer, men en anekdote, som Peter Frederik Suhm flere menneskealdre senere har nedskrevet om, at Torf\xc3\xa6us var \xc3\xa5rsag til, at kronprinsen l\xc3\xa6rte det danske sprog, m\xc3\xa5 vistnok regnes som apokryfisk._NEWLINE_Efter i et par \xc3\xa5r at have levet under disse behagelige forhold, var Torf\xc3\xa6us allerede n\xc3\xa6sten blevet f\xc3\xa6rdig med overs\xc3\xa6ttelsen af de islandske skrifter, der fandtes i K\xc3\xb8benhavn. Nogle af disse arbejder findes stadig p\xc3\xa5 det Kongelige Bibliotek, og en del af hans overs\xc3\xa6ttelse af Snorres Edda blev trykt af Peder Hansen Resen i 1665. Senere kompilerede Jonas Ramus af Torf\xc3\xa6us\' arbejder sin latinske bog om det "hedenske Norge". For at samle et nyt h\xc3\xa5ndskriftforr\xc3\xa5d rejste Torf\xc3\xa6us i 1662 i f\xc3\xb8lge med Henrik Bjelke op til Island, bes\xc3\xb8gte bisperne i Skalholt (den gamle Brynjulf Sveinsson) og i Holar, og vendte om efter\xc3\xa5ret tilbage med, hvad han havde fundet, efter at have set Hamborg og L\xc3\xbcbeck. Han fuldf\xc3\xb8rte nu sit (f\xc3\xb8rst 1702 udgivne) skrift: Series dynastarum et regum Daniae, som opstillede en dansk konger\xc3\xa6kke, der skilte sig fra Saxos. Skriftet vakte stor opsigt, og der blev taget talrige afskrifter af det.\n_START_SECTION_\nStiftamtskriver i Norge\n_START_PARAGRAPH_\nTorf\xc3\xa6us havde imidlertid fjender, og statens finanser var slette. Mod sit \xc3\xb8nske og temmelig pludselig fjernedes han fra sin stilling, men den egentlige sammenh\xc3\xa6ng er ukendt. Hans biograf, Jon Erichsen, har kendt beretninger derom, men ikke villet meddele, hvad han fandt at hvile "paa en vaklende Grund". Torf\xc3\xa6us\' afskedigelse skete i form af en forflytning til et embede i Norge, som "kammererer" (dvs stiftamtskriver) i Stavanger Stift, hvortil han udn\xc3\xa6vntes 10. juli 1664. I sin nye stilling fik han kun plager og fortr\xc3\xa6deligheder med amtm\xc3\xa6nd, fogeder og andre norske embedsm\xc3\xa6nd, til dels vist p\xc3\xa5 grund af sin egen stridbare karakter, som han havde arvet efter sin far. Arbejdet bestod i at v\xc3\xa6re kongens regnskabskontroll\xc3\xb8r. Med sin st\xc3\xa6rke sans for retf\xc3\xa6rdighed slog Torf\xc3\xa6us ned p\xc3\xa5 det, han mente var urimelige afgifter, som fogderne tjente fedt ved. Han kom med forslag til reformer, der truede deres magt, og kom dermed i konflikt med dem._NEWLINE_Han rejste gennem Bohuslen og Christiania og skulle bo i Kristiansand, men fandt sig ikke til rette der, da indt\xc3\xa6gterne var sm\xc3\xa5. \xc3\x89t opn\xc3\xa5ede han dog, nemlig et fordelagtigt gifterm\xc3\xa5l med enken Anna Hansdatter, der havde v\xc3\xa6ret to gange gift, sidste gang med en forvalter over Utstein kloster, Iver Nilsen Lem, broder til Holbergs morfader. De giftede sig 9. juli 1665, og han fik dermed bl.a. den gode g\xc3\xa5rd Stangeland ved Avaldsnes p\xc3\xa5 Karm\xc3\xb8y. I det f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r rejste han til K\xc3\xb8benhavn for at opn\xc3\xa5 bedre l\xc3\xb8nvilk\xc3\xa5r, idet han tilb\xc3\xb8d at ville forfatte et skrift om den "politiske Administration" i gamle dage, og et etymologisk leksikon, Danicum. Han opn\xc3\xa5ede ogs\xc3\xa5 afsked fra sit embede (22. august 1667) og udn\xc3\xa6vnelse til antiqvarius regius ("kongelig oldforsker"), dog s\xc3\xa5ledes at han kunne bo p\xc3\xa5 sin nye norske ejendom, der nu blev hans hjem for livet. I sit nye embede fik han genoptaget sit tidligere historiearbejde. Men ved Fredrik 3.s d\xc3\xb8d tabte han denne stilling. Efterf\xc3\xb8lgeren, Christian 5., delte ikke sin fars interesse for kultur.\n_START_SECTION_\nD\xc3\xb8mt for mord\n_START_PARAGRAPH_\nHan vendte tilbage til Stangeland i 1668. Han skulle genoptage sit overs\xc3\xa6tterarbejde, forfatte et Corpus historicum m.m. En utrykt overs\xc3\xa6ttelse af Graagaasen stammer fra denne tid, men ved Frederik 3.s d\xc3\xb8d blev hans bestalling ikke fornyet. I en \xc3\xa5rr\xc3\xa6kke sad han nu p\xc3\xa5 Stangeland, efter hans egne ord som "en anden bonde". Snart m\xc3\xb8dte han en stor modgang. I 1671 var han rejst til Island pga sin arv, men da han p\xc3\xa5 tilbagerejsen fra f\xc3\xb8de\xc3\xb8en, som han aldrig mere gens\xc3\xa5, var kommet til Sams\xc3\xb8, indtraf en fortvivlet begivenhed. En st\xc3\xa6rkt beruset landsmand i f\xc3\xb8lget tr\xc3\xa6ngte sig om natten ind i det v\xc3\xa6relse, hvor Torf\xc3\xa6us l\xc3\xa5 til sengs, og r\xc3\xa5bte, at han, om han ville, kunde dr\xc3\xa6be dem. Torf\xc3\xa6us flygtede ind i et andet kammer, men "Manden i Huset" f\xc3\xb3r p\xc3\xa5 ham, hvorp\xc3\xa5 Torf\xc3\xa6us greb sin k\xc3\xa5rde og s\xc3\xa5rede ham d\xc3\xb8deligt._NEWLINE_Torf\xc3\xa6us blev arresteret, og Underretten d\xc3\xb8mte ham fra livet, men Viborg Landsting eragtede, at dommen ikke m\xc3\xa5tte eksekveres, f\xc3\xb8rend den var forelagt kongen. H\xc3\xb8jesteret kunne ikke betragte gerningen som n\xc3\xb8dv\xc3\xa6rge, men fandt dog, at "en Person ved Navn Thormund(!) Thorfveson" ikke havde haft animum occidendi (= til hensigt at dr\xc3\xa6be), og dermed burde slippe med offentligt skrifte, samt at betale 100 rigsdaler til Hellig\xc3\xa5ndskirken. Kirkedisciplinen udstod han 1673 (i Christianshavns kirke), og vendte s\xc3\xa5 hjem til Stangeland. Kongen skal have sagt til ham: "I er s\xc3\xa5 morderisk." Hertil skal Torf\xc3\xa6us havde svaret: "Jeg haver altid v\xc3\xa6ret af det Sind, hellere at dr\xc3\xa6be end at lade dem dr\xc3\xa6be mig." _NEWLINE_Han vides i de n\xc3\xa6rmest f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r ikke at have skrevet andet end nogle juridiske anm\xc3\xa6rkninger til Christian 4.s norske Lov, med s\xc3\xa6rlig v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 odels- og arveret. Det kan skyldes de forarbejder, der p\xc3\xa5 den tid blev gjort til Christian 5.s Danske Lov. Torf\xc3\xa6us ivrede for at styrke det milit\xc3\xa6re v\xc3\xa6rn af Vestnorge i en tid med hyppige krige i Skandinavien. I 1680-81 udm\xc3\xa6rkede han sig som forsvarsadvokat i en af Norges sidste hekseprocesser, hvor Turid Johannesdatter stod tiltalt for at have kastet sygdom p\xc3\xa5 folk. Torf\xc3\xa6us fik hende endelig frikendt i Stavanger r\xc3\xa5dstue 26. september 1681. For denne indsats ber\xc3\xb8mmes han som en af Norges f\xc3\xb8rste modige "skrankeadvokater".\n_START_SECTION_\nHistoriographus for Kongeriget Norge\n_START_PARAGRAPH_\nI 1682 fik han dog atter mod til at s\xc3\xb8ge lykken i K\xc3\xb8benhavn. Hvad der vistnok mere end noget andet gav ham h\xc3\xa5b om ny ans\xc3\xa6ttelse var den interesse og offervillighed, hvormed det nordiske oldtidsstudium i den sidste tid var blevet omfattet af den svenske regering. Denne havde oprettet et antikvitetskollegium, man havde indkaldt isl\xc3\xa6ndinge og, hvad Torf\xc3\xa6us s\xc3\xa6rlig kunne p\xc3\xa5ber\xc3\xa5be sig, han havde selv modtaget en indtr\xc3\xa6ngende kaldelse fra Sverige. Hans ans\xc3\xb8gning blev opfyldt, og 23. september 1682 fik han ans\xc3\xa6ttelse som "Historiographus for Kongeriget Norge", en titel, som kun han nogensinde har haft, idet biskop Arnold de Fine p\xc3\xa5 egen h\xc3\xa5nd havde tilranet sig den. Hans l\xc3\xb8n blev sat til 600 rigsdaler, og han kunne stadig blive boende p\xc3\xa5 Stangeland. Til dette sit fjerne hjem, fik han endda udl\xc3\xa5nt de sj\xc3\xa6ldne h\xc3\xa5ndskrifter b\xc3\xa5de fra kongens og universitetets biblioteker: Edda-digtene, Flat\xc3\xb8bogen, kongesagaerne, islandske sagaer og annaler i stor m\xc3\xa6ngde. Intet af den rige skat synes at v\xc3\xa6re kommet bort, da den mere end tyve \xc3\xa5r senere blev returneret. Mange af de vigtige codices har siden beholdt de navne, Torf\xc3\xa6us gav dem: J\xc3\xb6fraskinna, Fagrskinna, Morkinskinna osv._NEWLINE_For den, der skulle skrive Norges historie, kunne det m\xc3\xa5ske ogs\xc3\xa5 have nogle fordele at v\xc3\xa6re bosat i dette land, men ulemperne herved var \xc3\xa5benbart langt st\xc3\xb8rre, is\xc3\xa6r n\xc3\xa5r man skulle bo s\xc3\xa5 ensomt som p\xc3\xa5 Karm\xc3\xb8y, hvilket han \xc3\xa5benbart kun af \xc3\xb8konomiske grunde kan have valgt. Indholdet i hans bibliotek kendes ikke n\xc3\xa6rmere, i Norge fandtes der den gang ingen st\xc3\xb8rre bogsamling og ikke en eneste betydelig l\xc3\xa6rd. I 1689 havde Torf\xc3\xa6us dog den gl\xc3\xa6de at se Arne Magnusson som sin g\xc3\xa6st, og han korresponderede med nogle historieinteresserede nordm\xc3\xa6nd. Hans brevveksling med provst Iver Leganger i Sogn er bevaret. Han \xc3\xb8nskede forg\xc3\xa6ves at f\xc3\xa5 domkapitlernes arkiver tilsendt; senere kom disse i Arne Magnussons h\xc3\xa6nder. Kun de stavangerske skindbreve fik Torf\xc3\xa6us fat i, uden dog at benytte dem i nogen st\xc3\xb8rre udstr\xc3\xa6kning. En p\xc3\xa5t\xc3\xa6nkt rejse til Trondhjem blev der intet af, derimod kom han gentagne gange til K\xc3\xb8benhavn, vistnok is\xc3\xa6r fordi udbetalingen af hans gage blev forsinket, og ofte var truet med at blive formindsket eller helt inddraget.\n_START_SECTION_\nSkriftlige arbejder\n_START_PARAGRAPH_\nAt han har arbejdet med flid, vidner hans mange skrifter om. Han begyndte med en r\xc3\xa6kke afhandlinger om norske bilande og kolonier. I 1695 kom hans bog De rebus gestis F\xc3\xa6r\xc3\xb8ensium, i 1697 hans Orcades. Sidstn\xc3\xa6vnte v\xc3\xa6rk skrev han efter s\xc3\xa6rlig h\xc3\xb8jeste befaling, og bogen, en foliant, er endnu af vigtighed ved de aktstykker, han udgav for at godtg\xc3\xb8re den norske krones ret til at indl\xc3\xb8se Orkney\xc3\xb8erne. 1705 kom Vinlandia, 1706 Gr\xc3\xb8nlandia antiqva. Ved trykningen af de sidste skrifter havde han bistand af en ung norsk ven, Jacob Rasch, senere rektor i Christiania._NEWLINE_P\xc3\xa5 Stangeland havde han en r\xc3\xa6kke af mere og mindre litter\xc3\xa6re h\xc3\xa5ndskrivere, af hvilke hans fr\xc3\xa6nde, den flittige afskriver Asgir Jonsson, der, efter at have afsl\xc3\xa5et en kaldelse til Sverige, til sidst blev sorenskriver i Sm\xc3\xa5lenene, er den mest bem\xc3\xa6rkelsesv\xc3\xa6rdige. Han bode hos Torf\xc3\xa6us fra 1688 til 1704._NEWLINE_Omsider udkom hans hovedv\xc3\xa6rk, Historia rerum Norvegicarum i 4 foliobind 1711. Under krigen havde der naturligvis ikke v\xc3\xa6ret at t\xc3\xa6nke p\xc3\xa5 offentlig underst\xc3\xb8ttelse til dets trykning, og at det ikke kom til at henligge som h\xc3\xa5ndskrift, skyldtes alene Christian Reitzers opofrelser; han har da ogs\xc3\xa5 forfattet forordet. V\xc3\xa6rket blev det sidste i r\xc3\xa6kken af de store latinske historiografers v\xc3\xa6rker i folio. Sk\xc3\xb8nt Holberg (i den 171. epistel) finder hans latinitet "sirlig", vil denne dom n\xc3\xa6ppe tiltr\xc3\xa6des af filologer. I \xc3\xa9n henseende gjorde den latinske form sin nytte, idet udlandet nu fik noget bedre kendskab til Norges historie end f\xc3\xb8r. Den yngre Jonas Ramus indb\xc3\xb8d 1744 til subskription p\xc3\xa5 en dansk overs\xc3\xa6ttelse, der aldrig udkom._NEWLINE_At Torf\xc3\xa6us\' Norges historie "lider af Mangel paa Kritik" er vist og sandt, men med f\xc3\xb8je kan man med N.M. Petersen sige: "Hvorfra skulde han hente den?" Torf\xc3\xa6us tog ogs\xc3\xa5 sagaerne bogstaveligt og troede fx p\xc3\xa5 fablerne om Nor og Gor. Nor, som Norge angiveligt skulle v\xc3\xa6re opkaldt efter, ans\xc3\xa5 Torf\xc3\xa6us for en faktisk person, f\xc3\xb8dt ca \xc3\xa5r 30 e.Kr. Han mente, lokale udgravninger viste grundmuren p\xc3\xa5 Gange-Rolvs g\xc3\xa5rd og skib p\xc3\xa5 Sunnm\xc3\xb8re. Han ledte efter en kronologisk tr\xc3\xa5d i norr\xc3\xb8n historie, og startede sin tidsregning ved Odins ankomst til Norden ca 40 f.Kr. Det arbejde har Torf\xc3\xa6us aldrig f\xc3\xa5et nogen \xc3\xa6re af, fordi det indeholdt s\xc3\xa5 mange fejl. Unikt er alligevel hans overs\xc3\xa6ttelse til latin af et h\xc3\xa5ndskrift, der gik tabt i K\xc3\xb8benhavns brand i 1728, nemlig en tale af Sigurd Ladejarl fra ca 935 om Harald H\xc3\xa5rder\xc3\xa5des p\xc3\xa5st\xc3\xa5ede galskab. Interessant er det ogs\xc3\xa5, at der i Torf\xc3\xa6us\' brug af Egils saga findes detaljer, der tyder p\xc3\xa5, at han har haft en fyldigere version end de nuv\xc3\xa6rende til sin disposition. Han kritiserede sagaskriverne for at have undersl\xc3\xa5et vigtigt materiale, han mente, de m\xc3\xa5tte have kendt til, som fx tabet af Harald H\xc3\xa5rder\xc3\xa5des (og Norges) guld i 1066. Interessant nok falder hans spekulationer fra 1711 om, at Vilhelm Erobreren har kendt til Haralds planer om at angribe England i 1066, sammen med moderne historikeres opfatning. Torf\xc3\xa6us p\xc3\xa5pegede ogs\xc3\xa5, at Haralds strid med pave Alexander 2. dannede en vigtig optakt til kong Sverres konflikt med paved\xc3\xb8mmet i tiden rundt \xc3\xa5r 1200. Torf\xc3\xa6us skrev ogs\xc3\xa5 en sp\xc3\xa6ndende gengivelse af alt sit indsamlede materiale \xe2\x80\x93 fra sagn og saga, vandrehistorier og viser \xe2\x80\x93 om Heming Aslakss\xc3\xb8n, mesterskil\xc3\xb8beren fra Nord-Norge i 1000-tallet, der, som den reneste Wilhelm Tell, af Harald H\xc3\xa5rder\xc3\xa5de blev tvunget til at skyde en n\xc3\xb8d ned fra sin brors hoved, ligesom Saxo har fortalt, at Harald Bl\xc3\xa5tand tvang Palnatoke til at skyde et \xc3\xa6ble af sin s\xc3\xb8ns hoved og st\xc3\xa5 p\xc3\xa5 ski ned ad Kullen i Sk\xc3\xa5ne._NEWLINE_Torf\xc3\xa6us er den f\xc3\xb8rste, der har gennemg\xc3\xa5et og str\xc3\xa6bt at sammenstille hele sagaforr\xc3\xa5det, og l\xc3\xa6nge var det ham, man tyede til, n\xc3\xa5r man ville g\xc3\xb8re bekendtskab med den gamle norske historie, da Gerhard Sch\xc3\xb8ning kun n\xc3\xa5ede til \xc3\xa5r 995. S\xc3\xa6rlig er Torf\xc3\xa6us den f\xc3\xb8rste, som har gjort kong Sverres historie bekendt for verden, thi Peder Clausen kendte ikke dennes saga, men kun et kort uddrag deraf. Han f\xc3\xb8rte historien ned til 1387, men fremstillingen kunne naturligvis fra den tid af, da sagaskrivningen standsede, kun blive mager._NEWLINE_En geografisk beskrivelse skulle danne indledning til v\xc3\xa6rket, men man fik egentlig kun en latinsk gengivelse af Peder Clausen, sk\xc3\xb8nt Torf\xc3\xa6us ivrig \xc3\xb8nskede at kunne give noget mere. I 1706 udvirkede han en befaling om, at der fra embedsm\xc3\xa6nd rundt om i landet skulle sendes ham efterretninger, og der indkom ogs\xc3\xa5 nogle s\xc3\xa5danne, af hvilke levninger er bevarede, men det var da for sent, da hans kraft var nedbrudt.\n_START_SECTION_\nSidste tid og d\xc3\xb8d\n_START_PARAGRAPH_\nI slutningen af 1705 blev Torf\xc3\xa6us syg og var herefter uskikket til arbejde. Imidlertid gjorde han \xc3\xa5ret efter en sidste K\xc3\xb8benhavnsrejse. I 1709 indgik han, der siden 1695 havde v\xc3\xa6ret enkemand, et nyt \xc3\xa6gteskab, med Anne Hansdatter, en r\xc3\xa5dmandsdatter fra Stavanger. Om han i sine sidste \xc3\xa5r stadig har nydt sin historiograf-l\xc3\xb8n, vides ikke. Han d\xc3\xb8de p\xc3\xa5 Stangeland i 1719 og blev begravet under en dekoreret stenplade i koret i Avaldsnes kirke, sammen med sine to hustruer. Da kirken blev restaureret i 1839\xe2\x80\x9340, blev de d\xc3\xb8de lagt i en f\xc3\xa6llesgrav p\xc3\xa5 kirkens nedre side._NEWLINE_Hans samtid i Norge havde vistnok ikke stort begreb om, hvilken mand han var. Hans beundrer, Holberg, der p\xc3\xa5 grund af svogerskabsforholdet m\xc3\xa5ske som barn har set ham i Bergen, fortalte, at han i denne by var "fast ubekjendt". Men det har dog vist vakt stor opsigt, at Frederik 4. i 1704 var hans g\xc3\xa6st p\xc3\xa5 Stangeland og blev der natten over.\n_START_SECTION_\nEftertiden\n_START_PARAGRAPH_\nArne Magnussen, der i Torf\xc3\xa6us aff\xc3\xa6ldige \xc3\xa5r atter havde bes\xc3\xb8gt ham og tilbragt vinteren 1712-13 p\xc3\xa5 Stangeland, arvede bl.a. hans store kopib\xc3\xb8ger (4 folianter) og siges at have gjort biografiske optegnelser om ham, der skulle v\xc3\xa6re br\xc3\xa6ndt ved K\xc3\xb8benhavns brand 1728 ._NEWLINE_I 1777 udkom den vigtige samling Torf\xc3\xa6ana. Torf\xc3\xa6us landsmand Jon Erichsen udgav nogle af hans breve i sin Jon Loptss\xc3\xb8ns Encomiast og forfattede en for den tid ypperlig biografi af ham (i Minerva 1786-88), der desv\xc3\xa6rre ikke blev fuldf\xc3\xb8rt._NEWLINE_I \xc3\xa5rene 2008 - 2014 blev en norsk overs\xc3\xa6ttelse af Torf\xc3\xa6us\' Norges-historie udgivet i 7 bind.\n_START_SECTION_\nEfterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nGennem Norges historie regnes Torf\xc3\xa6us som en af grundl\xc3\xa6ggerne af den moderne historieskrivning om Norge. Han stilles ofte bagefter Snorre og f\xc3\xb8r Gerhard Sch\xc3\xb8ning og P.A. Munch. Peter Frederik Suhm kaldte ham "Den nordiske Histories Fader". Holberg stillede sig kritisk til dele af hans arbejde, men mente alligevel at hans historiev\xc3\xa6rk var "en af de anseeligste og pr\xc3\xa6gtigste Historier, som nogen Tiid er kommen for Lyset." Ole Andreas \xc3\x98verland skrev i 1890-tallet at Torf\xc3\xa6us ikke altid brugte den n\xc3\xb8dvendige kritik p\xc3\xa5 sin kilder; "men alligevel forringer ikke denne Mangel hans Ry som en af de l\xc3\xa6rdeste M\xc3\xa6nd, for ikke at si den l\xc3\xa6rdeste Mand, Norge har havt at opvise." Finnur J\xc3\xb3nsson skrev i 1928, at v\xc3\xa6rket er s\xc3\xa5 vigtigt, fordi det giver uddrag og referater af kilder, som efter 1711 var g\xc3\xa5et tabt ved brand og p\xc3\xa5 andet vis. Gennem Torf\xc3\xa6us blev Norges historie for f\xc3\xb8rste gang kendt internationalt fra oldtiden frem til 1387. Det kom til at danne grundlag for en r\xc3\xa6kke af de forestillinger, Europa fra 1700-tallet dannede sig om Norge og Norden. Torf\xc3\xa6us pr\xc3\xa6senterede gennem sagaerne en civilisation med egne kulturelle r\xc3\xb8dder, uafh\xc3\xa6ngig af kontinentets latinske kultur.'