b'\n_START_ARTICLE_\nIngeborg af Danmark (fransk dronning)\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nAf politiske \xc3\xa5rsager ville den franske konge Filip 2. August gifte sig med en dansk prinsesse. Han var enkemand efter sin f\xc3\xb8rste hustru Isabella af Hainauts d\xc3\xb8d i 1190. Deres s\xc3\xb8n - den senere Ludvig 8. - var svagelig, s\xc3\xa5 Filip h\xc3\xa5bede at f\xc3\xa5 flere tronarvinger i et nyt \xc3\xa6gteskab. Desuden vurderede han at g\xc3\xa5 til angreb p\xc3\xa5 England for at sikre sig Richard L\xc3\xb8vehjertes franske besiddelser. _NEWLINE_Det var derfor taktisk smart at indg\xc3\xa5 \xc3\xa6gteskab med en dansk kongedatter, der som medgift skulle overlade ham den danske h\xc3\xa6r og fl\xc3\xa5de i et \xc3\xa5r, samt overdrage ham de danske kongers p\xc3\xa5st\xc3\xa5et nedarvede ret til den engelske trone. I for\xc3\xa5ret 1193 sendte han derfor en delegation, best\xc3\xa5ende af blandt andre biskop Stephan af Noyon, til Knud 6. for at anholde om Ingeborgs h\xc3\xa5nd. B\xc3\xa5de Knud og biskop Absalon havde bet\xc3\xa6nkeligheder, m\xc3\xa5ske af hensyn til den tysk-romerske kejser; og noget fjendskab med England \xc3\xb8nskede de heller ikke. Men Knuds pennef\xc3\xb8rer, augustinerkanniken Vilhelm af Eskils\xc3\xb8, der selv var fransk, ivrede for en forbindelse mellem sit f\xc3\xb8deland og den danske kongefamilie.  Med sin veltalenhed medvirkede han til, at et \xc3\xa6gteskab blev aftalt mellem kong Filip og den 18-\xc3\xa5rige Ingeborg, der skulle medbringe en helt ualmindelig stor medgift p\xc3\xa5 10.000 mark s\xc3\xb8lv. Sommeren 1193 var Vilhelm og biskop Peder Sunesen af Roskilde blandt dem, der ledsagede prinsessen til Amiens, hvor hun ankom 14. august. Allerede samme dag fandt brylluppet sted. Bruden beskrives som yndefuld, venlig, from og kysk, mens brudgommen blev anset som beregnende og egenr\xc3\xa5dig; i sit f\xc3\xb8rste \xc3\xa6gteskab havde han truet med at ville forst\xc3\xb8de sin kone.\n_START_SECTION_\n\xc3\x86gteskabet\n_START_PARAGRAPH_\nDen historie gentog sig. Allerede bryllupsnatten fik Filip modvilje mod sin nye kone. N\xc3\xa6ste dag blev de begge kronet under stor h\xc3\xb8jtidelighed i Notre Dame-katedralen i Amiens. Kongen var bleg og rystende af uvilje mod sin brud. Han p\xc3\xa5stod senere, at hans afsky for Ingeborg m\xc3\xa5tte skyldes trolddom. Han ville omg\xc3\xa5ende sende hende tilbage til Danmark, men b\xc3\xa5de Ingeborg og hendes f\xc3\xb8lge v\xc3\xa6grede sig. Dern\xc3\xa6st pr\xc3\xb8vede Filip at f\xc3\xa5 \xc3\xa6gteskabet omst\xc3\xb8dt, begrundet med, at hans f\xc3\xb8rste kone og Ingeborg var besl\xc3\xa6gtet i fjerde led. Efter g\xc3\xa6ldende kirkeret var \xc3\xa6gteskabet dermed ugyldigt, og \xc3\xa6rkebiskoppen af Reims erkl\xc3\xa6rede det for oph\xc3\xa6vet. Ingeborg havde ikke l\xc3\xa6rt fransk, og forstod knapt nok, hvad der foregik omkring hende; men da en tolk forkyndte dommen for hende, r\xc3\xa5bte hun gr\xc3\xa6dende: "Mala Francia!" (= Onde Frankrig!) og derefter: "Roma! Roma!" Hun m\xc3\xa5tte nu s\xc3\xb8ge bistand hos paven i Rom, Celestin 3. Begrundelsen for skilsmissen var en forfalsket sl\xc3\xa6gtstavle, konstrueret gennem \xc3\xa6gteskabet mellem Knud den Hellige og Edel af Flandern. Men deres s\xc3\xb8n, Karl den Gode, var d\xc3\xb8d uden arvinger, s\xc3\xa5 Ingeborg nedstammede ikke fra Knud den Hellige, men derimod fra hans bror Erik Ejegod og dronning Bodil gennem deres s\xc3\xb8n Knud Lavard. _NEWLINE_Det bekymrede ikke kong Filip, der fik sin nye kone placeret ved klosteret Cysoing ved Douai i Nordfrankrig, hvor hun fordrev tiden med andagts\xc3\xb8velser, l\xc3\xa6sning og h\xc3\xa5ndarbejde. Hun fik ikke tilstr\xc3\xa6kkelige midler til livsophold, og kong Knud sendte i 1194 p\xc3\xa5 sin s\xc3\xb8sters vegne den gamle abbed Vilhelm og kansleren Anders Sunesen til Rom, hvor de fik overbevist pave Celestin om, at det var en forfalsket sl\xc3\xa6gtstavle, der l\xc3\xa5 til grund for skilsmissen, som dermed blev annulleret 13. marts 1195. Paven p\xc3\xa5lagde imidlertid ikke kong Filip at tage sin kone tilbage; han formanede ham kun om at g\xc3\xb8re det, og s\xc3\xa5 var man i praksis lige langt. Da de danske udsendinge ankom Frankrig, blev de i seks uger holdt fanget af hertugen af Burgund, inden gejstlige venner fik dem sat fri. Kong Filip ignorerede pave Celestins brev, og giftede sig 7. maj 1196 med Agnes af Merano. Et brev samme \xc3\xa5r fra Ingeborg til paven er bevaret.  Filip holdt hende indesp\xc3\xa6rret i borgen \xc3\x89tampes  udenfor Paris og senere i nonneklostret Fervaques i Normandiet i h\xc3\xa5b om, at hun enten ville acceptere skilsmissen eller g\xc3\xa5 i kloster. _NEWLINE_I 1198 d\xc3\xb8de den gamle pave, og den nyvalgte pave Innocens 3. viste sig langt mere handlekraftig. Som ekspert p\xc3\xa5 kirkeret erkl\xc3\xa6rede han i 1199 at den franske konge levere i bigami og hor. Da Filip fremturede, forkyndte en pavelig legat 13. januar 1200 interdikt over kong Filips territorier. Kun barned\xc3\xa5b og d\xc3\xb8endes skriftem\xc3\xa5l var tilladt. Kirkerne blev holdt lukket, og de d\xc3\xb8de m\xc3\xa5tte ikke begraves. Det var ikke til at leve med, og i september 1200 gik Filip med til at geninds\xc3\xa6tte Ingeborg som dronning. Interdiktet blev dermed oph\xc3\xa6vet; men kongen oph\xc3\xb8rte ikke med at presse p\xc3\xa5 for at f\xc3\xa5 skilsmisse, og i 1201 blev skilsmisseprocessen indledt i Soissons. Men efterh\xc3\xa5nden inds\xc3\xa5 Filip, at han risikerede et negativt udfald, og fik processen standset. For Ingeborg bet\xc3\xb8d det kun et h\xc3\xa5rdere ophold i borgen i \xc3\x89tampes,  hvor hun m\xc3\xa5tte klare sig med et n\xc3\xb8dt\xc3\xb8rftigt underhold, helt afsk\xc3\xa5ret fra kontakt med omverdenen. 29. juli 1201 d\xc3\xb8de Agnes af Meran. Hun efterlod sig to b\xc3\xb8rn: Marie (f. 1198) og Filip Hurepel (f. 1200). Pave Innocent gik med til at erkl\xc3\xa6re b\xc3\xb8rnene for \xc3\xa6gtef\xc3\xb8dte.  Et brev til ham fra Ingeborg er bevaret. _NEWLINE_Valdemar Sejr mindede j\xc3\xa6vnligt paven om sin s\xc3\xb8sters kvalfulde tilv\xc3\xa6relse, og det bevarede danske brevmateriale fra \xc3\xa5rene 1193-1212 domineres af sagen. I 1207 fik Ingeborg omsider bedre vilk\xc3\xa5r. Filip erkl\xc3\xa6rede, at deres \xc3\xa6gteskab aldrig blev fuldbyrdet pga. trolddom, mens Ingeborg stod fast p\xc3\xa5, at samleje havde fundet sted. Innocent 3. konkluderede i 1212 med, at de havde haft samv\xc3\xa6r, men "at k\xc3\xb8nnenes forening ikke er fuldbyrdet i det kvindelige organ". I 1213 allierede Johan uden land sig med den tyske kejser Otto 4. af Braunschweig for at foretage et angreb p\xc3\xa5 Frankrig fra to sider. Filip s\xc3\xb8gte nu at f\xc3\xa5 afsat kong Johan. Nu havde han h\xc3\xa5rdt brug for sine danske allierede, og erkl\xc3\xa6rede derfor i Soissons i april 1213, at han genindsatte Ingeborg som fransk dronning. Hun fik dog ikke lov til at bo sammen med ham i Paris,  men arvef\xc3\xb8lgen var alligevel sikret, idet Filips s\xc3\xb8n af f\xc3\xb8rste \xc3\xa6gteskab, Ludvig 8., selv havde f\xc3\xa5et en s\xc3\xb8n, den senere Ludvig den Hellige. _NEWLINE_Efter tyve \xc3\xa5rs pr\xc3\xb8velser fik Ingeborg nogle gode \xc3\xa5r i frihed. Hun ofrede sig for velg\xc3\xb8renhed, og boede for det meste i Saint-Jean-en-l\'Isle, et johanniterkloster med hospital og landbrug, som hun grundlagde ved Corbeil ved Paris.  Da hendes bror, Valdemar Sejr, blev taget til fange p\xc3\xa5 Ly\xc3\xb8, hjalp hun til med at f\xc3\xa5 betalt l\xc3\xb8sesummen. I 1223 blev hun enke, og bes\xc3\xb8rgede sj\xc3\xa6lemesser for sin afd\xc3\xb8de mand. Selv blev hun begravet i klosterkirken i Saint-Jean, hvor hendes gravm\xc3\xa6le af bronze overlevede til den franske revolution. _NEWLINE_Omkring \xc3\xa5r 1200 fik hun et udf\xc3\xb8rt psalter, der i dag er p\xc3\xa5 Mus\xc3\xa9e Cond\xc3\xa9 i Chantilly.  I psalteret har hun indf\xc3\xb8rt sine for\xc3\xa6ldres d\xc3\xb8dsdage.'