b'\n_START_ARTICLE_\nAshantiriget\n_START_SECTION_\nOprindelse\n_START_PARAGRAPH_\nAschantiernes sagn peger hen p\xc3\xa5 en indvandring fra nord\xc3\xb8st, det vil sige fra Sudan, og sandsynligvis skyldes denne bev\xc3\xa6gelse muslimske folks fremtr\xc3\xa6ngen nord fra i det 16.-17. \xc3\xa5rhundrede, for hvilken de hedenske afrikanere flygtede. I de store skove voksede disse flygtninge efterh\xc3\xa5nden op til at blive en st\xc3\xa6rk nation.\n_START_SECTION_\nKampe med engl\xc3\xa6nderne\n_START_PARAGRAPH_\nEurop\xc3\xa6ernes f\xc3\xb8rste bekendtskab med dette folk daterer sig fra begyndelsen af det 18. \xc3\xa5rhundrede, da kong Osay-Tutu tr\xc3\xa6ngte frem til kysten og gjorde rigerne Denkera, Akim og andre skatskyldige. I begyndelsen af det 19. \xc3\xa5rhundrede angreb ashantierne fantierne, en stamme omkring Cape Coast og engl\xc3\xa6ndernes trofaste allierede; i flere krigstog blev fantierne undertvungne, og engl\xc3\xa6nderne, der ikke kunne lade deres allierede i stikken, indlod sig noget overilet i en kamp med kong Tutu Kwamina, men led 1824 et fuldst\xc3\xa6ndigt nederlag, og flere \xc3\xa5r hengik, inden de fik drevet ashantierne tilbage._NEWLINE_I lang tid havde riget nu ro under den fredelskende Kwaku Dua\xe2\x80\x99s regering, der kun afbr\xc3\xb8des af en kortvarig, temmelig blodl\xc3\xb8s krig 1863, men efter at Kofi Karakari 1867 var kommet p\xc3\xa5 tronen, kom det snart atter til rivninger med engl\xc3\xa6nderne, og 1873 udbr\xc3\xb8d der en heftig krig. Ashantierne faldt med en h\xc3\xa6r p\xc3\xa5 omkring 30.000 mand ind i Fantilandet og truede kolonierne p\xc3\xa5 kysten, og de havde i begyndelsen s\xc3\xa5 meget held med sig, at engl\xc3\xa6nderne s\xc3\xa5 sig n\xc3\xb8dsaget til at hidkalde europ\xc3\xa6iske tropper under general Wolseley, hvem det endelig lykkedes at drive ashantierne tilbage over Prah og erobre Kumassi. Ved fredsslutningen 1874 m\xc3\xa5tte Karakari blandt andet forpligte sig til at afskaffe menneskeofringerne. Efter 1874 led landet meget under borgerkrig, indtil Prempeh blev konge 1888 med engl\xc3\xa6ndernes sanktion. Da han 1893 lukkede vejene for engelske handlende, forlangte engl\xc3\xa6nderne, at landet skulle stilles under engelsk protektorat, og da kongen v\xc3\xa6grede sig, blev der krig 1895. En engelsk ekspedition under oberst Scott rykkede ind i Ashanti og besatte den 18. januar 1896 Kumassi n\xc3\xa6sten uden sv\xc3\xa6rdslag. Prempeh blev fanget og f\xc3\xb8rt til Cape Coast Castle, og landet kom under britisk styrelse.\n_START_SECTION_\nBritisk protektorat\n_START_PARAGRAPH_\nI 1900 udbr\xc3\xb8d der en alvorlig opstand, Kumassi blev belejret af de indf\xc3\xb8dte, og den britiske garnison m\xc3\xa5tte under store farer hugge sig igennem til kysten. Opstanden blev dog snart undertrykt, og 1901 blev landet officielt annekteret og givet en s\xc3\xa6rskilt styrelse under kontrol af guvern\xc3\xb8ren over Guldkysten. Den engelske resident boede i Kumassi, de tidligere kongers hovedstad. Den engelske besiddelse i \xc3\x98vre Guinea begr\xc3\xa6nsedes mod syd af det engelske Guldkysten, mod vest af det franske Elfenbenskysten, mod nord af det engelske s\xc3\xa5kaldte Guldkystens Nord-territorium og mod \xc3\xb8st af det dav\xc3\xa6rende Tysk Togoland, hvorfra den skiltes ved floden Volta. Arealet udgjorde omkring 27.500 km\xc2\xb2 med i 1911 henved 287.814 indbyggere.\n_START_SECTION_\nEfter kolonitiden\n_START_PARAGRAPH_\nAshanti-protektoratet, kolonien Guldkysten, Britisk Togoland og Fante-folket blev i 1956 forenet i kolonien Guldkysten, som \xc3\xa5ret efter blev en uafh\xc3\xa6ngig stat med navnet Ghana._NEWLINE_Kongefamilien og kronen hyldes fortsat af ashantifolket, parallelt med de statslige myndigheder i Ghana.'