b'\n_START_ARTICLE_\nDen Tyske Ordensstat\n_START_SECTION_\nTilh\xc3\xb8rsforhold\n_START_PARAGRAPH_\nDen n\xc3\xb8jagtige folkeretslige status for Den Tyske Ordensstat er uklar, men kan bedst beskrives som en autonom kasernestat under Pavestolen. Pave Gregor 9. havde givet s\xc3\xa6rfuldmagter til Den Tyske Orden, og paven betragtede ordensstaten som en del af Kirkestaten. Dertil kom, at Terra Mariae var missionsmark efter pavens tilskyndelse. Som udtryk for sin ud\xc3\xb8velse af magt sendte paven sine legater til omr\xc3\xa5det for at regulere forholdene der. Et udtryk for pavestolens \xc3\xb8nske om at h\xc3\xa6vde sin absolutte suver\xc3\xa6nitet over omr\xc3\xa5det var det ogs\xc3\xa5, at Riga i 1255 blev oph\xc3\xb8jet til \xc3\xa6rkebispes\xc3\xa6de. Den f\xc3\xb8rste biskop var udpeget af \xc3\xa6rkebispes\xc3\xa6det i Bremen og Pavestolens indflydelse begr\xc3\xa6nset til accept af de udpegede bisper. Ved oprettelsen af et \xc3\xa6rkebispes\xc3\xa6de opn\xc3\xa5ede Pavestolen imidlertid selv at blive den direkte overordnede instans. _NEWLINE_Klarere var ej heller forholdet til Det Tysk-romerske Rige. Efter som h\xc3\xb8jmesteren og biskopperne var rigsfyrster, kunne dette opfattes s\xc3\xa5ledes, at ordensstaten var en del af Det Tysk-romerske Rige. Imidlertid gik Det Tysk-romerske Riges \xc3\xb8stgr\xc3\xa6nse ved Lauenburg i (Pommern) s\xc3\xa5ledes, at ordensstaten (fraset besiddelserne i Neumark mellem 1402 og 1455) l\xc3\xa5 uden for riget. Snarere end en statslig tilknytning var der tale om en ensidig begunstigelse til h\xc3\xb8jmesteren og biskopperne, der for h\xc3\xb8jmesterens vedkommende netop kunne begrundes med Den Tyske Ordens omfattende besiddelser inden for Det Tysk-romerske Rige. Derimod synes ingen tysk-romersk kejser at have gjort krav eller rettigheder g\xc3\xa6ldende i forhold til Den Tyske Ordensstats indre forhold._NEWLINE_I praksis optr\xc3\xa5dte h\xc3\xb8jmesteren som suver\xc3\xa6n statsleder, lige uafh\xc3\xa6ngig af b\xc3\xa5de kejser og pave. Men sk\xc3\xb8nt h\xc3\xb8jmesteren formelt var leder af Den Tyske Orden, havde han ingen absolut magt. Den Liviske Orden var Den Tyske Ordens afdeling i Livland og optr\xc3\xa5dte forholdsvis selvst\xc3\xa6ndigt, og Den Tyske Ordens faktiske overh\xc3\xb8jhed var aldrig st\xc3\xb8rre, end de udn\xc3\xa6vnte ordensmestre (samt \xc3\xa6rkebiskoppen i Riga og de \xc3\xb8vrige biskopper) tillod. _NEWLINE_Endelig m\xc3\xa5 n\xc3\xa6vnes, at Hansast\xc3\xa6derne havde en autonom stilling som frist\xc3\xa6der med eget retsv\xc3\xa6sen og politisk ledelse. Dette g\xc3\xa6lder ikke mindst Riga, som i lange tidsrum p\xc3\xa5 det n\xc3\xa6rmeste var i borgerkrig med Den Tyske Orden. For at bil\xc3\xa6gge de talrige konflikter afholdtes adskillige gange m\xc3\xb8der, der imidlertid snarest m\xc3\xa5 opfattes som internationale sammenkomster af indbyrdes suver\xc3\xa6ne statsenheder.\n_START_SECTION_\nBefolkning og sprog\n_START_PARAGRAPH_\nOrdensstaten l\xc3\xa5 hovedsagelig i balternes stammeomr\xc3\xa5der: (oldpr\xc3\xb8jsere, kurl\xc3\xa6ndinge, litauere og letter). Mod vest boede vestslaviske folk (kasjubere), i nord finno-ugrere (estere og livere). Langs kysten af nutidens Estland og Letland var der enkelte svenske og danske kolonier. Polsk blev talt l\xc3\xa6ngst mod syd (Kulmerland og dele af Pommerellen)._NEWLINE_Ordensridderne var overvejende tyske, og de fremmede bos\xc3\xa6tningen af tyske k\xc3\xb8bm\xc3\xa6nd, gejstlige og embedsm\xc3\xa6nd. Bybefolkningen i hele ordenstaten var overvejende tysksproget (mellemtysk og nedertysk). Bos\xc3\xa6tning af tyske b\xc3\xb8nder skete kun i Preussen, hvor det oldpr\xc3\xb8jsisk sprog (et vestbaltisk sprog) blev fortr\xc3\xa6ngt af tysk og polsk i l\xc3\xb8bet af det sene 1600-tal. Ellers beholdt landbefolkningerne deres eget sprog. Selv om overklassen var tysksproget, kan man ikke betegne tysk som ordensstatens forvaltningssprog, eftersom latin blev brugt i alle officielle sammenh\xc3\xa6nge. Tysk forblev overklassens sprog ogs\xc3\xa5 l\xc3\xa6nge efter ordensstatens opl\xc3\xb8sning. Den tysk-baltiske lavadel og borgerskabet beholdt ogs\xc3\xa5 under svensk, polsk og russisk styre en stor grad af selvst\xc3\xa6ndighed, delvis helt frem til f\xc3\xb8rste verdenskrig.\n_START_SECTION_\nBebyggelsesforhold\n_START_PARAGRAPH_\nI bebyggelsesm\xc3\xa6ssig henseende kan skelnes mellem handelsst\xc3\xa6der, klostre, borge, godser og landsbyer._NEWLINE_Vigtigst blandet handelsst\xc3\xa6derne var hansast\xc3\xa6derne, blandt hvilke Riga, Tallinn, Tartu og Narva indtog en vigtig stilling i den nordlige del af ordensstaten. Handelsst\xc3\xa6dernes vigtigste form\xc3\xa5l var at sikre handelen mellem Rusland (Novgorod) og de store handelsst\xc3\xa6der syd for \xc3\x98sters\xc3\xb8en. Desuden sikrede hansest\xc3\xa6derne udviklingen af et vist h\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rk, ligesom de var centre for andre dele af samfundslivet (kirkev\xc3\xa6sen, skolev\xc3\xa6sen, socialv\xc3\xa6sen med videre). Handelsst\xc3\xa6derne indtog en s\xc3\xa6rstilling i retslig henseende derved, at de havde deres egen stadsret, hvorefter stridigheder skulle afg\xc3\xb8res, lige som anker skulle ske til en hansestad med h\xc3\xb8jere rang._NEWLINE_Blandt klostre i Livland kan n\xc3\xa6vnes Padise, Kolga, K\xc3\xa4rkna og Kuimetsa._NEWLINE_Borge havde flere funktioner, fortrinsvis som forsvarsanl\xc3\xa6g og forvaltningscentre. Blandt borge kan n\xc3\xa6vnes Toolse, J\xc3\xa4rve, Edise, Porkuni, Kiltsi, Vasknarva, Laiuse, P\xc3\xb5ltsamaa, Kasti, Kiviloo, Kolovere, Velise, Vigala, Virtsu, Tarvastu, Karksi, Tarvastu, Helme, Rannu, Kongota, Otep\xc3\xa4\xc3\xa4, S\xc3\xb5merpalu, Kirump\xc3\xa4\xc3\xa4, Vastseliina, Ruhja, H\xc3\xa4rgm\xc3\xa4e.\n_START_SECTION_\nSamf\xc3\xa6rdsel\n_START_PARAGRAPH_\nSamf\xc3\xa6rdselen havde til form\xc3\xa5l at sikre forbindelsen mellem ulige \xc3\xb8konomiske knudepunkter. Landskabet var imidlertid mange steder uegnet til f\xc3\xa6rdsel, hvorfor f\xc3\xa6rdsel til havs og ad floder var datidens mest foretrukne rejseform. I datidens samf\xc3\xa6rdselsnet indtog Riga, Tallinn, Narva og Tartu (samt mindre udtalt P\xc3\xa4rnu, Viljandi, Rakvere) en rolle som knudepunkter dels indbyrdes forbundne, dels med forbindelsen videre \xc3\xb8stp\xc3\xa5. Hovedindfaldsporten til den nordlige del af Baltikum var Riga. Herfra gik fragtruten videre af V\xc3\xa4ina-floden til Polotsk, ad floderne Obol og Lovat til Vel\xc3\xbckije Luki og videre nordp\xc3\xa5 til Novgorod. En anden rute over land gik fra Riga til Cesis, over Volmari til Tartu; desuden forbindelser over land til Pskov. Fra P\xc3\xa4rnu gik sejlruten ad floderne P\xc3\xa4rnu og Navesti til Viljandi og herfra til Tartu. Fra Tartu var der sejlvej dels nordover til Narva, dels \xc3\xb8stp\xc3\xa5 af floden Emaj\xc3\xb5gi over Peipsi-s\xc3\xb8en til Pskov og herfra videre ad floderne T\xc5\xa1erehha og Selon til Novgorod. Fra Narva gik ruten \xc3\xb8stp\xc3\xa5 ad floden Luuga til Novgorod.\n_START_SECTION_\nUndervisning\n_START_PARAGRAPH_\nEn af den katolske kirkes opgaver i middelalderen var at varetage undervisningen. I \xc3\xa6ldre middelalder fandtes der to slags skoler, henholdsvis knyttet til domkapitler og klostre. Undervisningen, der skulle forberede b\xc3\xb8rnene til konfirmationen, omfattede b\xc3\xa6rn i 7-12-\xc3\xa5rsalderen og startede normalt kl. 6 om morgen og varede til kl. 11 og atter igen om eftermiddagen. De, der \xc3\xb8nskede og havde anl\xc3\xa6g for videre uddannelse til pr\xc3\xa6stegerning, kunne forts\xc3\xa6tte til 21-\xc3\xa5rsalderen, hvor de blev indviet til subdiakoner. Undervisningen omfattede latin, trosl\xc3\xa6re, grammatik, musik, retorik, dialektik, geometri, astronomi og aritmetik. Klosterskoler var fortrinsvis for munke. Mange b\xc3\xb8rn blev sat i kloster for at blive uddannede til munke. Klostre fik med tiden store bogsamlinger.\n_START_SECTION_\nSundhedsv\xc3\xa6sen og socialv\xc3\xa6sen\n_START_PARAGRAPH_\nNoget egentligt offentligt sundhedsv\xc3\xa6sen og socialv\xc3\xa6sen fandtes ikke i Ordensstaten. Disse opgaver blev helt og fuldt udf\xc3\xb8rt af kirker og klostre som en del af deres selvp\xc3\xa5tagne virksomhed.\n_START_SECTION_\nKunst\n_START_PARAGRAPH_\nBygningskunstens forholdsvis h\xc3\xb8je stade afspejledes ikke mindst i borge, kirker og klostre. Mange kirker havde hv\xc3\xa6lvede lofter og viser, at man beherskede denne bygningsteknik, og kirkerne kunne v\xc3\xa6re flerskibede. Desuden forekom en vis dekoration af bygningsfacader._NEWLINE_Malerkunstens forholdsvis h\xc3\xb8je stade afspejledes i altertavler og p\xc3\xa5 anden vis._NEWLINE_Tr\xc3\xa6sk\xc3\xa6rerkunstens forholdsvis h\xc3\xb8je stade afspejledes ligeledes i fine udsk\xc3\xa6ringsarbejder, ikke mindst af altertavler._NEWLINE_Musikkunstens ud\xc3\xb8vedes ikke mindst i tilknytning til gejstlige institutioner, hvor blandt andet skoleelever optr\xc3\xa5dte som kor ved gudstjenester og messer.'