b'\n_START_ARTICLE_\nFrancis Hagerup\n_START_SECTION_\nOpv\xc3\xa6kst\n_START_PARAGRAPH_\nGeorge Francis Hagerup er vokset op i Trondheim og er s\xc3\xb8n af kontreadmiral og statr\xc3\xa5dsmedlem Henrik Steffens Hagerup.\n_START_SECTION_\nUddannelse\n_START_PARAGRAPH_\nGeorge Francis Hagerup blev student i 1870. Efter at have studeret medicin i flere \xc3\xa5r forlod han sine studier og tog den juridiske embedseksamen i 1876, hvis l\xc3\xb8fterige udfald straks skaffede ham et offentligt rejsestipendium. Han benyttede rejsestipendiumet til mindre end et \xc3\xa5rs ophold i M\xc3\xbcnchen, Leipzig og Paris, hvor han studerede romersk og moderne formueret.\n_START_SECTION_\nPolitisk karriere\n_START_PARAGRAPH_\nVed Stortingsvalgene 1900 og 1903 blev H. f\xc3\xb8rste Repr\xc3\xa6sentant for Hovedstaden, sidste Gang dog f\xc3\xb8rst efter lige over for sine st\xc3\xa6rke personlige Bet\xc3\xa6nkeligheder at have givet efter for ovationsm\xc3\xa6ssige Opfordringer. I den forudgaaende, meget sp\xc3\xa6ndende Valgkamp havde han som H\xc3\xb8jres Leder taget overmaade virksom Del. Navnlig pr\xc3\xa6ciserede den Tale, han 15. Aug. holdt i Trondhjem, paa det skarpeste Stillingen, som den dengang if\xc3\xb8lge H\xc3\xb8jres Betragtning forelaa. Ved Valgene sejrede da ogsaa Forhandlingspolitikken, og H. paatog sig paa Grundlag af dens Program at danne det ny Ministerium af 22. Oktbr 1903. Ud igennem Aaret 1904 viste det sig imidlertid, at den sv. Regering med Bostr\xc3\xb6m som ledende Chef ikke havde til Hensigt med im\xc3\xb8dekommende og paaregnet Hurtighed at fremme Forhandlingerne om Konsulatsagen. Disses aktive Repr\xc3\xa6sentant i det sv. Statsraad, H.\xe2\x80\x99s personlige Meningsf\xc3\xa6lle, Udenrigsministeren Lagerheim indgav tv\xc3\xa6rtimod 7. Novbr 1904 sin Afskedsbeg\xc3\xa6ring, og 23. s. M. indfandt Bostr\xc3\xb6m sig i Kria for at overraske den norske Regering med det sv. Raads saakaldte\xc2\xa0\xc2\xbbGrunder\xc2\xab, \xc9\x94: principielle Vilkaar for Forhandlingernes Forts\xc3\xa6ttelse. Sin og sine Kollegers Mening om disse\xc2\xa0\xc2\xbbGrunder\xc2\xab\xc2\xa0redigerede H. i sin Skrivelse til Bostr\xc3\xb6m af 26. Novbr, et hist. Aktstykke, der danner det n\xc3\xa6rmest indledende Skridt i den R\xc3\xa6kke Forholdsregler og Erkl\xc3\xa6ringer fra norsk Side, der i L\xc3\xb8bet af nogle Maaneder f\xc3\xb8rte til Unionens Opl\xc3\xb8sning.\xc2\xa0\xc2\xbbDer kan\xc2\xab, skrev H.,\xc2\xa0\xc2\xbbfra norsk Side ikke gives Tilslutning til noget, der i faktisk ell. retslig Henseende forlener den nu bestaaende Ordning af Udenrigsstyret nogen anden Hjemmel, end den nu har. Der kan fra norsk Side heller ikke paaregnes Tilslutning til nogen Ordning, hvorved der gives sv. Myndigheder Adgang til at gribe ind i norsk Statsmyndigheds Afg\xc3\xb8relser\xc2\xab. Det sv. Krav, gaaende ud paa at give den sv. Udenrigsminister Ret til i et v\xc3\xa6sentlig sv. Statsraad at lade afskedige en s\xc3\xa6rskilt norsk Konsul, ansat i norsk Statsraad, afviste H. med de Ord,\xc2\xa0\xc2\xbbat dette Krav var ganske uforeneligt med den norske Grundlov\xc2\xab, samt\xc2\xa0\xc2\xbbat en Ordning, hvorved sv. Statsmyndighed skulde kunne oph\xc3\xa6ve en af norsk Statsmyndighed fattet Beslutning, efter alm. stats- og folkeretlige Principper vilde paatrykke Norge et Lydrigestempel og derfor i national Henseende v\xc3\xa6re et overordentlig stort Tilbageskridt i Forhold til den nuv. Ordning af Konsulatv\xc3\xa6senet\xc2\xab. Uagtet H. derpaa 9. Decbr indtraf i Sthlm, fremkaldte de Konferencer, hvortil Opholdet dersteds gav Anledning, i Realiteten ikke bedre Udsigter til for Norge acceptable Vilkaar, og de videre Erkl\xc3\xa6ringer, som i de f\xc3\xb8rste Uger af 1905 fra begge Sider udveksledes, tjente alene til yderligere at fastslaa Forhandlingernes Resultall\xc3\xb8shed. Da H. i Stortingets M\xc3\xb8de 9. Febr herom afgav Meddelelse, udtalte han:\xc2\xa0\xc2\xbbDen Stilling, som derved er fremkaldt, er af en meget alvorlig Art. Vort Folk er besj\xc3\xa6let af et levende \xc3\x98nske om at bevare det fredelige Forhold og den gode Forstaaelse mellem de to n\xc3\xa6rbesl\xc3\xa6gtede Nabofolk, der er lige vigtig for begge. Men den nuv\xc3\xa6rende unionelle Tilstand er uholdbar og vil ikke kunne vedvare, uden at s\xc3\xa6tte dette Forhold i Fare. Opgaven maa derfor, nu mere end nogen Sinde, v\xc3\xa6re: helt og uafkortet at faa gennemf\xc3\xb8rt Betingelserne for, at Norge kan indlage den stats- og folkeretslige Stilling, der tilkommer det som suver\xc3\xa6nt Rige . . . Kan denne Opgave ikke l\xc3\xb8ses inden for Rammen af den bestaaende Statsforbindelse mellem Norge og Sverige, maa det komme under Overvejelse at forberede ny og friere Former for en saadan Samvirken mellem begge Folk til Fremme af f\xc3\xa6lles Interesser, som alle maa \xc3\xb8nske bevaret, og som i Virkeligheden i h\xc3\xb8jere Grad end Institutioner er det varige og v\xc3\xa6rdifulde Grundlag for enhver Sammenslutning mellem fri Folk . . . Stillingen b\xc3\xb8r fremkalde Dr\xc3\xb8ftelser og Samvirken mellem Storting og Regering\xc2\xab. H. tilf\xc3\xb8jede, at han og hans Kolleger i Regeringen var ligesaa beredte til hertil at yde deres Medvirken som til\xc2\xa0\xc2\xbbat tr\xc3\xa6de tilbage, om deres Vedbliven i Stillingerne skulde volde Vanskeligheder for Samarbejdet mellem Partierne\xc2\xab. Der udviklede sig imidlertid ud gennem Februar Maaned en voksende Meningsforskel inden for Ministeriet selv om de n\xc3\xa6rmeste Maal og Midler. H. var personlig Leder af den Fraktion, der gennem Vedtagelse af en i Forslag foreliggende Grundlovsforandring \xc3\xb8nskede at bane Adgang for Frems\xc3\xa6ttelse af Forslag til Rigsaktens Oph\xc3\xa6velse, en Udvej, som i saa Fald n\xc3\xa6ste Stortingsvalg vilde komme til at dreje sig om. Da denne uds\xc3\xa6ttende Holdning ikke engang inden for Ministeriet selv formaaede at samle om sig mere end det halve Antal af Medlemmerne, og et Mindretal desuden v\xc3\xa6grede sig ved under de forhaandenv\xc3\xa6rende Omst\xc3\xa6ndigheder overhovedet at beholde deres Pladser, indgav hele Statsraadet 1. Marts sine Afskedsans\xc3\xb8gninger, hvoraf dog blot H.\xe2\x80\x99s var ledsaget af n\xc3\xa6rmere Motivering. I denne udtalte han, at Grundlaget for et Unionsopg\xc3\xb8r\xc2\xa0\xc2\xbbkan ikke nu l\xc3\xa6ngere v\xc3\xa6re det samme som ved tidligere Unionsforhandlinger, nemlig Foruds\xc3\xa6tningen om, at det maatte blive ved det gamle, hvisingen Enighed opnaas. Den bestaaende unionelle Tilstand er bleven uholdbar og vil ikke til Held for begge Folk kunne opretholdes. Grundlaget for et nyt Unionsopg\xc3\xb8r maatte derfor . . . v\xc3\xa6re den Foruds\xc3\xa6tning, at om Norges berettigede nationale Krav ikke kan fyldestg\xc3\xb8res inden for Rammen af den bestaaende Statsforbindelse, maa man s\xc3\xb8ge friere Former for Folkenes Samarbejde. Dette Grundlag vilde allerede kunne forberedes i Aar. Der hviler Forslag . . . ved hvis Vedtagelse der vil aabnes Adgang til at frems\xc3\xa6tte Grundlovsforslag . . . sigtende til at fjerne de grundlovsm\xc3\xa6ssige Hindringer for et i enhver Henseende fuldst\xc3\xa6ndig frit Unionsopg\xc3\xb8r og at bortrydde de Vanskeligheder for et saadant, som ligger i, at Rigsakten i Norge er Grundlov, medens dette ikke er Tilf\xc3\xa6ldet i Sverige. Det er min Overbevisning, at hvis det norske Folk i samlet Fylking vil betr\xc3\xa6de denne Vej, vil det v\xc3\xa6re muligt at opnaa et fredeligt og \xc3\xa6refuldt Unionsopg\xc3\xb8r. Derimod har jeg ikke kunnet tilegne mig den Overbevisning, at ensidige norske Beslutninger, begr\xc3\xa6nsede til Konsulatsagen, ville v\xc3\xa6re egnede til at f\xc3\xb8re til Maalet (d. e. n\xc3\xa6vnte Maal). I Henseende til de Bet\xc3\xa6nkeligheder, som er forbundne med en saadan Aktion, indtager jeg fremdeles det samme Standpunkt, som jeg under sidste Valg, i Overensstemmelse med mit Partis Valgprogram, h\xc3\xa6vdede, navnlig i min Tale i Trondhjem 15. Aug. 1903. Dette Standpunkt var fra min Side Foruds\xc3\xa6tningen saavel for Modtagelsen af mit Valg til Stortingsrepr\xc3\xa6sentant som for min Indtr\xc3\xa6delse i Regeringen\xc2\xab. Som den ny Ministerchef udpegede H. for Kronprinsregenten Statsraad Chr. Michelsen. Det officielle Ministerskifte fandt St. 11. Marts, og H. indtog paany sit S\xc3\xa6de paa Stortinget. En Maaned efter, 13. Apr., tog ogsaa Sverige\xe2\x80\x99s Statsminister Bostr\xc3\xb6m sin Afsked. Under Aarets sig nu rask udviklende Situationer maatte H.\xe2\x80\x99s Holdning selvsagt blive tilbagetrukken; men at den samtidig fra alle Sider erkendtes at have v\xc3\xa6ret fuldt loyal, fik et vakkert Udtryk, da Stortinget 18. Novbr udsaa ham til sammen med Pr\xc3\xa6sidenten C. Berner og 8 andre Repr\xc3\xa6sentanter at afgaa i officiel Deputation til Kj\xc3\xb8benhavn for at meddele Kong Christian IX hans S\xc3\xb8nnes\xc3\xb8ns Kaldelse til Norges Konge. H. kom saaledes til at deltage i den gribende H\xc3\xb8jtidelighed paa Amalienborg 20. Novbr. Han udn\xc3\xa6vntes derpaa 1906 til den betroede Stilling som Norges Sendemand ved det danske Hof, hvormed tillige Ministerposterne i Bryssel og Haag er blevne forenede. Siden 1903 har han v\xc3\xa6ret opn\xc3\xa6vnt som Norges Repr\xc3\xa6sentant ved Voldgiftsdomstolen i Haag og ligesaa ved den i Juni\xe2\x80\x94Oktbr 1907 afholdte 2. Fredskonference i Haag. Her valgtes han til Pr\xc3\xa6sident for 3. Kommissions 2. Underkommission, hvis Hverv det var at udrede Sp\xc3\xb8rgsmaalene om Bombardement fra S\xc3\xb8siden af ubef\xc3\xa6stede Byer og Havne samt Anvendelsen af Miner. Han var desuden Medlem af en Rk. Specialkomiteer og tog overhovedet paa fremtr\xc3\xa6dende Maade Del i Konferencens Forhandlinger. Samme Efteraar (Septbr 1907) deltog han i det 1. nordiske interparlamentariske Fredsm\xc3\xb8de i Kbhvn, hvor han i et Foredrag, som siden gentoges i Kria ved Nobel-Festen 10. Decbr s. A., afgav Beretning om Haag-Konferencens Resultater. H. er desuden siden 1907 Medlem af det norske Stortings Nobel-Komit\xc3\xa9. Fra 1916 er H. Norges Minister i Sthlm, og han har visselig en Hovedandel i det gode Samarbejde, som under Verdenskrigen atter er indledet mellem de tidligere forenede Riger.'