b'\n_START_ARTICLE_\nDemokrati\n_START_PARAGRAPH_\nDemokrati (gr\xc3\xa6sk: \xce\xb4\xce\xb7\xce\xbc\xce\xbf\xce\xba\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x84\xce\xaf\xce\xb1, kommer af \xce\xb4\xce\xae\xce\xbc\xce\xbf\xcf\x82, d\xc3\xa9mos \xe2\x80\x93 folk og \xce\xba\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x82, kr\xc3\xa1tos \xe2\x80\x93 styre, herred\xc3\xb8mme, oversat: folkestyre) er et politisk system, hvor magten ligger hos flertallet af folket. I en moderne forst\xc3\xa5else af begrebet skelnes mellem styreform og holdning (livssyn)._NEWLINE_Demokrati betyder folkestyre. Det lyder umiddelbart enkelt \xe2\x80\x93 folket skal styre \xe2\x80\x93 men det viser sig hurtigt, at der opst\xc3\xa5r uenighed, b\xc3\xa5de blandt teoretikere og politikere, n\xc3\xa5r det skal bestemmes, hvad der forst\xc3\xa5s ved Demos, "folket", og ved Kratos, "magt". Ikke mindst hvilke foruds\xc3\xa6tninger, der er n\xc3\xb8dvendige, for at demokratiet skal kunne fungere efter sin hensigt. Selv om ordet \xe2\x80\x9ddemokrati\xe2\x80\x9d anvendes hyppigt i politiske diskussioner og den offentlige debat, till\xc3\xa6gges ordet forskellige betydninger. En norsk unders\xc3\xb8gelse, der blev gennemf\xc3\xb8rt i 1950\xe2\x80\x99erne, kunne f.eks. p\xc3\xa5vise ikke mindre end 311 forskellige anvendelser af ordet "demokrati".\n_START_SECTION_\nRetsstaten\n_START_PARAGRAPH_\nI de moderne samfund vil demokratiet normalt v\xc3\xa6re suppleret og begr\xc3\xa6nset af retsstatslige principper for at undg\xc3\xa5 forhastede beslutninger, der udspringer af midlertidige folkestemninger. Retsstater fungerer i henhold til en forfatning, der suppleres af en r\xc3\xa6kke fremgangsm\xc3\xa5der, der skal f\xc3\xb8lges i forbindelse med afg\xc3\xb8relser, og disse er forholdsvis sv\xc3\xa6re at \xc3\xa6ndre. Dette medvirker til at sikre den enkelte borger mod at blive offer for vilk\xc3\xa5rlige og midlertidige folkestemninger. I nogle sammenh\xc3\xa6nge bliver selve demokratibegrebet udvidet til ogs\xc3\xa5 at omfatte de begr\xc3\xa6nsninger, der er indbygget i retsstatbegrebet. Et eksempel herp\xc3\xa5 er Montesquieus princip om magtens tredeling, der sikrer en retslig unders\xc3\xb8gelse af vedtagne beslutninger. Retssikkerhed og magtdeling er dog ikke i sig selv foruds\xc3\xa6tninger for demokratiet, men i en historisk kontekst knyttes de ofte til demokratiets udvikling._NEWLINE_Det fremh\xc3\xa6ves ofte, at demokratiet fungerer i henhold til normer, der sigter mod at skabe f\xc3\xa6lles v\xc3\xa6rdier i samfundet. I praksis er s\xc3\xa5danne f\xc3\xa6lles v\xc3\xa6rdier ofte konfliktskabende, blandt andet fordi en f\xc3\xa6lles handlingsramme ikke kan reflektere enkeltpersoners eller gruppers holdninger eller ideologi ud over, hvorledes hver enkelt individ forholder sig til selve den demokratiske beslutningsform. Demokratiet bygger i dette perspektiv p\xc3\xa5 en forestilling (eller fiktion) om, at det enkelte menneskes problemer er et f\xc3\xa6lles vilk\xc3\xa5r. Dette indeb\xc3\xa6rer, at individer, som bryder de vilk\xc3\xa5r, som er foruds\xc3\xa6tningen for demokrati (eksempelvis retten til fri meningsudveksling i form af censur), samtidig implicit undergraver den demokratiske samfundsform. Tilsvarende forekommer et omvendt brud, hvis en borger eller indbygger, som ikke er rede til at underkaste sig den demokratiske samfundsramme, stiller s\xc3\xa6rlige krav til samfundsordenen._NEWLINE_En anden fare for demokratiet kan opst\xc3\xa5, hvis de folkevalgte bruger deres midlertidigt tildelte magt til at tr\xc3\xa6ffe beslutninger til egen fordel uden hensyntagen til den offentlige mening. Noget s\xc3\xa5dant kan finde sted, hvis de folkevalgte i et bestemt sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l indbyrdes er eller kan blive enige, uanset at folkeviljen er en anden. Derved kan de folkevalgte tr\xc3\xa6ffe beslutninger, der i deres karakter kan bidrage til at undergrave tilliden til det repr\xc3\xa6sentative folkestyre. Dette g\xc3\xa6lder s\xc3\xa6rligt og mest alvorligt for emner, hvor forfatningen ellers har forudset muligheden for en folkeafstemning, men hvor de folkevalgte kan finde s\xc3\xa5 bred enighed, at denne undg\xc3\xa5s. Hvis der i s\xc3\xa5danne tilf\xc3\xa6lde, hvor folkestemningen kan formodes at v\xc3\xa6re en anden end blandt de da udpegede repr\xc3\xa6sentanter, ikke afholdes en afklarende folkeafstemning, kan folkerepr\xc3\xa6sentanterne komme under anklage for magtmisbrug, "flertalsdiktatur" eller "demokratisk diktatur". Et eksempel er, at den udeblevne folkeafstemning om Lissabon-traktaten \xe2\x80\x93 i Danmark som i andre EU-lande \xe2\x80\x93 af mange blevet kritiseret for at v\xc3\xa6re en kn\xc3\xa6gtelse af demokratiets grundprincipper. I januar 2011 afgav H\xc3\xb8jesteret kendelse om, at sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let kan behandles ved domstolene, idet retten vurderer, at traktaten har en generel og indgribende betydning for danskernes hverdagsliv. Hermed omst\xc3\xb8dte H\xc3\xb8jesteret en landsretafg\xc3\xb8relse fra 2009.\n_START_SECTION_\nHellas\n_START_PARAGRAPH_\nDemokrati som betegnelse blev for f\xc3\xb8rste gang brugt af gr\xc3\xa6kerne i 500-tallet f.Kr. til at beskrive styreformen i bystaten Athen, hvor alle v\xc3\xa6sentlige beslutninger blev truffet af en forsamling (typisk p\xc3\xa5 over 5.000 mand), hvor alle frie m\xc3\xa6nd, det vil sige athenske borgere over 20 \xc3\xa5r som ikke var slaver, kvinder eller fremmede statsborgere, havde ret til at deltage. N\xc3\xa5r en mand var over 30 \xc3\xa5r, kunne han blive valgt ind som embedsmand eller n\xc3\xa6vning. Trods den forholdsvis store mulighed for at deltage, var det yderst begr\xc3\xa6nset, hvem der havde deltagelsesret: Af 400.000 borgere var de 250.000 slaver og dermed p\xc3\xa5 forh\xc3\xa5nd udelukket. Af de mulige deltagere var det et f\xc3\xa5tal, der m\xc3\xb8dtes i Ecclesia eller folkeforsamlingen, hvor statens anliggender skulle dr\xc3\xb8ftes og besluttes. Af betydning var det dog, at diskasteria eller h\xc3\xb8jesteret udgjorde den h\xc3\xb8jeste ret og var gjort s\xc3\xa5 stor for at modvirke muligheden for bestikkelse._NEWLINE_Demokratiet kom imidlertid under angreb fra det oligarkiske parti, der bestod af et f\xc3\xa5tal af rige, der beskyldte demokratiet for at v\xc3\xa6re noget h\xc3\xa5bl\xc3\xb8st humbugmageri og ordningen med de mange medlemmer valgt efter alfabetisk orden fra folkeregisteret som t\xc3\xa5belig. Under den peloponnesiske krig (430-400 f.Kr.) fors\xc3\xb8gte oligarkerne under f\xc3\xb8rerskab af Kritias at f\xc3\xa5 demokratiet afskaffet, men det endte med, at mange af dets ledere blev sendt i landflygtighed og f\xc3\xb8rst vendte hjem p\xc3\xa5 forlangende af Sparta, der havde overvundet Athen. Efter hjemvendelsen gjorde oligarkerne opr\xc3\xb8r, opr\xc3\xb8ret blev sl\xc3\xa5et ned, og Kritias blev dr\xc3\xa6bt._NEWLINE_Det var under disse forhold, at Sokrates virkede. Han var ophavsmand til den forhadte "aristokratiske" filosofi, og hans utallige sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l havde ikke mindst til form\xc3\xa5l at undergrave begrundelsen for demokratiet. Sokrates provokation mislykkedes og han blev d\xc3\xb8mt som samfundsomstyrter og statsfjende._NEWLINE_Platon var elev af Sokrates og nev\xc3\xb8 til Kritias. Efter Sokrates d\xc3\xb8d kastede han sig over problemstillingen at finde en metode til at udfinde de bedste og klogeste, at sikre dem vilk\xc3\xa5r for at regere og at overbevise dem om at g\xc3\xb8re det. Den fremgangsm\xc3\xa5de, han n\xc3\xa5r frem til, er s\xc3\xa5 familiefjendsk som overhovedet muligt: b\xc3\xb8rnene skal tages fra deres for\xc3\xa6ldre og opdrages af staten. F\xc3\xb8rst skal de tr\xc3\xa6nes fysisk med gymnastik og sport. Derved bliver de s\xc3\xa5 sunde, at l\xc3\xa6gekunst g\xc3\xb8res overfl\xc3\xb8dig. De skal l\xc3\xa6re musik for at opl\xc3\xa6res i harmoni og rytme. De skal v\xc3\xa6re troende, og de skal l\xc3\xa6re filosofi. De skal igennem alskens duelighedspr\xc3\xb8ver for at frasortere alle de, er ikke egner sig til statsledelse. Fra deres 30. \xc3\xa5r skal de i yderligere fem opl\xc3\xa6res i id\xc3\xa9l\xc3\xa6re, og derefter skal de i yderligere 15 \xc3\xa5r leve i samfundet, opleve nederlag og h\xc3\xa5rdt arbejde \xe2\x80\x93 og er som 50-\xc3\xa5rige endelig klar til at deltage i statsstyret. Men: de m\xc3\xa5 ikke have ejendom, ikke have egne hustruer men have kvindef\xc3\xa6llesskab, idet der skal v\xc3\xa6re streng racekontrol med al deres b\xc3\xb8rneavl. Hele ordningen skal sikres i form af en lille gruppe af statsvogtere, en st\xc3\xb8rre klasse af krigere og hj\xc3\xa6lpekr\xc3\xa6fter og en stor klasse af k\xc3\xb8bm\xc3\xa6nd, h\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rkere og landm\xc3\xa6nd. S\xc3\xa5ledes var Platons alternativ til den athenske demokratiske folkehob. Platon fik en invitation fra kongen over Syrakus, Dionysos, om at afpr\xc3\xb8ve sine ideer, men da denne opdagede, at han enten skulle blive filosof p\xc3\xa5 de platonske betingelser eller opgive sin herskerstilling, frafaldt han invitationen og solgte Platon som slave!_NEWLINE_Det var efter dette, at Aristoteles udvikledes sine tanker om to slags styre: det gode og det onde, fordelt p\xc3\xa5 tre muligheder: den enkelte, de f\xc3\xa5s og de manges styre. Men den gr\xc3\xa6ske politiske filosofi kom aldrig videre end dertil. Da Aristoteles d\xc3\xb8de 322 f.Kr., gik problemstillingen videre til det da fremvoksende romerrige. Det var l\xc3\xa6nge en almindelig accepteret holdning, at Romerriget kun havde storhed, men ingen originalitet, hvorfor de fr\xc3\xb8, der var s\xc3\xa5et i Hellas, n\xc3\xa6sten gik til grunde og l\xc3\xa5 i dvale i \xc3\xa5rhundreder. Det b\xc3\xb8r dog tilf\xc3\xb8jes, at Marcus Tullius Cicero i en r\xc3\xa6kke overleverede taler advokerede for en demokratisk forfatning.\n_START_SECTION_\nRomantikken\n_START_PARAGRAPH_\nDa Napoleon Bonaparte i 1799 tog magten i Frankrig, var det for en tid slut med det demokratiske fors\xc3\xb8g. I de n\xc3\xa6ste 15 \xc3\xa5r var Europa ganske pr\xc3\xa6get af den franske diktators g\xc3\xb8ren og laden, og ved Wienerkongressen i 1814 lykkedes det tilsyneladende for de gamle konge- og kejsermagter at genoprette monarkiet over det meste af Europa. Men de tanker, som den franske revolution havde skabt og givet n\xc3\xa6ring \xe2\x80\x93 nationalismen og folkestyret \xe2\x80\x93 ulmede og ventede blot p\xc3\xa5 lejlighed til p\xc3\xa5 ny at s\xc3\xa6tte dagsordenen. Allerede i 1815 dannedes det Tyske Forbund, hvis forfatning i \xc2\xa7 15 p\xc3\xa5lagde forbundslandene (herunder Holsten, der h\xc3\xb8rte under den danske konge) at oprette st\xc3\xa6nderforsamlinger, mens \xc2\xa7 12 havde p\xc3\xa5lagt oprettelsen af en h\xc3\xb8jesteret for alle lande under forbundet med mere end 300.000 indbyggere (hertil h\xc3\xb8rte Holsten). Samtidig havde de nationale r\xc3\xb8relser sikret deres hjemlande autonomi, hvor selvst\xc3\xa6ndighed (endnu) var umuligt, s\xc3\xa5ledes Storfyrstend\xc3\xb8mmet Finland i forhold til Rusland, Norge i forhold til Sverige. _NEWLINE_Et nyt fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at bringe magten i folkets h\xc3\xa6nder blev foretaget den 27. juli 1830, da studenter ved \xc3\x89cole polytechnique i Paris i f\xc3\xa6llig med byens arbejdere og sm\xc3\xa5borgerskab begyndte at bygge barrikader i byens gader. Efter tre dages gadekampe m\xc3\xa5tte den franske konge, Karl 10., abdicere, og den 7. august blev hertugen af Orleans, Ludvig-Filip, valgt til ny konge af deputerekammeret. To dage senere aflagde han ed p\xc3\xa5 den franske forfatning, chartet. Fra Frankrig bredte r\xc3\xb8relsen sig ud over Europa: mindre end en m\xc3\xa5ned senere gjorde belgierne opr\xc3\xb8r mod det nederlandske overherred\xc3\xb8mme i den f\xc3\xa6lles stat, i september bredte uroen sig til de tyske stater, hvor hertugen af Braunschweig m\xc3\xa5tte flygte fra landet, og fysten af Kurhessen m\xc3\xa5tte love at indkalde st\xc3\xa6nderne og senere at afgive magten til sin s\xc3\xb8n. Ogs\xc3\xa5 i andre tyske byer kom det til uroligheder, ligeledes i flere schweiziske kantoner. R\xc3\xb8relsen n\xc3\xa5ede Italien mod syd og Polen mod \xc3\xb8st: Guizeppe Mazzini gjorde sig til bannerf\xc3\xb8rer for "den unge Italien", der ville samle landet i en national enhed, mens polakkerne rejste sig mod den russiske overh\xc3\xb8jhed. Ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 Irland mod vest ulmede nationalt-demokratiske r\xc3\xb8relser. Det var under indtryk af disse begivenheder \xe2\x80\x93 og deres afsmitning i hertugd\xc3\xb8mmerne \xe2\x80\x93 at man kort efter nyt\xc3\xa5r 1831 ved kongelig tilkendegivelse indf\xc3\xb8rte to r\xc3\xa5dgivende provinsialst\xc3\xa6nderforsamlinger \xe2\x80\x93 en for kongeriget og en for hertugd\xc3\xb8mmerne. Forberedelsen tog tid og f\xc3\xb8rst den 15. maj 1834 blev udstedt fire forordninger for hver af Helstatens fire st\xc3\xa6nderforsamlinger: \xc3\xb8erne, N\xc3\xb8rrejylland, S\xc3\xb8nderjylland og Holsten. Sk\xc3\xb8nt disse ikke fik lovgivende magt, var det et f\xc3\xb8rste skridt til folkestyrets indf\xc3\xb8relse i Danmark._NEWLINE_Men r\xc3\xa5dgivende st\xc3\xa6nderforsamlinger var ikke, hvad befolkningerne tragtede efter og havde krav p\xc3\xa5, hverken i Danmark eller i andre lande. I februar 1848 kom det til \xc3\xa5ben revolution i Paris: et af oppositionen igangsat, men af regeringen forbudt, folkeoptog udartede til opt\xc3\xb8jer, der snart udviklede sig til planl\xc3\xb8se gadekampe mellem byens arbejderskarer og milit\xc3\xa6ret. P\xc3\xa5 tredjedagen af opt\xc3\xb8jerne abdicerede Ludvig-Filip og flygtede til England. Snart gled magten over til en regering af borgerlige republikanere og socialister, der lovede almindelig valgret, oph\xc3\xa6vede slaveriet i kolonierne og garanterede alle retten til arbejde. Snart bredte r\xc3\xb8relsen sig til de tyske stater, hvor der stilledes krav om frihed og valgret; fra f\xc3\xb8rste f\xc3\xa6rd stilede man mod skabelsen af en f\xc3\xa6lles tysk nationalforsamling. I Wien kom det til gadekampe mellem borgere og milit\xc3\xa6ret, men kun kort; l\xc3\xb8fte om en fri forfatning blev givet. Snart bredte nationalt-demokratiske opr\xc3\xb8r sig i Milano og Venezia, Ungarn, B\xc3\xb6hmen og endda Berlin. Nu rejstes atter kravene om en f\xc3\xa6lles forfatning for Slesvig og Holsten, og i K\xc3\xb8benhavn fik de nationalliberale vind i sejlene: kravet om en fri, folkevalgt lovgivende forsamling vandt frem. Nok lykkedes det efterf\xc3\xb8lgende de konservative kr\xc3\xa6fter rundt om i Europa atter at f\xc3\xa5 kontrollen, men overalt havde folkevalgte forsamlinger vundet fodf\xc3\xa6ste._NEWLINE_Resten af \xc3\xa5rhundredet pr\xc3\xa6gedes af kampen mellem konservative og liberale (siden tillige socialistiske) kr\xc3\xa6fter om magten i de forskellige europ\xc3\xa6iske landes parlamenter. Forholdene besv\xc3\xa6rliggjordes af, at mange af datidens stater ikke var nationalstater, hvorfor et nationalt aspekt overalt tr\xc3\xa6ngte sig p\xc3\xa5. Sk\xc3\xb8nt folkevalgte var det s\xc3\xa5 som s\xc3\xa5 med folkestyrets evne til at fungere, n\xc3\xa6sten overalt blev der gjort vold p\xc3\xa5 demokratiet \xe2\x80\x93 i Danmark s\xc3\xa5ledes ved "Danmarks Riges gjennemsete Grundlov af 5. juni 1849, af 28. juli 1866" og ved provisorie\xc3\xa5rene under Estrup._NEWLINE_Betydningen af revolutionerne 1848 og nationalforsamlingernes efterf\xc3\xb8lgende indf\xc3\xb8relse var ufattelig stor: Siden 1848 har opfattelsen af og holdningen til demokrati \xc3\xa6ndret sig voldsomt. Indtil midten af 1800-tallet var der kun f\xc3\xa5, der betegnede sig som "demokrater." Selve ordet "demokrati" havde dengang en negativ v\xc3\xa6rdiladning og bet\xc3\xb8d n\xc3\xa6rmest noget i retning af folkeflertallets uh\xc3\xa6mmede og sn\xc3\xa6versynede styre i dets egen interesse. Demokrati var forbundet med et styre af de mange, de fattige og de uvidende, og det havde en undertone af "p\xc3\xb8belv\xc3\xa6lde" knyttet til sig. Udviklingen i perioden omkring den franske revolution bekr\xc3\xa6ftede til dels denne opfattelse. F\xc3\xb8rst efter 1848 er demokrati kommet til at st\xc3\xa5 som noget positivt i de politisk toneangivende kredse i befolkningen, og denne \xc3\xa6ndring af v\xc3\xa6rdiindholdet hang sammen med en \xc3\xa6ndring i opfattelsen af, hvad demokrati er og kan v\xc3\xa6re. Demokrati blev fortsat betragtet som folkestyre og flertalsstyre, men det blev efterh\xc3\xa5nden forbundet med hensyntagen til mindretallet og respekt for visse grundl\xc3\xa6ggende rettigheder, som ikke blot omfattede politiske rettigheder s\xc3\xa5som ytrings- og foreningsfrihed, men ogs\xc3\xa5 \xc3\xb8konomiske rettigheder som den private ejendomsret.\n_START_SECTION_\n20. \xc3\xa5rhundrede\n_START_PARAGRAPH_\nTiden frem til afslutningen af 1. verdenskrig oplevede Europa demokratiets fremskridt: de gamle imperier blev opl\xc3\xb8st og afl\xc3\xb8st af nye stater med egne nationalforsamlinger og med en overvejende befolkningsgruppe: Island, Norge, Finland, Estland (88,2% estere), Letland (73,4% letter), Litauen (80,4% litauere), Polen (69,1% polakker \xe2\x80\x93 autorit\xc3\xa6r republik), Tjekkoslovakiet (46% tjekker), \xc3\x98strig (95,3%), Ungarn (92% ungarere), Jugoslavien (46% serbere \xe2\x80\x93 autorit\xc3\xa6rt konged\xc3\xb8mme), Rum\xc3\xa6nien (76% rum\xc3\xa6nere), Bulgarien (83% bulgarer), Tyrkiet (autorit\xc3\xa6r republik), Gr\xc3\xa6kenland (96% gr\xc3\xa6kere), Albanien (92% albanere \xe2\x80\x93 autorit\xc3\xa6rt konged\xc3\xb8mme), Italien (autorit\xc3\xa6rt konged\xc3\xb8mme), Spanien, Portugal (autorit\xc3\xa6r republik), Frankrig, Tyskland, Belgien, Holland, Storbritannien, Irland. Endelig var der SSSR \xe2\x80\x93 det sovjetiske diktatur. Det lignede et gennembrud for demokratiet i Europa. Men overalt var der ul\xc3\xb8ste mindretalsproblemer, og efter udbruddet af den \xc3\xb8konomiske krise i 1930\'erne tr\xc3\xa6ngtes demokratiet tilbage til fordel for autorit\xc3\xa6re styrer, s\xc3\xa5ledes i Estland, Letland, Litauen, Tyskland, \xc3\x98strig, Rum\xc3\xa6nien, Bulgarien, Gr\xc3\xa6kenland og Spanien. I Skandinavien og Vesteuropa holdt demokratiet stand. Medvirkende \xc3\xa5rsager til de autorit\xc3\xa6re styres fremgang var foruden den \xc3\xb8konomiske krise ogs\xc3\xa5 de nationale mindretals- og gr\xc3\xa6nsesp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l. _NEWLINE_Afslutningen af 2. verdenskrig medf\xc3\xb8rte afviklingen af de gamle europ\xc3\xa6iske koloniimperier. Koloni efter koloni fik selvst\xc3\xa6ndighed, ofte samtidig med indf\xc3\xb8relse af statsparlamenter. Dermed skulle grunden v\xc3\xa6re lagt for fornyet udvidelse af demokratiets indflydelse i verden, men ofte har der efterf\xc3\xb8lgende v\xc3\xa6ret tilbageslag i de nye lande i form af mere eller mindre autorit\xc3\xa6re styrer._NEWLINE_Alligevel tales der om demokrati. Begrebet er i den grad blevet forbundet med f\xc3\xa6nomenet menneskerettigheder, at kun de f\xc3\xa6rreste offentligt vil bestride dets rimelighed. Gennem 1900-tallet har alle politiske partier og organisationer, bortset fra fascismen og visse politiske bev\xc3\xa6gelser i det centrale Europa i mellemkrigstiden, villet smykke sig med ordet \xe2\x80\x9ddemokrati\xe2\x80\x9d. Alle h\xc3\xa6vder s\xc3\xa5 at sige at k\xc3\xa6mpe for demokratiet, krige er blevet udk\xc3\xa6mpet i dets navn, og det er blevet brugt til at retf\xc3\xa6rdigg\xc3\xb8re vidt forskellige styreformer og politiske programmer. Kommunistiske lande som Sovjetunionen og Kina beskrev deres lande som demokratiske, ligesom USA og vesteurop\xc3\xa6iske lande har. Selv milit\xc3\xa6re kup rundt om i verden er blevet begrundet med, at form\xc3\xa5let med disse var "at genoprette demokratiet". Denne tendens synes at forts\xc3\xa6tte i det 21. \xc3\xa5rhundrede.\n_START_SECTION_\nOversigt\n_START_PARAGRAPH_\nSammenfattende kan man sige, at demokratiet blev kaldt til live hver gang, den brede befolkning fik mulighed for at g\xc3\xb8re sin indflydelse g\xc3\xa6ldende, og led tilbageslag, n\xc3\xa5r de velhavende, rethaveriske eller de voldelige samfundsgrupper fik overtaget._NEWLINE_Noget andet er, at demokrati ikke sikres blot ved formel styreordning. Afg\xc3\xb8rende er den m\xc3\xa5de, demokratiet forvaltes p\xc3\xa5. Der skal ikke meget til inden, at demokratiets forvaltere afviger fra den rette vej \xe2\x80\x93 beriger sig eller tiltager sig ekstra magt p\xc3\xa5 flertallets bekostning, gennemdriver forandringer i styreformen, der undergraver demokratiets repr\xc3\xa6sentativitet \xe2\x80\x93 snart ved at besk\xc3\xa6re antallet af stemmeberettigede, snart ved at gennemf\xc3\xb8re forfatnings\xc3\xa6ndringer imod folkeviljen, men som regel altid med en p\xc3\xa5stand om, at de sandelig g\xc3\xb8r det for at sikre demokratiets "overlevelse" og "bedre funktionsevne". og s\xc3\xa5 snart, lydh\xc3\xb8rheden over for modparten, tager af og erstattes af magtkamp, da er demokratiet i fare._NEWLINE_Endelig m\xc3\xa5 bem\xc3\xa6rkes, at borgernes deltagelse er afg\xc3\xb8rende: jo f\xc3\xa6rre, der deltager, desto fjernere fra demokratiets virkeligg\xc3\xb8relse befinder man sig. Deltagelse afspejler tiltroen til demokratiets trov\xc3\xa6rdighed, ikke-deltagelse afspejler manglende tro herp\xc3\xa5.\n_START_SECTION_\nTheodor Geiger, Frantz Harlang og forsvaret for demokratiet\n_START_PARAGRAPH_\nUnder indtryk af den samfundsudvikling, der fandt sted i mellemkrigstiden, kom folkestyret under pres fra to vidt forskellige kr\xc3\xa6fter, der truede med at undergrave dets virkeevne: dels det offentlige embedsv\xc3\xa6sen, dels diktaturet. Erkendelsen af dette foranledigede debatindl\xc3\xa6g til forsvar for folkestyrets sikkerhed.\n_START_SECTION_\nDeliberativt demokrati\n_START_PARAGRAPH_\nDen demokratiopfattelse, som Hal Koch gjorde sig til talsmand for, er en del af den filosofiske grundtanke, som betegnes som deliberativt demokrati. De deliberative demokrater udviklede sig som en modreaktion mod den beundring for totalit\xc3\xa6re regimer, som nazisme og fascisme havde skabt blandt mange borgere is\xc3\xa6r i Europa i mellemkrigstiden. Det deliberative demokrati var t\xc3\xa6nkt som en modv\xc3\xa6gt til denne beundring og et forsvar mod udbredelsen af tilslutningen til totalit\xc3\xa6re og autorit\xc3\xa6re bev\xc3\xa6gelser i fremtiden._NEWLINE_For de deliberative demokrater st\xc3\xa5r samtalen (dialogen) som kernepunktet. Bessette har p\xc3\xa5peget, at der blandt st\xc3\xb8tter til den deliberative retning er tre forhold, som der er  grundl\xc3\xa6ggende enighed om: information, gensidighed og argumentation. Udgangspunktet er, at deltagerne i den politiske debat argumenterer med hinanden for derved at s\xc3\xb8ge at opn\xc3\xa5 tilslutning til en bestemt holdning eller overbevisning. Demokrati skal derfor som system indrettes s\xc3\xa5ledes, at det fremmer en rationel og fornuftigt debat blandt borgerne. Deliberativt demokrati anl\xc3\xa6gger det synspunkt, at det ved en bredere og mere oplysende dr\xc3\xb8ftelse kan sikres, at de besluttende myndigheder eller folkevalgte repr\xc3\xa6sentanter tager bedre og mere hensigtsm\xc3\xa6ssige beslutninger set fra et samlet samfundsm\xc3\xa6ssigt synspunkt og tillige, at en s\xc3\xa5dan dr\xc3\xb8ftelse vil fremme borgernes argumentationer for deres holdninger, \xc3\xb8ge de erkendelsesm\xc3\xa6ssige evner og fremme offentlighedens medvirken i de politiske dr\xc3\xb8ftelser._NEWLINE_Det er en foruds\xc3\xa6tning at de deltagende bibringes en forholdsvis h\xc3\xb8j grad af indsigt og viden for at kunne dr\xc3\xb8fte med hinanden, s\xc3\xa5 at samtalen holdes i gang og kan f\xc3\xb8re til et frugtbart udfald. Den tyske filosof J\xc3\xbcrgen Habermas taler i denne forbindelse om kommunikativ rationalitet. Debatten skal, if\xc3\xb8lge Habermas, v\xc3\xa6re lige for alle. Deltagerne m\xc3\xa5 ikke er begr\xc3\xa6nset af nogen form for tvang. Debatten mellem borgerne skal v\xc3\xa6re \xc3\xa5ben og hvile p\xc3\xa5 borgernes gensidige anerkendelse af hinanden.\n_START_SECTION_\nDemokratisk dannelse\n_START_PARAGRAPH_\nI forl\xc3\xa6ngelse af den deliberative tradition har p\xc3\xa6dagoger udviklet begrebet demokratisk dannelse. Grundtanken er, at det er en samfundsopgave at uddanne borgerne til demokratisk deltagelse. I Vesttyskland blev Oscar Negts didaktik s\xc3\xa5ledes inspiration for en r\xc3\xa6kke initiativer indenfor voksenuddannelserne. I Danmark havde folkeh\xc3\xb8jskolerne allerede praktiseret "det levende ord" som dannelsesideal i flere \xc3\xa5rtier, da debatten om demokratisk dannelse udfoldede sig i \xc3\xa5rtierne efter 2. verdenskrig. Inspireret af bl.a. Holger Henriksens v\xc3\xa6rker s\xc3\xb8gte ledende politikere nu at implementere den demokratiske dannelse i folkeskolen. I folkeskoleloven af 1975, som dav\xc3\xa6rende undervisningsminister Ritt Bjerregaard fik vedtaget i Folketinget er "opdragelse til og ved demokrati" et af n\xc3\xb8glebegreberne. I de senere folkeskolelove er undervisning i og med demokrati \xe2\x80\x93 i forskellig udformning \xe2\x80\x93 stadig en af folkeskolens vigtigste opgaver._NEWLINE_Demokratisk dannelse opfattes ofte som en foruds\xc3\xa6tning for at skabe et aktivt medborgerskab.\n_START_SECTION_\nVoksende afstand mellem folket og dets repr\xc3\xa6sentanter\n_START_PARAGRAPH_\nSiden 1970 har samfundsudviklingen i mange vesteurop\xc3\xa6iske lande vist, at samtidens politikere har valgt at fremme en mere heterogen og dermed mere splittet tilstand i deres lande. Denne politik kan opfattes som et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 fra de folkevalgte repr\xc3\xa6sentanters side at tilrane sig mere magt p\xc3\xa5 bekostning af de menige borgeres indflydelse. N\xc3\xa5r samfundet bliver mindre homogent i sin sammens\xc3\xa6tning, bliver det lettere at argumentere sine beslutninger med hensynet til s\xc3\xa6rlige grupper eller med, at der ikke findes tilstr\xc3\xa6kkelig enighed i befolkningen til at tr\xc3\xa6ffe en bestemt beslutning, hvorfor de folkevalgte har m\xc3\xa5ttet v\xc3\xa6lge den beslutning, de selv fandt bedst i den givne situation. En s\xc3\xa5dan linje vil imidlertid skabe risiko for mods\xc3\xa6tninger mellem befolkningen og de folkevalgte repr\xc3\xa6sentanter, enten i form af dannelse af nye politiske partier eller folkebev\xc3\xa6gelser. eller ved, at befolkningen hvis og n\xc3\xa5r den gives mulighed for ved folkeafstemning at tilkendegive sit standpunkt i en omtvistelig sag demonstrativt stemmer anderledes, end de folkevalgte repr\xc3\xa6sentanter havde henstillet. Som eksempel p\xc3\xa5 dette sidste kan n\xc3\xa6vnes den schweiziske folkeafstemning om forbud mod minareter i december 2009. Storbritanniens folkeafstemning om udmeldelse af EU i 2016, normalt omtalt som Brexit, er et andet eksempel p\xc3\xa5, at befolkningen stemte mod de anbefalinger, som de ledende politikere havde givet.\n_START_SECTION_\nSp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let om m\xc3\xa5den for udbredelse af demokratiet\n_START_PARAGRAPH_\nEfter 2. verdenskrig og den i forl\xc3\xa6ngelse heraf skete afvikling af de gamle koloniimperier har der i Europa og den vestlige verden udviklet sig tanker om en udbredelse af demokratiet gennem nationsbygning blandt andet ved fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at bringe internationale organisationer som FN ind som medvirkende ved udbredelsen af demokratiet. Erfaringer fra stater dannede efter 1945 som Sudan, Kosovo, Irak og Afghanistan antyder imidlertid, at det er vanskeligt at opn\xc3\xa5 befolkningens st\xc3\xb8tte til tilstedev\xc3\xa6relsen af internationale sikkerhedsstyrker. Demokrati kan ikke p\xc3\xa5tvinges._NEWLINE_Zygmunt Bauman har blandt andet analyseret "globaliseringens" paradokser og argumenteret for, at udbredelsen af kommunikationsmidler skaber et paradoks mellem kapitalkoncentration p\xc3\xa5 den ene side og n\xc3\xb8dvendigheden af lokal stabilitet p\xc3\xa5 den anden side. Den transnationale kapital kr\xc3\xa6ver en vis stabilitet i regimerne, blandt andet for at kunne opn\xc3\xa5 sit forventede afkast. St\xc3\xb8rre folkelige opstande med krav om reformer kan derfor udl\xc3\xb8se et pres mod totalit\xc3\xa6re regimer fra det internationale samfund. I flere lande med totalit\xc3\xa6re eller autorit\xc3\xa6re regimer, s\xc3\xa5ledes i 2011 i Tunesien , Egypten og Libyen, har erkl\xc3\xa6rede demokratiske bev\xc3\xa6gelser ved omfattende demonstrationer f\xc3\xa5et international st\xc3\xb8tte til deres krav om demokratiske reformer, selv om de i befolkningen upopul\xc3\xa6re magthavere tidligere har nydt det internationale samfunds opbakning. Erfaringerne fra blandt andet den iranske revolution i 1978 viser dog, at der ingen sikkerhed er for, at en demokratisk motiveret folker\xc3\xb8relse ikke kan bane vejen for et nyt totalit\xc3\xa6rt styre.'