b'\n_START_ARTICLE_\nThe Last Waltz\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nIdeen om The Bands farvelkoncert opstod i begyndelsen af 1976, da Richard Manuel var blevet h\xc3\xa5rdt s\xc3\xa5ret i en b\xc3\xa5dulykke. Robbie Robertson begyndte efter dette at overveje, om The Band skulle stoppe med koncerterne og g\xc3\xa5 over til udelukkende at blive et studieorkester i lighed med The Beatles\' beslutning i 1966._NEWLINE_Resten af orkesteret var dog ikke enige med Robertson, men koncerten blev alligevel planlagt til Winterland Ballroom. I f\xc3\xb8rste omgang var det meningen, at The Band skulle spille alene, men da man fik ideen med at invitere Ronnie Hawkins og Bob Dylan, greb det om sig, og der endte med at v\xc3\xa6re en lang r\xc3\xa6kke g\xc3\xa6stemusikere.\n_START_SECTION_\nSynopsis\n_START_PARAGRAPH_\nEfter en indledende tekst med opfordringen: "This film should be played loud!" ("Denne film b\xc3\xb8r spilles med h\xc3\xb8j volumen!") f\xc3\xa5r man koncertens sidste nummer, "Don\'t Do It", inden der springes tilbage i tiden til koncertens indledning. Derp\xc3\xa5 f\xc3\xb8lger filmen koncerten nogenlunde kronologisk, idet der dog mellem numrene indskydes stumper af studieoptagelser og interviews med gruppens medlemmer. Instrukt\xc3\xb8ren, Martin Scorsese, f\xc3\xa5r i samtalerne med gruppens medlemmer dem til at mindes deres karriere med sm\xc3\xa5 anekdoter. En r\xc3\xb8d tr\xc3\xa5d i samtalerne er, at koncerten markerer slutningen af en epoke for gruppen.'