b'\n_START_ARTICLE_\nNikolaj Iudovitj Ivanov\n_START_SECTION_\nBiografi\n_START_PARAGRAPH_\nIvanov stammede fra en officersfamilie. Han tog eksamen fra Mikhailovskaja Artilleriakademi i 1869, og gjorde tjeneste i 3. grenader garderegiment og artilleribrigader. Hans f\xc3\xb8rste kampindsats var i den russisk-tyrkiske krig (1877-1878), og han blev efterf\xc3\xb8lgende i Rum\xc3\xa6nien som instrukt\xc3\xb8r i den rum\xc3\xa6nske h\xc3\xa6r. Den 28. juli 1884 blev han kommand\xc3\xb8r over 2. batteri i det kejserlige gardeartilleri og den 11. april 1890 blev han udn\xc3\xa6vnt til kommandant over f\xc3\xa6stningsartilleriet i Kronstadt. Den 14. december 1899 blev han udvalgt til aide-de-camp for Mikhail Aleksandrovitj af Rusland._NEWLINE_Under den russisk-japanske krig gjorde han tjeneste i den russiske h\xc3\xa6r i Manchuriet, og fra 18. juli 1904 havde han kommandoen over 3. sibiriske korps. Han blev tildelt Sankt Georgsordenen (4. klasse og 3. klasse med gyldne v\xc3\xa5ben og diamanter). Efter krigen var han kort chef for forsyningstropperne i den russiske h\xc3\xa6r i Manchuriet, hvor han styrede tilbagetr\xc3\xa6kningen til Rusland. Fra 19. december 1905 til 6. november 1907 havde han kommandoen over arm\xc3\xa9korpset i Skt. Petersborgs milit\xc3\xa6rdistrikt, og overtog desuden posten som midlertidig generalguvern\xc3\xb8r i Kronstadt fra 6. november 1907. F\xc3\xa6stningsbyen var et centrum for revolution\xc3\xa6r aktivitet efter Den Russiske Revolution 1905, og Ivanov greb h\xc3\xa5rdt ind for at stoppe uroen i sine milit\xc3\xa6re enheder. Han blev forfremmet til Generaladjudant i 1907, General i artilleriet den 13. april 1908 og kommandant over milit\xc3\xa6rdistriktet i Kijev fra 2. december 1908, en post han bekl\xc3\xa6dte indtil starten p\xc3\xa5 1. verdenskrig i 1914._NEWLINE_Ved starten af 1. verdenskrig fik Ivanov kommandoen over den kejserlige russiske h\xc3\xa6rs styrker p\xc3\xa5 Sydvestfronten med ansvar for en stor del af indsatsen i Galicien. Det lykkedes Ivanov at besejre \xc3\xb8strig-ungarerne i slaget om Galicien i august 1914, og en m\xc3\xa5ned senere tr\xc3\xa6ngte han \xc3\xb8strig-ungarerne 150 km tilbagve til Karpaterne, omringe Przemy\xc5\x9bl og tilf\xc3\xb8je fjenden et tab p\xc3\xa5 300.000 mand. For denne indsats blev han tildelt St. Georgsordenen af 2. klasse og Sankt Vladimirordenen (1. klasse med sv\xc3\xa6rd)._NEWLINE_I 1916 valgte den russiske overkommando at lade Ivanov afl\xc3\xb8se af Aleksej Brusilov, der h\xc3\xa6vdes at have v\xc3\xa6ret den bedste russiske h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer i krigen og stod bag Brusilovoffensiven. Ivanov blev forfremmet til det russiske statsr\xc3\xa5d og p\xc3\xa5 grund af hans store politiske indflydelse og ry blev han milit\xc3\xa6r r\xc3\xa5dgiver for zar Nikolaj 2. af Rusland i Stavka, men hans planer og forslag blev overskygget af Mikhail Aleksejev. Da de russiske styrker br\xc3\xb8d sammen i 1916 og der udbr\xc3\xb8d revolution var Ivanovs tid som milit\xc3\xa6r kommandant i et forenet Rusland slut. Den 27. februar 1917 fik han kommandoen over milit\xc3\xa6rdistriktet i Petrograd udstyret med krigsretsbef\xc3\xb8jelser fra zaren for at nedk\xc3\xa6mpe den revolution\xc3\xa6re aktivitet, men da han ankom til Petrograd den 2. marts konstaterede han, at byen og dens milit\xc3\xa6re enheder allerede var under kontrol af den provisoriske regering. Da han ikke kunne udf\xc3\xb8re sine ordrer vendte han tilbage til Moskva og tog derfra videre til Kijev, hvor han blev arresteret af den lokale Sovjet, og sendt tilbage til Petrograd som fange. Han blev l\xc3\xb8sladt mod kaution af Aleksandr Kerenskij og flygtede hurtigt til byen Novotjerkassk, hvor han sluttede sig til Den Hvide H\xc3\xa6r._NEWLINE_Som ivrig monarkist dannede Ivanov en anti-bolsjevikisk kosakh\xc3\xa6r, men blev besejret i den russiske borgerkrig n\xc3\xa6r landsbyen Vjosjenskaja, hvorefter resterne af hans h\xc3\xa6r sluttede sig til Donkosakkerne. Ivanov d\xc3\xb8de af tyfus i januar 1919.'