b'\n_START_ARTICLE_\nKlintekongen\n_START_PARAGRAPH_\nKlintekongen er i dag en betegnelse for ejeren af Klintholm Gods p\xc3\xa5 M\xc3\xb8n, men har tidligere v\xc3\xa6ret en mytisk figur, Odins efterf\xc3\xb8lger, der herskede over H\xc3\xb8je M\xc3\xb8n, og boede i en hule i M\xc3\xb8ns Klint .\n_START_SECTION_\nMyterne\n_START_PARAGRAPH_\nHan regerede over M\xc3\xb8ns, Stevns og Rygens klinter. P\xc3\xa5 Stevns kaldes Klintekongen ogs\xc3\xa5 Ellekongen, som optr\xc3\xa6der i Heibergs Elverh\xc3\xb8j._NEWLINE_P\xc3\xa5 M\xc3\xb8n fort\xc3\xa6lles det, at Klintekongen hersker p\xc3\xa5 \xc3\xb8ens \xc3\xb8stlige del, H\xc3\xb8je M\xc3\xb8n: N\xc3\xa5r man forlader lavningen ved Borre, kommer man ind i hans rige. Han beskytter \xc3\xb8en mod invasion og kan forvandle sten p\xc3\xa5 stranden og tr\xc3\xa6er i skoven til krigere._NEWLINE_Han har if\xc3\xb8lge sagnet en vogn, som tr\xc3\xa6kkes af fire sorte heste, og i den rejser han over havet fra den ene klint til den anden. S\xc3\xa5 bliver havet sort og kommer i opr\xc3\xb8r, og man h\xc3\xb8rer hestenes vrinsken._NEWLINE_I H.C. Andersens Elverh\xc3\xb8j er Klintekongens datter fra M\xc3\xb8n gift med Dovregubben fra Norge._NEWLINE_Fra Vemmetofte fort\xc3\xa6lles det, at der ligger en stor sten, som kaldes Mussestenen. Sagnet fort\xc3\xa6ller, at norske Dovregubben \xc3\xb8nskede sin s\xc3\xb8n gift med Klintekongens datter. Da Klintekongen modsatte sig dette, blev Dovregubben s\xc3\xa5 arrig, at han br\xc3\xa6kkede et stykke fjeld af og kastede det for at dr\xc3\xa6be Klintekongen. Og stenen faldt ned ved Vemmetofte Strand._NEWLINE_Fra Aved\xc3\xb8re er sagnet, at Klintekongen ville forhindre bygningen af Glostrup Kirke. Han kastede en stor sten mod den halvf\xc3\xa6rdige kirke, men ramte ved siden af p\xc3\xa5 Aved\xc3\xb8re Holme. Stenen hed Albaarstenen._NEWLINE_Det siges at klintekongen havde en vidunderlig og mystisk have fuld af de smukkeste frugter, is\xc3\xa6r et \xc3\xa6bletr\xc3\xa6, med store r\xc3\xb8de \xc3\xa6bler. Mange af inbyggerne pr\xc3\xb8vede at komme hen til haven, men n\xc3\xa5r de n\xc3\xa5ede derhen, s\xc3\xa5 man kun eneb\xc3\xa6rbuske, krat og tj\xc3\xb8rn. s\xc3\xa5 kunne man se haven langt derfra, men n\xc3\xa5r man n\xc3\xa5ede derhen igen, var tr\xc3\xa6erne v\xc3\xa6k endnu engang.'