b'\n_START_ARTICLE_\nMordvinere\n_START_SECTION_\nNavn\n_START_PARAGRAPH_\nI komi betyder mort og i udmurtisk murt "menneske". Det er dog uvist, om dette i mordvinsk ukendte permiske ord kan have v\xc3\xa6ret den almindelige ben\xc3\xa6vnelse p\xc3\xa5 et folk. Snarere er dette navn et l\xc3\xa5n fra russisk. I flere tilf\xc3\xa6lde er nemlig navne p\xc3\xa5 folk og nationaliteter l\xc3\xa5n fra andre sprog.\n_START_SECTION_\nSprog\n_START_PARAGRAPH_\nI begyndelsen h\xc3\xb8rte mordvinerne til de tatariserede karatai og de russificerede terjuchanere. If\xc3\xb8lge oplysninger fra Ethnologue anvendte 36.700 mordvinerne erzja som modersm\xc3\xa5l, og 2.030 mordvinerne anvendte moksjan som modersm\xc3\xa5l. I alt tales erzja og moksjan af 568.141 mordvinere.\n_START_SECTION_\nReligion\n_START_PARAGRAPH_\nGamle religi\xc3\xb8se skikke er bevaret n\xc3\xa6sten frem til nutiden. Derfor udg\xc3\xb8r mordvinerne det bedste unders\xc3\xb8gelsesobjekt, n\xc3\xa5r det g\xc3\xa6lder de finsk-ugriske folkeslags tidligere trosforestillinger. I disse indtager d\xc3\xb8dekulten en central plads. Livet hinsides graven ses som en forts\xc3\xa6ttelse af livet her p\xc3\xa5 jorden. Man dyrkede f\xc3\xb8rst og fremmest naturguddomme, som himmelguden og tordenguden. Ogs\xc3\xa5 solen og m\xc3\xa5nen ans\xc3\xa5s for guddomme. Andre havde status af feer, og de ben\xc3\xa6vntes s\xc3\xa6dvanligvis med navnet "moder". S\xc3\xa5danne er Vir-ava, Ved\'-ava, Tol\'-ava, det vil sige skovs-moder, vandets moder, vindenes moder.\n_START_SECTION_\nAntal og udbredelse\n_START_PARAGRAPH_\nAntallet af mordvider blev ved folket\xc3\xa6llingen \xc3\xa5r 2002 opgjort til 850.000, men heraf bor kun 32% i Republikken Mordovija. I antal er mordvinerne de tredje st\xc3\xb8rste gruppe blandt de finsk-ugriske folk efter ungarere og finner.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nDe \xc3\xa6ldste bebyggelsehistoriske spor inden for mordvinernes udbredelsesomr\xc3\xa5de er fra neolitikum. Forf\xc3\xa6dre til mordvinerne boede i omr\xc3\xa5det mellem Volga og Oka._NEWLINE_Mordvinerne kan i egnene omkring Oka f\xc3\xb8lges tilbage til 500-tallet. Den f\xc3\xb8rste sikre historiske underretning om dem stammer fra Jordanes kr\xc3\xb8nike 551, hvor den almindelige ben\xc3\xa6vnelse mordens forekommer for f\xc3\xb8rste gang. I 950 betegnede den byzantinske kejser Konstantin 7. mordvinernes land med navnet Mordia. Ark\xc3\xa6ologisk kan man f\xc3\xb8lge udviklingen af de mordvinske stammer fra 600-tallet, da den gorodetske kultur var fremherskende i omr\xc3\xa5det. Kulturen udviser f\xc3\xa6lles tr\xc3\xa6k med den kulturform, som p\xc3\xa5 samme tid herskede i Baltikum og det sydlige Finland. Ogs\xc3\xa5 merier og muromer anses at have tilh\xc3\xb8rt samme kulturkrets._NEWLINE_Nestorkr\xc3\xb8niken beretter om strider mellem russere og mordviner. Muroms fyrste Jaroslav fors\xc3\xb8gte 1103 at underkue mordvinerne. Mordvinerne beskyttede sig mod russernes gentagne angreb ved at bygge f\xc3\xa6stningsvolde. Men kampen mod russerne blev vanskeliggjort af, at der ikke fandtes nogen central statslig administration og at der herskede indbyrdes rivalisering mellem to stammeh\xc3\xb8vdinge. Stammeh\xc3\xb8vdingen for de nordlige omr\xc3\xa5der var Purgas (erzja) og for de sydlige Pure\xc5\xa1 (moksja). Pure\xc5\xa1 indgik et forbund med russerne med hvis hj\xc3\xa6lp han besejrede konkurrenten Purgas. Fjendtlighederne oph\xc3\xb8rte mod slutningen af 1200-tallet, da b\xc3\xa5de russere og mordviner havnede under tatarisk overh\xc3\xb8jhed. Tatarerne lod mordvinerne beholde deres tidligere \xc3\xb8konomiske system og deres samfundssystem, som forklarer mordvinernes og tatarernes relativt fredelige sameksistens. Mordvinerne deltog til og med som soldater i tatarernes togter mod Central- og Vesteuropa. Tatarerne kunne dog ikke forhindre russernes indtr\xc3\xa6ngen p\xc3\xa5 mordvinske omr\xc3\xa5der i 1300- og 1400-tallet. En del af mordvinerne indgik forbund med russerne og begyndte sammen med dem at k\xc3\xa6mpe mod tatarerne.\n_START_SECTION_\nUnder russisk overh\xc3\xb8jhed\n_START_PARAGRAPH_\nDa Ivan den Grusomme knuste Kazan-khanatet i 1552, havnede mordvinerne under russisk overh\xc3\xb8jhed. Nu tog ogs\xc3\xa5 den russiske indflytning til omr\xc3\xa5det store proportioner. Den russiske undertrykkelse (med livegenskab) og omvendelsearbejde i 1700-tallet ledte til mordvinsk tilslutning til flere opr\xc3\xb8r (som Stenka Rasins og Pugatjovs). Mordvinernes "hovedpenning", der blev betalt i korn, \xc3\xa5r 1737 var dobbelt s\xc3\xa5 h\xc3\xb8j som russernes. Det sidste opr\xc3\xb8r skete i 1808-1810. De mordvinske storm\xc3\xa6nd, der overgik til kristendommen, blev optaget i den russiske adel og fik samtidigt \xc3\xb8konomiske fordele. Dette fremmede russificeringen. Mordvinerne udg\xc3\xb8r omkring en million, men de danner ingen samlet gruppe, men mindre, isolerede sprogomr\xc3\xa5der. Mange mordviner flyttede efter nederlaget \xc3\xb8stp\xc3\xa5. Spredningen er en direkte f\xc3\xb8lge af fjendtlighederne._NEWLINE_I forbindelse med revolutionen 1905 forekom store uroligheder, hvor en femtedel af alle godser \xc3\xb8delagdes. Efter den russiske revolution 1917 tiltog industrialisering og indflytningen af russere, mens mordvinernes udflytning, som stadig foreg\xc3\xa5r, voksede.'