b'\n_START_ARTICLE_\nRomernes Konge\n_START_PARAGRAPH_\nRomernes Konge (latin: Rex Romanorum) var en historisk titel, der i middelalderen blev benyttet af herskerne i det Tysk-romerske rige, efter at de var k\xc3\xa5ret af kurfyrstekollegiet, men f\xc3\xb8r de blev kronet til kejser af paven. I nyere litteratur anvendes Tysk-romersk konge eller Konge af Tyskland ofte synonymt med romernes konge._NEWLINE_Titlen brugtes prim\xc3\xa6rt af arvinger til den tysk-romerske kejsertitel. Den var af verdslig og af en vis religi\xc3\xb8s betydning. Den forudsatte en kroning af paven. Ikke alle, der blev valgt til romernes konge, blev dog kronet til kejser._NEWLINE_Efter kroningen som kejser (og nogle gange f\xc3\xb8r) blev titlen udvidet med det semper Augustus ("altid Augustus" eller "altid oph\xc3\xb8jet") fra latin: augere: at vokse)._NEWLINE_Titlen blev ogs\xc3\xa5 brugt om en arving til kejsertronen, mens kejseren stadig var i live._NEWLINE_P\xc3\xa5 Napoleons tid blev titlen Kongen af Rom brugt om Napoleons s\xc3\xb8n.\n_START_SECTION_\nBaggrund\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8rst i 1000-tallet begyndte Det \xc3\x98stfrankiske Rige at blive kaldt Kongeriget Tyskland. Ved Henrik 4.s k\xc3\xa5ring til rigets hersker, fik han titlen Romernes Konge for at markere hans ret til at blive kronet til kejser af paven. Under investiturstridenen kaldte pave Gregor 7. i stedet Henrik 4. Tyskernes Konge (latin: Teutonicorum Rex) for at markere, at kravet var begr\xc3\xa6nset til de tyske lande og ikke omfattede hele riget. Konflikten fortsatte, og Henrik 4. insisterede p\xc3\xa5 at blive tituleret Romernes Konge\', til han blev kronet af modpaven Clemens 3. i 1084. Det lagde grunden til traditionen: Romernes Konge efter kongek\xc3\xa5ringen og Romersk Kejser efter kroningen.\n_START_SECTION_\nMiddelalderen\n_START_PARAGRAPH_\nProcessen for kongevalg var uklar frem til 1300-tallet og gav anledning til flere tronf\xc3\xb8lgestridigheder, men med Den Gyldne Bulle i 1356 blev processen fastsl\xc3\xa5et, og syv rigsfyrster fik permanent stemmeret. De bestred de h\xc3\xb8jeste embeder i riget. Efter et kongevalg blev den valgte konge kronet i Domkirken i Aachen af \xc3\xa6rkebiskoppen af K\xc3\xb8ln.\n_START_SECTION_\nSenere anvendelse\n_START_PARAGRAPH_\nI 1508 tillod pave Julius 2., at den k\xc3\xa5rede konge Maximilian 1. antog titlen Valgt Romersk Kejser (latin: Electus Romanorum Imperator) uden at v\xc3\xa6re kronet i Rom. Det lagde grunden til, at kroningsceremonien helt blev afskaffet. Herefter blev Romernes Konge udelukkende brugt om den arving til kejsertronen, der blev valgt, mens kejseren stadig var i live, og som antog kejsertitlen direkte ved succession.'