b"\n_START_ARTICLE_\nIdeologien og ideologiske statsapparater\n_START_SECTION_\nDet repressive statsapparat og de ideologiske statsapparater\n_START_PARAGRAPH_\nDe to typer for statsapparater adskiller sig fra hinanden derved, at den f\xc3\xb8rste overvejende bygger p\xc3\xa5 vold, mens den anden overvejende bygger p\xc3\xa5 ideologisk pr\xc3\xa6gning. Althusser understreger dog, at de to typer rummer b\xc3\xa5de vold og ideologi. Som eksempel n\xc3\xa6vner Althusser, at fx politiet ogs\xc3\xa5 rummer en ideologisk pr\xc3\xa6gning, mens fx skoler ogs\xc3\xa5 rummer elementer af vold og udelukkelse som sanktion._NEWLINE_For at nuancere den klassiske marxismes ensidige fokus p\xc3\xa5 overtagelse af statsmagten, understreger Althusser, at de ideologiske statsapparater ikke blot kan v\xc3\xa6re indsats i klassekampen, men ogs\xc3\xa5 stedet for den. Althusser fremh\xc3\xa6ver ligeledes, at den tidligere dominerende klasse vil kunne g\xc3\xb8re sin indflydelse g\xc3\xa6ldende l\xc3\xa6ngere i de ideologiske statsapparater end i det repressive statsapparat i tilf\xc3\xa6lde af at en ny klasse overtager statsmagten._NEWLINE_Althusser taler endvidere om, at der er 'dominerende ideologiske statsapparater', og at det dominerende i det moderne samfund er skolen, eller rettere skolesystemet, der indprenter ideologien gennem ideologisk pr\xc3\xa6get know-how (fx sprog og matematik) og gennem ren ideologi (fx samfundsfag og religion). Han skriver om skolesystemet, at enhver gruppe, der falder fra p\xc3\xa5 vejen, er praktisk udstyret med den ideologi, der passer til den rolle, som den m\xc3\xa5 udfylde i et klassesamfund: de udbyttede (\xe2\x80\x9dprofessionel\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dmoralsk\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dborgerlig\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dnational\xe2\x80\x9d, og a-politisk \xe2\x80\x9dbevidsthed); rollen som agent for udbytningen (vide hvordan man kommanderer med og taler til arbejderne; rollen som repressionsagenter (vide hvordan man f\xc3\xa5r folk til at adlyde uden diskussion; eller ideologiens professionelle (vide hvorledes man behandler bevidsthederne med den passende respekt, foragt, afpresning etc. Althusser mener, at parret 'skole-familie' har erstattet parret 'kirke-familie', som de centrale ideologiske statsapparater. Han skriver, at det ikke er tilf\xc3\xa6ldigt, at hovedparten af den ideologiske kamp fra det sekstende til det attende \xc3\xa5rhundrede koncentrerede sig om den antiklerikale og antireligi\xc3\xb8se kamp. Det er en funktion af selve den dominerende position som det religi\xc3\xb8se ideologiske statsapparat indtog. En helt central foruds\xc3\xa6tning for fx skolens funktion er, at den i ideologien fremstilles som et neutralt milj\xc3\xb8, der s\xc3\xa5ledes er blottet for ideologi.\n_START_SECTION_\nOm ideologien\n_START_PARAGRAPH_\nDen tyske ideologi indeholder en teori om ideologien, men den er, if\xc3\xb8lge Althusser, ikke marxistisk. Derfor fors\xc3\xb8ger han at udstikke linjerne for en marxistisk teori om ideologien._NEWLINE_Ideologien er, som det ubevidste hos Freud, evig. Althusser mener, at konkrete ideologier har en historie (der i sidste instans er determineret af klassekampen), mens ideologi som s\xc3\xa5dant er ahistorisk, eller snarere transhistorisk, idet den altid er til stede._NEWLINE_Det er den, som Althusser forklarer i den f\xc3\xb8rste af to teser, fordi ideologien repr\xc3\xa6senterer individernes imagin\xc3\xa6re forhold til deres virkelige eksistensbetingelser. Den anden tese g\xc3\xa5r p\xc3\xa5, at ideologien har en materiel eksistens. Hermed menes, at et individs ideologi oms\xc3\xa6ttes i handling, der er indsat i praktikker. Disse praktikker styres af ritualer, hvorigennem praktikkerne indskriver sig i et materielt eksisterende ideologisk apparat._NEWLINE_Her n\xc3\xa5r vi til endnu en central pointe, og et af Althussers vigtige teoretiske bidrag; nemlig at individerne gennem ideologien interpelleres og bliver til subjekter. Der er en gensidighed mellem subjekt og ideologi, idet subjektet er en konstituerende kategori for enhver ideologi, mens ideologien omvendt konstituerer subjektet. Ideologien opererer gennem miskendelse og genkendelse. Miskendelsen ligger i, at individets imagin\xc3\xa6re forhold til sine eksistensbetingelser fremst\xc3\xa5r som de virkelige eksistensbetingelser. Genkendelsen fungerer p\xc3\xa5 mange niveauer og hele tiden: en hilsen, en tiltale ved navn osv. Althusser skriver, at mennesker altid allerede er subjekter og som s\xc3\xa5dan uden afbrydelse konstant praktiserer den ideologiske genkendelses ritualer. Individerne er altid-allerede subjekter, da ideologien er evig og idet genkendelsen sker allerede inden individet f\xc3\xb8des._NEWLINE_Interpellationen af individerne foruds\xc3\xa6tter \xe2\x80\x9deksistensen\xe2\x80\x9d af et Andet Subjekt [bem\xc3\xa6rk stort begyndelsesbogstav]. Gud er det mest \xc3\xa5benlyse eksempel p\xc3\xa5 et s\xc3\xa5dant, idet Gud er Subjektet par excellence; den som er ved sig og for sig. Det Andet Subjekt st\xc3\xa5r s\xc3\xa5ledes i centrum og spejler sig i subjekterne, der p\xc3\xa5 deres side ogs\xc3\xa5 spejler sig i Subjektet. Ved transformationen af individerne til subjekter ved interpellation skal 'subjekt' s\xc3\xa5ledes forst\xc3\xa5s dobbelt: det er en dobbelt spejlm\xc3\xa6ssig relation, der dels underkaster subjekterne under Subjektet, og dels g\xc3\xb8r individerne til frie og ansvarlige v\xc3\xa6sner. Individet bliver interpelleret og gjort til (frit) subjekt, for at det frivilligt kan underkaste sig Subjektets ordrer."