b'\n_START_ARTICLE_\nForfatterfunktion\n_START_PARAGRAPH_\nForfatterfunktionen er et litteraturteoretisk begreb, som den franske t\xc3\xa6nker Michel Foucault udviklede i essayet "Hvad er en forfatter?" fra 1969, hvori det er en central tese, at \xe2\x80\x9dforfatteren\xe2\x80\x9d er en diskursiv st\xc3\xb8rrelse snarere end en \xe2\x80\x9dreel\xe2\x80\x9d forfatter. Dette betyder for Foucault, at i vore dages kultur er det kun visse tekster, der b\xc3\xa6rer en \xe2\x80\x9dforfatterfunktion.\xe2\x80\x9d S\xc3\xa5ledes vil vi forbinde et litter\xc3\xa6rt v\xc3\xa6rk (fx en roman) med dens forfatter/ophavsmand (m/k), men vi vil ikke t\xc3\xa6nke p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de om et en grundbog i l\xc3\xa6gevidenskab. If\xc3\xb8lge den danske litterat Dag Heede mener Foucault, at id\xc3\xa9en om "forfatteren" har en vigtig - men begr\xc3\xa6nsende - funktion i forhold til vores forst\xc3\xa5else af en tekst. For Heede er forfatterfunktionen \xe2\x80\x9den ideologisk st\xc3\xb8rrelse, der som en slags sp\xc3\xa6ndetr\xc3\xb8je l\xc3\xa6gges ned over moderne tekster og holder deres mangfoldige betydningsstr\xc3\xb8mme i skak.\xe2\x80\x9d Foucault skriver s\xc3\xa5ledes, at litteraturkritikkens fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at studere flere tekster som et samlet hele beror p\xc3\xa5 et "princip for en s\xc3\xa6rlig enhed i skriften" der neutraliserer, som kan udfolde sig i en serie tekster." If\xc3\xb8lge litteraten Andrew Bennett er der en dobbelthed i Foucaults syn p\xc3\xa5 forfatteren, for Foucaults interesse i, hvorfor folk i vore dage generelt er optaget af hvem der har lavet et udsagn h\xc3\xa6nger sammen med en modstand mod denne interesse i forfatteren. Foucault s\xc3\xa5 hellere, at det var ubetydeligt, hvem der taler, dvs. hvem ophavsmanden (m/k) til en tekst er.\n_START_SECTION_\nArgument\n_START_PARAGRAPH_\nFor Foucault er fremkomsten af begrebet \xe2\x80\x9dforfatter\xe2\x80\x9d et vigtigt punkt i individualiseringens id\xc3\xa9historie og if\xc3\xb8lge ham er \xe2\x80\x9dforfatteren\xe2\x80\x9d et s\xc3\xa5 centralt begreb, at f\xc3\xa6nomener som litter\xc3\xa6re perioder (fx romantikken, det moderne gennembrud, postmoderne litteratur), eller filosofiske skoler (stoicismen, empirismen, kontinentalfilosofi) blegner i sammenligning. Forfatteren bliver - i sammenligning med disse andre begreber - som anset for at v\xc3\xa6re en meget mere solid og grundl\xc3\xa6ggende enhed. If\xc3\xb8lge Foucault \xc3\xa6ndredes relationen mellem litter\xc3\xa6re og videnskabelige tekster i l\xc3\xb8bet af 1600-tallet og 1700-tallet. F\xc3\xb8r dette skifte var det kun videnskabelige teksters autoritet, der beroede p\xc3\xa5 henvisningen til forfatternavnet. I l\xc3\xb8bet af den tidlige moderne periode \xc3\xa6ndredes denne relation. Efter dette skifte begyndte videnskabelige tekster at blive accepteret uden henvisning til deres ophavsm\xc3\xa6nd. I Foucaults ord, var der "engang, hvor de tekster, som vi i dag kalder "litter\xc3\xa6re" (fort\xc3\xa6llinger, eventyr, epos, tragedier, komedier), blev modtaget, sat i cirkulation, vurderet uden at sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let om deres forfatter skulle stilles." Videnskabens logik tilsagde, at det videnskabelige indhold ikke var afh\xc3\xa6ngigt af, hvem der havde opn\xc3\xa5et til en bestemt erkendelse om fx himmellegemernes bev\xc3\xa6gelse. Litter\xc3\xa6re tekster begyndte derimod at v\xc3\xa6re afh\xc3\xa6ngige af at blive h\xc3\xa6ngt op p\xc3\xa5 deres ophavsmand (m/k). I moderne tid, skriver Foucault, er litter\xc3\xa6re v\xc3\xa6rker "totally dominated by the sovereignty of the author."_NEWLINE_Foucaults essay fokuserer is\xc3\xa6r p\xc3\xa5 relationen mellem teksten og forfatteren. Foucault mener, at det er en almindelig tanke (antageligvis i id\xc3\xa9historie, litteraturvidenskab og humaniora mere generelt), at form\xc3\xa5let med kritik ikke er at unders\xc3\xb8ge v\xc3\xa6rkets forhold til forfatteren, men snarere at analysere v\xc3\xa6rket ved at fokusere p\xc3\xa5 dets opbygning og form. Foucault problematiserer i denne forbindelse, hvorn\xc3\xa5r noget kan siges at v\xc3\xa6re et v\xc3\xa6rk. Skal vi fx forst\xc3\xa5 alle de tekster, som en forfatter har skrevet, som v\xc3\xa6rker? Foucault bruger den tyske filosof Friedrich Nietzsche som eksempel. Vi vil almindeligvis henregne alle Nietzsches f\xc3\xa6rdiggjorte b\xc3\xb8ger som v\xc3\xa6rker, men b\xc3\xb8r vi ogs\xc3\xa5 forst\xc3\xa5 hans tidligere udkast til disse b\xc3\xb8ger som "v\xc3\xa6rker"? Og hvad hvis man finder et m\xc3\xb8dereferat skrevet af Nietzsche. Skal det s\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 forst\xc3\xa5s som v\xc3\xa6rende et v\xc3\xa6rk?  Foucault argumenterer for, at forfatternavnet forbundet til dets v\xc3\xa6rker som fx n\xc3\xa5r nogen siger \xe2\x80\x9dAristoteles\xe2\x80\x9d bruger vedkommende et ord, der svarer til flere specifikke beskrivelser af denne t\xc3\xa6nker, fx grundl\xc3\xa6ggeren\xc2\xa0af ontologien m.v. Eller hvis man opdagede, at nogle af Shakespeares sonneter faktisk ikke var skrevet af ham eller hvis man opdagede, at Shakespeare havde forfattet nogle af Francis Bacons v\xc3\xa6rker. S\xc3\xa5danne opdagelser ville for Foucault betyde, at betydningen af navnet "Shakespeare" ville \xc3\xa6ndre sig og derfor argumenterer Foucault for, at et forfatternavn ikke blot er et navn som s\xc3\xa5 mange andre navne.\n_START_SECTION_\nBesl\xc3\xa6gtede begreber\n_START_PARAGRAPH_\nOfte ses dette begreb diskuteret ift. Roland Barthes\xe2\x80\x99 id\xc3\xa9 om \xe2\x80\x9dforfatterens d\xc3\xb8d\xe2\x80\x9d og Foucaults essay er da ogs\xc3\xa5 blevet set som et modsvar p\xc3\xa5 Barthes\' begreb. Andre sammenligner forfatterfunktionen med Wayne Booths id\xc3\xa9 om \xe2\x80\x9dthe implied author\xe2\x80\x9d eller W.K. Wimsatt og og Monroe Beardsleys id\xc3\xa9 om den intentionelle fejlslutning (en.: the intentional fallacy).\n_START_SECTION_\nKritik\n_START_PARAGRAPH_\nKritikere har beskyldt Foucaults essay for at v\xc3\xa6re uklart skrevet. Andrew Bennett skriver, at essayet stedvist er "irriterende uigennemskueligt" (infuriatingly opaque).'