b'\n_START_ARTICLE_\nFrederik Christian Sibbern\n_START_SECTION_\nUddannelse\n_START_PARAGRAPH_\nI sin f\xc3\xb8rste barndom h\xc3\xb8rte Sibbern derfor oftere det tyske end det danske sprog. Fra sit sjette \xc3\xa5r modtog han undervisning i hjemmet af forskellige danske l\xc3\xa6rere, blandt hvilke han med taknemmelighed mindedes den senere biskop i Aarhus 1815\xe2\x80\x9330 Jens Paludan-M\xc3\xbcller. Til hans yndlingsl\xc3\xa6sning h\xc3\xb8rte dengang Campes "Sj\xc3\xa6lel\xc3\xa6re", Gellerts skrifter, Matthias Claudius\' Wandsbecker-Bote og Ludvig Holbergs Peder Paars. Gennem moderen, der var praktisk, energisk og meget religi\xc3\xb8s, vandt han endvidere tidligt et indg\xc3\xa5ende kendskab til den tyske bibelovers\xc3\xa6ttelse. _NEWLINE_\xc3\x85ret efter faderens d\xc3\xb8d, 1795, sattes han i Den tyske kirkes skole, hvor bibell\xc3\xa6sning ligeledes var en overvejende del af undervisningen. L\xc3\xa6reren, en kateket Kochen - en hj\xc3\xa6lpepr\xc3\xa6st, der underviste skoleb\xc3\xb8rn i kirken \xe2\x80\x93 tog sig s\xc3\xa6rligt af drengen og l\xc3\xa6ste privat noget fransk med ham. 1798 fik Sibbern imidlertid ved biskop Jens Paludan-M\xc3\xbcllers hj\xc3\xa6lp en plads i Herlufsholms Skole. Her tilbragte han fire lykkelige \xc3\xa5r, afholdt s\xc3\xa5vel af kammeraterne som af l\xc3\xa6rerne, blandt hvilke han navnlig tr\xc3\xa5dte i et varigt venskabsforhold til Anders Winding Brorson, der 1804 blev skolens rektor, og naturhistorikeren Hans B\xc3\xb8chman Melchior. I 1802 dimitteredes han til universitetet._NEWLINE_Til sin Anden eksamen \xe2\x80\x93 filosofikum, Examen philosophicum \xe2\x80\x93 fik han den h\xc3\xb8jeste udm\xc3\xa6rkelse i de filosofiske discipliner. Til sit embedsstudium valgte han dog forel\xc3\xb8big juraen, der jo p\xc3\xa5 den tid havde f\xc3\xa5et forh\xc3\xb8jet glans ved Anders Sand\xc3\xb8e \xc3\x98rsteds f\xc3\xb8rste geniale virksomhed. _NEWLINE_Samtidig l\xc3\xa6ste han imidlertid ivrigt poesi og fors\xc3\xb8gte sig i besvarelsen af et par matematiske prissp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l. Da nordmanden Niels Treschow 1803 havde afl\xc3\xb8st B\xc3\xb8rge Riisbrigh som filosofisk professor, kom der imidlertid ogs\xc3\xa5 nyt liv over filosofien i Danmark, og Sibbern, som ikke havde kunnet udholde at h\xc3\xb8re Heinrich Steffens\' forel\xc3\xa6sninger, der forekom ham som \xc2\xabGalmandssnak\xc2\xbb, besvarede nu ikke mindre end tre gange med held universitetets filosofiske prissp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l (1806, 1807 og 1810)._NEWLINE_Dette skaffede ham blandt andet Kommunitetet og Valkendorfs Kollegium, hvor han tr\xc3\xa5dte i venskabsforhold til Grundtvig; under dennes bekendte krise 1810 ledsagede Sibbern ham sammen med Poul Dons hjem til faderen i Udby. Ogs\xc3\xa5 med den \xc3\x98rstedske kreds var Sibbern tr\xc3\xa5dt i venskabelig_NEWLINE_forbindelse. _NEWLINE_I A. S. \xc3\x98rsteds Juridisk Arkiv skrev han forskellige afhandlinger; i hans hjem var han en hyppig og velset g\xc3\xa6st; under H. C. \xc3\x98rsteds vejledning studerede han fysik; og ligesom han beundrede begge br\xc3\xb8drene, s\xc3\xa5ledes n\xc3\xa6rede han over for den f\xc3\xb8rstes hustru, Adam Oehlenschl\xc3\xa4gers smukke og begavede s\xc3\xb8ster Sophie, en sv\xc3\xa6rmerisk tilb\xc3\xb8jelighed, der varede ved lige til hendes d\xc3\xb8d 1818 og af og til endog alvorligt truede hans livsmod.\n_START_SECTION_\n1812 Dannelsesrejse sydp\xc3\xa5: m\xc3\xb8der Fichte, Schleiermacher og Goethe\n_START_PARAGRAPH_\n1810 havde han taget juridisk embedseksamen og \xc3\xa5ret efter den filosofiske doktorgrad (De principiis philosophicis disciplin\xc3\xa6 juris). Niels Treschow var imidlertid blevet valgt til professor ved det nys oprettede universitet i Christiania, Oslo, grundlagt 1811, og havde anbefalet Sibbern til sin efterf\xc3\xb8lger i K\xc3\xb8benhavn, og universitetsdirektionen skaffede ham da et rejsestipendium, for at han yderligere kunne uddanne sig, f\xc3\xb8r han overtog pladsen. Sibbern gik f\xc3\xb8rst til Halle, hvor han traf Steffens, hvem han ikke tidligere havde v\xc3\xa6ret i ber\xc3\xb8ring med, men som nu hurtig vandt hans hjerte. _NEWLINE_Steffens var imidlertid netop kaldet til Breslau, og efter et kort ophold i Halle gik Sibbern derfor til Berlin, hvor han tilbragte vinteren. Han stiftede her bekendtskab med den \xc3\xa6ldre Johann Gottlieb Fichte og Friedrich Schleiermacher og h\xc3\xb8rte forel\xc3\xa6sninger over gr\xc3\xa6sk poesi hos filologen Friedrich August Wolf og over krystallografi hos mineralogen Christian Samuel Weiss._NEWLINE_I for\xc3\xa5ret 1812 drog han til Jena, hvor han daglig omgikkes naturfilosofen Lorenz Oken, og derfra til Weimar, hvor han bes\xc3\xb8gte Christoph Martin Wieland og fru Schiller. Da Johann Wolfgang von Goethe, hvem han inderlig havde \xc3\xb8nsket at tr\xc3\xa6ffe, og til hvem han havde breve og pakker fra Berlin, imidlertid var rejst til Karlsbad, besluttede Sibbern resolut at f\xc3\xb8lge efter og opn\xc3\xa5ede ogs\xc3\xa5 som l\xc3\xb8n for den 20 mil lange udflugt at f\xc3\xa5 talt nogle gange med digterkongen. _NEWLINE_Efter et fire ugers ophold i Karlsbad, hvor han ogs\xc3\xa5 traf digteren Friedrich Leopold Stolberg, vendte han tilbage til Jena, bes\xc3\xb8gte dern\xc3\xa6st Dresden og kom i november til Breslau, hvor han vinteren over boede hos Steffens og h\xc3\xb8rte hans forel\xc3\xa6sninger over filosofi og naturvidenskab. I det tidlige for\xc3\xa5r 1813 gik han atter over Dresden til Berlin, blandt andet for at se det opblussende frihedsr\xc3\xb8re p\xc3\xa5 n\xc3\xa6rmere hold._NEWLINE_Efter et kort ophold her rejste han over N\xc3\xbcrnberg, hvor han traf Georg Wilhelm Friedrich Hegel som rektor ved skolen, til M\xc3\xbcnchen, hvor han forblev en del af sommeren. Han tr\xc3\xa5dte her i n\xc3\xa6rmere ber\xc3\xb8ring med Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling. Gennem Tyrol drog han derp\xc3\xa5 ind i Schweitz og havde ogs\xc3\xa5 t\xc3\xa6nkt p\xc3\xa5 at bes\xc3\xb8ge Italien. Docentpladsen i Danmark var imidlertid blevet ledig; man p\xc3\xa5skyndede hans tilbagerejse, og ad n\xc3\xa6rmeste vej, over Strasbourg og Frankfurt, vendte han da hjem i oktober 1813 fra sin dannelsesrejse.\n_START_SECTION_\n1813 Hjem til professorstilling\n_START_PARAGRAPH_\nUmiddelbart efter hjemkomsten blev han ansat som ekstraordin\xc3\xa6r professor i filosofi ved K\xc3\xb8benhavns Universitet og begyndte straks at holde forel\xc3\xa6sninger over logik og psykologi, medens han selv samtidig h\xc3\xb8rte forel\xc3\xa6sninger over fysiske, fysiologiske og zoologiske emner._NEWLINE_Hermed indledtes den lange periode af utr\xc3\xa6ttet skriftlig som mundtlig virksomhed, der nu p\xc3\xa5fulgte og uafbrudt vedvarede indtil f\xc3\xa5 \xc3\xa5r f\xc3\xb8r hans d\xc3\xb8d i hans h\xc3\xb8je alderdom.\n_START_SECTION_\nYderligere m\xc3\xa6rkepunkter i et langt liv\n_START_PARAGRAPH_\nAf ydre m\xc3\xa6rkepunkter i hans liv skal endnu blot fremh\xc3\xa6ves: 1816 blev han medlem af Videnskabernes Selskab, 1829 blev han professor ordinarius og assessor i konsistorium, og 1845 udn\xc3\xa6vntes han til etatsr\xc3\xa5d. Samme \xc3\xa5r var han f\xc3\xb8rste gang universitetets rektor. 1856 blev han konferensr\xc3\xa5d og 1862 _NEWLINE_Kommand\xc3\xb8r af Dannebrog. 1870 tr\xc3\xa5dte han tilbage fra sin universitetsvirksomhed, og to \xc3\xa5r derefter, 16. december 1872, hensov han blidt og stille. 29. maj 1819 havde han \xc3\xa6gtet Christiane Margaretha Dorothea Clara Louise Ipsen (f\xc3\xb8dt 2. juli 1799), datter af krigsr\xc3\xa5d, havneskriver i K\xc3\xb8benhavn L. F. Ipsen. Hun d\xc3\xb8de to \xc3\xa5r f\xc3\xb8r sin \xc3\xa6gtef\xc3\xa6lle.\n_START_SECTION_\nAlsidig skriftlig produktion\n_START_PARAGRAPH_\nSibbern var overordentlig arbejdsdygtig og us\xc3\xa6dvanlig alsidig og har efterladt sig arbejder ikke blot fra alle filosofiens omr\xc3\xa5der, men ogs\xc3\xa5 af juridisk, politisk og \xc3\xa6stetisk art.\n_START_SECTION_\nPsykologi\n_START_PARAGRAPH_\nSine psykologiske anskuelser fremstillede han f\xc3\xb8rst i Menneskets aandelige Natur og V\xc3\xa6sen (1819), hvortil som en art forts\xc3\xa6ttelse f\xc3\xb8jedes Psykologisk Pathologi (1828). En st\xc3\xa6rkt omarbejdet udgave af f\xc3\xb8rste del udkom senere under navn af Psykologi, indledet ved almindelig Biologi (1843 og flere gange senere); anden del blev udgivet p\xc3\xa5 ny som mindeskrift ved hans hundred\xc3\xa5rsfest, 1885. _NEWLINE_N\xc3\xa6rmest hertil slutter sig Om Forholdet mellem Sj\xc3\xa6l og Legeme (1849) og hans lille bog Om Elskov (1819 og oftere). Sine anskuelser om filosofiens natur og metode har han fremstillet i Om Erkjendelse og Granskning (1822), Om Filosofiens Begreb, Natur og V\xc3\xa6sen (1843) og Angaaende Hegels Filosofi (1838).\n_START_SECTION_\nLogik\n_START_PARAGRAPH_\nOm logik handler Logikkens Elementer (1822), Logik som T\xc3\xa6nkel\xc3\xa6re (1827 og flere gange) og T\xc3\xa6nkel\xc3\xa6re eller Logik (1854 og oftere). En \xc3\xa6stetik har han givet i de tre bind Om Poesi og Kunst (1834, 53 og 69). Sine etiske anskuelser har han udtalt i en lille, efter hans d\xc3\xb8d udkommen Moralfilosofi (1878).\n_START_SECTION_\nVerdensopfattelse\n_START_PARAGRAPH_\nOm hans totale verdensopfattelse handler hans Spekulativ Kosmologi med grundlag til en spekulativ Theologi (1846); og endelig har han fremstillet sine religi\xc3\xb8se anskuelser dels i en r\xc3\xa6kke universitetsprogrammer (1846, 1847 og 1849) og dels i Meddelelser af indholdet af et Skrift fra Aaret 2135 (tre h\xc3\xa6fter, 1858, 1862 og 1872). Denne bog giver desuden_NEWLINE_v\xc3\xa6sentlige bidrag til hans sociale og politiske anskuelser, som han for \xc3\xb8vrigt har fremstillet i en m\xc3\xa6ngde sm\xc3\xa5afhandlinger og bladartikler._NEWLINE_1829-30 udgav han Filosofisk arkiv og Repertorium, 1835-39 Patriotiske Intelligensblade og 1843 Dikaiosyne eller Bidrag til Politik og politisk Jurisprudens for danske. Endelig har han foruden et par mindetaler udgivet Efterladte Breve af Gabrielis (1826 og flere gange) og Udaf Gabrielis Breve til og fra Hjemmet (1850 og flere gange). En samling Breve til og fra Sibbern blev udgivet 1866 af Christian Ludvig Nicolai Mynster.\n_START_SECTION_\nFriluftsmenneske med sympati for sm\xc3\xa5 og undertrykte i samfundet\n_START_PARAGRAPH_\nSibbern var b\xc3\xa5de legemlig og \xc3\xa5ndelig en s\xc3\xa6rdeles sund natur. N\xc3\xb8jsom og h\xc3\xa5rdf\xc3\xb8r, som han var, satte han stor pris p\xc3\xa5 at r\xc3\xb8re sig frit under \xc3\xa5ben himmel og tage lejligheden, som den fremb\xc3\xb8d sig. Sin udenlandsrejse gorde han n\xc3\xa6sten udelukkende til fods, og denne vandrelyst vedvarede op i hans h\xc3\xb8je alderdom. _NEWLINE_Det var ham en art religion ved s\xc3\xa5danne forfriskende anstrengelser at erhverve sig den livsgl\xc3\xa6de og fortr\xc3\xb8stningsfulde frejdighed, som han mente alle burde eje for ret at kunne magte livet. _NEWLINE_Selv var han af natur som af fors\xc3\xa6t optimist til det sidste, ligesom han var i besiddelse af en energisk oprindelighed, et varmtf\xc3\xb8lende sind, en st\xc3\xa6rk sympati med alle de sm\xc3\xa5 og undertrykte, en levende friheds- og retf\xc3\xa6rdighedsf\xc3\xb8lelse og en j\xc3\xa6vnhed og tillidsfuldhed, der ofte kunne stige til troskyldighed og sprede et st\xc3\xa6rkt sk\xc3\xa6r af naivitet over hans optr\xc3\xa6den. _NEWLINE_Han slutter sin bog Om Erkjendelse og Granskning med Paulus\' ord, at om vi talte med englenes tungem\xc3\xa5l og kendte alle hemmeligheder og havde tro, s\xc3\xa5 vi kunne flytte bjerge, men havde ikke k\xc3\xa6rlighed, s\xc3\xa5 var vi intet. Han kunne have sat dette som motto over hele sin str\xc3\xa6ben. Thi al hans filosoferen har et p\xc3\xa6dagogisk form\xc3\xa5l._NEWLINE_Viden er til syvende og sidst kun til for at skabe mere fuldkommen handlen, mener han, og med denne tanke for \xc3\xb8je har han formet alle sine v\xc3\xa6rker. Hans Gabrielis Breve er fort\xc3\xa6llingen om en Werther, som ikke skyder sig, men generobrer sit livsmod, ligesom bogens forfatter selv havde gjort det.\n_START_SECTION_\nMisforn\xc3\xb8jet med den abstrakte hegelske formalisme; hans \xc2\xabpraktiske Livsfilosofi\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nHans psykologi som ethvert af hans arbejder munder ud i etisk-religi\xc3\xb8se betragtninger, og selve hans religi\xc3\xb8se anskuelser formes, som vi skulle se, efterh\xc3\xa5nden i n\xc3\xb8je overensstemmelse med grundsynspunktet.\n_START_SECTION_\nVurdering af stil og fremstillingsform\n_START_PARAGRAPH_\nAt Sibbern m\xc3\xa5tte v\xc3\xa6re misforn\xc3\xb8jet med den abstrakte hegelske formalisme, forst\xc3\xa5r man allerede heraf. Men den "praktiske Livsfilosofi", han s\xc3\xa5ledes indledte i Danmark, fortsattes senere af Poul Martin M\xc3\xb8ller og S\xc3\xb8ren Kierkegaard, og den f\xc3\xb8rstn\xc3\xa6vnte af disse har flere gange med varm tilslutning gjort opm\xc3\xa6rksom p\xc3\xa5 den Sibbern s\xc3\xa6regne personlige, uforbeholdne, konkrete, klare og j\xc3\xa6vne fremstillingsm\xc3\xa5de, der netop s\xc3\xa5 n\xc3\xb8je h\xc3\xa6nger sammen med hans hovedform\xc3\xa5l._NEWLINE_Det er sikkert ogs\xc3\xa5 denne hans k\xc3\xa6rlighed til det klare, j\xc3\xa6vne og konkrete, der har bevirket, at hans filosofiske tankebygning kom til at st\xc3\xa5 et betydeligt trin over ethvert af de tyske systemer, hvis forfattere havde v\xc3\xa6ret hans l\xc3\xa6remestre under hans udenlandsrejse._NEWLINE_B\xc3\xa5de over for Steffens og Schelling st\xc3\xa5r han i virkeligheden med stor selvst\xc3\xa6ndighed; at visse af tidens grundtanker er f\xc3\xa6lles for dem alle, er en selvf\xc3\xb8lge, der ikke forandrer_NEWLINE_sagen. Af den tyske naturfilosofis talrige fantasterier, som han dog havde v\xc3\xa6ret i s\xc3\xa5 n\xc3\xa6r ber\xc3\xb8ring med, findes der s\xc3\xa5 godt som intet hos ham. _NEWLINE_Ikke blot hans danske besindighed har her frelst ham, men ogs\xc3\xa5 den klare, skarpe og alsidige t\xc3\xa6nkning, han i virkeligheden var i besiddelse af. Hans store dygtighed i at systematisere i forbindelse med hans levende interesse for det enkelte har undertiden \xe2\x80\x93 mest dog blot i hans egentlige l\xc3\xa6reb\xc3\xb8ger \xe2\x80\x93 forledet ham til en udstykning i det sm\xc3\xa5, der kan_NEWLINE_virke tr\xc3\xa6ttende p\xc3\xa5 l\xc3\xa6seren. Hans omhu for at give tanken et s\xc3\xa5 primitivt og n\xc3\xb8jagtigt udtryk som muligt f\xc3\xb8rte ham ogs\xc3\xa5 til med stor k\xc3\xa6khed at skabe nye ord og vendinger; i hans senere skrifter er ikke blot alle hans s\xc3\xa6rlige kunstord danske, men uden bet\xc3\xa6nkning har han overhovedet fjernet samtlige fremmedord af sproget. _NEWLINE_Hans fremstillingsform kan af disse grunde undertiden falde noget s\xc3\xa6r og kantet; dette g\xc3\xa6lder dog ingenlunde alle hans arbejder og navnlig intet af de tidligere i deres f\xc3\xb8rste st\xc3\xb8bning. I Gabrielis Breve er stilen ofte, s\xc3\xa5 at man tror at l\xc3\xa6se S\xc3\xb8ren Kierkegaard.\n_START_SECTION_\nTids\xc3\xa5ndens tanker\n_START_PARAGRAPH_\nHvorledes tids\xc3\xa5ndens tanker br\xc3\xb8des med hans individuelle natur og str\xc3\xa6ben, ser man allerede af hans opfattelse af filosofien: gennem vore sanser modtager vi et stof, hvis logiske_NEWLINE_bearbejdelse giver os alle de ydre erfaringsvidenskaber, og en lignende indre disciplin f\xc3\xa5r vi ved bearbejdelse af vort forefundne bevidsthedsindhold af moralske og religi\xc3\xb8se f\xc3\xb8lelser og deslige. Men udgangspunktet er her begge gange kun et historisk._NEWLINE_Menneske\xc3\xa5nden str\xc3\xa6ber videre og vil p\xc3\xa5 grund af sin medf\xc3\xb8dte fornuft udlede alt fra et eneste midtpunkt, der som udstr\xc3\xa5lingspunkt for alt m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re oversanseligt, uendeligt og evigt og kun erkendeligt ved selve fornuften, ved en \xc3\xa5ndelig seen, "Spekulationen".\n_START_SECTION_\nFilosofiens opdeling i \xc2\xabFundamentalfilosofien\xc2\xbb, naturfilosofi og \xc3\xa5ndsfilosofi\n_START_PARAGRAPH_\nTanken m\xc3\xa5 derfor have en h\xc3\xb8jeste "Grundid\xc3\xa9" at g\xc3\xa5 ud fra og ved et omfattende r\xc3\xa6sonnement, "Dialektikken", udlede alt af denne. _NEWLINE_Filosofien best\xc3\xa5r af de tre afdelinger \xc2\xabFundamentalfilosofien\xc2\xbb, naturfilosofien og \xc3\xa5ndsfilosofien.\n_START_SECTION_\nFundamentalfilosofien\n_START_PARAGRAPH_\nF\xc3\xb8rste afdeling handler om fornuftens v\xc3\xa6sen, dens oprindelige grundbegreber og ideer, og kan egentlig formes s\xc3\xa5 vel analytisk som syntetisk eller s\xc3\xa5 vel fra iagttagelsens som fra spekulationens standpunkt. Den f\xc3\xb8rste form b\xc3\xb8r altid bane vejen for den sidste, men udg\xc3\xb8r strengt taget kun en indledning til den egentlige filosofi. _NEWLINE_En s\xc3\xa5dan "Indledning" b\xc3\xb8r imidlertid med. Thi man m\xc3\xa5 dog retf\xc3\xa6rdigg\xc3\xb8re den grundid\xc3\xa9, hvorfra den egentlige filosofi tager sit udspring. Indledningen kan desuden indeholde logikken, ved hvilket udtryk Sibbern t\xc3\xa6nker p\xc3\xa5 en s\xc3\xa6dvanlig, formel logik, s\xc3\xa5ledes som han ogs\xc3\xa5 selv gav den, og ikke p\xc3\xa5 en \xc2\xabh\xc3\xb8jere\xc2\xbb eller spekulativ. En s\xc3\xa5dan, bem\xc3\xa6rker han, kunne derimod gerne knyttes til fundamentalfilosofien. \xe2\x80\x93 Man ser, hvorledes han, om han end bliver l\xc3\xb8ftet med af tids\xc3\xa5nden, dog bestandig er omhyggelig for at bevare_NEWLINE_forbindelse med jorden.\n_START_SECTION_\nNaturfilosofien\n_START_PARAGRAPH_\nOg end tydeligere fremg\xc3\xa5r dette af hans bem\xc3\xa6rkninger om naturfilosofien. Vi m\xc3\xa5 her, siger han, helst holde os erfaringen s\xc3\xa5 n\xc3\xa6r som muligt og v\xc3\xa6re varsomme med enhver betragtning fra oven, hvad vi endnu langtfra er modne til. Med disse ord tager han kort og godt afstand fra alle sine venner naturfilosoferne.\n_START_SECTION_\n\xc3\x85ndsfilosofien\n_START_PARAGRAPH_\nTil \xc3\xa5ndsfilosofien regner han psykologi, (logik, der ogs\xc3\xa5 kunne finde sin plads her), \xc3\xa6stetik, etik, statsl\xc3\xa6re, religionsl\xc3\xa6re og en l\xc3\xa6re om videnskabens plads eller betydning i verden. _NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 her m\xc3\xa5 man egentlig begynde med iagttagelse, hvorfor man ogs\xc3\xa5 ofte har opstillet b\xc3\xa5de en empirisk og en spekulativ psykologi. Men selv i psykologien ud fra iagttagelse f\xc3\xb8res man dog snart til at h\xc3\xa6ve sig til spekulationen og betragte mennesket i ideens lys p\xc3\xa5 grund af den n\xc3\xb8je forbindelse mellem dets natur og dets moralske og religi\xc3\xb8se bestemmelse. Modsat naturvidenskaben regnes derfor allerede den empiriske psykologi s\xc3\xa6dvanligvis med til filosofien. \xe2\x80\x93 Det er en s\xc3\xa5dan \xc2\xabempirisk\xc2\xbb psykologi, Sibbern selv har givet. Med den rene spekulation er han ligesom lidt uvillig til at indlade sig.\n_START_SECTION_\nSpekulativ kosmologi, "ideel-reel magt", "guddommen", "substratet"\n_START_PARAGRAPH_\nI den spekulative kosmologi, der til dels giver hans fundamentalfilosofi, har han dog gjort det. Den fornuftsammenh\xc3\xa6ng, vi sporer alle vegne i verden, l\xc3\xa6rer os, at hele tilv\xc3\xa6relsen m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re udslaget af en enhed, en ideel-reel magt, der gennemvirker mangfoldigheden eller det reelle, substratet, ved deri at indorganisere sin hele ideelle indholdsfylde, de evige sandheder. _NEWLINE_Som disse m\xc3\xa5 den ideelt-reelle magt, guddommen, det alvirksomme, selv v\xc3\xa6re evig og allestedsn\xc3\xa6rv\xc3\xa6rende, p\xc3\xa5 \xc3\xa9n gang h\xc3\xa6vet over og iboende i verden, kort sagt s\xc3\xa5ledes beskaffen, at hele tilv\xc3\xa6relsens beskaffenhed deraf lader sig forklare, en forklaring, som den enkelte filosof if\xc3\xb8lge Sibbern dog ingenlunde vil kunne n\xc3\xa5._NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 substratet, i sidste instans \xc2\xabMolekulerne\xc2\xbb, de primitive v\xc3\xa6renselementer, m\xc3\xa5 imidlertid, om vi skulle undg\xc3\xa5 dualisme, udspringe fra det alvirksomme og vedvarende b\xc3\xa6res oppe af dette. De er alts\xc3\xa5 ikke absolute selvst\xc3\xa6ndigheder, medens man p\xc3\xa5 den anden side dog m\xc3\xa5 tilskrive dem en vis relativ selvst\xc3\xa6ndighed, idet de kunne yde det alvirksomme en vis modstand. Vel n\xc3\xa6rmest af f\xc3\xb8jelighed mod romantikernes sky for det faste kalder Sibbern dem ikke substanser, men \xc2\xabSubsistenser\xc2\xbb._NEWLINE_Al v\xc3\xa6ren er jo virken, funktion, og til syvende og sidst funktion af guddommen. Deri ligger garantien for, at den hele verdensudvikling til sidst vil ende i harmoni. P\xc3\xa5 grund af elementernes relative selvst\xc3\xa6ndighed vil vejen imidlertid ikke altid blive ganske retlinet, og da den hele udvikling er at forst\xc3\xa5 som en reel proces i tiden, vil den alts\xc3\xa5 i ethvert givet \xc3\xb8jeblik v\xc3\xa6re uafsluttet. Vi finder derfor alle vegne i verden noget \xc2\xabsporadisk\xc2\xbb, spredt, ufuldkomment; i den ydre natur, i menneskesindet, i staten, i samfundet.\n_START_SECTION_\nMangfoldighed og enhed\n_START_PARAGRAPH_\nMangfoldigheden er endnu ikke samlet til enhed. De simpleste organisationer er de mekaniske, hvorved for eksempel solsystem danner sig af en urt\xc3\xa5ge; dern\xc3\xa6st de kemiske, hvorved de sammensatte stoffer dannes af de enkelte. De f\xc3\xb8rste organismer er sikkert opst\xc3\xa5ede ved en generatio spontanea, og mennesket er sikkert fremkommet som sidste led af en r\xc3\xa6kke dyreformer. De mere sammensatte dannelser er imidlertid mere end direkte resultater af de simplere, idet det alvirkende lader en ny fylde tr\xc3\xa6de til ved enhver s\xc3\xa5dan sammenslutning, s\xc3\xa5 at en h\xc3\xb8jere funktion dannes. S\xc3\xa5ledes er for eksempel sj\xc3\xa6len en funktion af det alvirksomme og ikke af det legemlige._NEWLINE_En h\xc3\xb8jere funktion er atter det selvbevidste, selvbestemmende jeg. Disse h\xc3\xb8jere subsistenser eller v\xc3\xa6sener har indre uudt\xc3\xb8mmelighed og "kunne g\xc3\xa5 ud over deres bestemte M\xc3\xa5dehold", hvorved udviklingen kan forsinkes, og livets kamp opst\xc3\xa5r. Men idet s\xc3\xa5danne frihedsv\xc3\xa6sener, som endog kunne vinde ud\xc3\xb8delighed, virker med, f\xc3\xa5r udviklingen sin dybeste betydning. Det er guddommen, der udformer sig "sit Rige".\n_START_SECTION_\nDen empiriske psykologi\n_START_PARAGRAPH_\nEn overgang fra disse metafysiske betragtninger til hans empiriske psykologi finder vi i den store bog Forholdet mellem sj\xc3\xa6l og Legeme, hvori han blandt andet har givet sin l\xc3\xb8sning af det s\xc3\xa5 st\xc3\xa6rkt omstridte sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l ang\xc3\xa5ende samspillet mellem sj\xc3\xa6l og legeme. Ogs\xc3\xa5 her har han sit eget standpunkt.\n_START_SECTION_\nSamspillet mellem sj\xc3\xa6l og legeme\n_START_PARAGRAPH_\nEn virkelig vekselvirkning mellem legemligt og sj\xc3\xa6leligt finder han ingen grund til at tvivle om, kun n\xc3\xa5r man selv i forvejen bestemmer de to led som dualistisk modsatte, opst\xc3\xa5r vanskeligheden. Derimod m\xc3\xa5 man l\xc3\xa6gge m\xc3\xa6rke til, at n\xc3\xa5r omverdenen p\xc3\xa5virker os, reagerer sj\xc3\xa6len i overensstemmelse med sin egen natur. N\xc3\xa5r vore forestillinger alligevel svarer til omverdenen, m\xc3\xa5 dette derfor skyldes en art harmonia pr\xc3\xa6stabilita hidr\xc3\xb8rende fra tilv\xc3\xa6relsens enhed. Og da endvidere livet i organismen kun er \xc3\xa9t, eller da det er den ene og samme sj\xc3\xa6l, der forest\xc3\xa5r s\xc3\xa5vel de organiske som de bevidste processer, s\xc3\xa5 m\xc3\xa5 disse processer ogs\xc3\xa5 fremkaldes sammen. Beslutter jeg for eksempel at l\xc3\xb8fte min arm, s\xc3\xa5 er det ikke selve tanken eller beslutningen, der l\xc3\xb8fter den, men idet sj\xc3\xa6len fatter beslutningen, s\xc3\xa6tter den ogs\xc3\xa5 nervelivet i virksomhed p\xc3\xa5 bestemt m\xc3\xa5de. At netop beslutningen derved udf\xc3\xb8res, skyldes atter en harmonia pr\xc3\xa6stabilita mellem nerveaktion og forestillingsaktion. \xe2\x80\x93 Man vil her finde momenter b\xc3\xa5de fra Nicholas Malebranche, Baruch de Spinoza, Gottfried Wilhelm Leibniz og flere; men \xc3\xa6ren som helhed er, som Sibbern siger, hans egen.\n_START_SECTION_\n"Besindig" metafysik sammenlignet med den tyske; hans l\xc3\xa6re om \xc2\xabdet sporadiske\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nAlt dette er ganske vist \xc2\xabMetafysik\xc2\xbb. Men sammenligner man det med den samtidige tyske, vil man finde det b\xc3\xa5de ualmindelig sundt og s\xc3\xa6rdeles besindigt. Den hele verdensanskuelse ligner i ikke f\xc3\xa5 henseender senere filosoffers som for eksempel Hans Br\xc3\xb8chners og Rudolf Hermann Lotzes._NEWLINE_Ejendommelig for Sibbern og s\xc3\xa5 n\xc3\xb8je stemmende med hans grundsynspunkt er dog den karakteristiske l\xc3\xa6re om "det sporadiske" og den hele konkrete udvikling. Han har dermed givet_NEWLINE_det historiske, livet, "Eksistensen", en betydning, som i almindelighed er forn\xc3\xa6gtet i de store filosofiske systemer._NEWLINE_Ogs\xc3\xa5 p\xc3\xa5 den empiriske psykologis omr\xc3\xa5de har han fastholdt sit synspunkt, og det har her fremkaldt en mangfoldighed af fortr\xc3\xa6ffelige enkeltheder, som endnu bevarer deres v\xc3\xa6rd. S\xc3\xa6rlig_NEWLINE_det hele f\xc3\xb8lelsesomr\xc3\xa5de, det patologiske, er her fremstillet konkret og indg\xc3\xa5ende.\n_START_SECTION_\nLille skrift om moralen\n_START_PARAGRAPH_\nI det lille efterladte skrift om moralen finder vi forfatteren n\xc3\xa6rmest som velf\xc3\xa6rdsmoralist. Da mennesket som frihedsv\xc3\xa6sen til en vis grad kan unddrage sig naturn\xc3\xb8dvendigheden, medens det dog ikke kan v\xc3\xa6re meningen, at det skal forstyrre eller bryde verdensordenen, s\xc3\xa5 opst\xc3\xa5r der et "Du b\xc3\xb8r!", der kr\xc3\xa6ver et "Jeg vil!" efter sig._NEWLINE_Friheden bestemmer Sibbern som "det, der g\xc3\xb8r, at man kan sige til sig selv: Du kan, hvad du b\xc3\xb8r!", eller som "det, der g\xc3\xb8r, at visse p\xc3\xa5virkninger og overvejelser kunne blive tilstr\xc3\xa6kkelige \xc3\xa5rsager". Ansvar og tilregnelighed foruds\xc3\xa6tter, at mennesket i det givne tilf\xc3\xa6lde kunne have handlet anderledes, end det skete \xe2\x80\x93 se hertil om den s\xc3\xa5kaldte "Howitzfejde" om afsindighed og tilregnelighed, hvor Sibbern \'optr\xc3\xa5dte mere medierende\'._NEWLINE_Friheden er en "Selvkunnen". Det onde skriver sig fra det sporadiske, det uf\xc3\xa6rdige i udviklingen, der kan f\xc3\xb8re individet til at ville p\xc3\xa5 for sn\xc3\xa6ver (egoistisk) en m\xc3\xa5de, idet det ikke tilstr\xc3\xa6kkeligt f\xc3\xb8ler sig som moment i helheden. Thi kravet er: bliv s\xc3\xa5 fuldkommen som muligt som led i helheden, virk med p\xc3\xa5 udformningen af "Guds Rige"! v\xc3\xa6r retf\xc3\xa6rdig og k\xc3\xa6rlig! v\xc3\xa6r glad! s\xc3\xa5 udbreder du gl\xc3\xa6de rundt omkring dig!_NEWLINE_Sibbern er dog ikke optimist i den umiddelbare forstand, at han tror alt herligt og i orden allerede. Den forl\xc3\xb8bne udvikling har snarere endnu blot skabt et undertrykkelsens rige; vi er endnu blot i "Drenge- og T\xc3\xb8sealderen".\n_START_SECTION_\nForkastelse af den flade, t\xc3\xb8rre forstandsreligion\n_START_PARAGRAPH_\nOg \xc3\xa9n af hovedgrundene hertil finder Sibbern i den uheldige retning, den religi\xc3\xb8se udvikling har taget. Med de fleste i samtiden er han enig om at forkaste den flade, t\xc3\xb8rre forstandsreligion, der beherskede \xc3\xa5rhundredets begyndelse._NEWLINE_Men i sin reformation g\xc3\xa5r han en ganske anden vej end flertallet. Medens dette f\xc3\xb8rst og fremmest s\xc3\xb8ger frelsen i en omhyggelig tilbagevenden til dogmerne, en minuti\xc3\xb8s rettroenhed, s\xc3\xa5 positiv som muligt, bliver Sibbern mere og mere bet\xc3\xa6nkelig ved dette grundlag, der st\xc3\xa5r for ham som et uheldigt og forstyrrende fremmed, man skyder ind mellem sig selv og guddommen til sinkelse og h\xc3\xa6mmelse for den virkelige, aktive religi\xc3\xb8sitet: fortr\xc3\xb8stningen og n\xc3\xa6stek\xc3\xa6rligheden. _NEWLINE_"Alt Aanden tiltalende, alt sj\xc3\xa6lef\xc3\xb8dende, alt sin Kraft fra Aandens indre Samstemning hentende i Kristendommen er for mig ganske det, det var", siger han. "Kun det, som skulde hente sin Gyldighed fra Positiviteten, respekterede jeg den Gang som et givet ... Denne Afh\xc3\xa6ngighed vil jeg nu slet ikke mere indr\xc3\xb8mme nogen Gyldighed."\n_START_SECTION_\nSkelner i kristendommen mellem det religi\xc3\xb8se og det blot filosofiske\n_START_PARAGRAPH_\nHan skelner med andre ord i kristendommen mellem det religi\xc3\xb8se og det blot filosofiske; dette sidste er i mange m\xc3\xa5der uheldigt og har kun gjort ubetalelig ondt i verden._NEWLINE_Reformationen var kun en halvhed. At bygge sin religion over en bog alene g\xc3\xa5r aldeles ikke an. Bibelen indeholder s\xc3\xa5 mange modsigelser, halve tanker, ja st\xc3\xb8dende l\xc3\xa6rdomme, at den m\xc3\xa5 kontrolleres af samvittigheden, og hvor meget m\xc3\xa5 da ikke l\xc3\xa6gges til side som blot forstyrrende eller forkastes som uetisk! Man tager alt det opl\xc3\xb8ftende fra Jesu liv og virksomhed ved at g\xc3\xb8re ham til en gud. Hvilken religi\xc3\xb8s v\xc3\xa6rdi har vel den uklare treenighedsl\xc3\xa6re? Hvor st\xc3\xb8dende er ikke l\xc3\xa6ren om en evig ford\xc3\xb8mmelse! Hvor ivrigt kan man ikke h\xc3\xa6nge ved alle disse dogmer uden at have spor af kristeligt sind, og hvor frodig kan ikke den kristelige k\xc3\xa6rlighed r\xc3\xb8re sig, uden at man har mindste interesse for disse l\xc3\xa6rdomme, der kun har uds\xc3\xa5et hovmod, had og tvedragt i verden! Lad enhver derfor forme sig, hvilke dogmer han vil; men lad os fastholde, at "den frie Gudhengivenheds Sindelag" er det eneste afg\xc3\xb8rende og v\xc3\xa6sentlige!_NEWLINE_Sibbern udtalte disse tanker f\xc3\xb8rst i de tre universitetsprogrammer 1846, 1847 og 1849 og senere i sin moralfilosofi og i Meddelelser af Indholdet af et Skrift fra Aaret 2135. _NEWLINE_Han vandt n\xc3\xa6ppe straks mange tilh\xc3\xa6ngere; str\xc3\xb8mmen i modsat retning var for st\xc3\xa6rk, og hans fremstillingsform var for lidt stilistisk; den var for rolig og lidenskabsl\xc3\xb8s til at kunne vende str\xc3\xb8mmen._NEWLINE_Heller ikke med sine sociale og politiske anskuelser form\xc3\xa5ede han at tr\xc3\xa6nge igennem. Ogs\xc3\xa5 her havde han sit s\xc3\xa6regne standpunkt, som han dels forf\xc3\xa6gtede i en m\xc3\xa6ngde sm\xc3\xa5afhandlinger fra fyrrerne og senere og dels fremstillede i yderste konsekvens i det nys n\xc3\xa6vnte efterladte skrift, der i hans produktion st\xc3\xa5r som en slags parallel til Platons stat, Staten. Ogs\xc3\xa5 her var dog str\xc3\xb8mmen for st\xc3\xa6rk og Sibbern alt for lidt af en partig\xc3\xa6nger eller d\xc3\xb8gnpolitiker til at kunne h\xc3\xa5ndtere de rette v\xc3\xa5ben.\n_START_SECTION_\nBetydning\n_START_PARAGRAPH_\nMen har han ikke p\xc3\xa5 denne m\xc3\xa5de grebet direkte ind i vor \xc3\xa5ndsudvikling, s\xc3\xa5 har han gjort det i s\xc3\xa5 meget desto h\xc3\xb8jere grad ved sin mange\xc3\xa5rige virksomhed som l\xc3\xa6rer og ven for den studerende ungdom. Om hvor afholdt og elsket han var som universitetsl\xc3\xa6rer, har hans samtid efterladt sig de talrigste vidnesbyrd, der alle kun g\xc3\xa5 i \xc3\xa9n retning, og enhver, der kom i_NEWLINE_n\xc3\xa6rmere personlig ber\xc3\xb8ring med ham, satte ham om muligt endnu h\xc3\xb8jere._NEWLINE_Han var p\xc3\xa5 filosofiens omr\xc3\xa5de den unge begyndende, endnu rationelle romantik: sund, j\xc3\xa6vn, livsfrisk og naiv som Oehlenschlager. Han manglede p\xc3\xa5 sit omr\xc3\xa5de dennes fuldendte vindende form. Men bag det af og til kantede udtryk skimtes bestandig den elskelige, \xc3\xa6dle, varmtf\xc3\xb8lende personlighed, og der var sikkert rammende sandhed i ordene, n\xc3\xa5r det i en sang ved_NEWLINE_hans jubil\xc3\xa6um l\xc3\xb8d: "Du selv er mer end alle dine B\xc3\xb8ger".'