b'\n_START_ARTICLE_\nBurgundere\n_START_PARAGRAPH_\nBurgundere var et germansk folkef\xc3\xa6rd, som i folkevandringstiden erobrede Burgund, der i dag hedder Bourgogne p\xc3\xa5 fransk. I Middelalderen hed Bornholm Burgundarholm, og det tydede i lighed med andre navnesammenfald (som fx goter) og DNA-unders\xc3\xb8gelser p\xc3\xa5, at burgunderne kom derfra, via omr\xc3\xa5det omkring floden Oder ved den nuv\xc3\xa6rende tysk-polske gr\xc3\xa6nse._NEWLINE_I den legendariske saga Torstein Vikingssons saga (\xc3\x9eorsteins saga V\xc3\xadkingssonar) bosatte en Veseti sig p\xc3\xa5 en \xc3\xb8 eller en holm, som blev kaldt for "Burgenda land". Alfred den stores overs\xc3\xa6ttelse af Orosius benyttede ogs\xc3\xa5 navnet "Burgenda land". Den svenske poet og mytologist Viktor Rydberg (1828\xe2\x80\x931895) i F\xc3\xa4dernas gudasaga, 1887, h\xc3\xa6vder fra en tidlig middelalderkilde, Vita Sigismundi, at burgundere selv opretholdt en mundtlig tradition om deres oprindelse i Skandinavien. Imidlertid m\xc3\xa5 det bem\xc3\xa6rkes, at der er mange europ\xc3\xa6iske folkegrupper, som har en tilsvarende oprindelsesmyte om et nordisk ophav, og til trods for navneligheden er der ingen sikre beviser, som giver myten ret.\n_START_SECTION_\nStammeoprindelse\n_START_PARAGRAPH_\nBurgundernes tradition med oprindelse i Skandinavien bliver til en vis grad st\xc3\xb8ttet i stednavne- og ark\xc3\xa6ologiske beviser, og der er mange forskere, som finder dette sandsynligt. Muligvis efter som Skandinavien l\xc3\xa5 hinsides og uden for horisonten for de tidligste romerske kilder, n\xc3\xa6vner den romerske historieskriver Tacitus kun en skandinavisk stamme, suionene/sveaere (jvf Svitjod), og det fremg\xc3\xa5r ikke hvor, burgunderne kom fra, idet de f\xc3\xb8rste romerske omtaler placerer dem \xc3\xb8st for Rhinen. I de tidligste romerske kilder er de kun betragtet som en enkelt \xc3\xb8stgermansk stamme._NEWLINE_En gang omkring \xc3\xa5r 300 e.Kr. synes det som om, at befolkningen p\xc3\xa5 Bornholm i stor grad drager fra \xc3\xb8en. De fleste gravfelter oph\xc3\xb8rer at v\xc3\xa6re i brug, og de, som fortsat var i brug, havde f\xc3\xa5 begravelser._NEWLINE_I \xc3\xa5ret 369 oplistede kejser Valentinian 1. deres st\xc3\xb8tte i hans krig mod en anden germansk stamme, alamannerne. P\xc3\xa5 denne tid boede burgunderne muligvis i omr\xc3\xa5det langs floden Wis\xc5\x82a  i henhold til Jordanes, en historiker, som skrev om goterne i 500-tallet. En tid efter deres deltagelse i krigen mod alamannerne blev burgunderne sl\xc3\xa5ede i et slag mod Fastida, konge af gepiderne, en \xc3\xb8stgermansk og gotisk stamme, og de blev knust og n\xc3\xa6rmest udryddede._NEWLINE_Omtrent fire \xc3\xa5rtier senere optr\xc3\xa6der burgunderne p\xc3\xa5 ny. P\xc3\xa5 grund af at den romerske general Stilicho trak sine tropper tilbage for at sl\xc3\xa5s mod Alarik 1. og vestgoterne i \xc3\xa5rene 406-408, krydsede de nordlige stammer over Rhinen og kom ind i Romerriget. Denne periode kaldes derfor for folkevandringstiden p\xc3\xa5 grund af de store folkeforflytninger. Blandt de stammer, som bev\xc3\xa6gede sig, var alanerne, vandalere, svebere, og muligvis ogs\xc3\xa5 burgunderne. De sidstn\xc3\xa6vnte forflyttede sig \xc3\xb8st over og slog sig ned i Rhindalen._NEWLINE_Det synes som om der til tider var en fredelig sameksistens mellem hunnerne og burgunderne. Det var en tradition blandt hunnerne g\xc3\xa5ende ud p\xc3\xa5, at kvinderne fik deres hovedskaller kunstigt langstrakt ved at binde dem op fra de var sp\xc3\xa6db\xc3\xb8rn. Man har fundet nogen germanske grave med ornamenter svarende til hunnernes, men ogs\xc3\xa5 med kvindehoveder som er blevet behandlet i henhold til hunnernes traditioner.\n_START_SECTION_\nKristendom\n_START_PARAGRAPH_\nEt sted i \xc3\xb8st var burgunderne blevet kristnede i den arianske form af kristendommen, hvilket skulle f\xc3\xb8re til konflikter med burgunderne og det katolske vestromerske rige. Splittelsen blev \xc3\xb8jensynlig lukket en gang omkring \xc3\xa5r 500, sk\xc3\xb8nt en af de sidste burgunderkonger, Gundobad, opretholdt et n\xc3\xa6rt personligt venskab med Avitus, den katolske biskop af Vienne. Desuden var Gundobads s\xc3\xb8n og efterf\xc3\xb8lger Sigismund af Burgund selv katolik, og der er bevis for, at mange burgundere havde konverteret p\xc3\xa5 denne tid, blandt andet mange af kvinderne i den kongelige familie.\n_START_SECTION_\nTidlig forhold til romerne\n_START_PARAGRAPH_\nTil at begynde med synes det som om, at burgunderne havde et mods\xc3\xa6tningsfyldt forhold til romerne. Mange burgundere som andre germanske stammer blev rekrutterede som soldater af Romerriget for at forsvare rigets gr\xc3\xa6nser mod andre stammer, men de h\xc3\xa6rgede selv gr\xc3\xa6nseomr\xc3\xa5derne og udvidede deres indflydelse og magtomr\xc3\xa5der, n\xc3\xa5r det var muligt.\n_START_SECTION_\nDet f\xc3\xb8rste konged\xc3\xb8mme\n_START_PARAGRAPH_\nI \xc3\xa5r 411 pladserede burgundernes konge, Gundahar, (latin Gundaharius eller Gundicharius, norr\xc3\xb8nt Gunnar) sammen med alanernes konge Goar en marionetkejser ved navn Jovinus. Med tilladelse af kejseren, som han kontrollerede, slog Gundahar og hans folk sig ned p\xc3\xa5 den venstre, romerske side af Rhinen, mellem floderne Lauter og Nahe, erobrede omr\xc3\xa5derne som i dag kaldes for Worms, Speyer, og Strasbourg. \xc3\x85benbart som del af en "v\xc3\xa5benhvile" blev disse omr\xc3\xa5der senere officielt tildelt dem af keiser Honorius._NEWLINE_Til trods for burgundernes nye status som foederati, det vil sige allierede, h\xc3\xa6rgede de stadig i de romerske omr\xc3\xa5der det i nordlige Gallia Belgica, hvilket blev ut\xc3\xa5leligt og til slut n\xc3\xa5del\xc3\xb8st bragt til en afslutning i \xc3\xa5r 436, da den romerske general Aetius tilkaldte Attila og de hunnerske lejesoldater, som overvandt det burgundiske konged\xc3\xb8mme og dets hovedstad i den gamle keltisk-romerske bos\xc3\xa6ttelse i Borbetomagus (dagens Worms) i 437. St\xc3\xb8rstedelen af Burgunderriget blev udslettet i Worms, og Gundahar selv blev dr\xc3\xa6bt i kampene, efter sigende side ved side med resten af den burgundiske stamme.\n_START_SECTION_\nOmtale i norr\xc3\xb8n litteratur\n_START_PARAGRAPH_\nDe frygtelige kampe med hunnernes \xc3\xb8del\xc3\xa6ggelse af Worms og det burgundiske konged\xc3\xb8mme har v\xc3\xa6ret emne for heroiske legender og heltedigte gennem tiden. I norr\xc3\xb8n litteratur er fort\xc3\xa6llingerne om Sigurd F\xc3\xa5vnesbanes liv og d\xc3\xb8d indviklet i Burgunderrigets undergang samt v\xc3\xa6vet sammen med andre germanske myter og fort\xc3\xa6llinger fra forskellige perioder. I den germanske fort\xc3\xa6llertradition eksisterede der en sagncyklus om konges\xc3\xb8nnen Sigurd, hans \xc3\xa6gteskab med den burgundiske prinsesse Krimhild, hans forhold til valkyrien Brynhild og hans fald. Dette blev viderefortalt i Norden i Sigurdsagaen eller V\xc3\xb8lsunga sagaen. P\xc3\xa5 kontintentet blev den nedskrevet af en \xc3\xb8strigsk hofpoet i 1200-tallet i forvansket udgave og kendt som Nibelungenlied (nibelungen = burgunder = nordisk gjukunger). Der, hvor den norr\xc3\xb8ne fort\xc3\xa6lling havde den oph\xc3\xb8jede patos som i Eddakvadene, var Nibelungenlied st\xc3\xa6rkt forvansket som en kristen ridderfort\xc3\xa6lling._NEWLINE_Men bag fort\xc3\xa6llingen om kirkegang og h\xc3\xb8visk ridderleg i Nibelungenlied l\xc3\xa5 den oprindelige hedendomm, som Richard Wagner komponerede sit musikalske v\xc3\xa6rk Nibelungenringen (en cyklus af fire episke operaer) i \xc3\xa5rene mellem 1853 og 1874. Her holder kong G\xc3\xbcnther (Gundahar) og dronning Br\xc3\xbcnhilde deres hof ved Worms, og Siegfried kommer for at fri til Krimhild. I de norr\xc3\xb8ne kilder er de respektive navne Gunnar, Brynhild, Sigurd og Gudrun. Figuren Etzel i Nibelungenlied er baseret p\xc3\xa5 hunnerkongen Attila.\n_START_SECTION_\nDet andet konged\xc3\xb8mme\n_START_PARAGRAPH_\nAf grunde, som ikke er gengivet i kilderne, blev burgunderne givet status som foederati for anden gang, og Aetius lod resterne af burgunderne bos\xc3\xa6tte sig p\xc3\xa5 ny inden for gr\xc3\xa6nserne af Romerriget i regionen Sapaudia. Selv om dette navn ikke svarer til noget kendt omr\xc3\xa5de i dag, var det sandsynligvis i n\xc3\xa6rheden af Lugdunum, dagens Lyon, vest for Genfers\xc3\xb8en og i ved \xc3\xb8vre Rh\xc3\xb4ne, hvor de til sidst gav navn til det franske vindistrikt Bourgogne og det senere hertugd\xc3\xb8mme Burgund. En ny konge, Gundioc, eller Gunderic, muligvis s\xc3\xb8n af Gundahar, synes at have regeret fra og med sin fars d\xc3\xb8d. Alt i alt var der otte burgundiske konger af Gundahars familie, som regerede indtil, at konged\xc3\xb8mmet blev overvundet og erobret af en ny germansk stamme, frankere, i \xc3\xa5r 534._NEWLINE_Som allierede med Rom i dets sidste ti\xc3\xa5r k\xc3\xa6mpede burgunderne side ved side med Aetius og med et forbund af vestgotere og andre i kampene mod Attila i slaget ved Chalons i 451. Alliancen mellem burgunderne og vestgoterne synes at have v\xc3\xa6ret fastt\xc3\xb8mret, efter som Gundioc og hans broder Chilperic 1. fulgte Theodoric 2. til Spanien for at bek\xc3\xa6mpe sveberne i 455.\n_START_SECTION_\nStr\xc3\xa6ben efter riget\n_START_PARAGRAPH_\nOgs\xc3\xa5 i \xc3\xa5r 455, en tvetydig reference: infidoque tibi Burdundio ductu indblander en navnl\xc3\xb8s og forr\xc3\xa6derisk leder hos burgunderne i drabet p\xc3\xa5 kejser Petronius Maximus i kaoset, som fulgte vandalernes h\xc3\xa6rgninger af Rom. Den romerske general Ricimer, som oprindeligt var germaner, blev ogs\xc3\xa5 givet skylden. Disse h\xc3\xa6ndelser markerede de f\xc3\xb8rste indikationer p\xc3\xa5 en forbindelse mellem burgunderne og Ricimer, som sandsynligvis var Gundiocs svoger og Gundobads onkel._NEWLINE_Burgunderne, \xc3\xa5benbart trygge p\xc3\xa5 grund af deres voksende magt, forhandlede i 456 om en udvidelse af deres omr\xc3\xa5der og deling af magten med de lokale romerske senatorer. I 457 v\xc3\xa6ltede Ricimer en anden kejser, Avitus, og fik pladseret Majorian p\xc3\xa5 tronen. Den nye kejser viste sig at v\xc3\xa6re lidet taknemmelig over for Ricimer og burgunderne. \xc3\x85ret efter hans tronbestigelse fratog han burgunderne de landomr\xc3\xa5der, de havde vundet sig to \xc3\xa5r tidligere. Efter at have vist disse tegn p\xc3\xa5 selvst\xc3\xa6ndighed blev han myrdet af Ricimer i 461._NEWLINE_Ti \xc3\xa5r senere, i 472 konspirerede Ricimer, som nu var svigers\xc3\xb8n til den vestlige kejser Anthemius, med Gundobad for at f\xc3\xa5 sin svigerfar myrdet. Gundobad halshuggede kejseren, efter sigende egenh\xc3\xa6ndigt. Ricimer udn\xc3\xa6vnte der efter Olybrius til ny kejser. Denne d\xc3\xb8de dog af naturlige \xc3\xa5rsager. Gundobad synes at have efterfulgt sin onkel som patricier og kongemager, og pladserede Glycerius p\xc3\xa5 tronen._NEWLINE_I \xc3\xa5r 474 synes det som om, at burgundernes indflydelse over det vestromerske rige var ovre. Glycerius blev afsat til fordel for Julius Nepos, og Gundobad drog tilbage til Burgund antagelig p\xc3\xa5 grund af, at hans far Gundioc var d\xc3\xb8d. P\xc3\xa5 denne tid, eller kort tid efter, blev det burgundiske konged\xc3\xb8mme delt mellem Gundobad og hans br\xc3\xb8dre, Godigisel, Chilperic 2., og Gundomar 1..\n_START_SECTION_\nKonsolidering af konged\xc3\xb8mmet\n_START_PARAGRAPH_\nI henhold til Gregor af Tours var \xc3\xa5rene, som fulgte Gundobads tilbagekomst til Burgund, en blodig konsolidering om magten i riget. Gregor sl\xc3\xa5r fast, at Gundobad dr\xc3\xa6bte sin broder Chilperic, druknede hans hustru og sendte deres d\xc3\xb8tre i eksil (en af dem, Clotilda, blev hustru til frankernes konge, Klodevig 1., og bidrog til, at \xc3\xa6gtef\xc3\xa6llen og frankerne konverterede fra den arianske tro til katolicismen. Imidlertid er dette blevet betvivlet af historikerne, som har peget p\xc3\xa5 problemer med Gregors\xe2\x80\x99 kronologi._NEWLINE_En gang omkring \xc3\xa5r 500, da Gundobad og Klodevig var i krig med hinanden, skal Gundobad v\xc3\xa6re blevet forr\xc3\xa5dt af sin broder Godegisel, som slog sig sammen med frankerne, sammen med Godegisels og Klodevigs styrker blev "Gundobads h\xc3\xa6r knust". Gundobad blev for en kort tid opholdt i Avignon, men fik genrejst h\xc3\xa6ren og h\xc3\xa6rgede Vienne, hvor hans broder Godegisel og mange af hans tilh\xc3\xa6ngere blev dr\xc3\xa6bte. Fra da af synes Gundobad at have v\xc3\xa6ret ubestridt enekonge af Borgund. Dette vil indeb\xc3\xa6re, at hans broder Gundomar allerede var d\xc3\xb8d, sk\xc3\xb8nt det ikke er n\xc3\xa6vnt i kilderne._NEWLINE_Enten form\xc3\xa5ede Gundobad eller Klodevig at blive forsonede, eller Gundobad blev tvunget til en form for underkastelse af Klodevig p\xc3\xa5 grund af den tidligere sejr, efter som burgundernes konge synes at have st\xc3\xb8ttet frankerne i 507 i deres sejr over Alaric 2. og vestgoterne. _NEWLINE_En gang mellem \xc3\xa5rene 483 og 501 begyndte Gundobad at udstede love i Lex Gundobada. Efter hans konsolidering af magten, mellem \xc3\xa5r 501 og til hans d\xc3\xb8d i \xc3\xa5r 516 udstedte han den andre halvdel af sin lov, som reflekterede burgunderne mere end den f\xc3\xb8rste halvdel.\n_START_SECTION_\nDet andet konged\xc3\xb8mmes fald\n_START_PARAGRAPH_\nBurgunderne udvidede deres magt over det syd\xc3\xb8stlige Gallien, det er nordlige Italien, det vestlige Sweitz, og det syd\xc3\xb8stlige Frankrig. I 493 giftede frankernes konge Clodevig sig med den burgundiske prinsesse Clotilda. F\xc3\xb8rst var frankerne allierede med burgunderne mod vestgoterne i begyndelsen af 500-tallet, men burgunderne blev til sidst overvundne af frankerne i \xc3\xa5r 534. Det burgundiske konged\xc3\xb8mme blev da lagt ind under kong Clodevigs efterkommere, kongesl\xc3\xa6gten Merovingerne, og burgunderne som folk blev i det store og hele absorberet og opslugt i det frankiske konged\xc3\xb8mme, som gav navn til nationen Frankrig.\n_START_SECTION_\nBurgundernes love\n_START_PARAGRAPH_\nBurgunderne efterlod sig tre retslige bestemmelser, hvilke er blandt de tidligste blandt de germanske stammer._NEWLINE_Liber Consitutionum sive Lex Gundobada (Konstitusjonsboken med Loven til Gundobad), ogs\xc3\xa5 kendt som Lex Burgundionum, eller ganske enkelt som Lex Gundobada eller kun Liber, blev udstedt i flere dele mellem \xc3\xa5r 483 og 516 hovedsagelig af Gundobad, men ogs\xc3\xa5 af hans s\xc3\xb8n Sigismund. Det var en optegnelse af vanlig lov og typisk for mange germanske lovv\xc3\xa6rk, som blev udstedte p\xc3\xa5 denne tid. Lex Gundobada l\xc3\xa5nte specielt fra Lex Visigothorum og p\xc3\xa5virkede den senere Lex Ribuaria. Lex Gundobada er ogs\xc3\xa5 en af hovedkilderne for burgundersk dagligliv p\xc3\xa5 500-tallet foruden historien om deres konger._NEWLINE_Som mange germanske konger tillod burgundernes retslige tradisjoner egne og adskilte love for de enkelte etniske grupper. Foruden Lex Gundobada udstedte Gundobad ogs\xc3\xa5 et s\xc3\xa6t love for romerske unders\xc3\xa5tter i det burgundiske konged\xc3\xb8mme, Lex Romana Burgundionum (Den romerske lov for burgunderne)._NEWLINE_Foruden overst\xc3\xa5ende lovv\xc3\xa6rk lod Gundobads s\xc3\xb8n Sigismund senere udstede Prima Constitutio.'