b'\n_START_ARTICLE_\nVilhelm Dahlerup\n_START_SECTION_\nUddannelse og karriere\n_START_PARAGRAPH_\nDahlerup var s\xc3\xb8n af stiftsprovst Michael Henrik Ludvig Dahlerup og Susanne Marie f\xc3\xb8dt le Sage de Fontenay og f\xc3\xb8dtes i Norup Pr\xc3\xa6steg\xc3\xa5rd ved Mariager 4. august 1836. Hans f\xc3\xb8rste tegneundervisning lededes af den dygtige adjunkt Emmerik H\xc3\xb8egh-Guldberg i Aarhus Katedralskole, 1853 kom han til K\xc3\xb8benhavn og gennemgik fra 1856 Kunstakademiet, hvor han 1857 vandt den Neuhausenske Pr\xc3\xa6mie i dekoration, 1858 den lille og store s\xc3\xb8lvmedalje, 1859 \xc3\x86resmedaljen, 1860 den Neuhausenske Pr\xc3\xa6mie i arkitektur, 1861 den lille og 1862 den store guldmedalje for opgaven en domkirke i gotisk stil. 1864-66 rejste han i udlandet for Akademiets store stipendium, 1871 blev han medlem af Akademiet, 1875 titul\xc3\xa6r professor. 1885 \xc3\xa6gtede han Marie Vilhelmine Koch, datter af provst Hans Peter Christian Koch og Alvilde Cordelia Vilhelmine f. Jensen. Dahlerup var elev af G.F. Hetsch og J.H. Nebelong. Han var Ridder af Dannebrog.\n_START_SECTION_\nVurdering\n_START_PARAGRAPH_\nDahlerup var et afgjort dekorativt talent, og hans manuelle tegnef\xc3\xa6rdighed \xe2\x80\x93 han tegnede lige godt med h\xc3\xb8jre og venstre h\xc3\xa5nd \xe2\x80\x93 var ganske betydelig. Han m\xc3\xa5 regnes for en af sin tids mest talentfulde arkitekter, men som det bem\xc3\xa6rkes i de to seneste udgaver af Weilbachs Kunstnerleksikon fik han ikke mulighed for at udfolde sit talent i en mere frigjort og kreativ periode som den sk\xc3\xb8nvirkestil og nationalromantik, der efterfulgte historicismen. Hans talent er nok mest afl\xc3\xa6seligt i de mindre \xe2\x80\x93 og mere selvst\xc3\xa6ndige \xe2\x80\x93 bygninger. Som det fremg\xc3\xa5r af Weilbach (1947): "Lykkeligst udfoldede hans Talent sig i Smaa\xc2\xadbygninger, som Gartnerboligen i Botanisk Have og det straalende Pantomimeteater, hvor hans dekorative Evner ved Valget af de kinesiske Motiver er blevet frigjort for de europ\xc3\xa6iske Stilarters Sp\xc3\xa6ndetr\xc3\xb8je."_NEWLINE_Dahlerup var f\xc3\xb8rst optaget af gotikken (hans guldmedaljeprojekt for en gotisk hovedkirke til K\xc3\xb8benhavn), men den store studierejse, der bragte ham til Tyskland, Frankrig, Spanien og Italien, satte imidlertid skel i hans udvikling, og herefter blev det prim\xc3\xa6rt den italienske h\xc3\xb8jren\xc3\xa6ssances arkitektur, der stod ham n\xc3\xa6rmest. Han brugte s\xc3\xa5ledes denne stil, eller elementer heraf, i sine monumentalbygninger. I \xc3\xb8vrigt blev han en af de mest berejste arkitekter: Han bes\xc3\xb8gte det meste af Europa og kom ogs\xc3\xa5 til USA._NEWLINE_I mods\xc3\xa6tning til Herholdts nationalt orienterede bygningsskole anvendte Dahlerup kun undtagelsesvis middelalderens stil med tegl som hovedmateriale, men som oftest i puds eller hugget sten fulgt ren\xc3\xa6ssancens spor. Han stod i \xc3\xb8vrigt helt uden for den debat om det internationale vs. det nationale, som Meldahl og Herholdt var de centrale akt\xc3\xb8rer i. Til geng\xc3\xa6ld kan der spores en gradvis \xc3\xa6ndring i Dahlerups arkitektur fra pudsede facader henimod st\xc3\xb8rre anvendelse af blankmur og "\xc3\xa6gte" Herholdtske materialer, fx i Statens Museum for Kunst, hvor tegl, granit og faxekalksten er hovedmaterialerne.\n_START_SECTION_\nSamarbejder\n_START_PARAGRAPH_\nDahlerup arbejdede ved sine bygninger ofte sammen med andre kolleger, der varetog de mere tekniske facetter af en opgave; s\xc3\xa5ledes ved K\xc3\xb8benhavns Toldbodbygning 1868, Iselingen herreg\xc3\xa5rd 1868 og Landboskolen i Lyngby 1868 sammen med Frederik B\xc3\xb8ttger, ved Hotel d\'Angleterre 1872, Villa S\xc3\xb8ro ved Frederiksdal 1884 og det med f\xc3\xb8rstepr\xc3\xa6mie bel\xc3\xb8nnede projekt til Statens Museum for Kunst 1886 sammen med Georg E.W. M\xc3\xb8ller, ved Det Kongelige Teater 1872-74 og Det Kj\xc3\xb8benhavnske Bygge-Selskabs ejendomme nr. 5, 7 og 9 i Ny \xc3\x98stergade sammen med Ove Petersen._NEWLINE_Ved byggeriet af K\xc3\xb8benhavns Frihavn samarbejdede Dahlerup med havnebygmester H.C.V. M\xc3\xb8ller, ingeni\xc3\xb8r Asger Ostenfeld og havearkitekt H.A. Flindt.\n_START_SECTION_\nTillidsposter\n_START_PARAGRAPH_\nDahlerup var medlem af utallige udvalg og komissioner; han var s\xc3\xa5ledes jurymedlem ved_NEWLINE_Verdensudstillingen i Philadelphia 1876, jurymedlem og arrang\xc3\xb8r ved Verdensudstillingen i Paris 1878. Han var kunstnerisk konsulent for K\xc3\xb8benhavns Havnev\xc3\xa6sen fra 1870 (se hans deltagelse i projektet for K\xc3\xb8benhavns Frihavn 1889), for Orlogsv\xc3\xa6rftet fra 1880 (krigsskibene Fyen, Valkyrien, Skt. Thomas osv.). Han var arkitekt for Tivoli, hvor det fantasifulde, maleriske Pantomimeteater fra 1874 er det vigtigste minde om hans virksomhed, ligesom han arrangerede flere st\xc3\xb8rre fester, f.eks. i Rosenborg Have 1869.\n_START_SECTION_\nM\xc3\xb8belarkitekt\n_START_PARAGRAPH_\nI sin ungdom vaklede han mellem maler- og bygningskunsten, og p\xc3\xa5 grund af sit dekorative talent kom han til at besk\xc3\xa6ftige sig en del med kunsth\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rket og leverede adskillige tegninger til Kunstflidslotteriet, f.eks. til det rigt udstyrede n\xc3\xb8ddetr\xc3\xa6s s\xc3\xa5kaldte dyrem\xc3\xb8blement i ren\xc3\xa6ssancestil, ligesom han var kunstnerisk vejleder for P. Hertz\' guldsmedev\xc3\xa6rksteder (f.eks. tempelopsatsen i forskelligartet materiale 1888) og Severin & Andreas Jensens M\xc3\xb8belv\xc3\xa6rksteder (f.eks. det store nyrokokom\xc3\xb8bel 1888). Endvidere kan i denne sammenh\xc3\xa6ng n\xc3\xa6vnes monumenterne over Frederik VII i Hiller\xc3\xb8d, L.N. Hvidt i \xc3\x98rstedsparken, V. Tops\xc3\xb8e p\xc3\xa5 Assistens Kirkeg\xc3\xa5rd 1883 og Ivar Huitfeldt p\xc3\xa5 Langelinie 1886 samt Dronning Louises Bro 1887.'