b'\n_START_ARTICLE_\nLouis de Potter\n_START_SECTION_\nLevned\n_START_PARAGRAPH_\nHan stammede fra en meget rig adelsfamilie, hans far var \xc3\xa9cuyer (v\xc3\xa6bner) Cl\xc3\xa9ment De Potter de Droogenwalle, som s\xc3\xb8gte asyl i Tyskland efter den anden franske invasion af de \xc3\x98strigske Nederlande i 1794 og blev der indtil konsulatet blev etableret i Frankrig i 1799. Dette bet\xc3\xb8d, at Louis skolegang i Brugge ikke var afsluttet, og han fortsatte den derfor mens familien var i udlandet. Han ville l\xc3\xa6re latin, oldgr\xc3\xa6sk og moderne sprog. Han tilbragte 12 \xc3\xa5r i Rom fra 1811 til 1821 og i Firenze fra 1821 til 1823 for at studere den romersk katolske kirkes historie, selv om han betragtede den med de fordomme som var fremherskende i Oplysningstiden._NEWLINE_I 1816 havde han allerede redigeret sin Consid\xc3\xa9rations sur l\'histoire des principaux conciles depuis les ap\xc3\xb4tres jusqu\'au Grand Schisme d\'Occident. I 1821 f\xc3\xa6rdiggjorde han dette f\xc3\xb8rste arbejde med et andet, i seks bind, med titlen L\'Esprit de l\'\xc3\x89glise ou Consid\xc3\xa9rations sur l\'histoire des conciles et des papes, depuis Charlemagne jusqu\'\xc3\xa0 nos jours._NEWLINE_Under sit ophold i Firenze havde han adgang til Ricci familiens arkiver og bibliotek \xe2\x80\x93 det var der han samlede materiale til et tredje v\xc3\xa6rk: Vie de Scipion de Ricci, \xc3\xa9v\xc3\xaaque de Pistoie et de Prato. Det blev udgivet i 1825 og straks oversat til tysk og engelsk. Forfatterens m\xc3\xa5l med dette arbejde var at glorificere Josefinismen, retf\xc3\xa6rdigg\xc3\xb8relsen af de reformer, som blev gennemf\xc3\xb8rt i Toscana under ledelse af storhertug Leopold, bror til Josef 2._NEWLINE_Efter lange ophold i Tyskland, Frankrig og Italien vendte han tilbage til Bruxelles i 1824, hvor han i starten var meget tilfreds med at se den nordlige og den sydlige del af Nederlandene forenet under kong Vilhelm 1. af Nederlandene. Han skrev: "Jeg takker sk\xc3\xa6bnen for at lade mig leve under liberale politiske institutioner, som, efter principperne om m\xc3\xa5dehold og lighed, ikke l\xc3\xa6gger begr\xc3\xa6nsninger p\xc3\xa5 tankefriheden". Efter hans fars d\xc3\xb8d forlod han Brugge og bosatte sig i Bruxelles, men antog ikke den titel, som hans bl\xc3\xa5 blod gav ham ret til. Trods det m\xc3\xa5tte han skaffe sig et job, og var p\xc3\xa5 god fod med hele regeringen, eller i det mindste indenrigsministeren, Pierre Van Gobbelschroy, som var hans tidligere klassekammerat._NEWLINE_De Potter begyndte sin politiske karriere som redakt\xc3\xb8r af det liberale oppositionsblad le Courrier des Pays-Bas. Han benyttede sit talent som polemiker mod det katolske kleresi, aristokratiet og Vilhelm 1.\'s regering. En af hans artikler, der blev offentliggjort den 8. november 1828, var et angreb p\xc3\xa5 kongens ministre, og markerede at avisen nu sluttede op om tanken om belgisk selvst\xc3\xa6ndighed. Justitsminister Cornelis Van Maanen forfulgte de Potter for hans modstand mod Vilhelms regering og fik ham til sidst d\xc3\xb8mt den 20. december 1828 til 18 m\xc3\xa5neders f\xc3\xa6ngsel og en b\xc3\xb8de p\xc3\xa5 1.000 hollandske gylden. Den 8. januar 1830 fjernede Vilhelm 1. alle medlemmer af generalstaterne (parlamentet)), som var modstander af hans politik. De Potter var da stadig i f\xc3\xa6ngsel, og der udkastede han ideen om en national indsamling til de deputerede og tjenestem\xc3\xa6nd, som var blevet ofre for dette tiltag._NEWLINE_Van Maanen fortsatte med at jagte de Potter, nu for at planl\xc3\xa6gge et opr\xc3\xb8r, og blev han den 30. april 1830 id\xc3\xb8mt 8 \xc3\xa5rs eksil af domstolen i Bruxelles for udgivelser forfattet i f\xc3\xa6ngslet, s\xc3\xa5som pamfletten om Forening af katolikker og liberale (de Potters sammensvorne og venner Jean-Fran\xc3\xa7ois Tielemans og Adolphe Bartels fik 7 \xc3\xa5rs eksil i samme sag). Han overvejede at tilbringe sit eksil i Frankrig, men her n\xc3\xa6gtede man ham indrejse, og s\xc3\xa5ledes endte han i Preussen indtil julirevolutionen, hvorefter han fik adgang til Frankrig. Efter den Belgiske revolution vendte han tilbage til Bruxelles og var medlem af den provisoriske regering. Her fik han til opgave at forberede de grundl\xc3\xa6ggende love for den nye stat Belgien. Den 10. november foreslog han, at Nationalkongressen skulle v\xc3\xa6lge et republikansk styre. Efter at kongressen havde udtalt sig til fordel for et monarki den 13. november 1830 trak han sig tilbage til privatlivet, og efter den forel\xc3\xb8bige regerings afgang flyttede han til Frankrig.'