b'\n_START_ARTICLE_\nIldsalamander\n_START_SECTION_\nUdseende\n_START_PARAGRAPH_\nIldsalamanderen har en kort, cylindrisk hale og korte ben med brede t\xc3\xa6er. Der er stor variation i farven. De kan v\xc3\xa6re sorte med gule tegninger i form af prikker eller striber, eller gule med sorte tegninger, eller r\xc3\xb8dlige eller orange og sorte. Ildsalamanderen har to r\xc3\xa6kker af giftkirtler ned langs ryggen og to store parotoidkirtler i nakken. Der udskilles en m\xc3\xa6lkehvid gift fra disse kirtler hvis dyret angribes.\n_START_SECTION_\nLevevis og forplanting\n_START_PARAGRAPH_\nVoksne ildsalamandre er landdyr. Om dagen ligger de i skjul under tr\xc3\xa6stammer eller sten. De kommer frem om natten og efter regn for at spise sm\xc3\xa5dyr som regnorme, insekter og n\xc3\xb8gensnegle. De fleste underarter f\xc3\xb8der 12-50 veludviklede larver i vandhuller eller vandl\xc3\xb8b hvor de lever indtil de gennemf\xc3\xb8rt deres metamorfose. Hos underarterne S.s. bernardezi og S.s. fastusa kan larverne blive i hunnens \xc3\xa6ggeleder indtil de er n\xc3\xa5r deres voksne form, hvorefter hunnen f\xc3\xb8der 2-8 unger p\xc3\xa5 land.\n_START_SECTION_\nUdbredelse og levested\n_START_PARAGRAPH_\nIldsalamander findes i store dele af Central-, \xc3\x98st og Syeuropa hvor den som helhed ikke regnes som truet, men der er v\xc3\xa6ret alvorlige nedgange i bestanden i nogle omr\xc3\xa5der i is\xc3\xa6r Holland og Spanien. Blandt \xc3\xa5rsagerne er tab af habitatomr\xc3\xa5der, uds\xc3\xa6ttelse af rovfisk og \xc3\xb8get t\xc3\xb8rke i Spanien. Tidligere har salamandrebestande i Nordafrika og Syd\xc3\xb8stasien som nu regnes for selvst\xc3\xa6ndige arter, ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6ret betragtet som ildsalamandre._NEWLINE_Ildsalamanderen findes hovedsageligt i v\xc3\xa5de l\xc3\xb8v- eller blandingsskove, sj\xc3\xa6ldere i n\xc3\xa5leskov, n\xc3\xa6r vandl\xc3\xb8b. De kan ogs\xc3\xa5 findes i skovlysninger, skovkanter, klipper og omr\xc3\xa5der med t\xc3\xa6t buskads eller urteartig vegetation. De foretr\xc3\xa6kker steder som er d\xc3\xa6kket af nedfaldne blade eller andet d\xc3\xb8dt plantemateriale eller mos, men er de ret tolerante over for \xc3\xa6ndrede omgivelser og er f.eks. ogs\xc3\xa5 fundet i haver. De lever i h\xc3\xb8jder op til 2.500 m.\n_START_SECTION_\nIldsalamanderens gift\n_START_PARAGRAPH_\nIlssalamanderen giftsekret indholder flere alkaloider som kan fremkalde muskelkramper, hypertension og hyperventilering hos hvirveldyr. Hos raske mennesker vil giften normal kun give svag hudirritation. Hos meget f\xc3\xb8lsomme mennesker og sp\xc3\xa6db\xc3\xb8rn kan der ogs\xc3\xa5 komme kvalme, vejrtr\xc3\xa6kningsbesv\xc3\xa6r og opkastning. Uerfarne hunde og katte som har spist salamandre er i nogle tilf\xc3\xa6lde d\xc3\xb8de af forgiftningen. Der er konstateret stofferne samandarin (C\xe2\x82\x81\xe2\x82\x89H\xe2\x82\x83\xe2\x82\x81NO\xe2\x82\x82), samandaridin (C\xe2\x82\x82\xe2\x82\x81H\xe2\x82\x83\xe2\x82\x81NO\xe2\x82\x83) og samandaron (C\xe2\x82\x81\xe2\x82\x89H\xe2\x82\x82\xe2\x82\x89NO\xe2\x82\x82), som kaldes salamander-alkaloider, i giften._NEWLINE_Ud over forsvar mod rovdyr tjener hudkirtelsekretionen til at h\xc3\xa6mme bakterie- og svampev\xc3\xa6kst p\xc3\xa5 den fugtige hudoverflade.\n_START_SECTION_\nMyter om salamanderen\n_START_PARAGRAPH_\nSalamanderen er ildens elementar\xc3\xa5nd i Paracelsus\' teori om \xc3\xa5ndemennesker, og i Goethes Faust personificeres ild ogs\xc3\xa5 med salamanderen._NEWLINE_Sammenknytningen mellem salamanderen og ild g\xc3\xa5r tibage til oldtidens Gr\xc3\xa6kenland. Aristoteles (384-322 fvt.) skrev "At visse dyr kan modst\xc3\xa5 ilden viser ogs\xc3\xa5 salamanderen der \xe2\x80\x93 efter hvad man siger \xe2\x80\x93 slukker ilden, n\xc3\xa5r den g\xc3\xa5r derigennem". Her menes ildsalamanderen der som en landlevende, almindelig salamander er den salamanderart man oftest ville st\xc3\xb8de p\xc3\xa5._NEWLINE_Baggrunden for opfattelse kan stamme fra at ildsalamanderen kan skjule sig i hule tr\xc3\xa6stammer i dagtimerne, og hvis et stykke tr\xc3\xa6 med en salamander bliver lagt p\xc3\xa5 et ildsted, kan salamanderen udskille en v\xc3\xa6ske fra sine giftkirtler som et kort \xc3\xb8jeblik beskytter mod ildens varme. I 1600- og 1700-tallet blev der gjort flere eksperimenter for at fastsl\xc3\xa5 om det er rigtigt at salamandre kan slukke ild. Resultaterne var at de ikke blev ant\xc3\xa6ndt med det samme, men at de kun kunne modst\xc3\xa5 ild i kort tid._NEWLINE_Plinius (ca. 23-79) skrev "Af alle giftige dyr, er salamanderen det afskyeligste; for de \xc3\xb8vrige bider eller stikker dog hver gang kun en enkelt ... men salamanderen kan, hvis man ikke tager sig i agt for den, \xc3\xb8del\xc3\xa6gge hele folkeslag. Kryber den op i et tr\xc3\xa6, forgifter den al dets frugt og dr\xc3\xa6ber s\xc3\xa5ledes enhver, som spiser deraf, ved sin isnende kraft. Ja, har den blot med en fod ber\xc3\xb8rt et stykke tr\xc3\xa6, og man s\xc3\xa5 bruger det til at bage en skorpe br\xc3\xb8d, s\xc3\xa5 bliver br\xc3\xb8det til gift; falder den i en br\xc3\xb8nd, forgiftes vandet." Disse p\xc3\xa5stande om evnen til at slukke ild og stor giftighed gentages af mange skribenter indtil det 17. \xc3\xa5rhundrede.'