b'\n_START_ARTICLE_\nOtto Dix\n_START_SECTION_\nBaggrund og arbejde\n_START_PARAGRAPH_\nOtto Dix blev f\xc3\xb8dt i Untermhaus, som nu er en forstad til Gera i Tyskland. Han var den \xc3\xa6ldste s\xc3\xb8n af en smelteovnsarbejder, med en mor som havde skrevet poesi i sin ungdom og en f\xc3\xa6tter som var maler. Han kom ind p\xc3\xa5 kunst- og kunsth\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rkskolen i Dresden i 1910._NEWLINE_Ved udbruddet af den 1. verdenskrig, meldte han sig som frivillig, og blev artilleribefalingsmand med kommando over en maskingev\xc3\xa6rdeling p\xc3\xa5 Vestfronten. Han deltog i slaget ved Somme, og blev s\xc3\xa5ret flere gange. Han blev forflyttet til \xc3\x98stfronten i 1917, og var der indtil fronten blev nedlagt. Ved krigens afslutning blev han tildelt Jernkorset af anden grad._NEWLINE_Dix blev st\xc3\xa6rkt ber\xc3\xb8rt af synsindtrykkene han fik i krigen. Krigsminderne blev til kunstneriske arbejder i flere af hans v\xc3\xa6rker, men m\xc3\xa5ske st\xc3\xa6rkest i mappen med 50 raderinger som han kaldte \xc2\xabKrig\xc2\xbb som kom i 1924._NEWLINE_I slutningen af 1918 kom han tilbage til Gera, men kun en kort tid. Han begyndte p\xc3\xa5 Hochschule f\xc3\xbcr Bildende K\xc3\xbcnste Dresden (H\xc3\xb8jskole for billedkunst i Dresden) \xc3\xa5ret efter. Han blev medlem af Dresden- secession mens han var ekspressionistisks inspirereret. Efter at have m\xc3\xb8dt George Grosz, som var Dadatilh\xc3\xa6nger, begyndte han at l\xc3\xa6gge collage-elementer ind i sine v\xc3\xa6rker. Disse blev udstillet i den f\xc3\xb8rste Dada-udstilling i Berlin. Parallelt dermed udstillede p\xc3\xa5 den tyske ekspressionistudstilling i Darmstadt._NEWLINE_ma_NEWLINE_Efterh\xc3\xa5nden udviklede han en teknik med at p\xc3\xa5f\xc3\xb8re et tyndt, gennemsigtigt lag maling (lasurfarve)), oliefarver over en temperaundermaling. Enkelte af malerierne blev omstridt, men han solgte en del. Han deltog i Neue Sachlichkeit udstillingen i Mannheim i 1925, sammen med blandt andre: George Grosz, Max Beckmann, Heinrich Maria Davringhausen og Rudolf Schlichter. B\xc3\xa5de han og Grosz var samfundskritiske, og malede mange scener om livets bagsider, som prostitution, tiggende krigsinvalider, udslidte \xc3\xa6ldre og d\xc3\xb8den. S\xc3\xa5dan set skildrer han noget af det samme som man finder i Erich Maria Remarques antikrigsroman Intet nyt fra Vestfronten._NEWLINE_Han fik et professorat i kunst ved Dresden-akademiet i 1927, men blev erkl\xc3\xa6ret entartet og frataget sin stilling efter den nationalsocialistiske magtovertagelse. Hans maleri Skyttergraven og Krigskr\xc3\xb8blinger blev udstillet til skr\xc3\xa6k og advarsel og senere br\xc3\xa6ndt. I alt er 132 af hans v\xc3\xa6rker registreret som beslaglagt. Etter en tid i eksil, blev han tvunget ind i den officielle nationalsocialistiske kunstorganisation, men fik kun lov til at male landskabsmalerier. Han malede alligevel et og andet Allegori|allegorisk maleri, med kritik af den nye tids idealer. Han blev arresteret, og anklaget for komplot mod Hitler i 1939, men senere l\xc3\xb8sladt. I slutningen af krigen blev han indsat i Volkssturm, og sendt til Frankrig, hvor han blev taget til fange af franskm\xc3\xa6ndene. Han kom til en lejr i Colmar i Alsace, hvor mange af de 6000 krigsfanger d\xc3\xb8de. I lejren fik han lov til at arbejde som kunstner. Han blev l\xc3\xb8sladt i februar 1946 og vendte tilbage til Hemmenhofen. Efter krigen opholdt han sig regelm\xc3\xa6ssig i Dresden, som nu var en st\xc3\xa6rkt udbombet by. Det inspirerede ham til at lave religi\xc3\xb8se allegorier og fortsatte med at male billeder af krigens lidelser. I Dresden havde han et atelier og elskerinden K\xc3\xa4the K\xc3\xb6nig og deres f\xc3\xa6lles datter, mens hans kone Martha og deres tre b\xc3\xb8rn stadig boede i det store hus i Hemmenhofen._NEWLINE_Blandt hans mest kendte billeder, findes Triptykonnet Metropolis (1928) og Portr\xc3\xa4t die Journalistin Sylvia von Harden (1926).'