b'\n_START_ARTICLE_\nOrdsprog\n_START_PARAGRAPH_\nOrdsprog er nogle f\xc3\xa5 linjer prosa, der indeholder en vurdering eller forklaring af almen gyldighed.\n_START_SECTION_\nDefinition\n_START_PARAGRAPH_\nOrdsprog er en genrebetegnelse, der bruges dels bredt om faste sproglige vendinger i almindelighed, dels sn\xc3\xa6vert og mere fagligt om udbredte anonyme s\xc3\xa6tninger, der har en fast og pr\xc3\xa6gnant ofte billedlig form, og som med  almen gyldighed udtrykker en bestemt forklaring eller vurdering af en given menneskelig situation._NEWLINE_Den sn\xc3\xa6vre definition bygger p\xc3\xa5, at ordsprog er faste vendinger, der er mindre eller st\xc3\xb8rre end en enkelt s\xc3\xa6tning, falder uden for definitionen. Til de mindre h\xc3\xb8rer de ordsproglige talem\xc3\xa5der, fx "k\xc3\xb8be katten i s\xc3\xa6kken", til de ordsproglige sammenligninger, fx "forsl\xc3\xa5 som en skr\xc3\xa6dder i Helvede".\n_START_SECTION_\nWellerisme\n_START_PARAGRAPH_\nWellerismerne (opkaldt efter Sam Weller i Charles Dickens\' "Pickwick Klubben") er ikke egentlige ordsprog, fordi de har tre led: et udsagn (ofte i sig selv et ordsprog), en angivelse af, hvem der siger det, og en angivelse af i hvilken situation det bliver sagt. Fx "Der skal nogen til det v\xc3\xa6rste, sagde drengen, han skulle i skole".\n_START_SECTION_\nUdbredelsen af ordsprog\n_START_PARAGRAPH_\nOrdsprog er udbredte s\xc3\xa6tninger b\xc3\xa5de kronologisk og geografisk._NEWLINE_Kravet udelukker s\xc3\xa5vel d\xc3\xb8gnfluerne som de s\xc3\xa6rsproglige st\xc3\xb8rrelser, der ikke bruges uden for sn\xc3\xa6vre kredse, argot, og mundheld af en enkelt person. _NEWLINE_Et ordsprog skal v\xc3\xa6re gammelt, men ikke n\xc3\xb8jere dateret. _NEWLINE_Det henter v\xc3\xa6gt og selvf\xc3\xb8lgelighed fra en tradition, som er uden begyndelse og ende. De meget hyppigt brugte ordsprog findes ofte p\xc3\xa5 mange andre sprog, fx "Hvad man ikke har i hovedet, skal man have i benene"._NEWLINE_At ordsprog er anonyme s\xc3\xa6tninger afgr\xc3\xa6nser genren over for fx aforismer og bevingede ord, som kan henf\xc3\xb8res til en bestemt ophavsmand. Det enkelte ordsprog har naturligvis ogs\xc3\xa5 oprindeligt en individuel ophavsmand, men hans identitet kan ikke bestemmes. Anonymiteten er en styrke ved ordsproget: Det er let at argumentere mod, hvad et enkelt menneske mener, hvorimod de anonyme l\xc3\xa6res\xc3\xa6tninger fremst\xc3\xa5r med hele den kollektive erfarings almengyldighed.\n_START_SECTION_\nAlmengyldigheden\n_START_PARAGRAPH_\nAt ordsprog har en fast og pr\xc3\xa6gnant form, h\xc3\xa6nger sammen med b\xc3\xa5de almengyldigheden og overleveringsformen._NEWLINE_Den enkelte sprogbruger kan ikke \xc3\xa6ndre et ordsprog uden at sv\xc3\xa6kke dets argumentationskraft, som er afledt af traditionen. Ordsprog udtrykker i afklaret form det endegyldigt fastsl\xc3\xa5ede, og ikke med kreativ elegance det individuelt observerede. I nyere tid har omdannede, ofte parodierede, ordsprog bredt sig, fx "Den, der synder, sover ikke", men herved taber ordsproget sin autoritet og er blevet til en vittighed. Ordsprog skal huskes; derfor skal de formes efter mnemoteknikkens regler og erfaringer: korte, ofte rytmiske, med bogstavrim og enderim og opbygget over mods\xc3\xa6tninger eller paralleller.\n_START_SECTION_\nBilledlige udtryksformer\n_START_PARAGRAPH_\nKravet om billedlig form opfattes undertiden absolut, s\xc3\xa5ledes at kun en s\xc3\xa6tning som "Tomme t\xc3\xb8nder buldrer mest", der ikke bruges om t\xc3\xb8nder, men om mennesker, betegnes som ordsprog, mens en ikke-billedlig s\xc3\xa6tning som "Hver dag har nok i sin plage" ikke regnes med til de egentlige ordsprog. Denne opfattelse er i modstrid b\xc3\xa5de med indholdet af de trykte ordsprogssamlinger og med karakteren af den mundtlige ordsprogstradition. B\xc3\xa5de de billedlige og de ikke-billedlige erfaringss\xc3\xa6tninger er ordsprog, men de billedlige har ofte en s\xc3\xa6rlig anskuelighed og kategorisk overbevisningskraft, idet den almindelige erfaring, der kan iagttages inden for billedets ramme, overf\xc3\xb8res til den konkrete situation.\n_START_SECTION_\nSituationsbundne\n_START_PARAGRAPH_\nAt kravet om almengyldighed bestemmes som tilsyneladende, h\xc3\xa6nger t\xc3\xa6t sammen med, at ordsprog udtrykker en bestemt forklaring eller vurdering af en given situation. Ordsprog er situationsbundne: de forklarer og vurderer en situation ved at anskue den ud fra brugerens aktuelle behov. Det betyder, at ordsprogenes visdom kun tilsyneladende er absolut, for en n\xc3\xb8jere betragtning er den relativ. Det ses tydeligt af de mange  ordsprog, der udtrykker helt modsatte vurderinger: "Lige b\xc3\xb8rn leger bedst" mens "Mods\xc3\xa6tninger m\xc3\xb8des"._NEWLINE_N\xc3\xa5r situationen, som ordsproget perspektiverer, efter definitionen skal v\xc3\xa6re personificeret, er det for at kunne afgr\xc3\xa6nse ordsprogene fra andre erfaringss\xc3\xa6tninger fx om vejret: "N\xc3\xa5r solen g\xc3\xa5r ned i en s\xc3\xa6k, st\xc3\xa5r den op i en b\xc3\xa6k". Eller om agerbrug, "Af marts\' gr\xc3\xb8de kommer intet i lade". Disse bondepraktika har ordsprogsform, men ikke ordsprogsfunktion.\n_START_SECTION_\nHistorisk overlevering af ordsprog\n_START_PARAGRAPH_\nOrdsprog er en oprindelig mundtlig form, der bruges af n\xc3\xa6sten alle folkeslag. Hos sumererne forekommer ordsprog i skrevne tekster fra omkring 2500 f.Kr., og de f\xc3\xb8rste nedskrevne samlinger kendes ogs\xc3\xa5 herfra. I den kristne verden finder en stadig vekselvirkning mellem mundtlig og skriftlig overlevering sted. Bag de mange bibelske ordsprog ligger en mundtlig tradition, og gennem den hellige tekst udbredes ordsprogene i b\xc3\xa5de mundtlig og skriftlig anvendelse. Ved kirkens og skolens virksomhed blev ordsprog i middelalderen oversat fra latin til folkesprogene og fra folkesprogene til latin, s\xc3\xa5 den skriftlige og den mundtlige overlevering blandedes. I de \xc3\xa6ldste trykte danske samlinger som Peder L\xc3\xa5les og Peder Syvs, findes b\xc3\xa5de folkeligt og litter\xc3\xa6rt stof, der er kilder for senere tiders b\xc3\xa5de mundtlige og skriftlige ordsprogsbrug. I den st\xc3\xb8rste danske samling ordsprog fra folketraditionen, Evald Tang Kristensens Danske Ordsprog og Mundheld (1890), findes ganske meget stof fra skrifttraditionen.\n_START_SECTION_\nGamle ordsprog\n_START_PARAGRAPH_\nEn del af de gamle ordsprog bruges fortsat i deres traditionelle form. Men parodiske omdannelser bliver desv\xc3\xa6rre stadig almindeligere, og nye ordsprog i den brede betydning af ordet kommer til, specielt fra reklame- og politikersprog. Disse nye ordsprog kan ben\xc3\xa6vnes fyndord, f.eks. "Holger og konen siger nej til Unionen". Se ogs\xc3\xa5 gnome.'