b'\n_START_ARTICLE_\nRoms grundl\xc3\xa6ggelse\n_START_PARAGRAPH_\nRoms grundl\xc3\xa6ggelse og byens allertidligste historie er i dag kun sparsomt kendt fra andet end mytologisk stof fra senere perioder. De \xc3\xa6ldste ark\xc3\xa6ologiske fund i omr\xc3\xa5det stammer fra det 10. \xc3\xa5rhundrede f.Kr. Byen er formentlig vokset op som resultat af et stammeforbund mellem de latiske befolkningsgrupper, der beboede Tiberdalen og Latium. If\xc3\xb8lge den romerske tradition blev Rom f\xc3\xb8rst grundlagt den 21. april 753 f.Kr. af Roms f\xc3\xb8rste konge Romulus, men disse beretninger regnes for at v\xc3\xa6re langt senere legendariske fort\xc3\xa6llinger. De \xc3\xa6ldste huse, der er fundet p\xc3\xa5 Palatiner-h\xc3\xb8jen stammer fra omkr. 900 f.Kr. og blev erstattet af nye og st\xc3\xb8rre i det 8. \xc3\xa5rh. f.Kr.. Myten om Romulus bliver hverken modsagt eller bekr\xc3\xa6ftet af de ark\xc3\xa6ologiske fund.\n_START_SECTION_\nGeografi\n_START_PARAGRAPH_\nVed overgangen mellem bronzealder og jernalder, ca. 10. \xc3\xa5rh. f.Kr. voksede befolkningstalet i Mellemitalien, og st\xc3\xb8rre bebyggelser voksede frem is\xc3\xa6r p\xc3\xa5 bakketoppene. Rom ligger placeret strategisk vigtig 25 km oppe ad Tiberen: Floden slynger sig gennem et sv\xc3\xa6rt fremkommeligt og sumpet landskab indtil den rammer de frugtbare vulkanske bakker i Latium, hvor Rom ligger. Her bliver passagen af floden langt nemmere, og samtidigt et det sj\xc3\xa6ldent muligt at besejle floden l\xc3\xa6ngere oppe af Tiberen; Rom var det vigtigste overfartssted p\xc3\xa5 floden, som deler kystsletten.\n_START_SECTION_\nArk\xc3\xa6ologi\n_START_PARAGRAPH_\nArk\xc3\xa6ologiske fund fra perioden 8.-7. \xc3\xa5rh. f.Kr. tyder p\xc3\xa5, at der i Mellemitalien opst\xc3\xa5r tre geografisk adskilte grupper: \xc3\xa9n nord for Tiberen (Etruria), \xc3\xa9n syd for (Latium) og \xc3\xa9n i Appenninerne (Samnium), der udvikler hver deres eget sprog, henholdsvis (etruskisk, latin og oskisk). Udgravninger har vist, at hver af de tre grupper bestod af et forbund eller en alliance mellem en selvst\xc3\xa6ndige bystater, som blev styret af en landbesiddende overklasse. Nu begyndte den f\xc3\xb8nikiske og gr\xc3\xa6ske indflydelse i Italien at blive st\xc3\xa6rk, da gr\xc3\xa6kerne anlagde kolonier i Syditalien, og f\xc3\xb8nikiske og gr\xc3\xa6ske k\xc3\xb8bm\xc3\xa6nd begyndte at drive en omfattende handel._NEWLINE_I l\xc3\xb8bet af 6. \xc3\xa5rh. f.Kr. blev byen Rom til en magtfaktor i omr\xc3\xa5det. Det ses af, at Jupitertemplet p\xc3\xa5 Kapitol-h\xc3\xb8jen nu var det st\xc3\xb8rste i hele det italo-etruskiske omr\xc3\xa5de, at store pal\xc3\xa6er af sten blev bygget i byen, og at en ny bymur blev opf\xc3\xb8rt, som omkransede et st\xc3\xb8rre areal end nogen anden by i hele Italien. Allerede p\xc3\xa5 dette tidspunkt kontrollerede Rom store dele af Latium_NEWLINE_Myten om Roms grundl\xc3\xa6ggelse, som den kendes i senere perioder af Romerrigets historie, er en sammenskrivning af flere uafh\xc3\xa6ngige myter. Titus Livius begynder fx sit v\xc3\xa6rk om Roms historie med fort\xc3\xa6llingen om Romulus og Remus, mens Vergil med sin \xc3\x86neide giver romerne en lige s\xc3\xa5 glorv\xc3\xa6rdig forhistorie som gr\xc3\xa6kerne, inspirationen er hentet fra de gr\xc3\xa6ske fort\xc3\xa6llinger Iliaden og Odysseen. \xc3\x86neas og hans familie grundl\xc3\xa6gger if\xc3\xb8lge Vergil med guddommelig hj\xc3\xa6lp flere trojanske kolonier i Latium, herunder Alba Longa, hvorfra Romulus og Remus siges at stamme. De to beretninger placeres af forfatterne i to forskellige epoker og udelukker ikke hinanden._NEWLINE_I \xc3\xa6ldre udgaver af myten om \xc3\x86neas, grundl\xc3\xa6gger han dog selve Rom, og de senere beretninger, som vi kender fra b\xc3\xa5de Livius, Vergil og Ovid m\xc3\xa5 v\xc3\xa6re et resultat af et senere fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at lave en logisk tilpasning mellem de to historier._NEWLINE_Den ubrudte linje i romernes historie fra den mytiske til den historiske tid blev i h\xc3\xb8j grad brugt politisk, s\xc3\xa5 de fornemste romerske familier gerne nedstammede fra de skikkelser, som optr\xc3\xa6der i myterne; Julius C\xc3\xa6sar lagde fx stor v\xc3\xa6gt p\xc3\xa5 sit sl\xc3\xa6gtskab med gudinden Venus via helten \xc3\x86neas\xe2\x80\x99 s\xc3\xb8n Julus. En officiel nedskrivning af de mundtligt overleverede myter blev brugt af romerske herskere til at cementere en forbindelse til fortidens helte. S\xc3\xa5ledes brugte Augustus, C\xc3\xa6sars adpotivs\xc3\xb8n, Livius\xe2\x80\x99 og Vergils v\xc3\xa6rker til at underst\xc3\xb8tte sin legitimitet til magten.'