b'\n_START_ARTICLE_\nOtto von Plessen\n_START_SECTION_\nKarriere som diplomat i Rusland\n_START_PARAGRAPH_\nHan var 3. s\xc3\xb8n af gehejmekonferensr\xc3\xa5d Mogens Joachim von Plessen (1782-1853), siden 1830 greve Scheel-Plessen, og Margrethe Wilhelmine f. Hedemann (1788-1854), og f\xc3\xb8dtes 3. april 1816 p\xc3\xa5 Sierhagen. Han var s\xc3\xa5ledes bror til Carl Theodor August Scheel-Plessen og Wulff Heinrich Bernhard Scheel-Plessen. Efter at have fuldendt sine studier i Kiel ansattes han 1841 ved gesandtskabet i Sankt Petersborg og udn\xc3\xa6vntes til legationssekret\xc3\xa6r sammesteds 1843. Da hans chef, grev O. Rantzau, tog afsked af misforn\xc3\xb8jelse med det \xc3\xa5bne brev af 8. juli 1846, viste regeringen sin tillid til den unge sekret\xc3\xa6r ved at betro ham at fungere som charg\xc3\xa9 d\'affaires ved det vigtige russiske hof. I denne stilling traf begivenhederne i 1848 ham. Hans loyalitet var sikker nok, og ingen kunne st\xc3\xa6rkere end han ford\xc3\xb8mme opr\xc3\xb8ret. Men, som han skrev til udenrigsministeren, "der er naturlige Baand, som man ikke kan frigj\xc3\xb8re sig for", og han bad derfor om, at der ikke m\xc3\xa5tte blive ham noget p\xc3\xa5lagt, som "var direkte rettet mod det Land, hvori han var f\xc3\xb8dt". I \xc3\xb8vrigt stillede han alle sine kr\xc3\xa6fter til kongens r\xc3\xa5dighed "med hele den Loyalitet og ubegr\xc3\xa6nsede Troskab, i hvilken han var opdragen". Det er bekendt, at det skyldtes kejserens energiske forestillinger, at fjenden r\xc3\xb8mmede Jylland i sommeren 1849, uden hans virksomme underst\xc3\xb8ttelse var freden 2. juli 1850 n\xc3\xa6ppe kommet i stand, og ved hans bistand sikredes prins Christians valg til tronf\xc3\xb8lger i det samlede monarki. I alt dette havde Plessen sin v\xc3\xa6sentlige del, og det var ikke altid let for ham at forsone kejseren med forhold og personer i Danmark, s\xc3\xa5 meget mere som hans egne, st\xc3\xa6rkt konservative anskuelser ikke altid sympatiserede med vor demokratiske forfatningsudvikling. Hvad der lettede ham hans vanskelige hverv, var, at han efterh\xc3\xa5nden havde vundet en ganske eksceptionel stilling i Petersborg, efter at han i juni 1849 var blevet udn\xc3\xa6vnt til gesandt. Hos kejseren var han h\xc3\xb8jt anskreven, og til grev Nesselrode havde han til enhver tid fri adgang, og dette rent personlige forhold blev endnu intimere, da han 9. maj 1853 \xc3\xa6gtede prinsesse Varvara Sergjevna Gagarine (f. 1825), en n\xc3\xa6r sl\xc3\xa6gtning af kansleren. Ved brylluppet, der efter kejserindens forlangende afholdtes i Vinterpaladsets kapel, var kejseren og hele den kejserlige familie tilstede, og grev Nesselrode fungerede som brudgommens "p\xc3\xa8re d\'honneur". Denne Plessens udm\xc3\xa6rkede stilling bidrog ogs\xc3\xa5 v\xc3\xa6sentlig til, at den russiske regering under Krimkrigen fandt sig i, at vor neutralitetserkl\xc3\xa6ring tilstod de krigsf\xc3\xb8rende fordele i de danske havne, af hvilke det var \xc3\xa5benbart at kun de allierede magters fl\xc3\xa5der kunne benytte sig.'