b'\n_START_ARTICLE_\nLeopold 1. af Belgien\n_START_SECTION_\nTidlige liv\n_START_PARAGRAPH_\nDa faderen i 1806 efter Slaget ved Jena blev fordrevet fra sit land, kom Leopold til Rusland, hvor hans s\xc3\xb8ster Prinsesse Juliane af Sachsen-Coburg-Saalfeld var gift med Storfyrst Konstantin Pavlovitj. Leopold kom ind i den russiske h\xc3\xa6r i 1795 og blev i 1802 udn\xc3\xa6vnt til generalmajor. Han fulgte i 1808 Kejser Alexander 1. til kongressen i Erfurt men m\xc3\xa5tte i 1810 vende tilbage til Coburg p\xc3\xa5 grund af kejser Napoleons trusler mod hans broder, der var blevet hertug. 1812 rejste han til Italien, men da den tyske frihedskrig udbr\xc3\xb8d 1813, skyndte han sig til Polen og tr\xc3\xa5dte igen i russisk tjeneste, hvor han deltog som rytterofficer i flere slag bl.a. ved Kulm og Leipzig, og fulgte med Alexander 1. lige til Paris og derfra til London og Wien.\n_START_SECTION_\nOphold i England\n_START_PARAGRAPH_\nUnder sit ophold i England vandt han tronf\xc3\xb8lgerens (Georg IV\xe2\x80\x99s) eneste datter Charlottes k\xc3\xa6rlighed og blev efter at have deltaget i det andet tog mod Paris 1815 kaldt til London og forlovet med hende. Han blev Hertug af Kendale, fik 50000 \xc2\xa3 om \xc3\xa5ret og rang foran de andre engelske hertuger, samt blev maj 1816 gift med hende, for at skulle indtage en stilling som den, hans broders\xc3\xb8n Albert fik 24 \xc3\xa5r senere. Men allerede i november 1817 blev han enkemand, og hans glimrende udsigter faldt dermed bort. Dog blev han boende i England, is\xc3\xa6r p\xc3\xa5 sit landsted Claremont. I februar 1830 fik han tilbud om at blive Konge i Gr\xc3\xa6kenland, men afslog det efter tre m\xc3\xa5neders bet\xc3\xa6nkning, fordi stormagterne ikke ville indr\xc3\xb8mme landet den naturlige geografiske og nationale afrunding, som efter hans mening alene ville give h\xc3\xa5b om en lykkelig udvikling.\n_START_SECTION_\nKonge i Belgien\n_START_PARAGRAPH_\nDerimod modtog han 12. juli 1831 det valg, som den belgiske nationalforsamling 4. juni havde gjort p\xc3\xa5 ham som konge, opgav sine engelske \xc3\xa5rpenge og overtog 21. juli regeringen, men forlangte straks Nationalforsamlingens samtykke til de af stormagterne i London aftalte vilk\xc3\xa5r. Ved sit \xc3\xa6gteskab i august 1832 med Kong Ludvig-Filip af Frankrigs datter Louise (1812\xe2\x80\x9450) fik han Frankrigs hj\xc3\xa6lp til Antwerpens indtagelse; men han kunne uagtet al sin diplomatiske dygtighed ikke hindre, at stormagterne senere gik ind p\xc3\xa5 at \xc3\xa6ndre fredsvilk\xc3\xa5rene til bedste for Nederlandene. Som konge styrede han med stor klogskab og gjorde Belgien til den konstitutionelle m\xc3\xb8nsterstat p\xc3\xa5 Kontinentet: han rettede sig altid n\xc3\xb8je efter det parlamentariske systems krav uden dog at opgive en stor personlig indflydelse p\xc3\xa5 statsstyrelsen, overholdt strengt ligev\xc3\xa6gten mellem de to store politiske partier og vogtede med sikker takt p\xc3\xa5 folkestemningens omskiftelser. Han vandt derfor ogs\xc3\xa5 folkets hengivenhed s\xc3\xa5ledes, at han under det r\xc3\xb8re, som vaktes ved Februarrevolutionen 1848, roligt kunne tilbyde de politiske partiers f\xc3\xb8rere at fratr\xc3\xa6de regeringen, s\xc3\xa5fremt folket m\xc3\xa5tte foretr\xc3\xa6kke republik og tilslutning til Frankrig. Hvor afholdt han var, viste sig ogs\xc3\xa5 klart, da hans 25-\xc3\xa5rs regeringsjubil\xc3\xa6um holdtes i 1856. Med stor fasthed v\xc3\xa5gede han over Belgiens selvst\xc3\xa6ndighed udadtil, s\xc3\xa6rlig over for det ny franske kejserd\xc3\xb8mme, og han s\xc3\xb8gte at styrke sit hus ved tiln\xc3\xa6rmelse til det \xc3\xb8strigske, idet b\xc3\xa5de hans \xc3\xa6ldste s\xc3\xb8n og hans datter indgiftedes deri. Ogs\xc3\xa5 viste han st\xc3\xb8rste iver for at udvirke Antwerpens bef\xc3\xa6stning. Blandt Europas fyrster n\xc3\xb8d han stor agtelse som en klog og omsigtsfuld r\xc3\xa5dgiver, og han var ofte m\xc3\xa6gler i tvistigheder mellem staterne (1864 rettedes ogs\xc3\xa5 tanken p\xc3\xa5 ham som voldgiftsdommer i den dansk-tyske strid, og Prins Hans af Gl\xc3\xbccksborg sendtes i juni 1864 til Bryssel for at p\xc3\xa5kalde hans indblanding); den indflydelse, han s\xc3\xa5ledes \xc3\xb8vede, kom i h\xc3\xb8j grad Belgien til gode. Han levede tarveligt og brugte sin civilliste til at fremme kunst og videnskab samt andre almennyttige form\xc3\xa5l._NEWLINE_Foruden s\xc3\xb8nnen Leopold 2. efterlod han sig en s\xc3\xb8n Filip, Greve af Flandern, fader_NEWLINE_til kong Albert 1., og en datter Charlotte, Kejserinde af Mexico. Leopolds statue rejstes i 1859 p\xc3\xa5 kongress\xc3\xb8jlen i Bryssel og hans rytterstatue i Antwerpen i 1868.'