b'\n_START_ARTICLE_\nGlorious Revolution\n_START_PARAGRAPH_\nThe Glorious Revolution eller "den glorv\xc3\xa6rdige revolution" 1688-89 var resultatet af og kulminationen p\xc3\xa5 en \xc3\xa5relang magtkamp mellem kongen og parlamentet i England. I 1653 havde Oliver Cromwell i k\xc3\xb8lvandet p\xc3\xa5 den engelske borgerkrig som The Lord Protector (rigsforstander) opl\xc3\xb8st parlamentet og til sin d\xc3\xb8d i 1658 regeret med diktatorisk myndighed. Herefter fulgte geninds\xc3\xa6ttelsen af Sl\xc3\xa6gten Stuart med Karl 2., men magtfordelingen mellem parlament og konge var stadig uafklaret. Jakob 2.s tronbestigelse efter Karl 2.s d\xc3\xb8d i 1685 fandt dog sted under rolige forhold,selv om mange frygtede, at katolikkerne ville f\xc3\xa5 for stor magt i England (Jakob var under et ophold i Frankrig konverteret til katolicismen). Oppositionen mod Jakob 2. voksede hurtigt i styrke, men da han var aldrende og ingen s\xc3\xb8nner havde, regnede man med, at den katolske monark ville blive en kortvarig parentes. I 1688 fik hans kone dog en s\xc3\xb8n, og samtidig blandede kongen sig i religionssp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5l. En gruppe ledende adelige henvendte sig nu til Vilhelm af Oranien, og denne gik den 5. november 1688 i land med en h\xc3\xa6r ved Torbay p\xc3\xa5 Englands sydkyst og marcherede mod London. Jakob 2. flygtede til Frankrig, og Vilhelm og Maria kunne af parlamentet hyldes som konge og dronning, efter at de havde accepteret Bill of Rights, som fastslog parlamentets magt (bl.a. indgik der i rettighedserkl\xc3\xa6ringen et forbud mod en st\xc3\xa5ende h\xc3\xa6r , og mod beskatning uden at parlamentet var h\xc3\xb8rt). Kongens magt var hermed blevet betydeligt begr\xc3\xa6nset.'