b'\n_START_ARTICLE_\nFranz Schubert\n_START_SECTION_\nBarndom\n_START_PARAGRAPH_\nFranz Schubert var det 13. barn i en s\xc3\xb8skendeflok p\xc3\xa5 16, af hvilke kun fem blev \xc3\xa6ldre end \xc3\xa9t \xc3\xa5r. Schuberts far, Valter Franz Theodor, stammede fra en bondefamilie fra Neudorf i M\xc3\xa4hren (i dag Vysok\xc3\xa1 i Mal\xc3\xa1 Morava i Tjekkiet) og var l\xc3\xa6rer p\xc3\xa5 en skole i wienerforstaden Lichtental. Hans mor, Elisabeth Vietz, var f\xc3\xb8dt i Zuckmantel i Schlesien og var f\xc3\xb8r sit \xc3\xa6gteskab kokkepige hos en familie i Wien. I fem\xc3\xa5rsalderen fik han sin f\xc3\xb8rste undervisning af sin far, og som seks\xc3\xa5rig kom han i skole i Lichtental i Wien. Nu modtog han sin f\xc3\xb8rste musikundervisning. Faderen l\xc3\xa6rte ham at spille violin, og som syv\xc3\xa5rig blev han elev hos organisten ved Lichtentals kirke, Michael Holzer, der l\xc3\xa6rte ham orgelspil og kontrapunkt._NEWLINE_I oktober 1808 blev han optaget som elev i den kejserlige klosterskole og blev dermed kordreng i det kejserlige kor, Wiener S\xc3\xa4ngerknaben. Her l\xc3\xa6rte han mange af dem at kende, der blev hans venner for livet\xc2\xa0: Joseph von Spaun, Albert Stadler og Anton Holzapfel. P\xc3\xa5 kostskolen blev han undervist i komposition af Wenzel Ruzicka og senere Antonio Salieri. Han modtog mange udm\xc3\xa6rkelser. Ud over at v\xc3\xa6re sangsolist spillede han andenviolin i skoleorkesteret og l\xc3\xa6rte d\xc3\xa9r Joseph Haydns og Wolfgang Amadeus Mozarts instrumentalmusik at kende._NEWLINE_Schubert udviste talent for komposition. En fantasia (en komposition i fri, improvisatorisk stil og form) i G-dur for fireh\xc3\xa6ndigt klaver er dateret 8. april - 1. maj 1810. \xc3\x85ret efter fulgte en strygekvartet, en fantasia i g-mol, sange og andre stykker. P\xc3\xa5 s\xc3\xb8n- og helligdage blev der hos familien afholdt kvartetaftener, hvor hans far spillede cello, han selv bratsch og hans br\xc3\xb8dre violin.\n_START_SECTION_\nUngdom\n_START_PARAGRAPH_\nI begyndelsen klarede Schubert sig godt i skolen, siden gik det ned ad bakke, f\xc3\xb8rst og fremmest i matematik og latin. I 1812 d\xc3\xb8de hans mor. Samme \xc3\xa5r gik hans stemme i overgang, men han fik tilladelse til at blive p\xc3\xa5 hofskolen til n\xc3\xa6ste sommer. I oktober 1813 flyttede han hjem. P\xc3\xa5 den tid komponerede han sin Symfoni nr. 1 i D-dur. Fra 1813 til 1814 gik han p\xc3\xa5 l\xc3\xa6rerseminarium (m\xc3\xa5ske var det for at undg\xc3\xa5 milit\xc3\xa6rtjeneste \xe2\x80\x93 l\xc3\xa6rere blev nemlig ikke indkaldt). Efter l\xc3\xa6reruddannelsen blev han i slutningen af 1814 hj\xc3\xa6lpel\xc3\xa6rer hos sin far, en stilling han varetog til slutningen af 1817/begyndelsen af 1818. Han fortsatte som elev hos Salieri til 1816 og komponerede flittigt. Hans f\xc3\xb8rste opera, Des Teufels Lustschlo\xc3\x9f, og hans Messe nr. 1 i F-dur blev til i 1814. Messen blev uropf\xc3\xb8rt i Lichtentals kirke den 25. september 1814 som hans f\xc3\xb8rste offentligt fremf\xc3\xb8rte v\xc3\xa6rk. Schubert var dirigent, Michael Holzer spillede orgel, og sopranen Therese Grob sang. Hun var Schuberts ungdomsk\xc3\xa6rlighed, men han n\xc3\xa5ede aldrig det sociale niveau, der gjorde et \xc3\xa6gteskab muligt._NEWLINE_Samme \xc3\xa5r komponerede han talrige strygekvartetter, kortere instrumentalv\xc3\xa6rker, f\xc3\xb8rste sats til sin Symfoni nr. 2 i B-dur, flere end 20 lieder, deriblandt Gretchen am Spinnrade og eksperimenter som Der Taucher._NEWLINE_I 1815 komponerede Schubert et stort antal v\xc3\xa6rker. Trods sit arbejde som hj\xc3\xa6lpel\xc3\xa6rer fuldendte han to symfonier (nr. 2 i B-dur, nr. 3 i D-dur), to messer (nr. 2 i G-dur, nr. 3 i B-dur) og operaerne Der vierj\xc3\xa4hrige Posten, Fernando og Claudine von Villabella. Dertil kom strygekvartetten i g-mol, 40 sonater, andre v\xc3\xa6rker for klaver samt omkring 150 sange, nogle af betydelig l\xc3\xa6ngde. Han skrev ofte flere om dagen._NEWLINE_P\xc3\xa5 grund af vanskelighederne ved at kombinere arbejdet som l\xc3\xa6rer med sine musikalske aktiviteter gjorde Schubert flere fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at etablere sig som komponist, men forlagene ville ikke udgive hans v\xc3\xa6rker. I for\xc3\xa5ret 1816 s\xc3\xb8gte han forg\xc3\xa6ves stillingen som kapelmester i Laibach (i dag Ljubljana). Gennem sin ven Spaun fik han kontakt med Franz von Schober. P\xc3\xa5 hans opfordring fratr\xc3\xa5dte Schubert stillingen som l\xc3\xa6rer og boede i otte m\xc3\xa5neder hos Schober for at have mere tid til at komponere. "Jeg komponerer hver morgen, og n\xc3\xa5r jeg er f\xc3\xa6rdig med et stykke, begynder jeg p\xc3\xa5 et nyt." Han fokuserede prim\xc3\xa6rt p\xc3\xa5 orkester- og korv\xc3\xa6rker, men fortsatte med at komponere lieder. Blandt kompositionerne fra denne tid er Symfoni nr. 4 i c-mol (\xe2\x80\x9dDen tragiske\xe2\x80\x9d), Symfoni nr. 5 i B-dur og Messe nr. 4 i C-dur._NEWLINE_I l\xc3\xb8bet af den tid voksede hans bekendtskabskreds st\xc3\xb8t, bl.a. med Moritz von Schwind. Digteren Johann Mayrhofer, som han l\xc3\xa6rte at kende i december 1814, skrev to librettoer til ham. Schober pr\xc3\xa6senterede ham for barytonen Johann Michael Vogl, som var en af de mest betydningsfulde sangere ved Wiener Hofoper. Han opf\xc3\xb8rte Schuberts sange ved sine musikalske saloner, s\xc3\xa5 de kom til offentlighedens kendskab. Pianisten Josef von Gahy spillede hans sonater og fantasiaer. Familien Sonnleithner, is\xc3\xa6r den \xc3\xa6ldste s\xc3\xb8n Leopold von Sonnleithner, afholdt fra 1812 Schubertiader til Schuberts \xc3\xa6re._NEWLINE_I slutningen af 1817 fik Schuberts far en ny stilling ved en skole i Rossau, der ikke l\xc3\xa5 langt fra Lichtental. Schubert gik modstr\xc3\xa6bende med til at genoptage arbejdet som hj\xc3\xa6lpel\xc3\xa6rer for ham. I begyndelsen af 1818 blev hans ans\xc3\xb8gning om medlemskab af det prestigefulde Gesellschaft der Musikfreunde afvist, et medlemskab der kunne have sat skub i hans musikalske karriere. Ikke desto mindre begyndte han at tiltr\xc3\xa6kke sig opm\xc3\xa6rksomhed i pressen, og den f\xc3\xb8rste opf\xc3\xb8relse af et ikke-kirkeligt v\xc3\xa6rk i februar 1818 \xe2\x80\x93 en ouverture \xe2\x80\x93 fik gode anmeldelser i Wiens dagspresse._NEWLINE_I et Unsinnsgesellschaft (\xe2\x80\x99fjolleselskab\xe2\x80\x99) for unge kunstnere, som han deltog i, opbyggede han et n\xc3\xa6rt forhold til br\xc3\xb8drene Kupelwieser: Josef Kupelwieser, der blev hans librettist, og maleren Leopold Kupelwieser, som malede et af de f\xc3\xa5 autentiske portr\xc3\xa6tter af ham fra den tid. Han portr\xc3\xa6tteredes ogs\xc3\xa5 af Wilhelm August Rieder i en akvarel fra 1825 og af Anton Depauly, hvis portr\xc3\xa6t fra 1828 oprindeligt blev tilskrevet Josef Willibrord M\xc3\xa4hler eller Franz Eybl.\n_START_SECTION_\nI Zelis\n_START_PARAGRAPH_\nI 1818 ansatte grev Johann Carl Esterh\xc3\xa1zy ham som sang- og klaverl\xc3\xa6rer (Sing- und Klaviermeister) p\xc3\xa5 sit gods i Zelis i Ungarn (i dag \xc5\xbdeliezovce i Slovakiet). D\xc3\xa9r var han fra begyndelsen af juli til midten af november (og senere i sommeren 1824). Han komponerede stykker for firh\xc3\xa6ndigt klaver samt nogle sange til sine elever p\xc3\xa5 godset, komtesserne Marie og Caroline. Samme \xc3\xa5r komponerede han sin Symfoni nr. 6 i C-dur._NEWLINE_Efter sin hjemkomst til Wien sent p\xc3\xa5 efter\xc3\xa5ret 1818 kunne han ikke l\xc3\xa6ngere bo hos Schober. I de n\xc3\xa6ste to \xc3\xa5r boede han hos Johann Mayrhofer i Wipplingerstra\xc3\x9fe. Hans liv gik nu sin s\xc3\xa6dvanlige gang; hver morgen klokken seks satte han sig ved skrivebordet og kunne komponere uafbrudt frem til klokken et om eftermiddagen, mens han r\xc3\xb8g pibe. Hans l\xc3\xa6rerkarriere var nu definitivt slut._NEWLINE_Den 28. februar 1819 gav Schubert sin f\xc3\xb8rste liedkoncert med Sch\xc3\xa4fers Klagelied. Sommeren samme \xc3\xa5r rejste han med Vogl p\xc3\xa5 ferie til Ober\xc3\xb6sterreich. Her bes\xc3\xb8gte de Vogls f\xc3\xb8deby Steyr. I et brev til sin bror Ferdinand skrev Schubert, at landskabet omkring byen var \xe2\x80\x9cufattelig smukt\xe2\x80\x9d; han beskrev desuden otte meget smukke unge piger i sin v\xc3\xa6rts hus. De to turister vendte tilbage til Wien den 14. september._NEWLINE_I efter\xc3\xa5ret komponerede Schubert Forellekvintetten. Han sendte tre af sine sange \xe2\x80\x93 An Mignon, Ganymed og An schwager Kronos - til digteren Goethe, men modtog intet svar.\n_START_SECTION_\nI moden alder\n_START_PARAGRAPH_\nDe n\xc3\xa6ste \xc3\xa5r aftog Schuberts produktion, men v\xc3\xa6rkerne fra 1820 viser en udvikling i stilen. I februar 1820 p\xc3\xa5begyndte han det ufuldendte oratorium Lazarus, og senere skrev han \xe2\x80\x93 ved siden af mindre stykker \xe2\x80\x93 Der 23. Psalm, Gesang der Geister, kvartetsatsen i C-mol og Wanderer-Fantasie._NEWLINE_I 1820 uropf\xc3\xb8rtes to af Schuberts operaer: p\xc3\xa5 Theater am K\xc3\xa4rntnertor den 14. juni syngespillet Die Zwillingsbr\xc3\xbcder i \xc3\xa9n akt og p\xc3\xa5 Theater an der Wien den 21. august Die Zauberharfe._NEWLINE_Ingen af hans st\xc3\xb8rre v\xc3\xa6rker \xe2\x80\x93 med undtagelse af messerne \xe2\x80\x93 var n\xc3\xa5et ud over amat\xc3\xb8rorkestrene i Gundelhof, som havde afl\xc3\xb8st kvartetaftenerne i Schuberts hjem. Da begge operaer fik succes, kunne han nu se frem til ber\xc3\xb8mmelse. Men f\xc3\xb8rst efter at Vogl havde sunget Erlk\xc3\xb6nig ved en offentlig koncert i 1821, kunne forl\xc3\xa6gger Anton Diabelli overtales til at udgive nogle af hans v\xc3\xa6rker mod kommission._NEWLINE_Ved uropf\xc3\xb8relsen af opus 1-7 og 10-12 tjente Schubert omkring 800 konventionsdaler. Som hj\xc3\xa6lpel\xc3\xa6rer hos sin far havde han ud over kost og logi tjent 80 konventionsdaler om \xc3\xa5ret. If\xc3\xb8lge den \xc3\xb8strigske musikforsker Otto Erich Deutsch tjente Schubert i \xc3\xa5rene mellem 1822 og 1828 ca. 7.000 konventionsdaler_NEWLINE_Opmuntret af fremgangen fors\xc3\xb8gte Schubert nu at etablere sig som teaterkomponist; men forh\xc3\xa5bningerne brast. Hverken Alfonso und Estrella \xe2\x80\x93 komponeret mellem september 1821 og februar 1822 \xe2\x80\x93 eller Die Verschworenen til libretto af Ignaz Franz Castelli (april 1823) blev opf\xc3\xb8rt p\xc3\xa5 teateret. Fierrabras (efter\xc3\xa5r 1823) blev aflyst efter f\xc3\xb8rste generalpr\xc3\xb8ve. Musikken til Helmina von Ch\xc3\xa9zys drama Rosamunde blev vel modtaget, men det blev kun til to forestillinger._NEWLINE_Schuberts helbred har givet anledning til spekulationer. Forandringer i hans sindsstemning, problemer med synet samt t\xc3\xb8rst kan tyde p\xc3\xa5 diabetes. Mange biografier knytter det til en syfilis, hvis symptomer var velkendte. Et sygehusophold i efter\xc3\xa5ret 1823 medf\xc3\xb8rte en bedring, men allerede n\xc3\xa6ste \xc3\xa5r lod sygdommen til at have p\xc3\xa5virket hans psyke st\xc3\xa6rkt. \xe2\x80\x9dIch f\xc3\xbchle mich als den ungl\xc3\xbccklichsten, elendsten Menschen auf der Welt,\xe2\x80\x9d skrev han til Kupelwieser (\xe2\x80\x99Jeg f\xc3\xb8ler mig som det ulykkeligste, elendigste menneske i verden.\xe2\x80\x99)_NEWLINE_1822 skrev han Messe nr. 5 i As-dur og p\xc3\xa5begyndte symfonien i H-mol, som blev kendt som \xe2\x80\x9dDen ufuldendte\xe2\x80\x9d. Hans sangcyklus Die sch\xc3\xb6ne M\xc3\xbcllerin stammer fra 1823, og variationerne over Trockne Blumen samt to strygekvartetter, i A-mol og D-mol (Der Tod und das M\xc3\xa4dchen), fra 1824._NEWLINE_I for\xc3\xa5ret 1824 komponerede han sin Oktet i F-dur. I sommeren var han endnu en gang i Zelis. Herfra stammer hans Divertissement \xc3\xa0 l\xe2\x80\x99Hongroise \xe2\x80\x93 tydeligt inspireret af Ungarn._NEWLINE_Schubert foretog endnu en rejse til Ober\xc3\xb6sterreich og arbejdede d\xc3\xa9r p\xc3\xa5 symfonien i C-dur og en klaversonate i A-mol. Han var ogs\xc3\xa5 i forbindelse med sin ven maleren Moritz von Schwind.\n_START_SECTION_\nDe sidste \xc3\xa5r\n_START_PARAGRAPH_\nFra 1826 til 1828 opholdt Schubert sig i Wien \xe2\x80\x93 bortset fra et kort bes\xc3\xb8g i Graz. Han s\xc3\xb8gte en stilling som vicemusikdirekt\xc3\xb8r for hofkapellet, men stillingen gik til Joseph Weigl._NEWLINE_Den endegyldige version af strygekvartetten i D-mol med variationer over Der Tod und das M\xc3\xa4dchen komponerede han i vinteren 1825-26. 1826 fulgte s\xc3\xa5 strygekvartetten i G-dur, Rondeau brillant for klaver og violin, klaversonaten i G-dur samt Schuberts m\xc3\xa5ske kendteste kirkelige v\xc3\xa6rk, Deutsche Messe. I 1827 komponerede han sangcyklussen Winterreise, en fantasia for klaver og violin og de to klavertrioer i B-dur og Es-dur. Messe nr. 6 i Es-dur, hans sidste tre klaversonater og sangcyklussen Schwanengesang blev til i 1828. Fra dette \xc3\xa5r findes desuden skitser til tre satser af en symfoni i D-dur._NEWLINE_Den 19. november 1828 klokken tre om eftermiddagen d\xc3\xb8de Franz Schubert i en alder af 31 \xc3\xa5r i sin bror Ferdinand Schuberts hus efter to uger med konstant feber. Den officielle d\xc3\xb8ds\xc3\xa5rsag l\xc3\xb8d p\xc3\xa5 "nervefeber". Der kan have v\xc3\xa6ret tale om en akut infektion, sandsynligvis typhus abdominalis. Han begravedes p\xc3\xa5 W\xc3\xa4hringer Friedhof i n\xc3\xa6rheden af Beethoven. I 1872 blev der rejst en statue udf\xc3\xb8rt af Carl Kundmann i Wiens stadspark, og i 1888 flyttedes hans jordiske rester til en \xe2\x80\x9dh\xc3\xa6dersgrav\xe2\x80\x9d p\xc3\xa5 Zentralfriedhof Wien.\n_START_SECTION_\nEfterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nI litteraturen fremstilles Schubert gerne som det misforst\xc3\xa5ede geni, der skabte sine mesterv\xc3\xa6rker, uanset hvilken opm\xc3\xa6rksomhed han fik. Han er levendeg\xc3\xb8relsen af den romantiske kunstnermyte: Han d\xc3\xb8de ung, fattig og ukendt og blev snart um\xc3\xa5delig ber\xc3\xb8mt og har v\xc3\xa6ret det lige siden.'