b'\n_START_ARTICLE_\nFrislands historie\n_START_PARAGRAPH_\nFrislands historie er knyttet til friserne. En egentlig frisisk stat eksisterede i 600-tallet og frem til f\xc3\xb8rste halvdel af 700-tallet, men dens tid blev kortvarig og var betinget af, at ingen af de omgivende stater havde styrke til at tage omr\xc3\xa5det under egen kontrol. Da dette skete, kunne friserne h\xc3\xb8jst h\xc3\xa5be p\xc3\xa5 autonomi under lokale herskeres herred\xc3\xb8mme, hvilket siden blev Frislands sk\xc3\xb8bne. En f\xc3\xb8lge heraf var, at det frisiske omr\xc3\xa5de blev og er forblevet opdelt mellem flere stater. Denne sv\xc3\xa6kkede stilling m\xc3\xa5 ogs\xc3\xa5 tilskrives, at Frisland i den periode, hvor muligheden for at genvinde selvst\xc3\xa6ndighed var til stede, tiden fra 1217 til 1489, led under interne magtkampe._NEWLINE_Til trods for, at Frisland s\xc3\xa5ledes ikke har v\xc3\xa6ret en samlet, selvst\xc3\xa6ndig stat, har der gennem hele historien v\xc3\xa6ret en st\xc3\xa6rk frisisk national bevidsthed. Denne har i moderne tid manifesteret sig i kulturelle foreninger og i krav om respekt for det frisiske sprog, hvilket afspejles i brugen af tosprogede navne i flere af de omr\xc3\xa5der, hvor frisisk sprog endnu er levende.\n_START_SECTION_\nFriserne og Romerriget\n_START_PARAGRAPH_\nMellem 58 og 50 f.Kr. \xc3\xa5r erobrede Julius C\xc3\xa6sar Gallien, hvorved han fremsk\xc3\xb8d Romerrigets gr\xc3\xa6nser til Rhinen. Friserne boede p\xc3\xa5 dav\xc3\xa6rende tidspunkt nord\xc3\xb8st for Rhinen og dermed lige uden for det romerske imperium. Under kejser Augustus (28 f.Kr. - 14 e.Kr.) fors\xc3\xb8gte romerne at fremskyde Romerrigets gr\xc3\xa6nser mod nord til Elben. Derved ville friserne blive indlemmede i Romerriget. I 12 f.Kr. n\xc3\xa5ede romerne under general Drusus til Frisland under sit fremst\xc3\xb8d i Germanien. Under denne kampagne m\xc3\xb8dte han ogs\xc3\xa5 friserne (Frisii), som han indgik en fredsaftale med g\xc3\xa5ende ud p\xc3\xa5, at friserne i begyndelsen skulle betale 2 kohuder i skat._NEWLINE_Under kejser Tiberius og dennes repr\xc3\xa6sentant Olennius blev skatten for h\xc3\xb8j for friserne, og friserne ville ikke l\xc3\xa6ngere betale. Som f\xc3\xb8lge heraf fratog romerne dem f\xc3\xb8rst deres kv\xc3\xa6g, s\xc3\xa5 deres jord, og til sidst blev kvinder og b\xc3\xb8rn taget og solgt som slaver. Som f\xc3\xb8lge heraf gjorde friserne i 29 e.Kr. opr\xc3\xb8r og h\xc3\xa6ngte skatteopkr\xc3\xa6verne. For at h\xc3\xa6vne dette og undertvinge friserne igen sendte romerne tropper mod dem, men de romerske h\xc3\xa6rstyrker blev sl\xc3\xa5et i slaget ved Baduhennaskoven. Romerne begyndte nu at frygte friserne, og nye undertrykkelsesfors\xc3\xb8g blev indtil videre ikke gjort; friserne havde genvundet friheden. I 47 e.Kr. indgik friserne en ny aftale med romerne, denne gang med Corbulo. Aftalen stadf\xc3\xa6stede Rhinen som gr\xc3\xa6nse og forpligtede begge parter til at respektere dette. Desuden fik friserne et senat, romerske embedsm\xc3\xa6nd og nye love. I 58 e.Kr. bosatte imidlertid nogle frisere sig p\xc3\xa5 Rhinens sydlige bred, og to frisiske udsendinge, Verritus og Malorix (i romersk overs\xc3\xa6ttelse), drog til den romerske kejser Nero for at f\xc3\xa5 godkendelse heraf, men forg\xc3\xa6ves, og friserne blev med vold fordrevet igen fra Rhinens sydlige bred._NEWLINE_Plinius den \xc3\x86ldre, der skrev v\xc3\xa6rket Naturalis Historia ca. 79 e.Kr., omtaler her indirekte friserne som en folkestamme under Ingvaeones. Fra omtrent samme tid stammer Tacitus\' v\xc3\xa6rk Germania, en beskrivelse af omr\xc3\xa5det nord for Romerrigets gr\xc3\xa6nser. Han skelner mellem to grupper frisere: maioribus frisii (storfriserne) og minoribus frisii (sm\xc3\xa5friserne). Han oplyser videre, at "Begges omr\xc3\xa5de danner en br\xc3\xa6mme langs Rhinen helt ud til Oceanet og omfatter desuden nogle v\xc3\xa6ldige s\xc3\xb8er, som ogs\xc3\xa5 romerske floder har besejlet."_NEWLINE_I 69 e.Kr. gjorde bataverne (en germansk stamme bosat syd for friserne) opr\xc3\xb8r mod den romerske bes\xc3\xa6ttelse. Friserne og canninifaterne (en germansk stamme bosat vest for friserne) st\xc3\xb8ttede batavernes opr\xc3\xb8r, men opr\xc3\xb8ret blev nedk\xc3\xa6mpet, og Rhinen forblev Romerrigets gr\xc3\xa6nse.\n_START_SECTION_\nTidlige v\xc3\xa6rfter\n_START_PARAGRAPH_\nAllerede forud for romertiden var befolkningen begyndt at bygge v\xc3\xa6rfter, det vil sige boliger p\xc3\xa5 kunstigt forh\xc3\xb8jede h\xc3\xb8je flader. I Ezinge blev den f\xc3\xb8rste g\xc3\xa5rd bygget ca. 300 f.Kr. p\xc3\xa5 en lavere ikke-kunstig forh\xc3\xb8jning. Det var et langhus med bolig i den ene ende og en stald i den anden ende best\xc3\xa5ende af b\xc3\xa5se langs yderv\xc3\xa6ggene og en midtergang mellem b\xc3\xa5sene. Kort efter synes antallet af g\xc3\xa5rde udvidet til 4, denne gang bygget p\xc3\xa5 kunstigt byggede t\xc3\xb8rveplatforme; bygningernes indretning var uforandrede. Senere blev platformene forh\xc3\xb8jede ved hj\xc3\xa6lp af en blanding af organisk materiale og g\xc3\xb8dning, hvilken varede til ca. 140 e.Kr. Keramikken viser en forandring omkring 50 f.Kr., muligvis under indflydelse af romerske handlende. Friserne var \xc3\xb8jensynligt indblandet i handel. Tacitus oplyser i Agricula, at de nedk\xc3\xa6mpede en gruppe fra en nabostamme, som de mist\xc3\xa6nkte for at v\xc3\xa6re pirater. Fra 140 til ca. 450 e.Kr. blev Ezinge forh\xc3\xb8jet med nye lag af ler, aske og affald.\n_START_SECTION_\nFolkevandringstiden\n_START_PARAGRAPH_\nOmkring \xc3\xa5r 250 indtr\xc3\xa5dte en havstigning, som gjorde det umuligt at forblive boende i de kystomr\xc3\xa5der, der var udsatte for oversv\xc3\xb8mmelse. Som f\xc3\xb8lge heraf m\xc3\xa5tte friserne flytte bort fra de mest udsatte kystomr\xc3\xa5der. I l\xc3\xb8bet af det 3. og 4. \xc3\xa5rhundrede synes bebyggelserne i Westergo i den vestlige del af Frisland at v\xc3\xa6re opgivne, og i Groningen-omr\xc3\xa5det synes bebyggelsen at blive markant mindre t\xc3\xa6t beboet i samme periode. Havstigningen varede frem til \xc3\xa5r 400. Det menes, at en del af de s\xc3\xa5ledes fraflyttede frisere slog sig sammen med chaukerne, som nu blev kendt som saksere, og som boede \xc3\xb8st eller nord for friserne, og dannede en ny f\xc3\xa6lles folkegruppe, der blev kendt som frankere, og som senere udvandrede til omr\xc3\xa5derne syd for Rhinen og her oprettede Frankerriget. Omtrent p\xc3\xa5 samme tid dannedes under indtryk fra folkevandringerne en r\xc3\xa6kke nye og st\xc3\xb8rre stammeforbund: alemannerne, sakserne, th\xc3\xbcringerne, bayerne. Chaukerne forsvandt helt under denne proces, formentlig opslugt af henholdsvis frisere og saksere._NEWLINE_Omkring \xc3\xa5r 450 udvandrede anglere, saksere og jyder til England; det menes at en del frisere deltog i denne udvandring. Begyndelsen var allerede sket forinden: efter, at Romerriget havde trukket sig tilbage fra Britannien i 407, ankom sakserne dels som s\xc3\xb8r\xc3\xb8vere, dels som lejetropper for at hj\xc3\xa6lpe lokalbefolkningen imod de h\xc3\xa6rgende piktere. I begyndelsen var deres ophold af kortere varighed, men efterh\xc3\xa5nden fik de interesse for en vedvarende tilstedev\xc3\xa6relse. Den Angelsaksiske Kr\xc3\xb8nike n\xc3\xa6vner ikke friserne mellem de stammer, der slog sig ned i Storbritannien, kun anglere, saksere og jyder, men den byzantinske historiker Procopius (d\xc3\xb8d efter 562) n\xc3\xa6vner friserne (som "Phrissones", en transskription af Frisiavones) ved siden af briterne og anglerne ("Angiloi") som en af de tre stammer, der beboede Storbritannien. Steder som Friston og Freeston antyder imidlertid en frisisk indflydelse i England._NEWLINE_Under folkevandringstiden skete der store forandringer i Frisland. For det f\xc3\xb8rste skete en udvikling af keramikken fra frisisk til en ny stil kaldet angelfrisisk. For det andet skete en forandring af bebyggelsen: de gamle g\xc3\xa5rde i Ezinge blev br\xc3\xa6ndt af omkring 450 e.Kr. og erstattede af mindre hytter uden stalde og med umiskendelig lighed med tidlige angelsaksiske landsbyer. For det tredje findes en gravplads fra tiden 450-650 e.Kr. ved Hoogebeintum med omkring 20 angelsaksiske urner samt 37 skeletter. Fundene af brocher og lerkar vidner om t\xc3\xa6tte forbindelser til angelsaksere. Desuden fandtes 60 angelfrisiske urner. Disse vidnesbyrd antyder st\xc3\xa6rke forbindelser med anglere og saksere. Der har v\xc3\xa6re spekuleret i, om der var tale om en delvis fordrivelse af friserne. Venantius Fortunatus fra Chilperics tid (561-584) oplyser, at kongen blev stillet over for problemet at holde "fresones" ude af det frankiske rige. Samtidig ses dog, at bebyggelsen fortsatte i andre dele af det frisiske omr\xc3\xa5de Ej heller opstod der, s\xc3\xa5 vidt vi ved, et angelsaksisk rige i Frisland.\n_START_SECTION_\nDet frisiske kongerige (ca. 600 - 734)\n_START_PARAGRAPH_\nI tiden efter folkevandringen beboede friserne de kystn\xc3\xa6re omr\xc3\xa5der mellem Scheldes og Wesers udl\xc3\xb8b. Fra omkring 400 opbyggede friserne et eget rige. I Widsith, Beowulf og Finnsburg-fragmentet n\xc3\xa6vnes en Finn som en frisisk konge, der skal have levet i det 6. \xc3\xa5rhundrede._NEWLINE_I 628 form\xc3\xa5ede den kristne, frankiske konge Dagobert at sl\xc3\xa5 en forenet styrke af frisere og saksere (begge folk var hedninge) og genvinde kontrollen over Utrecht. Dagobert lod bygge en kirke i Utrecht og gav en biskop befaling til at missionere blandt friserne. P\xc3\xa5 samme tid havde friserne dannet deres eget kongerige, og missionsvirksomheden udviklede sig derfor til et led i magtkampen mellem frankere og frisere. Mislykkede missionsfors\xc3\xb8g blev gjort af Wilfrid, biskop af York og virkende i Frisland i 678, Willibrord, en pr\xc3\xa6st der kom til Frisland i 690 og blev udn\xc3\xa6vnt til \xc3\xa6rkebiskop over friserne i 695, men som m\xc3\xa5tte flygte fra Utrecht efter Redbads erobring af byen, Bonifatius, en tysk \xc3\xa6rkebiskop, dr\xc3\xa6bt i Dokkum i 741, og Liudger, en friser, der pr\xc3\xa6dikede fra 775, men i 782 m\xc3\xa5tte flygte under det af Widukind igangsatte frisisk-saksiske opr\xc3\xb8r._NEWLINE_Kong Aldgisl (d\xc3\xb8d ca. 678) er den f\xc3\xb8rste med sikkerhed kendte frisiske konge. Beda og Ediius omtaler ham i deres v\xc3\xa6rker. I Eadgils tid levede frisere og frankere i fredsommelighed, dels som f\xc3\xb8lge af indre frankisk splittelse, dels fordi Eadgils lod biskop Wilfrid missionere frit blandt friserne._NEWLINE_Kong Radbod (679 - 719) var en hedensk, frisisk konge. Han besluttede at udnytte den indre frankiske splid til at angribe frankerne, erobre Utrecht og \xc3\xb8del\xc3\xa6gge byens kirke. Derefter fors\xc3\xb8gte han at udrydde kristendommen blandt friserne. I 689 indledte Pipin af Herstal en erobring af frisiske omr\xc3\xa5der og besatte Dorestad. P\xc3\xa5 et tidspunkt mellem 690 og 692 kom ogs\xc3\xa5 Utrecht under Pipins styre, hvorved han fik kontrol over handelen mellem det frankiske bagland og Vesterhavet ad Rhinen. I 714 d\xc3\xb8de Pippin, og Radbod gennemf\xc3\xb8rte straks et angreb, hvorunder det i 716 lykkedes ham at sl\xc3\xa5 en frankisk h\xc3\xa6r under Karl Martell ved K\xc3\xb6ln og dermed genskabe det frisiske imperium. Efter sejren blev kirkerne i Frisland afbr\xc3\xa6ndte og pr\xc3\xa6sterne jaget ud af landet. Da Radbod d\xc3\xb8de i 719, var Frisland atter hedensk omr\xc3\xa5de._NEWLINE_15 \xc3\xa5r efter Radbods d\xc3\xb8d n\xc3\xa5ede Karl Martell sin magts h\xc3\xb8jdepunkt, og han benyttede muligheden for at indg\xc3\xa5 en aftale med Frisland. I 734 sendte han sine styrker til Frisland, hvor et stort slag stod ved floden Boarn mod den frisiske h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer Bubo, en s\xc3\xb8n af Radbod. Bubo blev dr\xc3\xa6bt under slaget, og friserne blev sl\xc3\xa5et tilbage under vild flugt. Missionsvirksomheden i Frisland blev genoptaget. Bubos s\xc3\xb8n, Abba (Alfbad) blev f\xc3\xb8rst frisisk greve under frankisk overherred\xc3\xb8mme 749 - 775. \xc3\x98stfrisland (\xc3\xb8st for Lauwers) blev erobret 50 \xc3\xa5r senere. \xc3\x98stfriserne havde allieret sig med de hedenske saksere, og Martells s\xc3\xb8n, Pippin den Lille, form\xc3\xa5ede ikke at sl\xc3\xa5 denne koalition. F\xc3\xb8rst under Martells s\xc3\xb8nnes\xc3\xb8n, Karl den Store blev koalitionen sl\xc3\xa5et i 785; den legendariske Widukind var f\xc3\xb8rer for den frisisk-saksiske alliance.\n_START_SECTION_\nFriserhandelen\n_START_PARAGRAPH_\nI 500- og 600-tallet skete der en voldsom stigning i den frisiske handel og skibsfart, og friserne bredte sig til et omr\xc3\xa5de str\xc3\xa6kkende sig fra Swin i det nordlige Belgien til Weser. I 480 oprettede frankerne under Klodevig Frankerriget, der blandt andet omfattede de to byer Utrecht og Dorestad ved gr\xc3\xa6nsen til frisernes omr\xc3\xa5de. Da Klodevig d\xc3\xb8de i 511, benyttede friserne lejligheden til under de indre frankiske magtkampe at erobre Utrecht og Dorestad, som derefter forblev under frisisk styre frem til 628._NEWLINE_Friserne var i tiden mellem 600 og 800 blandt de f\xc3\xb8rende handelsfolk i Nordeuropa. De sejlede op til Ribe og senere ogs\xc3\xa5 til Hedeby og dominerede handelen p\xc3\xa5 floderne Rhinen, Maas og Schelde. I 6. \xc3\xa5rhundrede blev handelspladsen Quentovic ved Canche og Domburg ved Scheldes munding oprettet, i 7. \xc3\xa5rhundrede fulgte Dorestad (omkring 675), senere desuden Medemblik, Westenschouwen og Rijnsburg. Handelen synes at have v\xc3\xa6ret under frankerkongens kontrol, og denne samt kirken fik told og afgifter (tiende) heraf._NEWLINE_De frisiske omr\xc3\xa5der var relativt selvst\xc3\xa6ndige, inden de i slutningen af 700-tallet blev indlemmet i det frankiske rige. Den frankiske bes\xc3\xa6ttelse og dens medf\xc3\xb8lgende kristianisering var m\xc3\xa5ske grunden til, at en del frisere udvandrede omkring \xc3\xa5r 800 til Jyllands vestkyst, hvor de bosatte sig i kystomr\xc3\xa5derne mellem Ejderen og Vid\xc3\xa5en (det nuv\xc3\xa6rende Nordfrisland). De tilbageblivende levede nu under frankiske konger, som tilsikrede dem en omfattende autonomi inden for den frankiske stat. Karl den Store gav dem med den frisiske ret (Lex Frisionum) en skriftlig samling af frisiske retsforskrifter. P\xc3\xa5 samme tid blev friserne kristne.\n_START_SECTION_\nUnder frankisk overherred\xc3\xb8mme\n_START_PARAGRAPH_\nKarl den Store styrede sit imperium med h\xc3\xa5rd h\xc3\xa5nd. Han tvang friserne til at tr\xc3\xa6de ind i sin h\xc3\xa6r, hvor de deltog i kampe mod wiltzere i 789 og avarere i 791. I \xc3\xa5r 800 fandt de f\xc3\xb8rste vikingeangreb p\xc3\xa5 Frisland sted, og friserne blev her efter fritaget for milit\xc3\xa6rtjeneste i det fremmede, mod at de til geng\xc3\xa6ld nu skulle forest\xc3\xa5 forsvaret mod vikingerne. Da Karl den Store i 785 havde sl\xc3\xa5et sakserne, strakte det frankiske imperium sig helt frem til den danske gr\xc3\xa6nse. De danske angreb p\xc3\xa5 Frisland og mod Frankerriget kan ses som et led i fors\xc3\xb8get p\xc3\xa5 at forhindre den kristne mission og frankerrigets udvidelse.\n_START_SECTION_\nHarald Klak\n_START_PARAGRAPH_\nI 826 kom Harald Klak sejlende med henved hundrede skibe op ad Rhinen. Han blev d\xc3\xb8bt i kejserpaladset i Ingelheim, svor kejseren troskab og fik lenet R\xc3\xbcstringen ved Weser; dette skulle danne base for fornyede fremtidige fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at sikre sig den danske krone. I forbindelse med d\xc3\xa5ben blev der udpeget to munke, Ansgar og Autbert, til at drive missionsvirksomhed i Norden. Ansgars missionsvirksomhed i Danmark synes beskeden. Efter tre \xc3\xa5r kom han til Birka, efter halvandet \xc3\xa5r vendte han hjem og blev \xc3\xa6rkebiskop i det nyoprettede bisped\xc3\xb8mme Hamborg med Norden som missionsomr\xc3\xa5de._NEWLINE_Vikingernes h\xc3\xa6rgninger fortsatte. I 833 blev Ludvig den Fromme midlertidigt afsat af sine s\xc3\xb8nner, og 834 blev Dorestad angrebet af vikinger for f\xc3\xb8rste gang. I 834 blev Fisland atter udplyndret. Annalerne oplyser: "De drog over Utrecht til handelspladsen Dorestad, plyndrede overalt, de dr\xc3\xa6bte nogle af indbyggerne, f\xc3\xb8rte andre bort som fanger og \xc3\xb8delagde en del af byen ved ildebrand." Nye angreb p\xc3\xa5 Dorestad fulgte i 835, 836 og 837. Byen blev overfaldet og brandskattet, det vil sige m\xc3\xa5tte betale tribut for ikke at blive afbr\xc3\xa6ndt. I 837 blev ogs\xc3\xa5 \xc3\xb8en Walcheren angrebet og beskattet. Det ser ud til, at det var Harald Klak, som stod bag angrebene p\xc3\xa5 opdrag af sin lensherre Lothar 1., som Ludvig den Fromme havde planer om at afstraffe, hvilket imidlertid forhindredes af de gentagne vikingeangreb. Samtidig kan Harald have \xc3\xb8nsket at f\xc3\xa5 omr\xc3\xa5det som len i till\xc3\xa6g til det omfattende, men fattige len R\xc3\xbcstringen. Dette forhindredes dog i f\xc3\xb8rste omgang af Ludvig, som ved et forlig i 837 med sine s\xc3\xb8nner Lothar og Ludvig den Tyske holdt fast i, at Rorik, Harald Klaks nev\xc3\xb8, skulle v\xc3\xa6re lensmand for Frisland og Dorestad._NEWLINE_I julen 838 blev Frisland ramt af en alvorlig stormflod, hvorunder en stor del af befolkningen og kv\xc3\xa6gbes\xc3\xa6tningerne omkom._NEWLINE_Efter Ludvig den Frommes d\xc3\xb8d i 840 faldt det karolinske forsvar i Frisland helt fra hinanden. Uden en frankisk konge til at organisere et forsvar for\xc3\xb8gedes de danske angreb, og friserne blev gjort skatskyldige under danske feudalherrer, idet danskerne form\xc3\xa5ede det sv\xc3\xa6kkede frankiske rige at overdrage Frisland som feudalt gods._NEWLINE_For at bringe angrebene tiloph\xc3\xb8r havde Lothar 1., der var blevet kejser i 840, i 841 givet \xc3\xb8en Walcheren i Schelde-mundingen til Harald Klak som len, og i 850 gjorde han det samme med Haralds broder Rorik, der fik store dele af Frisland i len frem til sin d\xc3\xb8d i 870\'erne._NEWLINE_I 843, efter Ludvig den Frommes d\xc3\xb8d, blev Lothar 1. ved delingsaftalen i Verdun hersker over Frisland._NEWLINE_I 840 og 842 blev Quentovic, London og Hamwith angrebet, og 841 - \xc3\xa5ret efter Ludvig den Frommes d\xc3\xb8d - blev flere klostre ved Seinen samt byen Rouen angrebet, den 28. marts 845 endda ogs\xc3\xa5 Paris. I 845 blev Hamborg ligeledes plyndret og br\xc3\xa6ndt, og Ansgar m\xc3\xa5tte flygte til Bremen, hvor han genoptog missionsarbejdet; ved hans d\xc3\xb8d i 865 var der dog kun oprettet kirker i Ribe, Hedeby og Birka._NEWLINE_I 885 blev Godfred fra Norge som den sidste nordiske feudale hersker dr\xc3\xa6bt og det danske overherred\xc3\xb8mme oph\xc3\xb8rte. Ganske vist fortsatte vikingerne at foretage mindre angreb p\xc3\xa5 Frisland frem til 1014, da Knud den Store blev konge over Danmark, Norge og England.\n_START_SECTION_\nUnder tysk overherred\xc3\xb8mme (925 - 1498)\n_START_PARAGRAPH_\nI 885 dr\xc3\xa6bte hertug Henrich af Sachsen den frisiske lensmand Godfred, og Frisland blev derved en del af det Tyske Rige. Frem til 1217 blev magten ud\xc3\xb8vet gennem feudale repr\xc3\xa6sentanter._NEWLINE_Fra 1217 havde Mellemste Frisland ingen feudal overherre, n\xc3\xa6sten ingen riddere, ingen slaver og kun f\xc3\xa5 byer. Befolkningen var overvejende landbrugere, fiskere og pramf\xc3\xb8rere. Eftersom der ingen \xc3\xb8vre myndighed fandtes, blev administrative forvaltninger oprettet spontant. Det var h\xc3\xb8jkonjunktur: Landbrug og handel blomstrede og skabte velstand. Flere frisiske byer tilsluttede sig Hanseforbundet._NEWLINE_I middelalderen sluttede de frisiske byer og egne sig sammen til de syv frisiske s\xc3\xb8lande. De syv s\xc3\xb8lande kunne bevare et omfattende selvstyre mod at godtage kejseren som den formelle \xc3\xb8verste lensherre (Frisisk Frihed). Deres udsendinge m\xc3\xb8dtes engang om \xc3\xa5ret, tirsdag efter pinse, ved deres tingsted ved Upstalsboom ved Aurich og traf her beslutninger for hele omr\xc3\xa5det mellem Zuidersee og Weser, dels love, dels beslutninger om f\xc3\xa6lles forsvar ved angreb p\xc3\xa5 nogen del af omr\xc3\xa5det.\n_START_SECTION_\nEkspansion og landskabs\xc3\xa6ndringer\n_START_PARAGRAPH_\nFriserne havde l\xc3\xa6rt kunsten at bygge p\xc3\xa5 kunstige forh\xc3\xb8jninger, v\xc3\xa6rfter (tysk: Warft, frisisk: terp), men ekspansionen var betinget af, at de l\xc3\xa6rte sig kunsten at bygge diger, hvorved land kunne indvindes. Friserne udviklede omfattende regels\xc3\xa6t for vedligeholdelse af diger og sluser. De \xc3\xa6ldste diger var ca. 1,5 m h\xc3\xb8je, bag hvilken der l\xc3\xa5 en omkring 4 m bred vej for at muligg\xc3\xb8re f\xc3\xa6rdsel med vogne i begge retninger p\xc3\xa5 samme tid. I begyndelsen var digebyggeriet organiseret i s\xc3\xa5kaldte skeltas; fra 13. \xc3\xa5rhundrede blev ansvaret overdraget grietmannen og asegas.\n_START_SECTION_\nKampen mod holl\xc3\xa6nderne (993 - 1345)\n_START_PARAGRAPH_\nEfter vikingerne var Huset Holland indtr\xc3\xa5dt som styrende overklasse langs Vestfrislands kyst. Greverne var af frisisk oprindelse. Men med oprettelse af Provinsen Holland i 1075 fik frankerne den dominerende indflydelse, og med tiden udviklede der sig en dyb mods\xc3\xa6tning mellem friserne i Vestfrisland og de hollandske grever. Greverne fors\xc3\xb8gte med vold at underkue friserne. Grev Willem 2. forestod et angreb p\xc3\xa5 Vestfrisland i vinteren 1256, men faldt gennem isen ridende p\xc3\xa5 sin hest og blev efterf\xc3\xb8lgende t\xc3\xa6vet til d\xc3\xb8de af friserne. Floris 5. var fast besluttet p\xc3\xa5 at h\xc3\xa6vne sin faders d\xc3\xb8d og angreb og slog friserne i en kamp, der kostede omkring 1.200 frisere livet. Efter Floris 5.\'s d\xc3\xb8d gjorde vestfriserne opr\xc3\xb8r mod efterf\xc3\xb8lgeren Jan 1. Dennes efterf\xc3\xb8lger, Jan 2., slog det frisiske opr\xc3\xb8r ned og dr\xc3\xa6bte omkring 3.000 frisere. Der blev sendt hj\xc3\xa6lpestyrker fra Mellemfrisland, men de kom for sent; vestfriserne mistede friheden._NEWLINE_Efter sejren over vestfriserne besluttede Huset Holland at underl\xc3\xa6gge sig Mellemfrisland. I 1345 foretog grev Vilhelm 4. et storstilet milit\xc3\xa6rt angreb for at underl\xc3\xa6gge sig omr\xc3\xa5det med en stor fl\xc3\xa5de, der - styrket med franske og flamske riddere - sejlede over Zuiderzee. Friserne besluttede at g\xc3\xa5 sammen om at tilbagevise angrebet, og den 26. september 1345 lykkedes det dem at omringe h\xc3\xa6ren n\xc3\xa6r Warns og sl\xc3\xa5 fortroppen ihjel. Resten af h\xc3\xa6ren flygtede og efterlod liget af Willem 4. p\xc3\xa5 valpladsen. Siden da blev den 26. september husket som en festdag i Mellemfrisland.\n_START_SECTION_\nInterne magtkampe (1217 - 1489)\n_START_PARAGRAPH_\nEfter det frankiske overherred\xc3\xb8mmes sammenbrud i Frisland begyndte interne magtkampe. I l\xc3\xb8bet af det 14. \xc3\xa5rhundrede udviklede der sig to, hinanden modst\xc3\xa5ende grupper: "schieringer" og "vetkoper". De f\xc3\xb8rte Frisland ud i en regul\xc3\xa6r borgerkrig, hvor landsby sloges mod landsby, sl\xc3\xa6gtninge mod hinanden, f\xc3\xa6dre mod deres s\xc3\xb8nner. I 1489 fik borgerkrigen en ende, da Albrecht af Sachsen skabte en central (tysk) overmyndighed, som sikrede lov og orden, men tillige bet\xc3\xb8d indf\xc3\xb8relse af tysk i talesprog; fortyskningen satte ind, og denne udvikling forst\xc3\xa6rkedes efter reformationen, da Bibelen blev oversat til plattysk, som ogs\xc3\xa5 blev brugt til pr\xc3\xa6dikener i kirkerne.\n_START_SECTION_\nNordfriserne\n_START_PARAGRAPH_\nDe frisiske kolonister ved den jyske vestkyst levede som kongefriserne i de s\xc3\xa5kaldte Udlande under den danske konge og uden for de tyske gr\xc3\xa6nser.\n_START_SECTION_\nReformationen og dens f\xc3\xb8lger\n_START_PARAGRAPH_\nI begyndelsen af 1500-tallet n\xc3\xa5ede reformationen Frisland. Frisland var kommet under Philip 2. (1527 - 1598), konge af Spanien fra 1555, som fors\xc3\xb8gte at modvirke udviklingen ved at sende spanske tropper nordp\xc3\xa5. Dette f\xc3\xb8rte til det Hollandske Opr\xc3\xb8r, ogs\xc3\xa5 kendt som Tachtigjarige Oorlog (Firs\xc3\xa5rskrigen), der varede fra 1568 til 1648. Friserne gjorde opr\xc3\xb8r mod det spanske overherred\xc3\xb8mme i 1572. I 1585 oprettedes universitetet i Franeker for at uddanne pr\xc3\xa6ster, idet calvinismen hurtigt spredte sig. I l\xc3\xb8bet af firs\xc3\xa5rskrigen dannedes Republikken af De Syv Forenede Nederlande, omfattende Holland, Zeeland, Gelderland, Overijssel, Groningen og Frisland, hvorved Frisland blev en provins i Nederlandene, da disse i 1814 blev omdannet til et monarki.'