b'\n_START_ARTICLE_\nJupiters m\xc3\xa5ner\n_START_SECTION_\nOpdagelse\n_START_PARAGRAPH_\nGalileo Galilei fandt de f\xc3\xb8rste fire Jupiterm\xc3\xa5ner i l\xc3\xb8bet af nogle f\xc3\xa5 n\xc3\xa6tter i februar m\xc3\xa5ned 1610, og disse m\xc3\xa5ner kaldes under \xc3\xa9t for de galileiske m\xc3\xa5ner. Galilei tildelte m\xc3\xa5nerne romertal i stedet for navne ligesom planeterne har; den m\xc3\xa5ne vi i dag kalder Io blev kaldt Jupiter-I, Europa hed Jupiter-II, Ganymedes Jupiter-III og Callisto Jupiter IV. Dette system bruges den dag i dag, parallelt med de navne fra den gr\xc3\xa6ske mytologi som Internationale Astronomiske Union f\xc3\xb8rst formelt vedtog i 1975._NEWLINE_De n\xc3\xa6ste fire \xc3\xa5rhundreder opdagede man ni "nye" m\xc3\xa5ner omkring Jupiter, samt fik et kort "glimt" af en tiende, Themisto, som dog "forsvandt" igen, da man ikke fik nok information om dens oml\xc3\xb8bsbane til at kunne spore den. Den blev "genopdaget" i 2000. Rumsonden Voyager 1 passerede Jupiter den 5. marts 1979, og ved dens hj\xc3\xa6lp opdagede man tre nye m\xc3\xa5ner; Adrastea, Metis og Thebe. Inklusiv den forsvunde Themisto havde man nu observeret i alt 17 m\xc3\xa5ner om Jupiter, og det tal forblev u\xc3\xa6ndret indtil 1999, hvor man fandt hvad der nu kendes som jupiterm\xc3\xa5nen Callirrhoe._NEWLINE_Da et hold astronomer under ledelse af Scott S. Sheppard og David C. Jewitt fra Hawaiis Universitet begynde at lede systematisk efter sm\xc3\xa5 m\xc3\xa5ner omkring Jupiter, fandt de 10 "nye" m\xc3\xa5ner indenfor knap to uger. De gentog succesen godt et \xc3\xa5r senere, og fandt denne gang yderligere 11 m\xc3\xa5ner. I 2002 fandt de "kun" \xc3\xa9n hidtil ukendt m\xc3\xa5ne, Arche, men da man fortsatte efters\xc3\xb8gningen i fem dage i februar 2003, fik man bekr\xc3\xa6ftet intet mindre end 23 nye Jupiterm\xc3\xa5ner!'