b'\n_START_ARTICLE_\nJ\xc3\xa6tte\n_START_PARAGRAPH_\nj\xc3\xa6tter er til m\xc3\xa6nd_NEWLINE_J\xc3\xa6tter er en f\xc3\xa6llesbetegnelse for en r\xc3\xa6kke overnaturlige v\xc3\xa6sner fra den nordiske mytologi, som de spillede en afg\xc3\xb8rende rolle i. De blev hovedsageligt knyttet til den vilde natur og naturkr\xc3\xa6fter, som fx sne, kulde og ild. Deres hjemverden blev kaldt Jotunheim, og var en af de ni hjemverdner i den nordiske kosmologi. De optr\xc3\xa5dte ofte som guders og asers modstandere i myterne, men intet tyder p\xc3\xa5, at j\xc3\xa6tterne blev opfattet som entydigt onde v\xc3\xa6sner i f\xc3\xb8r-kristen tid. De var snarere repr\xc3\xa6sentanter for den vilde og ut\xc3\xa6mmede natur. Og ligesom den b\xc3\xa5de livgivende og destruktive natur kunne de derfor b\xc3\xa5de v\xc3\xa6re til hj\xc3\xa6lp og til skade for mennesker og guder. Af udseende kunne de b\xc3\xa5de v\xc3\xa6re helt utroligt smukke eller h\xc3\xa6slige og frast\xc3\xb8dende._NEWLINE_Efter religionsskiftet levede mange af forestillingerne om overnaturlige v\xc3\xa6sner videre i den nordiske folklore. Fx besidder folketroens trolde og v\xc3\xa6tter mange af j\xc3\xa6tternes destruktive karaktertr\xc3\xa6k.\n_START_SECTION_\nKarakteristik\n_START_PARAGRAPH_\nJ\xc3\xa6tterne repr\xc3\xa6senterede en selvst\xc3\xa6ndig \xc3\xa6t, der if\xc3\xb8lge den mest udf\xc3\xb8rlige beretning om verdens skabelse i Gylfaginning opstod uafh\xc3\xa6ngigt af asernes \xc3\xa6t. De var ikke udelukkende destruktive kaosv\xc3\xa6sner, men levede i et velordnet samfund. Ophavsm\xc3\xa6ssigt var aserne og j\xc3\xa6tterne i realiteten meget n\xc3\xa6rt besl\xc3\xa6gtede, i det Odin, Vile og Ves mor var en j\xc3\xa6tte. J\xc3\xa6tterne repr\xc3\xa6senterede den af de oppositionelle kategorier, som pr\xc3\xa6ger den nordiske verdensforst\xc3\xa5else. De var knyttet til naturen, og blev derfor associeret med kvindelighed, uorden, forandring og d\xc3\xb8d. Guderne var p\xc3\xa5 deres side knyttet til kultur, mandlighed, orden og stabilitet. Kulturen blev opfattet som en kvalitativ forbedring af naturen, den var derfor en foruds\xc3\xa6tning for kulturen, samtidig med at den var underlegen. Natur var imidlertid ukontrollabelt, og kunne i l\xc3\xa6ngden ikke holdes nede._NEWLINE_J\xc3\xa6tternes verden var et modbillede p\xc3\xa5 gudernes, men den indeholdt ogs\xc3\xa5 et samfundsstruktur, der var et ligev\xc3\xa6rdigt alternativ. Der fandtes sociale strukturer, der lignede dem, som fandtes i det nordiske samfund. Der var et socialt hierarki; nogle af j\xc3\xa6tterne var fx um\xc3\xa5deligt rige og magtfulde, mens andre var ludfattige. J\xc3\xa6tterne beskrives som lige s\xc3\xa5 rige p\xc3\xa5 guld som guderne (mytologisk fungerede guld som et billede p\xc3\xa5 frugtbarhed). P\xc3\xa5 trods af dette fremstilles j\xc3\xa6tterne som mindrev\xc3\xa6rdige i forhold til guderne i myterne. _NEWLINE_J\xc3\xa6tternes dom\xc3\xa6ne var den vilde natur, der omkransede kulturlandskabet. Det blev kaldt Jotunheim og strakte sig helt til verdens yderste kant ved Udg\xc3\xa5rd. Den geografiske placering af Jotunheim mod nord og \xc3\xb8st for de befolkningst\xc3\xa6tte omr\xc3\xa5der i Norden er sandsynligvis en litter\xc3\xa6r konstruktion fra middelalderen. Ligesom deres identificering med samerne. J\xc3\xa6tterne r\xc3\xa5dede ogs\xc3\xa5 over det \xc3\x86gir var havets hersker sammen med sin kone Ran. Deres ni d\xc3\xb8tre repr\xc3\xa6senterede b\xc3\xb8lgerne. Vaneguden Njord r\xc3\xa5dede dog over fangsten og vejret. Yderst i verdenshavet l\xc3\xa5 endnu et v\xc3\xa6sen fra j\xc3\xa6tternes verden, Midg\xc3\xa5rdsormen, et af de mest frygtindgydende uhyrer. Det er muligt, at Nordboerne opfattede j\xc3\xa6tterne som noget andet end de egentligt kaosuhyrer, som fx Nidhug, Fenrisulven, Midg\xc3\xa5rdsormen, Surt og Udg\xc3\xa5rdsloke. Disse v\xc3\xa6sner blev i mytologien placeret uden for Jotunheim og repr\xc3\xa6senterede sandsynligvis naturens destruktive kr\xc3\xa6fter. J\xc3\xa6tternes og uhyrernes skadevoldende karakter var resultat af deres bundethed til naturen, frem for en iboende ondskab, og de kunne ogs\xc3\xa5 have enten direkte eller indirekte positive egenskaber; fx blev jorden skabt ud af urj\xc3\xa6tten Ymirs krop og blev holdt sammen af Midg\xc3\xa5rdsormens greb._NEWLINE_J\xc3\xa6tternes \xc3\xa6t var den f\xc3\xb8rste i verden, deres stamfar var Ymir, det f\xc3\xb8rste levende v\xc3\xa6sen. De havde derfor indsamlet en st\xc3\xb8rre viden om den end selv guderne, og nogle af de \xc3\xa6ldste blev beskrevet som um\xc3\xa5deligt vise. Deres store \xc3\xa6lde bet\xc3\xb8d ogs\xc3\xa5, at mange af verdens skatte var kommet i deres besiddelse. Disse v\xc3\xa6rdier var af tre forskellige typer: guld, kvinder og naturressourcer. J\xc3\xa6tternes rigdomme blev beg\xc3\xa6ret af aserne, som tog dem, enten ved list og trolddom (som regel Odins metode) eller gennem r\xc3\xa5 magt (som regel Thors metode). Det, aserne tog fra j\xc3\xa6tterne, dvs. naturen, fik imidlertid ikke dets fulde v\xc3\xa6rdi, f\xc3\xb8r det, af mandlige guder, blev omdannet til produktive kulturgenstande. I mange tilf\xc3\xa6lde beh\xc3\xb8vede de dog hj\xc3\xa6lp fra kvindelige j\xc3\xa6tter for at kunne erhverve dem. Af udseende var de forskellige; nogle lignede mennesker, mens andre var h\xc3\xa6slige eller lignede monstre. De kvindelige j\xc3\xa6tter kunne have stor, n\xc3\xa6sten overjordisk sk\xc3\xb8nhed, det g\xc3\xa6lder fx Gerd, som Frej blev forelsket i. Men ogs\xc3\xa5 Odin og endog Thor kunne falde for j\xc3\xa6ttekvinder. Thor fik flere gange endda hj\xc3\xa6lp af en j\xc3\xa6ttekvinde, n\xc3\xa5r han i sin egenskab af kosmosvogter bek\xc3\xa6mpede andre j\xc3\xa6tter.\n_START_SECTION_\nForholdet mellem j\xc3\xa6tter og aser\n_START_PARAGRAPH_\nDet vigtigste emne i den nordiske mytologi var det fjendtlige forhold mellem j\xc3\xa6tter og guder. Selvom det, bortset fra Ragnarokfort\xc3\xa6llingerne, kun var i Thorsmyterne, at egentlige kampe mellem j\xc3\xa6tter og guder var i fokus. Forholdet mellem j\xc3\xa6tter og guder er negativt reciprokt, dvs. interaktionen mellem dem tog form af negative relationer, det kunne v\xc3\xa6re indbyrdes tyveri, bedrag, brudte l\xc3\xb8fte osv. Det var i reglen s\xc3\xa5danne handlinger, der igangsatte historien i de enkelte myter, og som gav n\xc3\xa6ring til den konstante sp\xc3\xa6nding mellem de to grupper, og dermed skabte det konstante pres p\xc3\xa5 asernes position og det kosmologiske status quo. Forud for den egentlige skabelse eksisterede der j\xc3\xa6tter, men aserne var for kosmogonien, og blev det derved ogs\xc3\xa5 for drabet p\xc3\xa5 j\xc3\xa6tternes stamfader, som endda var gudernes m\xc3\xb8drene ophav. Ragnarok var derfor j\xc3\xa6tte\xc3\xa6ttens endelig h\xc3\xa6vn over asernes uret mod Ymir i urtiden. J\xc3\xa6tter blev associeret med natur, f\xc3\xb8dsel, kvindelighed, passivitet, spontan og ukontrollabel skabelse og d\xc3\xb8d. I V\xc3\xb6lusp\xc3\xa1 blev d\xc3\xb8den og dermed tidens gang introduceret i urtiden af tre j\xc3\xa6ttekvinders ankomst til Asg\xc3\xa5rd. De bragte de farlige kvindelige kr\xc3\xa6fter, som de mandlige guder ikke kunne kontrollere, dvs. tiden, seksuelt beg\xc3\xa6r, reproduktion, sk\xc3\xa6bne og d\xc3\xb8delighed. Gudernes m\xc3\xa5ls\xc3\xa6tning var fastholdelse af status quo, med dem selv som verdens dominerende magt, mens j\xc3\xa6tterne stod for forandring, og derved verdens bev\xc3\xa6gelse frem mod dens afslutning ved Ragnarok. Asernes overmagt var prim\xc3\xa6rt baseret p\xc3\xa5 intelligens, og indenfor den enkelte mytes forl\xc3\xb8b var j\xc3\xa6tternes succeser kun kortvarige, og de endte med genoprettelsen af status quo. Overordnet set mistede guderne imidlertid gradvist deres overmagt, indtil den endeligt blev brudt ved Ragnarok._NEWLINE_Aserne blokerede allerede fra begyndelse for et ligev\xc3\xa6rdigt forhold: De dr\xc3\xa6ber \xc3\xa6ttens stamfar, de n\xc3\xa6gter at lade deres egne kvinder gifte sig med medlemmer af j\xc3\xa6tternes sl\xc3\xa6gt, de gennemtvinger underordningen af kvindelighed overfor mandlighed, tillader kun at j\xc3\xa6ttekvinder fungerer som konkubiner for aserne, og stj\xc3\xa6ler samtidigt j\xc3\xa6tternes rigdomme. Ved at n\xc3\xa6gte \xc3\xa6gteskabelige forbindelser mellem de to grupper, blev j\xc3\xa6tterne i praksis placeret i en underordnet position i forhold aserne, idet \xc3\xa6gteskab i de nordiske samfund normalt ikke blev indg\xc3\xa5et mellem sl\xc3\xa6gter p\xc3\xa5 meget forskellige sociale nivauer. J\xc3\xa6tternes rov af gudinder (herunder vaner) kr\xc3\xa6vede derfor ogs\xc3\xa5 drastiske sanktioner fra gudernes side, herunder drab og brudte l\xc3\xb8fter. Disse alvorlige lovbrud blev retf\xc3\xa6rdiggjort af de alvorlige brud p\xc3\xa5 den sociale orden. Enkelte j\xc3\xa6tter h\xc3\xb8rte til gudernes kreds, fx Loke, Han var Odins fostbror og fungerede derved som bindeled mellem gudernes og j\xc3\xa6tternes verden. Hans optr\xc3\xa6den i myterne var samtidig en understregning af gudernes afh\xc3\xa6ngighed af j\xc3\xa6tternes kunnen og ressourcer._NEWLINE_Nedvurderingen af j\xc3\xa6tterne i myterne var en afspejling af det nordiske samfunds generelle nedvurdering (i lighed med mange andre f\xc3\xb8r-moderne kulturer) af den kvindelige og ukontrollable skaberkraft. Fokus blev i stedet lagt p\xc3\xa5 den mandlige skaberkraft, selvom myterne erkendte dens i sidste ende totale afh\xc3\xa6ngighed af kvinden. Den kvalitative forskel forklares ved at naturlig reproduktion i sidste ende medf\xc3\xb8rer d\xc3\xb8den, mens ting og v\xc3\xa6sner skabt af m\xc3\xa6nds h\xc3\xa5ndv\xc3\xa6rkskunnen potentielt har evigt liv.\n_START_SECTION_\nReligi\xc3\xb8s dyrkelse?\n_START_PARAGRAPH_\nDet er usikkert om j\xc3\xa6tterne blev dyrket rituelt af nordboerne i den f\xc3\xb8r-kristen tid. I \xc3\xa6ldre forskning har tendensen v\xc3\xa6ret, at man afskrev en s\xc3\xa5dan kult, prim\xc3\xa6rt fordi man fokuserede p\xc3\xa5 deres onde og skadevoldende natur. I nyere tid har man \xc3\xa5bnet mere op for muligheden af en s\xc3\xa5dan kult. Det er h\xc3\xb8jst t\xc3\xa6nkeligt, at datidens mennesker har fors\xc3\xb8gt at opretholde et godt forhold til alle de kosmiske magter, de mente r\xc3\xa5dede over verden og dermed deres egen velf\xc3\xa6rd, herunder j\xc3\xa6tterne. Myterne fort\xc3\xa6ller, at j\xc3\xa6tternes kr\xc3\xa6fter og kundskaber var n\xc3\xb8dvendige, selv for guderne, derfor var det sandsynligt at de ogs\xc3\xa5 blev dyrket af menneskene. De middelalderlige kristne forfattere har i deres beretninger fokuseret p\xc3\xa5 guderne og deres gerninger alene, og mange forestillinger relateret til verdens \xc3\xb8vrige magter kan derfor v\xc3\xa6re g\xc3\xa5et tabt. Der findes kun meget f\xc3\xa5 spor, der tyder p\xc3\xa5 eksistensen af en j\xc3\xa6ttekult. Fort\xc3\xa6llingerne om visse stormandssl\xc3\xa6gters legendariske afstamning fra j\xc3\xa6ttekvinder, kan v\xc3\xa6re s\xc3\xa5danne spor. Ligesom initiationsriter for unge aristokratiske m\xc3\xa6nd tilsyneladende involverede ophold hos j\xc3\xa6tter. Desuden kan fester, der markerede \xc3\xa5rstidernes skiften muligvis v\xc3\xa6re knyttet til j\xc3\xa6tterne.\n_START_SECTION_\nEtymologi\n_START_PARAGRAPH_\nI norr\xc3\xb8ne tekster bruges betegnelserne (pl.) j\xc3\xb6tnar (sing. j\xc3\xb6tunn), (pl.) risar (sing. risi) eller (pl.) \xc3\xbeursar (sing. \xc3\xbeurs) om j\xc3\xa6tter. Ofte blev de sat sammen med et substantiv, for at specificere hvilken type j\xc3\xa6tte, der var tale om. De mest almindelige former i fort\xc3\xa6llingerne var bergrisar (\'bjerg-risar\') og hr\xc3\xadm\xc3\xbeursar (\'frost-\xc3\xbeursar\'). J\xc3\xa6ttekvinder blev i reglen kaldt (pl.) g\xc3\xbdgjur (sing. g\xc3\xbdgr) eller \xc3\xadvi\xc3\xb0jur (sing. \xc3\xadvi\xc3\xb0ja)._NEWLINE_Ordet J\xc3\xb6tunn stammer sandsynligvis fra det protogermanske *etunaz, et hypotetisk ord med samme rod, som "\xc3\xa6de" (protogermansk *etan). Den oprindelige betydning af ordet kan derfor have v\xc3\xa6ret "grov\xc3\xa6der" eller "menneske\xc3\xa6der", i betydningen af naturens kaotiske og destruktive kr\xc3\xa6fter, der truer med at opsluge mennesket. Det betyder ogs\xc3\xa5, at ordet \xc3\xbeurs kan have samme rod som ordet "t\xc3\xb8rst" eller "blodt\xc3\xb8rst." Risi er m\xc3\xa5ske besl\xc3\xa6gtet med "rejse" (i betydningen rejse sig op), og betyder m\xc3\xa5ske "t\xc3\xa5rnh\xc3\xb8j person" (en parallel til det tyske ord Riese, det nederlandske reus og det gamle svenske rese, der alle betyder k\xc3\xa6mpe). Ordet "jotun" er bevaret i moderne norsk, hvor det betyder k\xc3\xa6mpe. P\xc3\xa5 moderne dansk og svensk har ordet udviklet sig til formen j\xc3\xa6tte og j\xc3\xa4tte. I moderne islandsk har ordet j\xc3\xb6tunn bibeholdt sin oprindelige betydning. P\xc3\xa5 oldengelsk findes det besl\xc3\xa6gtede ord eoten, som p\xc3\xa5 moderne engelsk er blevet til ettin. P\xc3\xa5 oldengelsk findes desuden ordet \xc3\xbeyrs, der har samme betydning._NEWLINE_Ordet j\xc3\xb6tunn var i norr\xc3\xb8n sprogbrug et neutralt ladet ord, i mods\xc3\xa6tning til g\xc3\xbdgr, der blev brugt negativt som betegnelse for stygge og h\xc3\xa6slige eksemplarer, som gerne holdt til i underverdenen. Det g\xc3\xa6lder fx Hyndla, fra digtet Hyndlaljod._NEWLINE_runen \xe1\x9a\xa6 Thurs\xe2\x80\x99, fra den \xc3\xa6ldre futhark, rod p\xc3\xa5 protogermansk var *\xc3\x9eurisaz. Den udviklede sig senere til bogstavet \xc3\x9e (thorn), som i dag bl.a. bruges p\xc3\xa5 moderne islandsk. P\xc3\xa5 norsk betyder ordet Tusse (oprindeligt \xc3\x9eurs) en form for trold.'