b'\n_START_ARTICLE_\nLucius Cornelius Sulla\n_START_SECTION_\nOpv\xc3\xa6kst\n_START_PARAGRAPH_\nSulla blev f\xc3\xb8dt i en aristokratisk familie med efternavnet Cornelius. Familien var ikke velhavende ved hans f\xc3\xb8dsel, hvorfor hans opdragelse blev overdraget til to familier i sl\xc3\xa6gten.\n_START_SECTION_\nKarriere f\xc3\xb8r diktaturet\n_START_PARAGRAPH_\nI 107 f.Kr. blev Sulla udn\xc3\xa6vnt til \xc3\xa6dil med tilsynet over skatteindt\xc3\xa6gter og udgifterne i Rom som sin hovedopgave. Det var omtrent samtidig med, at Gaius Marius var valgt som general over de romerske legioner i provinsen Africa, som l\xc3\xa5 ved det gamle Karthago. Her vandt Marius en stor sejr over Numidiens konge, Jugurtha, efter at Sulla havde lokket kongens familie til at vende sig imod ham. Sulla udleverede Jugurtha til Marius, som tog hele \xc3\xa6ren for sejret over Numidien. Det var normalt, da Marius var h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer og Sulla kun var legat._NEWLINE_I de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r gjorde Sulla hurtigt karriere hos optimaterne og blev en af deres ledere. Under Forbundsf\xc3\xa6llekrigen 91-88 f. Kr. viste han sig ogs\xc3\xa5 som en dygtig general og \xc3\xb8gede sin prestige.\n_START_SECTION_\nMagtkamp\n_START_PARAGRAPH_\nI 88 f.Kr. blev Sulla valgt som consul og rival til Marius. I de f\xc3\xb8lgende \xc3\xa5r var deres indbyrdes forhold ansp\xc3\xa6ndt. De to m\xc3\xa6nd og deres politiske st\xc3\xb8tter kom samme \xc3\xa5r i en \xc3\xa5benlys magtkamp. Senatet beordrede Sulla til at lede et felttog mod den opr\xc3\xb8rske konge Mithridates af Pontos, mens  Folkeforsamlingen i Rom vedtog , at Marius skulle tildeles imperium og dermed overtage kommandoen fra Sulla. Det fik Sulla til at bryde loven, om at en h\xc3\xa6r ikke m\xc3\xa5 optr\xc3\xa6de bev\xc3\xa6bnet i Rom. Det var f\xc3\xb8rste gang i den romerske republiks historie, at en h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer vovede det. Sullas legioner besatte Rom, og Marius flygtede sammen med de tilh\xc3\xa6ngere blandt Popularerne, som n\xc3\xa5ede at komme bort, inden Sulla p\xc3\xa5begyndte henrettelserne af dem.\n_START_SECTION_\nSejrherre over Hellas\n_START_PARAGRAPH_\nI 87 f.kr. angreb Sulla Mithridates\xe2\x80\x99 h\xc3\xa6r. Allerede i 86 f.kr havde han kontrollen over hele Hellas. Efter en fredsslutning i 85 f.kr. begyndte Sullas h\xc3\xa6r omfattende plyndringer, som satte sig dybe \xc3\xb8konomiske og politiske spor i Hellas og Lilleasien. F\xc3\xb8rst i 83 f.kr. vendte han tilbage til Italien.\n_START_SECTION_\nVejen til eneherred\xc3\xb8mmet\n_START_PARAGRAPH_\nI Rom havde Marius og hans tilh\xc3\xa6ngere blandt plebejerne umiddelbart efter Sullas afrejse til Hellas genvundet magten. For \xc3\xa5ret 86 valgtes Marius som konsul med Lucius Cornelius Cinna, og da Marius pludseligt d\xc3\xb8de efter ca. en m\xc3\xa5ned p\xc3\xa5 posten, fortsatte Cinna som enekonsul._NEWLINE_Ved Sullas tilbagevenden s\xc3\xb8gte Senatet at m\xc3\xa6gle mellem de stridende parter. Kampene mellem parterne bredte sig imidlertid til det meste af Italien, og i for\xc3\xa5ret 82 f.kr. indtog Sulla Rom efter en r\xc3\xa6kke sejre. _NEWLINE_Nu fulgte en periode med forf\xc3\xb8lgelse af modstanderne. S\xc3\xa5ledes blev ca. 4000 udrenset ved  proskriptioner. De erkl\xc3\xa6redes fredl\xc3\xb8se, deres ejendom blev beslaglagt af staten og deres slaver blev frigivet og fik tildelt romersk borgerret.\n_START_SECTION_\nDiktator i Rom\n_START_PARAGRAPH_\nI slutningen af 82 f.Kr. valgtes Sulla som diktator med vide bef\xc3\xb8jelser p\xc3\xa5 lovgivningen._NEWLINE_I 81 f.Kr. blev han udn\xc3\xa6vnt til diktator for livstid. I sin regeringstid foretog han en hektisk lovgivningspolitik. Bl.a. styrkede han kraftigt Senatets magtstilling og s\xc3\xb8gte at begr\xc3\xa6nse Folkeforsamlingens magt tilsvarende. Desuden \xc3\xa6ndrede han magistratens sammens\xc3\xa6tning og reglerne for embedsm\xc3\xa6ndenes alder og funktionsperiode._NEWLINE_Diktaturet blev kortvarigt, idet Sulla trak sig tilbage i 79 f.Kr.. \xc3\x85ret efter d\xc3\xb8de han pludseligt._NEWLINE_Efter Sullas afgang opstod der p\xc3\xa5 ny indre uroligheder, som blev udgangspunkt for de magtkampe, som Cicero har beskrevet. Ogs\xc3\xa5 stridighederne med forbundsf\xc3\xa6llerne blussede igen op og blev optakten til republikkens krise.\n_START_SECTION_\nEfterm\xc3\xa6le\n_START_PARAGRAPH_\nSulla regnes blandt de mest alsidigt begavede af optimaterne: b\xc3\xa5de en dygtig general og politiker med litter\xc3\xa6re interesser. Derimod f\xc3\xb8rte hans terrorpolitik p\xc3\xa5 l\xc3\xa6ngere sigt til ulykker. Han bidrog derved til at undergrave respekten for forfatningslivet, og han blev skaber af traditionen for, at h\xc3\xa6rens st\xc3\xb8tte afgjorde, hvem der styrede staten. Hermed anviste han p\xc3\xa5 sin vis vejen for sin modstander Julius C\xc3\xa6sar. Desuden banede han vejen for mange af de politikere, som pr\xc3\xa6gede optimaterne i n\xc3\xa6ste generation som Pompejus og Crassus.'