b'\n_START_ARTICLE_\nImpala\n_START_SECTION_\nKendetegn\n_START_PARAGRAPH_\nArten n\xc3\xa5r et stangm\xc3\xa5l omkring 90 centimeter og en v\xc3\xa6gt mellem 40 og 65 kilogram (hunner, henholdsvis hanner). Pelsen er p\xc3\xa5 oversiden r\xc3\xb8dbrun og p\xc3\xa5 siderne lidt lysere. Bugen, struben og hagen er hvidlig. P\xc3\xa5 begge sider af halen findes en sort stribe. H\xc3\xa6len er derimod sortbrun. Impalaen har et smalt hoved, store \xc3\xb8jne og \xc3\xb8rene slutter i en spids. Hannen har op til 90 centimeter lange, lyreformede horn.\n_START_SECTION_\nUdbredelse, habitat og underarter\n_START_PARAGRAPH_\nImpalaerne holder til p\xc3\xa5 savanner i Kenya, Tanzania, Mo\xc3\xa7ambique, Namibia, Botswana, Zambia, Zimbabwe, sydlige Angola, nord\xc3\xb8stlige Sydafrika og Uganda (deraf hovedstadens navn - Kampala). Artens habitat udg\xc3\xb8res hovedsagelig af den \xc3\xa5bne savanne. I Etosha nationalpark i Namibia lever en underart, A. m. petersi (sortmasket impala), som kendetegnes af en sort tegning p\xc3\xa5 mulen. Underarten findes ogs\xc3\xa5 udenfor nationalparken, men kun f\xc3\xa5talligt._NEWLINE_Alle andre populationer udg\xc3\xb8r den anden underart, A. m. melampus, hvad der underbygges af genetiske unders\xc3\xb8gelser.\n_START_SECTION_\nBevaringssituation\n_START_PARAGRAPH_\nHele arten regnes af IUCN for livskraftig (LC), men underarten A. m. petersi regnes for n\xc3\xa6r truet (NT).\n_START_SECTION_\nLevevis\n_START_PARAGRAPH_\nHunner og ungdyr lever i flokke af 10 til omkring 100 individer. Desuden findes flokke af hanner, som endnu ikke er k\xc3\xb8nsmodne, samt gamle hanner som er for svage til at h\xc3\xa6vde et eget revir. Alle andre hanner har et territorium, hvor de tager kontrol over hunnerne._NEWLINE_Under flugten kan impalaen n\xc3\xa5 h\xc3\xb8je hastigheder og udf\xc3\xb8re op til ni meter lange spring. De l\xc3\xb8ber som regel blot til n\xc3\xa6rmeste skjulested._NEWLINE_I parringstiden opvarter hannen s\xc3\xa6dvanligvis en gruppe hunner. Han s\xc3\xb8ger at imponere ved at fremvise sine horn, l\xc3\xa6gge \xc3\xb8rene tilbage og l\xc3\xb8fte halen. Hvis to konkurrerende hanner m\xc3\xb8des, udk\xc3\xa6mpes en duel best\xc3\xa5ende af tre dele. F\xc3\xb8rst gaber den indtr\xc3\xa6ngende og fremviser bug og tunge. Siden s\xc3\xa6nker han hovedet for at udfordre til kamp. I anden fase st\xc3\xa5r rivalerne med l\xc3\xb8ftet hoved og g\xc3\xa5r frem og tilbage. Hvis dette ikke f\xc3\xb8rer til afg\xc3\xb8relse, s\xc3\xa6tter de hornene mod hinanden og presser indtil den ene giver op.'