b'\n_START_ARTICLE_\nVoyager 1\n_START_PARAGRAPH_\nVoyager 1 (opr. Mariner 11), opsendt d. 5. september 1977 af NASA, er en af to rumsonder, som indgik i den s\xc3\xa5kaldte Grand Tour. Hvert 176. \xc3\xa5r er planeternes stillinger gunstige for at rumsonder ved hj\xc3\xa6lp af gravity assist kan bes\xc3\xb8ge de ydre planeter. Voyager 1 bes\xc3\xb8gte planeterne Jupiter og Saturn, hvor den optog n\xc3\xa6rbilleder og foretog en r\xc3\xa6kke forskellige videnskabelige m\xc3\xa5linger. Ved n\xc3\xa6rpassagen af Saturn valgte JPL at passere m\xc3\xa5nen Titan, frem for en kurs mod Uranus. Derefter fortsatte Voyager 1 videre ud imod det interstellare rum, uden at passere flere af solsystemets planeter. Voyager 1 er med sine 18.604.503.396 kilometer, eller 124,4 astronomiske enheder, (pr. 25/7 2013) fra Jorden, det fjerneste menneskeskabte objekt._NEWLINE_Fra august 2002 til februar 2003 registrerede Voyager 1\'s instrumenter et omslag i str\xc3\xa5lingsmilj\xc3\xb8et, der tolkes derhen, at Voyager 1 fl\xc3\xb8j ind i "heliokappen" (heliosheath), som befinder sig imellem det interstellare rum og udkanten af Solsystemets heliosf\xc3\xa6re._NEWLINE_I december 2012 n\xc3\xa5ede Voyager 1 et hidtil ukendt omr\xc3\xa5de, og det er endnu uvist om dette omr\xc3\xa5de er en del af det interstellare rum, eller solsystemet. Denne gr\xc3\xa6nse afh\xc3\xa6nger kraftigt af Solens dynamik, da soludbrud kan rykke den.\n_START_SECTION_\nJupiter-passagen\n_START_PARAGRAPH_\nI januar m\xc3\xa5ned 1979 begyndte Voyager 1 at optage billeder af Jupiter, og den 5. marts samme \xc3\xa5r passerede den planeten i en afstand af 349.000 kilometer fra planetens centrum (206.000 km. fra overfladen), og gjorde undervejs en m\xc3\xa6ngde nyopdagelser \xe2\x80\x93 bl.a. at der findes vulkaner p\xc3\xa5 Jupiters m\xc3\xa5ne Io som udspyr svovl, og gigantiske lynudladninger p\xc3\xa5 natsiden. Voyager 1\'s sidste billede af Jupiter blev optaget og sendt tilbage til Jorden som et radiosignal i april 1979._NEWLINE_Voyager 1 passerede Jupiter "bag om" planetens skyggeside, og opn\xc3\xa5ede derved en hastighedsfor\xc3\xb8gelse s\xc3\xa5 den forlod planeten med st\xc3\xb8rre fart end den ankom med. "Rutef\xc3\xb8ringen" var desuden udf\xc3\xb8rt pr\xc3\xa6cist s\xc3\xa5dan at sonden blev sendt videre med kurs mod Saturn.\n_START_SECTION_\nSaturn-passagen\n_START_PARAGRAPH_\nVoyager 1 passerede Saturn den 12. november 1980 i en afstand af 244.000 km fra dennes centrum (124.000 km fra de synlige skyers overside), og afsl\xc3\xb8rede undervejs bl.a. en m\xc3\xa6ngde detaljer om den komplekse struktur i Saturns ringsystem, herunder egerstrukturer._NEWLINE_Forinden Voyager 1\'s passage forbi Saturn havde man opdaget at en af dens m\xc3\xa5ner, Titan, har en atmosf\xc3\xa6re. Derfor valgte man at dirigere Voyager 1 forbi Titan i et fors\xc3\xb8g p\xc3\xa5 at f\xc3\xa5 detaljerede n\xc3\xa6rbilleder af denne m\xc3\xa5ne. De billeder man fik, var imidlertid lidt af en skuffelse; de viser blot en klode hvis overfladedetaljer var n\xc3\xa6sten totalt sl\xc3\xb8ret af methanatmosf\xc3\xa6ren._NEWLINE_Titan (og dermed Voyager 1\'s rutef\xc3\xb8ring) ligger for langt fra selve Saturn til at man kunne udnytte dens tyngdekraft p\xc3\xa5 samme m\xc3\xa5de som man gjorde ved Jupiter, s\xc3\xa5 sonden har siden da fortsat sin f\xc3\xa6rd uden at komme t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 andre planeter.\n_START_SECTION_\nPale Blue Dot\n_START_PARAGRAPH_\nPassagen af Titan sendte Voyager 1 ud af ekliptika (32\xc2\xb0), og tolv \xc3\xa5r efter opsendelsen havde den en f\xc3\xb8rsteklasses udsigt over planeterne, seks milliarder kilometer fra Jorden. I februar-juni 1990 optog Voyager 1 et "familieportr\xc3\xa6t" af planeterne, bortset fra Merkur, der altid er for t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 Solen, og Mars, der fra Voyager 1\'s synsvinkel, ogs\xc3\xa5 var for t\xc3\xa6t p\xc3\xa5 Solen. Pluto, der dengang var en planet, var for svagt et objekt til Voyager 1\'s kameraer. Voyager 1 tog tre billeder af hver planet, et med hvert farvefilter, og tog ogs\xc3\xa5 billeder af baggrundshimlen. I alt blev der taget 39 billeder med vidvinkelobjektivet og 21 med teleobjektivet. Til sammenligning tog Voyager 1 tidligere godt 67.000 n\xc3\xa6rbilleder af Jupiter og Saturn._NEWLINE_Billedet Pale Blue Dot indeholder Jorden, der fylder mindre end \xc3\xa9n pixel. Billedet har ikke den store videnskabelige v\xc3\xa6rdi, men har en symbolsk v\xc3\xa6rdi, ligesom Earthrise  (Apollo 8) og Blue Marble  (Apollo 17). Kort efter blev Voyager 1\'s kameraer slukket permanent, for at spare p\xc3\xa5 str\xc3\xb8mmen. Radioisotopgeneratoren leverede 470 watt ved opsendelsen i 1977, men p\xc3\xa5 grund af str\xc3\xa5lingens nedbrydning af loddepunkterne (der konverterer termisk energi til elektricitet), havde Voyager 1 fx kun 285 W til r\xc3\xa5dighed i 2008.\n_START_SECTION_\nDe gyldne grammofonplader (Lyde fra Jorden)\n_START_PARAGRAPH_\nOm 40.000 \xc3\xa5r vil Voyager 1 passere 1,6 lys\xc3\xa5r fra stjernen AC+79 3888 i stjernebilledet Giraffen som en inaktiv artefakt fra Jordens dav\xc3\xa6rende indbyggere. I tilf\xc3\xa6lde af at intelligensv\xc3\xa6sener indfanger den, er den udstyret med den forgyldte kobbergrammofonplade The Sounds of Earth og en pickup til at afspille den. Der er 90 minutter med musikstykker og hilsner p\xc3\xa5 55 af Jordens sprog. Der er ogs\xc3\xa5 indlagt 115 analoge billeder p\xc3\xa5 den. En identisk plade er anbragt p\xc3\xa5 tvillingen Voyager 2._NEWLINE_I en podcast fortalte Ann Druyan, enke til Carl Sagan, som stod bag pladerne, at de ville kunne holde og stadig v\xc3\xa6re spilbar i op til en milliard \xc3\xa5r.'