b'\n_START_ARTICLE_\nNordfrisisk ret\n_START_PARAGRAPH_\nMed vedtagelsen af Syvherredersvedt\xc3\xa6gt i 1426 blev den nordfrisiske ret for f\xc3\xb8rste gang kodificeret og stod ved siden af de danske landskabslove som Jyske Lov eller Sk\xc3\xa5nske Lov. Den nordfrisiske ret var indtil da ukodificeret s\xc3\xa6dvaneret.\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nI 800-tallet bosatte sig sydfra komne frisere p\xc3\xa5 gest-\xc3\xb8erne Sild, F\xc3\xb8r, Amrum, Helgoland og p\xc3\xa5 det h\xc3\xb8jereliggende terr\xc3\xa6n p\xc3\xa5 Ejdersted. Marskomr\xc3\xa5derne (Strand, B\xc3\xb8king- og Horseb\xc3\xb8l Herred) blev f\xc3\xb8rst taget i besiddelse i 1000- og 1100-tallet. Friserne blev dermed naboer til danskerne eller jyderne, som var bosiddende p\xc3\xa5 fastlandets gest-omr\xc3\xa5der. De f\xc3\xa5 danske p\xc3\xa5 \xc3\xb8erne blev etnisk assimileret._NEWLINE_Den frisiske indvandring delte det sydlige Jylland efterh\xc3\xa5nden i to etnisk baserede politisk-administrative strukturer. De nordfrisiske herreder kaldtes med en f\xc3\xa6llesbegreb for Utlande (ogs\xc3\xa5 Friselagen). Herreder i Utlande var lidt mindre end de danske. Omr\xc3\xa5det tilh\xc3\xb8rte den danske krone, og de nye frisiske indbyggere var direkte underkastet den danske konge (kongefrisere). Friserne i Utlande beholdt dermed en mere selvst\xc3\xa6ndig stilling og betalte skat umiddelbart til kongen. F\xc3\xb8rst under Valdemar Atterdag i 1300-tallet tabte kongefriserne en stor del af deres friheder og Utlande/Nordfrisland begyndte lidt efter lidt at blive en del af Slesvig/S\xc3\xb8nderjylland. De danske herreder p\xc3\xa5 fastlandet (som f eks. de to G\xc3\xb8s Herreder ved Husum) var derimod en del af Istedsyssel. Slesvig byret fra omkring 1200 skelnede tilsvarende mellem frisones de lege frysonica og de lege danica, hvor sidstn\xc3\xa6vnte henviste til de frisere, der havde bosat sig ved siden af danskere ved gestranden i de danske herreder (Danelagen). _NEWLINE_I stedet for Jyske Lov gjaldt i Utlande frisisk s\xc3\xa6dvaneret, som havde udviklet sig gennem flere generationer. F\xc3\xb8rst under konflikten mellem Erik af Pommern og de holstenske grever i 1400-tallet begyndte nordfriserne at nedskrive de hidtil uskrevne frisiske retsnormer. Den 17. juni 1426 vedtog repr\xc3\xa6sentanter fra Amrum, F\xc3\xb8r, Sild, fra Viding Herred (Horsb\xc3\xb8l Herred), B\xc3\xb8king Herred og fra tre strandske herreder (Pelvorm, Beltring- og Viriks Herred) i Sankt Nikolaj p\xc3\xa5 F\xc3\xb8r under tilstedev\xc3\xa6relse af Slesvigbiskoppen den s\xc3\xa5kaldte Syvherreders-Vedt\xc3\xa6gt (p\xc3\xa5 tysk Siebenhardenbeliebung), som kodificerede den hidtil mundtligt overleverede nordfrisisk retstradition. Samme \xc3\xa5r besluttede repr\xc3\xa6sentanter fra de tre ejderstedske herreder (Udholm, Everskop og T\xc3\xb8nning Herred \xe2\x89\x88 Trelande) et lignende dokument (Kronens rette sandhed). Syvherredersvedt\xc3\xa6gts bestemmelser blev 1572 ogs\xc3\xa5 bekr\xc3\xa6ftet i Nordstrand Landret. Lovene skulle regulere fejdev\xc3\xa6sen, handel og arveret. Ved tvivl kunne man altid falde tilbage p\xc3\xa5 Jyske Lov. I de kongerigske enklaver p\xc3\xa5 F\xc3\xb8r, Amrum og List fulgte man fra 1435 i stadigt st\xc3\xb8rre grad dansk lov._NEWLINE_Retsinstanserne i Nordfrisland var trinvist opbygget. Sogneretten m\xc3\xb8dtes p\xc3\xa5 kirkeg\xc3\xa5rden og derfra kunne man appellere til herredsretten.'