b'\n_START_ARTICLE_\nAnders Winding Brorson\n_START_SECTION_\nHistorie\n_START_PARAGRAPH_\nHan var f\xc3\xb8dt i Klim, hvor hans fader, Christian Riese Brorson, var sognepr\xc3\xa6st; moderen hed Dorothea Christine, f\xc3\xb8dt Winding. I sit 10. \xc3\xa5r mistede han sine for\xc3\xa6ldre og fandt derefter et hjem hos sin bedstefader, biskop Broder Brorson i Aalborg, der selv til dels l\xc3\xa6rte ham latinens begyndelsesgrunde. 14 \xc3\xa5r gammel blev han sat i byens latinskole, hvorfra han 1774 sendtes til universitetet. I 1778 tog han teologisk, 1781 filologisk eksamen, og \xc3\xa5ret efter erhvervede han magistergraden. Brorson fandt sit udkomme ved undervisning, is\xc3\xa6r som l\xc3\xa6rer for et ungt menneske, med hvem han gjorde en rejse gjennem hele f\xc3\xa6drelandet; for \xc3\xb8vrigt omgiks han mange af tidens opvakte hoveder, Rahbek, Pram og flere. I 1784 kaldtes Brorson til konrektor p\xc3\xa5 Herlufsholm som medhj\xc3\xa6lper for den gamle rektor Bernth, efter hvis d\xc3\xb8d han 1804 blev virkelig rektor; samtidig fik han titel af professor, 1811 af justitsr\xc3\xa5d. P\xc3\xa5 Herlufsholm forblev Brorson til sin d\xc3\xb8dsdag, i 49 \xc3\xa5r. Han \xc3\xa6gtede 1785 sit s\xc3\xb8skendebarn Barbara Nicolette Kynde, f\xc3\xb8dt 1755 (d\xc3\xb8bt 29. august), datter af stiftsprovst Ebbe Clemensen Kynde i Aalborg; efter et lykkeligt \xc3\xa6gteskab d\xc3\xb8de hun 14. juni 1807, og Brorson var s\xc3\xa5 utr\xc3\xb8stelig ved tabet af denne elskv\xc3\xa6rdige hustru, at han kun efter sine venners indtr\xc3\xa6ngende opfordring lod sig afholde fra at s\xc3\xb8ge sin afsked. 31. december 1816 \xc3\xa6gtede han hendes s\xc3\xb8ster, Maren Kynde, f\xc3\xb8dt 1770, d\xc3\xb8d 16. oktober 1840._NEWLINE_I den lange \xc3\xa5rr\xc3\xa6kke, Brorson virkede p\xc3\xa5 Herlufsholm, vandt han sig et navn som en af skolens bedste rektorer, om end selvf\xc3\xb8lgelig alderen i hans senere \xc3\xa5r sv\xc3\xa6kkede hans evner; han svigtede aldrig sin gerning, og skolens og disciplenes vel l\xc3\xa5 ham stedse p\xc3\xa5 hjerte. Hans sj\xc3\xa6ldne, \xc3\xa6dle karakter vandt ham alles agtelse, og hans k\xc3\xa6rlighed til disciplene blev gjeng\xc3\xa6ldt; dog havde han i sit v\xc3\xa6sen noget str\xc3\xa6ngt og bydende, som til en tid kunne hindre st\xc3\xb8rre fortrolighed i forholdet til disciple og medl\xc3\xa6rere, men det havde ogs\xc3\xa5 til f\xc3\xb8lge, at alle n\xc3\xa6rede ubegr\xc3\xa6nset respekt for "Manden", som han kaldtes; man m\xc3\xa5tte b\xc3\xa5de elske og frygte ham, siger Sibbern; hans medf\xc3\xb8dte heftighed kunne ogs\xc3\xa5 undertiden l\xc3\xb8be af med ham. Brorson besad megen human dannelse; han havde udbredt l\xc3\xa6sning, is\xc3\xa6r i historien, megen sans for det sk\xc3\xb8nne; selv havde han i sin ungdom l\xc3\xa6rt at tegne, og den bedste prydelse i sin smukke rektorbolig s\xc3\xb8gte han i gode kobberstik; musik yndede han til sin h\xc3\xb8je alderdom. Disse hans egenskaber gjorde ham ogs\xc3\xa5 velset i hele egnen, for hvilken Herlufsholm den gang var som et dannelsens centrum. Brorson arbejdede flittig i historien og har udgivet flere arbejder, v\xc3\xa6sentlig overs\xc3\xa6ttelser af nyere tyske v\xc3\xa6rker, samt en forts\xc3\xa6ttelse af Millots verdenshistorie (4 dele, 1804-10). Til skolebrug udgav han enkelte af de latinske klassikere, ligesom han oversattte Velleius Paterculus (1804) og Curtius (1808). Af biskop Brorsons salmer bes\xc3\xb8rgede han et udvalg (1823). Desuden er han forfatter af enkelte latinske lejlighedsskrifter og disputatser. Videnskabeligt v\xc3\xa6rd kan dog n\xc3\xa6ppe till\xc3\xa6gges Brorsons arbejder.'