b'\n_START_ARTICLE_\nMenander\n_START_SECTION_\nLiv\n_START_PARAGRAPH_\nMenander var s\xc3\xb8n af velst\xc3\xa5ende for\xc3\xa6ldre; hans far Diopeithes var m\xc3\xa5ske den atheniensiske h\xc3\xa6rf\xc3\xb8rer og guvern\xc3\xb8r, som er kendt fra Demosthenes\' tale De Chersoneso. Han arvede antagelig sin smag for komedie fra sin onkel, komediedigteren Alexis, som skal have efterladt sig 245 v\xc3\xa6rker. If\xc3\xb8lge Plutark d\xc3\xb8de Alexis p\xc3\xa5 scenen i en alder af 106 \xc3\xa5r, men det eneste, der har overlevet af hans skrivekunst, er fyndord som "Hvordan kan det v\xc3\xa6re, at kogeb\xc3\xb8ger s\xc3\xa6lger bedre end Homer?", "Den eneste kur for k\xc3\xa6rlighedens sygdom er prostituerede" og "Menneskelivet er helt sk\xc3\xb8rt!". En anden inspirator kan v\xc3\xa6re Menanders l\xc3\xa6rer Theofrastos, der i sit v\xc3\xa6rk Karaktererne skrev roller som "pralhalsen" og "b\xc3\xb8llen". _NEWLINE_Menander debuterede med komedien Dyskolos (oversat som Misantropen eller Gamle Kv\xc3\xa6rulant) under dramafestivalen i 317 f.Kr. Som sin onkel var han produktiv og havde et ry, der fik den romerske taler Quintilian til at anbefale Menanders skuespil til alle vordende talere, fordi "der er s\xc3\xa5dan en rigdom af p\xc3\xa5fund og talem\xc3\xa5der; han er mesterlig i enhver situation, karakteristik og f\xc3\xb8lelse." Plutark roser ham til skyerne i Moralia: "Hvilken grund, udover Menander, har en dannet mand for at g\xc3\xa5 i teatret?" Aristofanes af Byzans, der var hovedbibliotekar i Alexandria, mente, at Menanders v\xc3\xa6rker kun stod tilbage for Homers: "O Menander! O liv! Hvem af jer efterligner den anden?" _NEWLINE_Julius C\xc3\xa6sar affejede den romerske komediedigter Terents som "en halv Menander". Paulus\' f\xc3\xb8rste brev til korintherne, kapitel 15, vers 33, indeholder et citat fra komedien om kurtisanen Thais: "Far ikke vild! Slet omgang ford\xc3\xa6rver gode s\xc3\xa6der"  \xe2\x80\x93 s\xc3\xa5 Paulus m\xc3\xa5 have kendt stykket. _NEWLINE_Menander druknede under en sv\xc3\xb8mmetur ud for Pir\xc3\xa6us. Athenerne rejste ham en statue, som de havde gjort for de store tragediedigtere. En senere forfatter, Alciphron, gjorde en vis lykke med en opdigtet korrespondance mellem Menander og hans elskerinde Glycera, hvis navn han ud\xc3\xb8deliggjorde i komedien Pigen, der f\xc3\xa5r sit h\xc3\xa5r klippet. Af alle hans v\xc3\xa6rker overlevede l\xc3\xa6nge kun cirka tusinde linjer som ordsprog, der indgik i diverse samlinger. Da Goethe lovpriste Menanders tabte forfatterskab, var to hundrede \xc3\xa5r g\xc3\xa5et, siden det l\xc3\xa6ngst overlevende manuskript forsvandt i Konstantinopel.\n_START_SECTION_\nGenopdagelse\n_START_PARAGRAPH_\nI 1905 blev fragmenter af fem af Menanders skuespil, blandt andet Dyskolos, opdaget under udgravningen af Flavius Dioskoros\' bolig  i landsbyen Aphrodite i Egypten. I en stor krukke l\xc3\xa5 et bundt papyri fra 400-tallet. De fik navnet "Cairo Codex". Et halvt \xc3\xa5rhundrede senere dukkede flere papyri ("Bodmer Codex") op med en n\xc3\xa6sten komplet udgave af Dyskolos. Stykket blev genopf\xc3\xb8rt af BBC fredag 30.oktober 1959 og vakte n\xc3\xa6rmest skandale. Selv om det drejede sig om et ungdomsv\xc3\xa6rk, enedes anmelderne om "tyndt og forudsigeligt". Det blev ikke bedre, da flere v\xc3\xa6rker blev oversat. Et af Menanders yndlingshandlinger gik efter m\xc3\xb8nstret "Hov, jeg fik vist voldtaget en i g\xc3\xa5r aftes", hvorefter offer og voldt\xc3\xa6gtsmand opdager, at de er hinandens store k\xc3\xa6rlighed og forenes i \xc3\xa6gteskab. Forfatteren, der var kendt for sine stykkers "trov\xc3\xa6rdighed", baserede dem ofte p\xc3\xa5 usandsynlige afsl\xc3\xb8ringer om for\xc3\xa6ldrel\xc3\xb8ses ophav og incest, der med n\xc3\xb8d og n\xc3\xa6ppe blev undg\xc3\xa5et. Det gr\xc3\xa6ske samfund kan p\xc3\xa5 Menanders tid, efter borgerkrig og Alexander den stores aggression, have haft en overflod af for\xc3\xa6ldrel\xc3\xb8se, men det var n\xc3\xa6ppe almindeligt, at de for\xc3\xa6ldrel\xc3\xb8se var vokset op sammen med deres rigtige for\xc3\xa6ldre, uden at parterne havde genkendt hinanden. Menander, som historien havde anset som et tabt geni, viste sig, da hans v\xc3\xa6rker blev genfundne, at v\xc3\xa6re en pinlig middelm\xc3\xa5dighed.'