b'\n_START_ARTICLE_\nRace (klassifikation af mennesker)\n_START_SECTION_\nKlassisk Racel\xc3\xa6re\n_START_PARAGRAPH_\nI den \xc3\xa6ldre racel\xc3\xa6re blev hovedv\xc3\xa6gten lagt p\xc3\xa5 hudfarve og kraniets form samt den geografiske udbredelse heraf._NEWLINE_Allerede Carl von Linn\xc3\xa9 offentliggjorde i 1735 en inddeling af mennesket i grupperne afrikanske, europ\xc3\xa6iske, asiatiske og amerikanske. Johann Friedrich Blumenbach offentliggjorde i 1781 en inddeling i typerne mongoloid, kaukasoid, malay, etiopisk og indiansk. Cuvier antog i bogen Le r\xc3\xa9gne animal fra 1817, at man kunne skelne mellem tre hovedracer: en hvid, en gul og en sort, og at alle \xc3\xb8vrige racer var opst\xc3\xa5ede ved indbyrdes sammenblanding af disse. Svenskeren Retzius foretog i 1842 en raceinddeling p\xc3\xa5 grundlag af m\xc3\xa5linger af kranier; han skelnede mellem to grundformer: en kortskallet (brachycefal) og en langskallet (dolichocefal), hvoraf den f\xc3\xb8rste var s\xc3\xa6rligt fremtr\xc3\xa6dende hos mongolerne, den anden hos negre og australere. Desuden skelnedes mellem to ansigtsformer, den orthognathe (uden fremspringende underansigt) og den prognathe (med fremspringende underansigt). Dette arbejde lagde grunden til de f\xc3\xb8lgende hundrede \xc3\xa5rs omfattende antropometriske arbejde med omfattende kraniem\xc3\xa5linger og siden tillige m\xc3\xa5linger af andre legemsdele._NEWLINE_Foruden m\xc3\xa5lforhold inddroges hudfarve, \xc3\xb8jenfarve, h\xc3\xa5rfarve, h\xc3\xa5rets form (kruset eller glat) i bestr\xc3\xa6belserne p\xc3\xa5 beskrivelser af de ulige antropologiske racer, hvis antal med tiden voksede med talrige regionale inddelinger. S\xc3\xa5ledes blev befolkningerne i fx Europa underinddelte i en nordisk race, en alpin race og en mediterran race.\n_START_SECTION_\nModerne forskning\n_START_PARAGRAPH_\nI forbindelse med den moderne genetik er ogs\xc3\xa5 racesp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let kommet p\xc3\xa5 dagsordenen. Det forhold, at den genetiske variation hidtil ikke har form\xc3\xa5et at forklare raceinddelinger, g\xc3\xb8r, at nogle forskere helt vil afvise muligheden af en s\xc3\xa5dan sammenh\xc3\xa6ng. Andre mener, at der er en sammenh\xc3\xa6ng, men indr\xc3\xb8mmer, at forskningen ikke har l\xc3\xb8st problemet p\xc3\xa5 en videnskabelig tilfredsstillende m\xc3\xa5de_NEWLINE_Genetikerne regner med, at 85\xc2\xa0% af den genetiske variation er intern i de enkelte befolkninger. Af de resterende 15\xc2\xa0% kan omtrent halvdelen tilskrives indre, regionale forskelle, og 6\xc2\xa0% \xe2\x80\x93 10\xc2\xa0% anses for karakteristiske traditionelt racebeskrivende forskelle mellem racegrupper s\xc3\xa5som hudfarve, h\xc3\xa5rets karakter og n\xc3\xa6seform. Genetikerne har ogs\xc3\xa5 konstateret, at der er en samvariation mellem visse tr\xc3\xa6k; eksempelvis vil m\xc3\xb8rk hudfarve samvariere med m\xc3\xb8rkt, kr\xc3\xb8llet h\xc3\xa5r, bred n\xc3\xa6se og h\xc3\xb8j frekvens af rhesusblodtype R0._NEWLINE_Inden for moderne medicinforskning har sp\xc3\xb8rgsm\xc3\xa5let p\xc3\xa5kaldt sig s\xc3\xa6rlig interesse, fordi nogle studier antyder at der er forskel p\xc3\xa5 hvordan racem\xc3\xa6ssigt definerede befolkningsgrupper reagerer p\xc3\xa5 samme medicin. Nogle forskere h\xc3\xa5ber gennem fornyet forskning at finde eventuelle genetiske grunde hertil.'