b'\n_START_ARTICLE_\nRomanssi\n_START_PARAGRAPH_\nRomanssi on kaunokirjallisuuden lajityyppi ja modernin romaanin edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4, joka kuvaa idealisoidun sankarin fantastisia seikkailuja eksoottisessa tai maagisessa milj\xc3\xb6\xc3\xb6ss\xc3\xa4. Alkuaan romanssilla tarkoitettiin keskiaikaisia seikkailutarinoita sodasta ja rakkaudesta. Uudella ajalla sanalla alettiin viitata keskiajan ritariromantiikasta ammentaviin, n\xc3\xa4enn\xc3\xa4ishistoriallisiin teoksiin. Vaikutteita otettiin my\xc3\xb6s antiikin sankaritarinoista ja barokin kirjallisuudesta. Romanssista on johdettu adjektiivi romanttinen; \xe2\x80\x9dromanssitarinoita muistuttava\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Ritariromanssi nousi syd\xc3\xa4nkeskiajalta l\xc3\xa4htien Euroopan suosituimmaksi romanssilajiksi. Aikakauden romanssit ovat yleens\xc3\xa4 runomuotoisia ja kuvaavat tarunomaisten ritarien seikkailuja. Rakkaus, ritarillisuus ja hoviel\xc3\xa4m\xc3\xa4 ovat niiden keskeisi\xc3\xa4 teemoja. Sankarieepoksista romanssit eroavat kuitenkin siin\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 ne keskittyv\xc3\xa4t sotilaallisten sankaritekojen sijaan hovien ihannoituihin lemmenseikkailuihin (engl. courtly love, ransk. amour courtois). Ritariromansseista ylivoimaisesti tunnetuimpia ovat legendat kuningas Arthurista ja Py\xc3\xb6re\xc3\xa4n p\xc3\xb6yd\xc3\xa4n ritareista. Renessanssiajalla lajityyppi kehittyi proosamuotoiseksi; Miguel de Cervantesin Don Quijote (1605\xe2\x80\x931615) parodioi edelt\xc3\xa4neen vuosisadan pitki\xc3\xa4 ja mahtipontisia romansseja. Genren aineksia on n\xc3\xa4hty my\xc3\xb6s William Shakespearen my\xc3\xb6h\xc3\xa4iskauden n\xc3\xa4ytelmiss\xc3\xa4, joissa toistuvat taianomaiset silm\xc3\xa4nk\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6temput sek\xc3\xa4 uskomattomat yhteensattumat._NEWLINE_Romanssi k\xc3\xa4sitettiin 1700-luvulla romaanista erilliseksi genreksi. Englannissa romaani (novel) tarkoitti aikalaisille tunnistettaviin puitteisiin sijoittuvaa realistista proosaa, joka saattoi pituudeltaan olla vain novellimittainenkin. Romanssi (romance) taas oli eksoottinen, seikkailullinen ja avoimen sepitteellinen. Toisinaan edellisist\xc3\xa4 erotettiin viel\xc3\xa4 historia (history), joka saattoi tarkoittaa yht\xc3\xa4 lailla tositarinaa kuin my\xc3\xb6s tositarinana esitetty\xc3\xa4, fiktiivist\xc3\xa4 historiallista kertomusta. M\xc3\xa4\xc3\xa4ritelmi\xc3\xa4 h\xc3\xa4m\xc3\xa4rsi se, ett\xc3\xa4 kaikkea kaunokirjallisuutta oli tapana markkinoida tositarinoina, ja toisaalta realististakin proosaa saatettiin kuvailla romanssiksi. J\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4inen p\xc3\xa4tee esimerkiksi Delarivier Manleyn satiiriin The New Atalantis (1709), joka kuvaa aikakauden mahtimiesten ja -naisten moraalista rappiota ja v\xc3\xa4\xc3\xa4rink\xc3\xa4yt\xc3\xb6ksi\xc3\xa4._NEWLINE_Romanssigenre\xc3\xa4 arvosteltiin usein ep\xc3\xa4uskottavuudesta ja sen modernisoiduksi versioksi kehittyi 1700-luvun alussa \xe2\x80\x9dlemmenkirjallisuus\xe2\x80\x9d (amatory fiction), jossa korostuvat yksityiset, henkil\xc3\xb6kohtaiset ja eroottiset elementit. Vuosisadan lopussa romanssilla saatettiin viitata my\xc3\xb6s sellaiseen goottilaiseen kauhuun, jonka teksti yhdisteli proosaa ja runoutta. Nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n romanssin piirteit\xc3\xa4 esiintyy esimerkiksi fantasia-, tieteis- ja rikoskirjallisuudessa. Puhutaan esimerkiksi planeettaromanssista, joka kuvaa vieraalle planeetalle joutuneen miekkasankarin urot\xc3\xb6it\xc3\xa4. Lajityypin perusteos on Edgar Rice Burroughsin Marsin prinsessa (1912).'