b'\n_START_ARTICLE_\nTammiarkkuhauta\n_START_PARAGRAPH_\nTammiarkkuhauta (tansk. egekiste grav, ruots. ekkistegrav, saks. Baumsarg, engl. oak-coffin grave) on l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 arkeologinen termi p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa varhaisen Skandinavian pronssikauden (Monteliuksen periodit I\xe2\x80\x93III) ruumishautatyypist\xc3\xa4, miss\xc3\xa4 vainaja sijoitettiin haudattaessa polttamattomana tammen puunrungosta koverrettuun arkkuun. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 haudattiin hautakumpuun, joka kasattiin tammiarkun ymp\xc3\xa4rille ruohoturpeista usean metrin paksuiseksi ja kauaksikin n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4ksi kummuksi. N\xc3\xa4it\xc3\xa4 s\xc3\xa4ilyneit\xc3\xa4 hautauksia on l\xc3\xb6ydetty eniten Etel\xc3\xa4-Jyllannista, vaikka tammiarkkuhautauksia on tehty muuallekin skandinavisen pronssikauden hautakumpuihin._NEWLINE_Tammiarkkuhautauksen merkitys arkeologiassa liittyy vainajan ja sen mukaan laitettujen orgaanisten materiaalien parempaan s\xc3\xa4ilymiseen nykyp\xc3\xa4iviin asti. Jo muutaman hyvin s\xc3\xa4ilyneen hautauksen tarkka tutkiminen on lis\xc3\xa4nnyt tiet\xc3\xa4myst\xc3\xa4 Skandinavian pronssikauden olosuhteista merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti enemm\xc3\xa4n kuin kaikkien hyvin maatuneiden hautojen tutkimukset t\xc3\xa4h\xc3\xa4n asti.\n_START_SECTION_\nHistoriaa\n_START_PARAGRAPH_\nVanhin kirjoitettu l\xc3\xa4hde kumpuhautojen ry\xc3\xb6stelyst\xc3\xa4 on keskiaikaiselta historioitsijalta Saxo Grammaticukselta 1100-luvulta jaa., joka teoksessaan Gesta Danorum (suom. Tanskalaisten teot) kertoi hautakummun ry\xc3\xb6st\xc3\xa4jist\xc3\xa4. He kaivoivat Balderin (Odinin pojan) hautakumpua y\xc3\xb6ll\xc3\xa4 (1100-luvulla) toiveenaan l\xc3\xb6yt\xc3\xa4\xc3\xa4 sen suuren aarteen, mist\xc3\xa4 olivat kuulleet puhuttavan kansantarinoissa. Kaivuuty\xc3\xb6 kuitenkin keskeytyi kauhunhuutoihin, kun hautakummun p\xc3\xa4\xc3\xa4lt\xc3\xa4 virtasi koskenaan vett\xc3\xa4 heid\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4llens\xc3\xa4 ja kun t\xc3\xa4m\xc3\xa4 tulvien peitti kaiken allensa. Tarinan miehet poistuivat nopeasti paikalta ja heid\xc3\xa4n tarinansa tuli n\xc3\xa4in kuuluisaksi._NEWLINE_Vuonna 1823 sai Kuninkaallinen komissio (engl.  Royal Commission of Antiquities) K\xc3\xb6\xc3\xb6penhaminassa tiedon oudosta hautakummusta, jonka sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 sijaitsi vett\xc3\xa4 t\xc3\xa4ynn\xc3\xa4 oleva kivilatomus ja sen alla hyvin s\xc3\xa4ilynyt tammiarkku. Tienrakentajat olivat olleet kaivamassa kumpua saadakseen tienpohjaa varten lis\xc3\xa4maata. Seuraavien vuosikymmenien aikana paljastui muitakin tammiarkkuhautauksia, jossa samat ilmi\xc3\xb6t toistuivat eri tavoilla. Tutkijat olivat useissa tapauksissa valveutuneita ja tunnistivat l\xc3\xb6yt\xc3\xb6jen arvon. Konservointi ja kaivauksien tarkka raportointi on s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4nyt runsaasti tietoa ja l\xc3\xb6ydettyj\xc3\xa4 esineit\xc3\xa4 tieteen tutkittavaksi.\n_START_SECTION_\nTammiarkkuhautauksen suorittaminen\n_START_PARAGRAPH_\nTutkimuksissa on havaittu, ett\xc3\xa4 hautauksessa toistettiin seuravanlaista rutiinia tai rituaalia. Vainajan pituudesta riippumatta arkkua varten valittiin yleens\xc3\xa4 noin 2\xe2\x80\x933 metri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4 tammen puunrunko. Rungon piti olla leve\xc3\xa4mpi kuin vainaja ja ne olivatkin yleens\xc3\xa4 yli 60 senttimetri\xc3\xa4 leveit\xc3\xa4. Runkoon voitiin j\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 puun kuori tai se kuorittiin pois. Sitten puun runko halkaistiin karkeasti kahteen puolikkaaseen, joista sopivampi valittiin arkuksi ja toinen puolisko valittiin arkun kanneksi. Pohjaosaan koverrettiin kirveell\xc3\xa4 kaukalo, johon vainaja sopi makaamaan sel\xc3\xa4lleen. Alapuoliskoon saatettiin my\xc3\xb6s kiinnitt\xc3\xa4\xc3\xa4 tapit kantokahvoiksi. Rungon p\xc3\xa4ihin koverrettiin usein rei\xc3\xa4t tai halkeamat, josta ruumiinnesteet ja muu kosteus p\xc3\xa4\xc3\xa4si valumaan ulos arkusta._NEWLINE_Vainaja sijoitettiin kaukalossa sen p\xc3\xa4\xc3\xa4 puun tyvenpuoleiseen p\xc3\xa4\xc3\xa4h\xc3\xa4n, joka oli levein ja tilavin. Vainajan alle levitettiin esimerkiksi lehm\xc3\xa4nnahka ja h\xc3\xa4net peitettiin usein kankaalla tai manttelilla. L\xc3\xb6ydetyt vainajat on puettu siististi, hiukset on voitu laittaa, vainajalle on laitettu monia koruja ja h\xc3\xa4nelle on annettu mukaan kampa, partaveitsi, hiusverkko, aseita tai ty\xc3\xb6kaluja, usein sukupuolesta riippuen. Vainajalle tarkoitetuissa astioissa oli ollut juomaa tai ruokaa aina silloin, kun sit\xc3\xa4 on ollut tilaisuus tutkia._NEWLINE_Arkku asemoitiin hautauksessa usein it\xc3\xa4-l\xc3\xa4nsi-suuntaiseksi ja vainaja asetettiin p\xc3\xa4\xc3\xa4 l\xc3\xa4nteen p\xc3\xa4in, jotta katse ilmeisesti osuisi it\xc3\xa4\xc3\xa4n p\xc3\xa4in. Kuitenkin my\xc3\xb6s muita suuntauksia esiintyy melko yleisesti. Arkkua tuettiin sen alapuolelta kivill\xc3\xa4. Kivi\xc3\xa4 saattoi olla vain muutama kappale, mutta usein kivi\xc3\xa4 ker\xc3\xa4ttiin arkun pituuden verran puunrungon kaarevien sivujen alle tueksi, ettei arkku keikahda. V\xc3\xa4ki tuskin halusi sekoittaa arkun sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 olevat tavarat tai j\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 vainaja arkussa vinoon asentoon. Er\xc3\xa4iss\xc3\xa4 tapauksissa arkku on aseteltu laajan ja korkeaksi rakennetun kivilatomuksen p\xc3\xa4\xc3\xa4lle. Lopuksi arkku peitettiin maa-aineksella, joka on yleens\xc3\xa4 ollut laidunmaasta lapiolla irrotettuja ruoho- tai turvelevyj\xc3\xa4. N\xc3\xa4it\xc3\xa4 on pinottu kerroksiksi arkun ymp\xc3\xa4rille niin paljon, ett\xc3\xa4 niist\xc3\xa4 on muodostunut pieni kymmenisen kuutiometrien hautakumpu. Monissa tammiarkkuhautauksissa on l\xc3\xb6ytynyt kivikeh\xc3\xa4, joka ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6i ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 hautakumpua muutaman metrin s\xc3\xa4teell\xc3\xa4. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 liittynee riitteihin ja hautauksen tabun k\xc3\xa4sitteisiin. My\xc3\xb6hemmin kumpua on laajennettu lis\xc3\xa4\xc3\xa4 ja erityisesti sille on haluttu rakentaa lis\xc3\xa4\xc3\xa4 korkeutta. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n prim\xc3\xa4\xc3\xa4rihautauksen j\xc3\xa4lkeen on samaan kumpuun haudattu lis\xc3\xa4\xc3\xa4 vainajia. Aikav\xc3\xa4li ensimm\xc3\xa4isen ja muiden hautauksien v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 on saattanut olla yksitt\xc3\xa4isi\xc3\xa4, kymmeni\xc3\xa4 tai satojakin vuosia.\n_START_SECTION_\nTammiarkun s\xc3\xa4ilyminen\n_START_PARAGRAPH_\nTutkimusten t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa, jossa tammiarkkujen puunrunkojen vuosirenkaita on tutkittu noin 30 arkusta, ovat s\xc3\xa4ilyneet tammiarkkuhautaukset tehty 1400\xe2\x80\x931200 eaa. Polttohautauksen yleistyess\xc3\xa4 v\xc3\xa4heniv\xc3\xa4t samalla tammiarkkuhautaukset kunnes ne lopuksi loppuivat kokonaan. Vaikka traditio olikin Tanskassa ja Etel\xc3\xa4-Ruotsissa yleinen, eiv\xc3\xa4t tammiarkut ja vainajat s\xc3\xa4ilyneet hyvin\xc3\xa4 nykyp\xc3\xa4iviin asti. Ne lahosivat ja maatuivat kymmeniss\xc3\xa4 vuosissa j\xc3\xa4ljett\xc3\xb6miin. Etel\xc3\xa4-Jyllanti ja Tanskan suurilla saarilla olivat olosuhteet lyhyen aikaa suotuisat s\xc3\xa4ilymiselle. Vainajan haudanneen yhteis\xc3\xb6n on pit\xc3\xa4nyt alkajaiseksi peitt\xc3\xa4\xc3\xa4 vainaja melko pian ilmatiiviiseen hautakumpuun, jotta hajoamisreaktiot olisivat pys\xc3\xa4htyneet. My\xc3\xb6s riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n suuri hautakumpu on selv\xc3\xa4sti eduksi s\xc3\xa4ilymiselle. N\xc3\xa4m\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n vaatimukset eiv\xc3\xa4t auttaneet kovin pitk\xc3\xa4lle ja hautaukset ovatkin 3\xc2\xa0400 vuotta vanhoja. Hauta tuli peitt\xc3\xa4\xc3\xa4 ruoho- tai kanervaturpeilla niin, ett\xc3\xa4 niist\xc3\xa4 muodostui tiivis kerros arkun ymp\xc3\xa4rille ja p\xc3\xa4\xc3\xa4lle. Turpeessa tuli olla moreenimaata, jossa oli korkeat rauta- ja mangaanipitoisuudet._NEWLINE_S\xc3\xa4ilymist\xc3\xa4 edist\xc3\xa4vi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4 voidaan osoittaa olevan muutamia. Koska happi oli orgaanisen materiaalin s\xc3\xa4ilymisen kannalta huono asia, pidensiv\xc3\xa4t hapettomat olosuhteet s\xc3\xa4ilymisaikaa merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti. Hautakumpu, joka rakennettiin turvelaatoista tiiviisti yhteen pinoamalla, imiv\xc3\xa4t itseens\xc3\xa4 hyvin vett\xc3\xa4. Tutkijat ja viljelij\xc3\xa4t ovat kertoneet, ett\xc3\xa4 kun kumpua on alettu kaivaa, on siit\xc3\xa4 poistunut tehdyn aukon kautta paljon vett\xc3\xa4. Veden s\xc3\xa4ilymist\xc3\xa4 kummussa on ihmetelty ja kun asiaa alettiin tutkia, havaittiin t\xc3\xa4m\xc3\xa4n ilmi\xc3\xb6n liittyv\xc3\xa4n rautaan ja mangaaniin, jota esiintyi alueiden turpeessa runsaasti. Er\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kokeessa rakennettiin kaksi hautakumpua ruohoturpeista. Niiden sis\xc3\xa4lle \xe2\x80\x9dhaudattiin\xe2\x80\x9d siat, jotta n\xc3\xa4ht\xc3\xa4isiin, k\xc3\xa4ynnistyyk\xc3\xb6 maatuminen heti. Toinen hautakumpu kasteltiin rakentamisen aikana ja toista ei. Sitten kummut annettiin olla s\xc3\xa4\xc3\xa4n armoilla kolme vuotta. Kokeessa havaittiin, ettei kuivassa turpeessa synny vesitiivist\xc3\xa4 rakennetta vaan lahoaminen alkaa siin\xc3\xa4 heti. Tutkijat saivat s\xc3\xa4ilymisen alkamaan siin\xc3\xa4 hautakummussa, johon lis\xc3\xa4ttiin rakennettaessa vett\xc3\xa4. Samalla havaittiin turpeen sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4m\xc3\xa4n raudan ja mangaanin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytyv\xc3\xa4n kaivauksissa havaitulla tavalla._NEWLINE_Tutkijat selittiv\xc3\xa4t havaintonsa seuraavasti. Normaalisti ilman diffuusio kuljettaa turpeen ilmahuokoisiin lis\xc3\xa4\xc3\xa4 happea entisen hapen reagoidessa turpeen ainesosiin. Turpeessa oleva vesi est\xc3\xa4\xc3\xa4 ilman diffuusion, mutta vedess\xc3\xa4 oleva happi jatkaa t\xc3\xa4t\xc3\xa4 samaa prosessia, mutta ilmassa olevaa happea hitaammin. Jos hautakummussa oleva vesi ei p\xc3\xa4\xc3\xa4se virtaamaan sen l\xc3\xa4pi tuoden pinnasta hapekasta vett\xc3\xa4 tilalle, j\xc3\xa4\xc3\xa4 kostea turve lopuksi hapettomaan tilaan. Tutkija selvittiv\xc3\xa4t, ett\xc3\xa4 juuri n\xc3\xa4in oli joissakin hautakummuissa tapahtunut. Tilanne j\xc3\xa4i onnekkaasti pysyv\xc3\xa4ksi, koska turpeessa oli paljon rautaa ja mangaania. Sek\xc3\xa4 raudalla ett\xc3\xa4 magnaanilla on hapekkaassa ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6ss\xc3\xa4 yhdisteiss\xc3\xa4\xc3\xa4n eri hapetusluvut kuin hapettomissa oloissa. Lis\xc3\xa4ksi rauta ja mangaani ovat hapettomissa  ja happamissa oloissa vesiliukoisia ioneja, kun taas hapellisissa oloissa ne ovat l\xc3\xa4hes veteen liukenemattomia. Kun vesi muuttuu hautakummussa hapettomaksi, liukenee rauta ja mangaani happamassa vedess\xc3\xa4 ja liikkuu diffuusion vaikutuksesta vesimassan sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4. Kun metallit kohtaavat hautakummun sivuilla, p\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ja my\xc3\xb6s pohjalla hapekkaita alueita, muuttuvat niiden hapetusluvut veteen liukenemattomaan arvoihinsa ja metallit kiinnittyv\xc3\xa4t uudelleen turpeen ainesosiin. Kun rautaa ja mangaania kertyy riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti, muodostuu rajavy\xc3\xb6hykkeelle tiivis, kova ja n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4 kuorimainen kerros, joka tiivist\xc3\xa4\xc3\xa4 hautakummun entisest\xc3\xa4\xc3\xa4n. Rautakuori sulkee kosteuden sis\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 niin, ettei se kuivu en\xc3\xa4\xc3\xa4 koskaan. _NEWLINE_T\xc3\xa4llainen rautaa sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4v\xc3\xa4 kuorikerros oli n\xc3\xa4ht\xc3\xa4vill\xc3\xa4 Storh\xc3\xb8jn kummussa, mist\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi Egtvedin tyt\xc3\xb6n luurangon j\xc3\xa4\xc3\xa4nteet tammiarkustaan. Aiemmin ajateltiin, ett\xc3\xa4 rautainen maakerros oli rakentajien sinne lis\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4. Nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n sen ajatellaan syntyneen siit\xc3\xa4 maalajista, josta turvelaatat irrotettiin. Hapettomassa tilassa raudan ferroyhdisteet muuttuvat ferriyhdisteiksi ja ne muodostavat hapekkaissa oloissa suomalmiksi tai punamullaksi kutsuttua mineraalia kovaksi kuoreksi.'