b'\n_START_ARTICLE_\n4 Vesta\n_START_SECTION_\nL\xc3\xb6ytyminen ja tutkimuksen historia\n_START_PARAGRAPH_\nVestan l\xc3\xb6ysi 29. maaliskuuta 1807 saksalainen t\xc3\xa4htitieteilij\xc3\xa4 Heinrich Wilhelm Olbers aikana, jolloin asteroidit luokiteltiin viel\xc3\xa4 planeetoiksi, sill\xc3\xa4 niit\xc3\xa4 tunnettiin tuolloin vain kolme muuta (Ceres, Pallas ja Juno). Olbers uskoi, ett\xc3\xa4 n\xc3\xa4m\xc3\xa4 pienet planeetat olisivat syntyneet yhden suuremman hajotessa osiin, ja Vesta l\xc3\xb6ytyikin tarkoituksellisen etsinn\xc3\xa4n tuloksena. Vaikka Olbers olikin v\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ss\xc3\xa4 asteroidien alkuper\xc3\xa4st\xc3\xa4 eik\xc3\xa4 Vesta ole suuremmasta kappaleesta irronnut pala vaan pienieksi j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt kerrostunut protoplaneetta, h\xc3\xa4n oli silti oikeassa arvioidessaan, ett\xc3\xa4 asteroideja olisi enemm\xc3\xa4n kuin kolme. Olbersin oletus johtikin Vestan l\xc3\xb6ytymiseen._NEWLINE_Vestan ja my\xc3\xb6s muiden asteroidien radat laskenut matemaatikko Carl Friedrich Gauss sai Olbersilta luvan nimet\xc3\xa4 uuden l\xc3\xb6yd\xc3\xb6n, sill\xc3\xa4 Olbers oli l\xc3\xb6yt\xc3\xa4nyt ja nimennyt jo yhden planeetan Pallaksen. Gauss nimesi uuden l\xc3\xb6yd\xc3\xb6n antiikin roomalaisten kotilieden jumalattaren, Vestan, mukaan ja planeetan symboliksi p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin alttari, jossa palaa tuli . Symbolista on my\xc3\xb6hemmin sen monimutkaisuuden vuoksi luotu yksinkertaistetumpia versioita helpomman merkinn\xc3\xa4n aikaansaamiseksi, esimerkiksi  ja . Kun lis\xc3\xa4\xc3\xa4 asteroideja rupesi l\xc3\xb6ytym\xc3\xa4\xc3\xa4n Astraean l\xc3\xb6ydytty\xc3\xa4 vuonna 1845, asteroidien erottaminen planeetoista tuli v\xc3\xa4hitellen yleiseksi k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksi, ja niille annettiin uudet l\xc3\xb6yt\xc3\xb6j\xc3\xa4rjestyksen mukaiset numerosymbolit. T\xc3\xa4ten Vestan uusi symboli oli muotoa \xe2\x91\xa3. My\xc3\xb6hemmin n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 numerosymboleista kehittyi pikkuplaneettojen virallinen numerointi._NEWLINE_Vesta oli ensimm\xc3\xa4inen asteroidi, jonka massa m\xc3\xa4\xc3\xa4ritettiin kohtuullisella tarkkuudella sen muiden asteroidien rataan aiheuttamien h\xc3\xa4iri\xc3\xb6iden avulla. Vuonna 1966 Hans G. Hertz mittasi asteroidi 197 Areten radanmuutosten pohjalta Vestan massaksi noin \xc2\xa0(1,20\xc2\xb10,08)\xc3\x9710\xe2\x81\xbb\xc2\xb9\xe2\x81\xb0 Auringon massaa, joka lienee noin 15\xc2\xa0% sis\xc3\xa4\xc3\xa4n oikea._NEWLINE_Vestan keskil\xc3\xa4pimitan arvioi suunnilleen oikein William Pickering jo 1800-luvulla, mutta tarkemmin l\xc3\xa4pimitta mitattiin t\xc3\xa4pl\xc3\xa4interferometrialla ja t\xc3\xa4hdenpeitoilla 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Vestaa tutkittiin my\xc3\xb6s Hubble-avaruusteleskoopilla, jonka kuvista l\xc3\xb6ydettiin Rheasilvia-kraatteri._NEWLINE_Ensimm\xc3\xa4iset l\xc3\xa4hikuvat Vestasta otti NASAn Dawn-luotain, joka laukaistiin kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 2007 ja joka saapui Vestan l\xc3\xa4heisyyteen kes\xc3\xa4kuussa 2011 ja asettui 16. hein\xc3\xa4kuuta 2011 sen kiertoradalle tutkimaan asteroidia. Dawn tutki laajasti Vestan pinnanmuotoja, geologiaa ja kemiallista koostumusta. Se l\xc3\xb6ysi asteroidin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4nt\xc3\xa4saajan seuduilta vety\xc3\xa4, joka voisi viitata mineraaleihin sitoutuneeseen veteen. Vierailunsa aikana Dawn otti Vestasta noin 31\xc2\xa0000 valokuvaa ja 20 miljoonaa n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4n valon ja infrapuna-alueen spektrimittausta. Lis\xc3\xa4ksi asteroidin gravitaatiokent\xc3\xa4st\xc3\xa4, neutroneista ja gammas\xc3\xa4teilyst\xc3\xa4 on tuhansien tuntien pituinen havaintoaineisto._NEWLINE_Dawn poistui Vestaa kiert\xc3\xa4v\xc3\xa4lt\xc3\xa4 radalta 5. syyskuuta 2012, jolloin luotain ohjattiin kohti k\xc3\xa4\xc3\xa4pi\xc3\xb6planeetta Ceresi\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nKiertorata\n_START_PARAGRAPH_\nVesta kiert\xc3\xa4\xc3\xa4 Aurinkoa asteroidivy\xc3\xb6hykkeell\xc3\xa4 melkein ympyr\xc3\xa4m\xc3\xa4isell\xc3\xa4 radalla keskim\xc3\xa4\xc3\xa4rin noin 2,36 kertaa niin kaukana kuin Maa. Kiertoaika on noin 3,63 vuotta eli tarkemmin noin 1\xc2\xa0326 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4. Vestan radan soikeus e on noin 0,0887; Vesta k\xc3\xa4y l\xc3\xa4himmill\xc3\xa4\xc3\xa4n noin 2,15 AU:n p\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Auringosta ja on et\xc3\xa4isimmill\xc3\xa4\xc3\xa4n noin 2,57 AU:n p\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Auringosta. N\xc3\xa4in Vesta kiert\xc3\xa4\xc3\xa4 sisemm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 asteroidivy\xc3\xb6hykkeess\xc3\xa4 2,50 AU:n Kirkwoodin aukon sis\xc3\xa4puolella. Rata on noin 7,14\xc2\xb0 kallellaan ekliptikaa vastaan.\n_START_SECTION_\nN\xc3\xa4kyvyys\n_START_PARAGRAPH_\nPeriaatteessa Vesta n\xc3\xa4kyy himme\xc3\xa4n\xc3\xa4 paljain silmin, jos n\xc3\xa4k\xc3\xb6 on tarkka. N\xc3\xa4enn\xc3\xa4inen kirkkaus V saattaa parhaimmillaan olla jopa 5,3. Suurin asteroidi, k\xc3\xa4\xc3\xa4pi\xc3\xb6planeetta Ceres, on Vestaa himme\xc3\xa4mpi, sill\xc3\xa4 se on kauempana Auringosta (sek\xc3\xa4 Maasta) ja heijastaa v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n valoa kuin Vesta.\n_START_SECTION_\nFyysiset ominaisuudet\n_START_PARAGRAPH_\nVesta on muodoltaan ep\xc3\xa4s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llinen, mutta kohtalaisen py\xc3\xb6re\xc3\xa4. Vestan mitat ovat 572,6\xc3\x97557,2\xc3\x97446,4\xc2\xa0km (keskim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4inen l\xc3\xa4pimitta noin 525,4\xc2\xa0km). Vestan massa on 9\xc2\xa0% asteroidivy\xc3\xb6hykkeen massasta, eli noin 2,59\xc3\x9710\xc2\xb2\xe2\x81\xb0\xc2\xa0kg. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 on hieman alle kymmenesmiljardisosa Auringon massasta ja noin 28\xc2\xa0% Ceresin massasta._NEWLINE_Vestan albedo on 0,423 ja tiheys 3,4. T\xc3\xa4ten Vesta on kivinen asteroidi, tosin hieman erikoista tyyppi\xc3\xa4 V. V-tyypin asteroidit ovat tavallisempaa S-tyyppi\xc3\xa4 pyrokseenipitoisempia. Lis\xc3\xa4ksi Vestan sis\xc3\xa4inen rakenne muistuttaa kiviplaneettojen, kuten Maan tai Venuksen kerroksellista rakennetta enemm\xc3\xa4n kuin tyypillisten asteroidien sisustaa. Vestalla on noin 214\xe2\x80\x93226 kilometrin l\xc3\xa4pimittainen rautaydin, silikaattikivinen vaippa ja basalttinen kuori. Vesta onkin protoplaneetta, joka selvisi ehj\xc3\xa4n\xc3\xa4 Aurinkokunnan syntyajoista. Pinnaltaan Vesta on melko kirkas, huomattavasti kirkkaampi kuin esimerkiksi Kuu tai Mars._NEWLINE_Vestan py\xc3\xb6r\xc3\xa4hdysaika on 5,342 tuntia ja akselikallistuma noin 27,2\xc2\xb0. Vestan Auringon-puoleisen p\xc3\xa4\xc3\xa4n l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tila nousee -20 celciusasteeseen ja talvinavan l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tila laskee -190 asteeseen. Vestan l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tilat vaihtelevat tavallisesti v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 -60\xc2\xb0\xc2\xa0C (p\xc3\xa4iv\xc3\xa4ll\xc3\xa4) ja -130\xc2\xa0\xc2\xb0C (y\xc3\xb6ll\xc3\xa4). Koska Vestan akseli on kallellaan, vuotuisissa l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tiloissa ja valaistuksessa tapahtuu vuodenaikavaihteluja. Painovoima pinnalla on vain 0,022 g ja pakonopeus 0,35 km/s.\n_START_SECTION_\nPinnanmuodot\n_START_PARAGRAPH_\nVestan pinnassa on kauas n\xc3\xa4kyviss\xc3\xa4 200 km:n l\xc3\xa4pimittainen tumma alue, jota on ep\xc3\xa4virallisesti kutsuttu nimell\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dOlbers Regio\xe2\x80\x9d. Se on syv\xc3\xa4nk\xc3\xb6m\xc3\xa4inen painanne. Kirkkaammat alueet lienev\xc3\xa4t runsaskraatterista yl\xc3\xa4maata. Pinnalla on my\xc3\xb6s kaksi usean sadan kilometrin mittaista yhdensuuntaisten repe\xc3\xa4m\xc3\xa4laaksojen sarjaa, Saturnalia Fossae ja Divalia Fossae. Repe\xc3\xa4mien maksimileveydet ovat noin 39 ja noin 22 km._NEWLINE_Vestan etel\xc3\xa4navan tuntumassa on valtava, noin 500 kilometrin l\xc3\xa4pimittainen t\xc3\xb6rm\xc3\xa4yskraatteri nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n Rheasilvia, jonka syvyys on 19\xc2\xa0km ja reunavallien korkeus 4\xe2\x80\x9312\xc2\xa0km. Sen keskushuipun leveys on 180\xc2\xa0km ja korkeus kraatterin pohjalta noin 20\xc2\xa0km. Kraatterin keskushuippu on yksi Aurinkokunnan korkeimmista vuorista. Se on esimerkiksi korkeampi kuin Mauna Kea (merenpohjasta mitattuna) eik\xc3\xa4 kovin paljon matalampi kuin Marsissa sijaitseva Olympus Mons. Rheasilvia kattaa 80\xc2\xa0% Vestasta sen keskustan suunnasta katsoen. Rheasilvia osoittautui hieman suuremmaksi kuin aikaisemmista Hubble-avaruusteleskoopin mittauksista arveltiin._NEWLINE_Rheasilvian alle on osittain j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt toinen viel\xc3\xa4 sit\xc3\xa4 vanhempi j\xc3\xa4ttil\xc3\xa4iskraatteri, Veneneia. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 t\xc3\xb6rm\xc3\xa4ykset ovat todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isesti synnytt\xc3\xa4neet vestan pinnan suuret repe\xc3\xa4m\xc3\xa4laaksot. Vestassa on j\xc3\xa4ttil\xc3\xa4iskraatterien lis\xc3\xa4ksi useita noin 150 km:n l\xc3\xa4pimittaisia ja 7 km syvi\xc3\xa4 kraattereita. Er\xc3\xa4s suurimmista on noin  270\xc2\xa0km leve\xc3\xa4 Feralia Planitia._NEWLINE_Vestan pinnalla sijaise my\xc3\xb6s ep\xc3\xa4virallisesti \xe2\x80\x9dLumiukoksi\xe2\x80\x9d kutsuttu kraatterijono, joka koostuu kahdesta suuresta ja yhdest\xc3\xa4 pienemm\xc3\xa4st\xc3\xa4 kraatterista. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 kraatterit ovat nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n Minucia (l\xc3\xa4pimitta 21,5 km), Calpurnia (l\xc3\xa4pimitta 50 km), Marcia (l\xc3\xa4pimitta 58 km). Minucia on n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 pienin ja todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isesti vanhin. N\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kraattereista suurin, Marcia, vaikuttaisi olevan my\xc3\xb6s nuorin. Se n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4isi olevan nuorin suuri t\xc3\xb6rm\xc3\xa4yskraatteri Vestassa. Ik\xc3\xa4\xc3\xa4 sill\xc3\xa4 on suunnilleen 40\xe2\x80\x9360 Ma.\n_START_SECTION_\nVestasta tulleita meteoriitteja\n_START_PARAGRAPH_\nVestassa n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4t selv\xc3\xa4sti muinaiset t\xc3\xb6rm\xc3\xa4ykset, jotka ovat irrottaneet siit\xc3\xa4 materiaa pienemmiksi asteroideiksi ja meteoriiteiksikin. Rheasilvian muodostanut t\xc3\xb6rm\xc3\xa4ys on irrottanut arviolta prosentin verran Vestan tilavuudesta. Sen arvioidaan tuottaneen noin 235 alle 10 km:n l\xc3\xa4pimittaista V-tyypin asteroidia noin miljardi vuotta sitten. Havaitut V-tyypin asteroidit kattavat vain 6\xc2\xa0% Vestasta t\xc3\xb6rm\xc3\xa4yksen seurauksena pois singonneesta massasta. V-tyypin asteroidit sijaitsevat v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 2,18 AU\xe2\x80\x932,50 AU. 2,50 AU on 1:3 rataresonanssi._NEWLINE_Vestan geologisia tapahtumia on n\xc3\xa4ht\xc3\xa4viss\xc3\xa4 sielt\xc3\xa4 tulleissa meteoriiteissa. N\xc3\xa4it\xc3\xa4 ovat akondriitit: Howardiitit, diogeniitit ja breksioituneet eukriitit ovat kivettynytt\xc3\xa4 regoliittia, p\xc3\xb6lyn ja kivien seosta. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 ovat Vestan pintakerrosta. Basalttilaava on tuottanut "ei-kasautuvia eukriitteja". "Kasautuvat eukriitit", jotka sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4v\xc3\xa4t pyrokseenia, pigeoniittia ja plagioklaasia, ovat Vestan syv\xc3\xa4kivi\xc3\xa4. Diogeniitit, joissa on suuria ortopyrokseenirakeita, ovat Vestan syv\xc3\xa4kivi\xc3\xa4 kaikkein syvimm\xc3\xa4lt\xc3\xa4. V-tyypin asteroidien koosta p\xc3\xa4\xc3\xa4tellen Vestan kuoren paksuus lienee 10 km.'