b'\n_START_ARTICLE_\nKaakkoismurteet\n_START_SECTION_\nMurrealue\n_START_PARAGRAPH_\nKaakkoismurteiden historiallinen puhuma-alue ulottuu Virolahdelta, Miehikk\xc3\xa4l\xc3\xa4st\xc3\xa4 ja Luum\xc3\xa4elt\xc3\xa4 Karjalankannaksen kautta Inkerinmaalle. Pohjoisimpia pit\xc3\xa4ji\xc3\xa4 ovat Savitaipale, Taipalsaari, Ruokolahti ja Parikkala.\n_START_SECTION_\nMurrepiirteet\n_START_PARAGRAPH_\nKaakkoismurteiden tunnusmerkkej\xc3\xa4 ovat:\n_START_SECTION_\nVarsinaiset kaakkoismurteet\n_START_PARAGRAPH_\nVarsinaiset kaakkoismurteet jaetaan kahteen p\xc3\xa4\xc3\xa4ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n: savakko- ja \xc3\xa4yr\xc3\xa4m\xc3\xb6ismurteisiin ja edelleen ne voi jakaa l\xc3\xa4hes pariinkymmeneen paikallismurteeseen. Suomessa puhtaimpia \xc3\xa4yr\xc3\xa4m\xc3\xb6ismurteita puhuttiin L\xc3\xa4nsi-Kannaksella ja tyypillisimpi\xc3\xa4 savakkomurteita It\xc3\xa4-Kannaksella P\xc3\xa4hkin\xc3\xa4saaren rauhan rajan it\xc3\xa4puolella. Suomenpuoleisen Karjalankannaksen v\xc3\xa4est\xc3\xb6 evakuoitiin toisessa maailmansodassa muualle Suomeen ja asutettiin ymp\xc3\xa4ri maata. Varsinaiset kaakkoismurteet el\xc3\xa4v\xc3\xa4t ja siirtyv\xc3\xa4t uusille sukupolville l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 vain Suomen Etel\xc3\xa4-Karjalassa. Nykyisin yleiskielen ja toisaalta my\xc3\xb6s savolaismurteiden vaikutus on voimakas.\n_START_SECTION_\nLemin seudun v\xc3\xa4limurteet eli Lounais-Saimaan murteet\n_START_PARAGRAPH_\nLemin seudun v\xc3\xa4limurteita eli Lounais-Saimaan murteita puhutaan ja puhuttiin l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 entisest\xc3\xa4 Taipaleen suurpit\xc3\xa4j\xc3\xa4st\xc3\xa4 itsen\xc3\xa4istyneiss\xc3\xa4 pit\xc3\xa4jiss\xc3\xa4, tarkemmin ottaen Lemill\xc3\xa4, Savitaipaleen etel\xc3\xa4osassa ja Taipalsaarella. Savitaipaleen pohjoisosassa puhutaan niin sanottua vesjkansan murretta, joka on jokseenkin samaa kuin savolaismurteisiin kuuluva Suomenniemen murre. _NEWLINE_Nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n vanhakantaisen murteen puhujia l\xc3\xb6ytyy l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 Lemilt\xc3\xa4 vanhahkojen ihmisten keskuudesta ja Savitaipaleella viel\xc3\xa4 keski-ik\xc3\xa4istenkin ja nuortenkin joukosta. Aikaisemmin samantapaista murretta on puhuttu laajemmalla alueella. Viime sukupolvien aikana koulupiireill\xc3\xa4 on ollut suuri merkitys murteen s\xc3\xa4ilymisess\xc3\xa4 tai katoamisessa. Nykyisell\xc3\xa4\xc3\xa4n murre edustaa ehk\xc3\xa4 vanhakantaisinta aktiivisesti puhuttua kaakkoismurretta. Murteessa on kaakkoismurteisen yleiss\xc3\xa4vyn lis\xc3\xa4ksi joitakin piirteit\xc3\xa4, jotka yhdist\xc3\xa4v\xc3\xa4t sen savolaismurteisiin ja muutamat seikat taas h\xc3\xa4m\xc3\xa4l\xc3\xa4ismurteisiin. Yleisesti ottaen ero h\xc3\xa4m\xc3\xa4l\xc3\xa4ismurteisiin on kuitenkin l\xc3\xa4hes kielirajan vahvuinen. Savolaismurteiden omimpia piirteit\xc3\xa4 kuten svaavokaalia ja diftongireduktiota n\xc3\xa4iss\xc3\xa4 murteissa ei kuitenkaan vanhastaan tavata. My\xc3\xb6s yleisgeminaatio on yleens\xc3\xa4 tuntematon tai heikko. _NEWLINE_Kaakkoismurteissa murre kuuluu yht\xc3\xa4\xc3\xa4lt\xc3\xa4 l\xc3\xa4nsiryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n ja toisaalta kaakkoismurteiden sis\xc3\xa4maanryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n, jota Lauri Kettunen nimitti "savon etel\xc3\xa4iseksi ulkoryhm\xc3\xa4ksi" ja Aila Mielik\xc3\xa4inen "Luoteis-Laatokan viuhkaksi". T\xc3\xa4m\xc3\xa4nkaltaisten murteiden puhujia kutsuttiin Kannaksella ja Inkerinmaalla  savakoiksi. Erottavin piirre muihin kaakkoismurteisiin on hyvin runsas diftongien ja triftongien esiintyminen, esimerkiksi aittoa, mak(k)oamoa, laulattuat /laulattavat/, me\xc3\xa4(i) pe\xc3\xa4l  /\'m\xc3\xa4en p\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4\'/, juoi je\xc3\xa4l /\'joen j\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4\'/, \xc3\xa4yr\xc3\xa4m\xc3\xb6ismurteissa esimerkiksi vastaavat sanamuodot kuuluvat seuraavasti makkaamaa, laulattaat, m\xc3\xa4\xc3\xa4e p\xc3\xa4\xc3\xa4l, jooe j\xc3\xa4\xc3\xa4l. _NEWLINE_Savakkomurteet liittyv\xc3\xa4t toisaalta l\xc3\xa4heisemmin karjalan kieleen kuin muut kaakkoismurteet ja useita niist\xc3\xa4 puhuttiin Laatokan rantapit\xc3\xa4jiss\xc3\xa4 keskiaikaisella karjalan kielen alueella. Lounais-Saimaan murrealueelta on vuosisatojen mittaan aktiivisesti osallistuttu uudisasutukseen ja selvi\xc3\xa4 murre- ja paikannimist\xc3\xb6j\xc3\xa4lki\xc3\xa4 siit\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyy Lappeelta Keski-Suomeen johtavalla linjalla, Etel\xc3\xa4-Savossa ja jo mainitun Luoteis-Laatokan viuhkan alueella sek\xc3\xa4 Inkerinmaalla. _NEWLINE_Lemin seudun murretta sanotaan paikkakunnalla "me\xc3\xa4ksi", yksik\xc3\xb6n ensimm\xc3\xa4isen persoonan pronominin mukaan (me\xc3\xa4\xc2\xa0: se\xc3\xa4 \'min\xc3\xa4\'\xc2\xa0: \'sin\xc3\xa4\') ja murretta puhuvasta sanotaan h\xc3\xa4n "hoastoa me\xc3\xa4t\xc3\xa4" erotuksena siit\xc3\xa4 joka "haastaa t. hoastoa miet\xc3\xa4" eli varsinaista kaakkoismurretta. Lemil\xc3\xa4iset ovat viime aikoina elvytt\xc3\xa4neet omaa murrettaan ja pit\xc3\xa4neet kes\xc3\xa4kursseja sek\xc3\xa4 julkaisseet kertomuksia ja muistelmia. Veikko Ruoppila ker\xc3\xa4si Lemilt\xc3\xa4 pit\xc3\xa4j\xc3\xa4nmurresanaston 1930-luvun alussa. Samalta aikakaudelta ovat per\xc3\xa4isin ensimm\xc3\xa4iset luotettavat murren\xc3\xa4ytteet, muun muassa savitaipalelaisen Ristiina Kylli\xc3\xa4isen haastattelu Suomen Murteet -teoksessa._NEWLINE_Murretta voi lyhyesti esitell\xc3\xa4 perinteisten matkimusten avulla: "Sopero Oatu ajo riel juoij je\xc3\xa4l." /S. Aatu ajoi reell\xc3\xa4 joen j\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4/ ja "me\xc3\xa4 ku m\xc3\xa4nil le\xc3\xa4ve\xc3\xa4 ni siell ol\' sika l\xc3\xa4k\xc3\xa4lle\xc3\xa4" /kun menin navettaan, siell\xc3\xa4 oli sika r\xc3\xa4hm\xc3\xa4ll\xc3\xa4\xc3\xa4n/. Lemin murretta matkitaan lis\xc3\xa4ksi sanomalla: "m\xc3\xa4nyy pakuu aijarakuu" /menee pakoon aidanrakoon/. Naapurit luonnehtivat "me\xc3\xa4n" puhujia sanomalla: "m\xc3\xa4\xc3\xa4-s\xc3\xa4\xc3\xa4 p\xc3\xa4ssimp\xc3\xa4\xc3\xa4" johon kuuluu vastata: "sie-mie sijakiel\'". _NEWLINE_Murteesta on olemassa my\xc3\xb6s yleiskielisempi versio, jota vastaavasti saatetaan sanoa "m\xc3\xa4\xc3\xa4ksi". Siit\xc3\xa4 on karsittu muun muassa liudennus sek\xc3\xa4 yleiskielen kannalta ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4iset diftongit ja triftongit. Hyv\xc3\xa4 esimerkki t\xc3\xa4st\xc3\xa4 murrevariantista oli 2000-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 Voima-lehdess\xc3\xa4 ilmestynyt Aapo Rapin sarjakuva Meti. Aikaisemmin paikkakunnalla asuvat murteensa vaihtajat siirtyiv\xc3\xa4t "me\xc3\xa4n" sijasta puhumaan "miet\xc3\xa4", nykyisin siirtyminen yleiskieleen on suositumpaa.\n_START_SECTION_\nInkerin suomalaismurteet\n_START_PARAGRAPH_\nInkerin suomalaismurteet jaetaan kolmeen p\xc3\xa4\xc3\xa4ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n: \xc3\xa4yr\xc3\xa4m\xc3\xb6is- ja savakkomurteisiin sek\xc3\xa4 Ala-Laukaan eli Narvusin suomalaismurteisiin. \xc3\x84yr\xc3\xa4m\xc3\xb6iset polveutuivat osaksi \xc3\x84yr\xc3\xa4p\xc3\xa4\xc3\xa4n kihlakunnasta L\xc3\xa4nsi-Kannakselta tulleista uudisasukkaistaja sek\xc3\xa4 osaksi inkeroisista kanta-asukkaista. \xc3\x84yr\xc3\xa4m\xc3\xb6ismurteet sek\xc3\xa4 Suomessa ett\xc3\xa4 Pohjois-Inkeriss\xc3\xa4 ja Inkerinmaalla muistuttivat paljon toisiaan. Savakot olivat \xc3\x84yr\xc3\xa4p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4 kauempaa sek\xc3\xa4 Savon eri kihlakunnista Inkeriin muuttaneiden j\xc3\xa4lkel\xc3\xa4isi\xc3\xa4. Heid\xc3\xa4n murteensa oli kuitenkin l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 it\xc3\xa4isen Kannaksen ja Saimaan etel\xc3\xa4rannan kaakkoismurteita. Savakkomurteita puhuttiin monin paikoin Pohjois- ja Keski-Inkeriss\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 koko It\xc3\xa4-Inkeriss\xc3\xa4. L\xc3\xa4nsi-Inkerin Narvusin suomalaiset erosivat muista alueen suomalaisista murteensa ja alkuper\xc3\xa4ns\xc3\xa4 puolesta. Heid\xc3\xa4n puhumansa kieli edustaa l\xc3\xa4ntisemp\xc3\xa4\xc3\xa4 murretta, jolla on yhteisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4 Viipurinlahden ja Kymijoen v\xc3\xa4lisen rannikon murteiden kanssa. Heit\xc3\xa4 oli sotienv\xc3\xa4lisen\xc3\xa4 aikana arviolta 3000 henke\xc3\xa4 eli vain muutama prosentti Inkerin suomalaisv\xc3\xa4est\xc3\xb6st\xc3\xa4._NEWLINE_Inkerin suomalaiset kielimuodot ovat k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 kadonneet neuvostovallan ja toisen maailmansodan mullistuksissa. Inkerin kielimuotoja ehdittiin tutkia tuskin lainkaan ennen toista maailmansotaa ja 1930\xe2\x80\x9340-lukujen karkotuksia. Suomalaisessa kielentutkimuksessa yleiskuva varsinaisen Inkerinmaan murteista saatiin vasta Suomeen evakuoituja inkeril\xc3\xa4isi\xc3\xa4 haastattelemalla. My\xc3\xb6hemmin Suomen puoleiset tutkijat jatkoivat ty\xc3\xb6t\xc3\xa4\xc3\xa4n l\xc3\xa4nsimaihin j\xc3\xa4\xc3\xa4neiden inkeril\xc3\xa4isten keskuudessa. Petroskoissa puolestaan on valmistunut Vuoleen ja Toksovan murteiden pohjalta koottu Pohjois-Inkerin murteiden sanakirja. Virolaiset kielentutkijat keskittyiv\xc3\xa4t enimm\xc3\xa4kseen Viron-Inkerin ja L\xc3\xa4nsi-Inkerin kielimuotoihin. Vasta 2000-luvulla saatiin painettua Vuoleen ja Toksovan murteiden pohjalta koottu Pohjois-Inkerin murteiden sanakirja. Laadukas murren\xc3\xa4ytekokoelma on Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4 asuvien inkeril\xc3\xa4isten puheesta koottu, Maria Mullosen toimittama Elettiinp\xc3\xa4 ennen Inkeris._NEWLINE_Tyypillisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4 Inkerin suomalaismurteille ovat esimerkiksi ts-yhtym\xc3\xa4n s\xc3\xa4ilyminen (mets\xc3\xa4, vitsa), sananloppuisten vokaalien kato (talos, kotont), perfektin partisiippimuodot ei tult, ei sanont, on kuolt, persoonapronominit mie ja sie sek\xc3\xa4 sk-yhtym\xc3\xa4n astevaihtelu (sisko\xc2\xa0: sison, laskee/laskii\xc2\xa0: lasettii). Monikon kolmannessa persoonassa k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n muotoja antaat/antuat, ottaat/ottuat, antoit, ottiit (\'antavat\', \'ottavat\', \'antoivat\', \'ottivat\'). My\xc3\xb6s kaakkoismurteille tyypillinen -loi-monikko oli yleisesti levinnyt (taloloi, tytt\xc3\xb6l\xc3\xb6i eli \'taloja\', \'tytt\xc3\xb6j\xc3\xa4\'). My\xc3\xb6s kr-, tr- ym. konsonanttiyhtymien s\xc3\xa4ilyminen oli tavallista erityisesti \xc3\xa4yr\xc3\xa4m\xc3\xb6ismurteissa esim. nakraa, kakra, atra, otra (\'nauraa\', \'kaura\', \'aura\', \'ohra\')._NEWLINE_Savakko- ja \xc3\xa4yr\xc3\xa4m\xc3\xb6ismurteilla on melko v\xc3\xa4h\xc3\xa4n eroja, mutta ne ovat helposti havaittavissa. Kuuluvimpana erona voi mainita pitkien a- ja \xc3\xa4-vokaalien diftongiutumisen: \xc3\xa4yr\xc3\xa4m\xc3\xb6ismurteissa pitk\xc3\xa4t vokaalit olivat s\xc3\xa4ilyneet sellaisinaan (maa, p\xc3\xa4\xc3\xa4) kuten yleens\xc3\xa4 inkeroisessakin, mutta savakkomurteissa ne olivat diftongiutuneet samoin kuin karjalan kieless\xc3\xa4 ja savolaismurteissa oa:ksi ja e\xc3\xa4:ksi tai ua:ksi ja i\xc3\xa4:ksi(moa, pe\xc3\xa4, mua, pi\xc3\xa4). Narvusin suomalaismurteessa oli runsaasti virolaisia piirteit\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 paljon sanastoa inkeroisesta, vatjasta ja virosta._NEWLINE_Vuosisatoja jatkunut rinnakkaiselo ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n kielen naapurissa on tuonut inkeril\xc3\xa4ismurteisiin huomattavan m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n lainasanastoa. Sanasto kattaa monia el\xc3\xa4m\xc3\xa4n osa-alueita, kaupasta ja elinkeinoista ja arkip\xc3\xa4iv\xc3\xa4n esineist\xc3\xb6\xc3\xb6n.1900-luvun kuluessa ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n vaikutus ulottui my\xc3\xb6s kielen muille tasoille: idiomeihin, syntaksiin eli lauserakenteisiin ja sanaj\xc3\xa4rjestykseen.\n_START_SECTION_\nKaakkoismurteet kulttuurissa\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa4in\xc3\xb6 Linnan Tuntemattoman sotilaan hahmoista Antti Rokka ja Suden Tassu puhuvat kaakkoismurretta, joka oli kirjallisuudessa yleisesti k\xc3\xa4ytetty\xc3\xa4 Suomenlahden rannikon \xc3\xa4yr\xc3\xa4m\xc3\xb6ismurretta. Se on kieliasultaan paljon l\xc3\xa4hemp\xc3\xa4n\xc3\xa4 yleiskielt\xc3\xa4 kuin sis\xc3\xa4maan kaakkoismurteet, joista ei ole lainkaan laajemmin tunnettuja kaunokirjallisia k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6esimerkkej\xc3\xa4.'