b'\n_START_ARTICLE_\nWilliam Penn\n_START_PARAGRAPH_\nWilliam Penn (14. lokakuuta 1644 Lontoo \xe2\x80\x93 30. hein\xc3\xa4kuuta 1718 Ruscombe, Berkshire) oli englantilainen kveekari ja uskonnonvapauden puolustaja, jonka johdolla englantilaiset siirtolaiset perustivat Pohjois-Amerikkaan Pennsylvanian siirtokunnan.  Kyseinen tapahtuma edisti merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti eurooppalaisten kveekarien muuttoliikett\xc3\xa4 ja heid\xc3\xa4n opettamansa kristinuskon nopeaa levi\xc3\xa4mist\xc3\xa4 Pohjois-Amerikan siirtokuntiin nykyisen Yhdysvaltojen alueella. Penn tunnetaan my\xc3\xb6s merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 rauhanaatteen edustajana.\n_START_SECTION_\nVarhaisempi el\xc3\xa4m\xc3\xa4 Englannissa\n_START_PARAGRAPH_\nPennin is\xc3\xa4 oli Englannin kuninkaallisen laivaston amiraali Sir William Penn, joka sai Oliver Cromwellilta suuria l\xc3\xa4\xc3\xa4nityksi\xc3\xa4 Irlannissa. Penn vietti lapsuutensa Chigwelliss\xc3\xa4 Essexiss\xc3\xa4, mutta h\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 jouduttua ep\xc3\xa4suosioon perhe muutti 1650-luvun lopulla Irlantiin, jossa h\xc3\xa4n sai ensimm\xc3\xa4isen kosketuksensa kveekareihin kuullessaan Thomas Loe -nimist\xc3\xa4 saarnaajaa. Penn aloitti vuonna 1660 opinnot Oxfordin yliopistossa, mutta h\xc3\xa4net erotettiin 1662 h\xc3\xa4nen luovuttuaan anglikaanisuudesta. H\xc3\xa4n vietti sen j\xc3\xa4lkeen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 tahdosta kaksi vuotta Ranskassa, ensin Ludvig XIV:n hovissa ja sitten protestanttisessa koulussa Saumurissa. Palattuaan vuonna 1664 Englantiin h\xc3\xa4n opiskeli vuoden ajan lakia Lincoln\xe2\x80\x99s Inniss\xc3\xa4 Lontoossa, mutta ei jatkanut opintojaan pidemm\xc3\xa4lle. Vuonna 1665 puhjennut Lontoon suuri ruttoepidemia sai Pennin kiinnostumaan uudelleen kveekarien seurasta, joten seuraavana vuonna is\xc3\xa4 l\xc3\xa4hetti h\xc3\xa4net hoitamaan suvun tiluksia Irlannissa. Tavattuaan uudelleen saarnaaja Loen h\xc3\xa4n kuitenkin liittyi t\xc3\xa4m\xc3\xa4n kannustamana lopullisesti kveekareihin. Penn yst\xc3\xa4vystyi muun muassa kveekariliikkeen perustajan George Foxin kanssa._NEWLINE_Pennin nuoruudessa kveekarit olivat Englannissa vainottu ryhm\xc3\xa4. H\xc3\xa4n itse joutui nelj\xc3\xa4 kertaa vankeuteen julistettuaan uskoaan. H\xc3\xa4n julkaisi k\xc3\xa4\xc3\xa4ntymist\xc3\xa4\xc3\xa4n seuranneiden seitsem\xc3\xa4n vuoden aikana kaikkiaan 42 kirjaa ja pamflettia aiheesta. Jo ensimm\xc3\xa4isiss\xc3\xa4 julkaisuissaan h\xc3\xa4n hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4si my\xc3\xb6s Anglikaanisen kirkon oppeja vastaan. Kyseenalaistettuaan kahdessa pamfletissaan protestanttisen kolminaisuusopin h\xc3\xa4net vangittiin vuonna 1669 Lontoon Toweriin, jossa h\xc3\xa4n kirjoitti samana vuonna kuuluisimman teoksensa No Cross, No Crown. Siin\xc3\xa4 h\xc3\xa4n ylisti puritaanien askeettista el\xc3\xa4m\xc3\xa4nihannetta ja kveekarien yhteiskunnallisten uudistusten tavoitteita. Seuraavissa teoksissaan Penn puolusti j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4llisesti uskonnollista suvaitsevaisuutta, p\xc3\xa4\xc3\xa4osin teologisilla argumenteilla. Vuonna 1670 kadulla saarnannutta Penni\xc3\xa4 ja William Meadia syytettiin mellakan aiheuttamisesta niin sanotussa Bushellin jutussa. Penn puolusti oikeuden edess\xc3\xa4 itse\xc3\xa4\xc3\xa4n niin taitavasti, ett\xc3\xa4 jury kielt\xc3\xa4ytyi toteamasta h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 syylliseksi, mink\xc3\xa4 seurauksena juryn j\xc3\xa4senet erotettiin ja vangittiin. Ylituomari Sir John Vaughan kumosi juryn syrj\xc3\xa4ytt\xc3\xa4misen, mist\xc3\xa4 tuli t\xc3\xa4rke\xc3\xa4 juryjen riippumattomuuden vahvistanut ennakkotapaus brittil\xc3\xa4isess\xc3\xa4 oikeusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4._NEWLINE_Peritty\xc3\xa4\xc3\xa4n vuonna 1670 kuolleen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 suuren maaomaisuuden Penn p\xc3\xa4\xc3\xa4si Englannin hovin ja kuningas Kaarle II:n suosioon. H\xc3\xa4n jatkoi silti edelleen kiistanalaista julkaisutoimintaansa ja teki vuosina 1671 ja 1677 saarnamatkoja Hollantiin ja pohjoiseen Saksaan. H\xc3\xa4n my\xc3\xb6s tuki radikaalin tasavaltalaisen Algernon Sidneyn vaalikampanjaa ja kirjoitti whig-puoluetta tukeneen pamfletin.\n_START_SECTION_\nPennsylvanian perustaja\n_START_PARAGRAPH_\nPennin katse k\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi Englannin Pohjois-Amerikan-siirtokuntiin, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 tuli l\xc3\xa4ntisess\xc3\xa4 New Jerseyss\xc3\xa4 suuren maa-alueen omistaneen kveekarin Edward Byllyngen luottomies. Vuonna 1681 Penn ja yksitoista muuta kveekaria ostivat itselleen koko it\xc3\xa4isen New Jerseyn hallintaoikeuden. Kun samoihin aikoihin Kaarle II alkoi hallita Englannissa ilman parlamenttia ja maan poliittinen kehitys n\xc3\xa4ytti ajavan uskonnolliset v\xc3\xa4hemmist\xc3\xb6t yh\xc3\xa4 ahtaammalle, Penn p\xc3\xa4\xc3\xa4tti perustaa Amerikkaan siirtokunnan, johon kveekarit ja muut vainottujen kristittyjen suuntausten edustajat voisivat muuttaa luodakseen sinne ihanteellisen kristillisen yhteis\xc3\xb6n. Penn teki Englannin kruunun kanssa sopimuksen, jolla kuitattiin kuningas Kaarle II:n maksamaton 15\xc2\xa0000 punnan velka h\xc3\xa4nen kuolleelle is\xc3\xa4lleen. Vastineeksi velan mit\xc3\xa4t\xc3\xb6imisest\xc3\xa4 kruunu my\xc3\xb6nsi 4. maaliskuuta 1681 Pennille oikeudet laajaan maa-alueeseen Delawarejoen l\xc3\xa4nsirannalla. Kuninkaan aloitteesta alue nimettiin Pennsylvaniaksi h\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 mukaan. Pennin ehdottama nimen loppuosa viittasi alueen mets\xc3\xa4isyyteen (sylva, lat., \xe2\x80\x99mets\xc3\xa4\xe2\x80\x99). Pennsylvanian omistajana ja kuvern\xc3\xb6\xc3\xb6rin\xc3\xa4 Pennill\xc3\xa4 oli nyt t\xc3\xa4ydet valtuudet alueen kehitt\xc3\xa4miseen. Pennsylvanian lis\xc3\xa4ksi Yorkin herttua (my\xc3\xb6hempi kuningas Jaakko II) my\xc3\xb6nsi h\xc3\xa4nelle oikeudet my\xc3\xb6s kolmeen muuhun kreivikuntaan, jotka muodostivat nykyisen Delawaren alueen._NEWLINE_Penn laati Pennsylvanian siirtokunnalle vuonna 1682 hallitusmuodon (Frame of Government), joka kuvasti h\xc3\xa4nen uskonnollisia ja poliittisia ihanteitaan. Siihen kuului ehdoton uskonnonvapaus, kansanvaltainen p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksenteko, Englannin perinteisten kansalaisoikeuksien turvaaminen ja toimeenpanovallan valtuuksien rajoittaminen. Pennin laatiman siirtokunnan hallitusmuodon sanotaan olleen historian ensimm\xc3\xa4inen kirjoitettu perustuslaki, jossa erikseen mainittiin, ett\xc3\xa4 sen sis\xc3\xa4lt\xc3\xb6\xc3\xa4 voitaisiin my\xc3\xb6hemmin tarvittaessa muuttaa. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 osoittautuikin tarpeelliseksi, sill\xc3\xa4 Pennin kaavailema hallintorakenne osoittautui k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 tehottomaksi ja monimutkaiseksi. Penn antoi my\xc3\xb6s ohjeet, joiden pohjalta siirtokunnan uuden p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupungin Philadelphian ruutuasemakaava tuli suunnitella. Penn toivoi siirtokuntansa tuottavan h\xc3\xa4nelle my\xc3\xb6s hyv\xc3\xa4t tulot ja h\xc3\xa4n mainosti sit\xc3\xa4 laajasti pitkin Eurooppaa. Pennsylvanian uskonnonvapaus houkuttelikin siirtokuntaan kveekareita, hugenotteja, mennoniitteja, amisseja ja luterilaisia useista Manner-Euroopan maista, erityisesti Saksasta ja Hollannista._NEWLINE_Penn saapui itse Amerikkaan Welcome-laivalla vuonna 1682 ja johti Pennsylvanian siirtokunnan ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 edustajakokousta, jossa h\xc3\xa4nen laatimansa hallitusmuoto virallisesti hyv\xc3\xa4ksyttiin. My\xc3\xb6s Delawaren kreivikuntien hallinto yhdistettiin Pennsylvaniaan. Penn sai neuvoteltua luottamukseen perustuneet suhteet siirtokunnan ja alueen alkuper\xc3\xa4isasukkaiden lenni-lenapejen kanssa. Kuuluisa on varsinkin Pennin vuonna 1683 lenni-lenape-p\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 Tamanendin kanssa tekem\xc3\xa4 sopimus, joskaan heid\xc3\xa4n tapaamisensa todenper\xc3\xa4isyydest\xc3\xa4 ei ole varmuutta. Penn maksoi intiaaneille kohtuullisena pidetyn 1\xc2\xa0200 punnan korvauksen n\xc3\xa4iden luovuttamista maista. Pennin vuonna 1683 julkaisema A Letter to the Free Society of Traders sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 tarkan kuvauksen sek\xc3\xa4 Pennsylvanian silloisesta tilasta ett\xc3\xa4 lenni-lenapeista. Penn ei kuitenkaan onnistunut sopimaan Pennsylvanian ja Marylandin v\xc3\xa4lisen rajan sijainnista Marylandin kuvern\xc3\xb6\xc3\xb6rin lordi Baltimoren kanssa, joten h\xc3\xa4n joutui jo vuonna 1684 palaamaan Englantiin puolustaakseen siirtokuntansa etuja.\n_START_SECTION_\nEnglantiin paluun j\xc3\xa4lkeen\n_START_PARAGRAPH_\nEnglantiin palanneen Pennin poliittinen vaikutusvalta lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi, kun h\xc3\xa4nen yst\xc3\xa4v\xc3\xa4piiriins\xc3\xa4 kuulunut kuninkaan veli vuonna 1685 nousi valtaistuimelle nimell\xc3\xa4 Jaakko II. Penn sai aikaiseksi satojen uskonsa vuoksi vangittujen kveekarien vapauttamisen vankeudesta. H\xc3\xa4n tuki Jaakko II:n vuonna 1687 antamaa suvaitsevaisuusjulistusta (Declaration of Indulgence). Mainion vallankumouksen j\xc3\xa4lkeen vuonna 1689 s\xc3\xa4\xc3\xa4detty uskonnonvapauslaki (Act of Toleration) toteutti lopullisesti Pennin toiveet, mutta l\xc3\xa4heiset suhteet syrj\xc3\xa4ytettyyn kuningas Jaakkoon ja Stuartien hallitsijasukuun tekiv\xc3\xa4t h\xc3\xa4nen henkil\xc3\xb6kohtaisen asemansa j\xc3\xa4lleen vaikeaksi Vilhelm III:n noustua valtaistuimelle. Jouduttuaan vet\xc3\xa4ytym\xc3\xa4\xc3\xa4n syrj\xc3\xa4\xc3\xa4n julkisesta el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4 Penn kirjoitti muun muassa teoksensa An Essay Towards the Present and Future Peace of Europe (1693), jossa h\xc3\xa4n ehdotti kansainv\xc3\xa4lisen organisaation perustamista sotien ehk\xc3\xa4isemiseksi Euroopassa. Pennin ehdotus on n\xc3\xa4hty varhaisena esimerkkin\xc3\xa4 Euroopan yhdysvallat -ideasta. H\xc3\xa4n laati seuraavina vuosina my\xc3\xb6s kirjan kveekarien historiasta sek\xc3\xa4 vuonna 1696 suunnitelman Pohjois-Amerikan siirtokuntien liitoksi._NEWLINE_Pennin ollessa kruunun ep\xc3\xa4suosiossa Pennsylvanian omistus takavarikoitiin h\xc3\xa4nelt\xc3\xa4 kahdeksi vuodeksi (1692\xe2\x80\x931694) ja siirtokunta annettiin l\xc3\xa4heisen New Yorkin hallintaan. Sen j\xc3\xa4lkeen Pennsylvanian edustajakokouksella oli jatkuvia riitoja Pennin nimitt\xc3\xa4mien varakuvern\xc3\xb6\xc3\xb6rien kanssa ja my\xc3\xb6s ongelmallinen suhde em\xc3\xa4maahan. Selvitell\xc3\xa4kseen asioita Penn palasi vuonna 1699 Pennsylvaniaan. Tyytym\xc3\xa4tt\xc3\xb6myyden hillitsemiseksi h\xc3\xa4n hyv\xc3\xa4ksyi itsehallinnon antamisen Delawaren alueelle sek\xc3\xa4 vuonna 1701 uuden Pennsylvanian peruskirjan (Charter of Privileges) hyv\xc3\xa4ksymisen, joka korvasi h\xc3\xa4nen aiemman hallitusmuotonsa. Penn palasi vuonna 1701 lopullisesti Englantiin, mutta j\xc3\xa4tti Pennsylvaniaan apulaisensa James Loganin, joka jatkoi h\xc3\xa4nen ty\xc3\xb6t\xc3\xa4\xc3\xa4n siell\xc3\xa4 seuraavat 50 vuotta. Pennin nimitt\xc3\xa4m\xc3\xa4t my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t varakuvern\xc3\xb6\xc3\xb6rit sen sijaan osoittautuivat ep\xc3\xa4luotettaviksi tai kyvytt\xc3\xb6miksi. Pettyneen\xc3\xa4 uskonnollisen kokeilunsa ep\xc3\xa4onnistumiseen Penn valmistautui vuonna 1712 luovuttamaan koko Pennsylvanian Englannin kruunulle, mutta Pennin saama voimakas halvauskohtaus keskeytti neuvottelut asiasta ja ratkaisu j\xc3\xa4i tekem\xc3\xa4tt\xc3\xa4._NEWLINE_Pennin vanhuutta synkensiv\xc3\xa4t ep\xc3\xa4luotettavien alaisten ja huikentelevaisen pojan aiheuttamat huolet. H\xc3\xa4n joutui jopa viett\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n yhdeks\xc3\xa4n kuukautta velkavankeudessa tilanhoitajansa kavallettua h\xc3\xa4nen varojaan. Halvauskohtauksensa j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n k\xc3\xa4rsi viimeisin\xc3\xa4 vuosinaan dementiasta._NEWLINE_Pennin ensimm\xc3\xa4inen vaimo oli vuodesta 1672 Gulielma Springett. He saivat kahdeksan lasta, joista nelj\xc3\xa4 kuoli jo nuorina. Guilelma kuoli vuonna 1694. Kaksi vuotta my\xc3\xb6hemmin Penn avioitui Hannah Callowhillin kanssa. He saivat seitsem\xc3\xa4n lasta, joista viisi eli aikuisiksi.\n_START_SECTION_\nJ\xc3\xa4lkimaine\n_START_PARAGRAPH_\nPennin kootut teokset julkaistiin 1726._NEWLINE_Pennin laatiman Pennsylvanian demokraattisen hallitusmuodon on arveltu my\xc3\xb6hemmin olleen yksi Yhdysvaltain perustuslain innoittajista. My\xc3\xb6s h\xc3\xa4nen intiaanip\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 Tamanendin kanssa v\xc3\xa4itetysti tekem\xc3\xa4ns\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dsuuri sopimus\xe2\x80\x9d saavutti suuren maineen. Ranskalainen valistusfilosofi Voltaire sanoi sen olleen ainoa intiaanien kanssa tehty sopimus, jota ei rikottu._NEWLINE_Pennin j\xc3\xa4lkel\xc3\xa4iset s\xc3\xa4ilyttiv\xc3\xa4t omistuksensa Pennsylvaniaan aina siirtokunta-ajan loppuun saakka. Yhdysvaltain itsen\xc3\xa4istymisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 he menettiv\xc3\xa4t perinn\xc3\xb6llisen kuvern\xc3\xb6\xc3\xb6rinviran vuonna 1776 ja luopuivat vuonna 1790 my\xc3\xb6s nimellisest\xc3\xa4 omistusoikeudestaan alueeseen Englannin kruunun maksamaa 4\xc2\xa0000 punnan vuotuista el\xc3\xa4kett\xc3\xa4 vastaan._NEWLINE_Vuonna 1894 valmistuneen Philadelphian kaupungintalon huipulla on kuvanveist\xc3\xa4j\xc3\xa4 Alexander Milne Calderin toteuttama William Pennin patsas. Washingtonin Capitol-rakennuksessa on puolestaan friisi, joka esitt\xc3\xa4\xc3\xa4 Pennin ja Tamanendin kohtaamista._NEWLINE_Presidentti Ronald Reagan julisti kongressin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksell\xc3\xa4 Pennin ja h\xc3\xa4nen toisen vaimonsa Hannahin Yhdysvaltain kunniakansalaisiksi marraskuussa 1984.'