b'\n_START_ARTICLE_\nKonsta Jylh\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nKonsta Viljami Jylh\xc3\xa4 (14. elokuuta 1910 Kaustinen \xe2\x80\x93 13. syyskuuta 1984 Kaustinen)  oli suomalainen pelimanni ja kansanmusiikin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4, varsinaiselta ammatiltaan kuorma-autoilija.\n_START_SECTION_\nPelimanniksi\n_START_PARAGRAPH_\nKonsta Jylh\xc3\xa4n isois\xc3\xa4 ja is\xc3\xa4 olivat olleet tunnettuja pelimanneja Keski-Pohjanmaalla. Is\xc3\xa4 kuoli vuonna 1913 Konstan ollessa vajaan kolmen vuoden ik\xc3\xa4inen. Ensikosketuksen pelimannimusiikkiin Konsta sai pikkupoikana \xc3\xa4itins\xc3\xa4 ty\xc3\xb6paikassa Kappelinkankaan kahvilassa, joka tunnettiin paremmin nimell\xc3\xa4 Santerin kahvila. Se oli kyl\xc3\xa4n kokoontumispaikka, kulttuurikeskus ja uutistoimisto, joka toimi my\xc3\xb6s majoitusliikkeen\xc3\xa4. Kahvilan pit\xc3\xa4j\xc3\xa4 Santeri Isokangas (1885\xe2\x80\x931967) oli hankkinut sinne harmonin ja pari kolme viulua kaikkien soittotaitoisten k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n. Aluksi Konsta kuunteli vanhoja mestareita ja jo kymmenvuotiaana h\xc3\xa4n rupesi t\xc3\xa4mm\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n, eli s\xc3\xa4est\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n harmonilla. Viulunsoiton h\xc3\xa4n oppi tuon ajan tavan mukaan korvakuulolta kuunnellessaan vanhoja pelimanneja ja t\xc3\xa4mm\xc3\xa4tess\xc3\xa4\xc3\xa4n heit\xc3\xa4 ja sittemmin soittaessaan heid\xc3\xa4n kanssaan. My\xc3\xb6hemmin h\xc3\xa4n soitteli jo h\xc3\xa4iss\xc3\xa4 ja muissakin tilaisuuksissa, joko yksin tai yhdess\xc3\xa4 muiden kanssa. Kokoonpanot vaihtelivat, samoin soittimet. Viulu ja harmoni olivat kuitenkin tavallisimmat. Tuon ajan oppi-isi\xc3\xa4 olivat mm. Matti Haudanmaa (1858\xe2\x80\x931936), Friiti Ojala (1892\xe2\x80\x931951), Viljami Niittykoski (1895\xe2\x80\x931985) ja kanteleensoittajana paremmin tunnettu Eino Tulikari (1905\xe2\x80\x931977).\n_START_SECTION_\nSiviiliammatti\n_START_PARAGRAPH_\nAutoilijan ammattiin Konsta Jylh\xc3\xa4 perehtyi koulupoikana ajaessaan kuorma-autolla rakennustarvikkeita ty\xc3\xb6maille. Aluksi h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 ei ollut edes ajokorttia. Sen h\xc3\xa4n hankki vasta my\xc3\xb6hemmin.  Armeijasta p\xc3\xa4\xc3\xa4sty\xc3\xa4\xc3\xa4n h\xc3\xa4n hankki yst\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ja naapurinsa Otto Virkkalan (1904\xe2\x80\x931974) kanssa yhdess\xc3\xa4 kuorma-auton, jolla ajettiin aluksi maitoa ja puutavaraa. Sota-aikana toverukset  olivat huoltojoukoissa autonkuljettajina, ja sotien j\xc3\xa4lkeen jatkettiin puutavaran ajamista. Konsta Jylh\xc3\xa4n autoilijan ty\xc3\xb6t loppuivat maaliskuussa 1961, jolloin h\xc3\xa4n j\xc3\xa4i lavalta pudonneen tukkikuorman alle kuormaa purkaessaan. H\xc3\xa4n sai kallonmurtuman ja aivot\xc3\xa4r\xc3\xa4hdyksen joiden seurauksena korviin j\xc3\xa4i soimaan tinnitus.  Tuskin h\xc3\xa4n oli ehtinyt toipua t\xc3\xa4st\xc3\xa4 vakavasta onnettomuudesta, kun h\xc3\xa4n sai ensimm\xc3\xa4isen syd\xc3\xa4nkohtauksensa vuonna 1962.  Sen j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 voinut s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisesti tehd\xc3\xa4 ty\xc3\xb6t\xc3\xa4, mutta jaksoi soittaa viulua 1970-luvun lopulle asti.\n_START_SECTION_\nKaustisen Purppuripelimannit\n_START_PARAGRAPH_\nPurppuripelimannit olivat aloittaneet vuoden 1946 aikoihin, aluksi vaihtelevissa kokoonpanoissa. Ohjelmistoon kuului vanhoja keskipohjalaisia pelimannikappaleita. Kokoonpanoksi muodostui v\xc3\xa4hitellen kaksi viulua, kontrabasso ja harmoni. Yhtyeen nimeksi vakiintui Kaustisen Purppuripelimannit. Se mainitaan ensimm\xc3\xa4iseksi pelimanniyhtyeeksi, joka otti kontrabasson k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n s\xc3\xa4estyssoittimena. 1950-luvun puolessav\xc3\xa4liss\xc3\xa4 se \xc3\xa4\xc3\xa4nitti Yleisradiolle keskeisimm\xc3\xa4n kaustislaisen pelimanniohjelmiston, n. 35 kappaletta, joista vanhimmat ovat 1700-luvulta. N\xc3\xa4ist\xc3\xa4 tunnetuimpia ovat Peltoniemen Hintriikin surumarssi, P\xc3\xa4\xc3\xa4skysen valssi ja H\xc3\xa4\xc3\xa4valssi. \xc3\x84\xc3\xa4nitteit\xc3\xa4 soitetaan radiossa viel\xc3\xa4kin, joskin harvoin. Yhtyeess\xc3\xa4 soittivat tuolloin viulua Elias Kentala (1909\xe2\x80\x931958) ja Konsta Jylh\xc3\xa4, kontrabassoa Veikko J\xc3\xa4rvel\xc3\xa4 (1913\xe2\x80\x931974) ja harmonia Veli Valo (1914\xe2\x80\x931998). Elias Kentalan kuoltua ja Konsta Jylh\xc3\xa4n loukkaannuttua onnettomuudessa yhtyeen toiminta oli muutaman vuoden pys\xc3\xa4hdyksiss\xc3\xa4._NEWLINE_Ty\xc3\xb6kyvyn menetys onnettomuuden ja syd\xc3\xa4nkohtauksen j\xc3\xa4lkeen avasi h\xc3\xa4nelle mahdollisuuden keskitty\xc3\xa4 entist\xc3\xa4 enemm\xc3\xa4n kansanmusiikkiin. Vuonna 1963 Mainos-TV:ss\xc3\xa4 py\xc3\xb6ri ohjelmasarja Pit\xc3\xa4jien parhaat, johon my\xc3\xb6s Kaustinen osallistui \xe2\x80\x93 Purppuripelimanneilla tietenkin. Konsta Jylh\xc3\xa4 sai teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi koota yhtyeen uudelleen. H\xc3\xa4n oli toipilaana ollessaan seurannut nuoremman polven edesottamuksia ja etsiskellyt sopivia uusia kykyj\xc3\xa4. Purppuripelimannien uusiksi soittajiksi tulivat Hannu Rauma (s. 1934), toinen viulu ja Toimi Uusitalo (1938\xe2\x80\x932010), harmoni. Jylh\xc3\xa4 itse rupesi soittamaan ensi viulua ja Veikko J\xc3\xa4rvel\xc3\xa4 jatkoi basistina. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kokoonpanolla yhtye tuli tunnetuksi 1960-luvun lopulla ja oli huipulla 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, jolloin my\xc3\xb6s kansanmusiikin suosio oli huipussaan. Se keikkaili ymp\xc3\xa4ri Suomea (mm. Ruisrockissa 1970 ja Finlandia-talossa 1972) ja k\xc3\xa4vi my\xc3\xb6s muissa Pohjoismaissa. Yhtye oli kutsuttu my\xc3\xb6s Yhdysvaltoihin, mutta kotimaan keikkakiireet ja Konsta Jylh\xc3\xa4n yh\xc3\xa4 huononeva terveys pitiv\xc3\xa4t sen Suomessa. Veikko J\xc3\xa4rvel\xc3\xa4n kuoltua tuli hiljaisempi kausi, jolloin my\xc3\xb6s Konsta Jylh\xc3\xa4 j\xc3\xa4tti yhtyeen terveydentilansa takia vuoden 1974 aikoihin. Purppuripelimannien toiminta ei suinkaan loppunut, vaan yhtye jatkoi uudella kokoonpanolla. Hannu Rauma siirtyi soittamaan ensi viulua, Raimo Uusitalo (s. 1935) tuli toisen viulun soittajaksi ja Tapio Kivel\xc3\xa4 (s. 1945) basistiksi. Toimi Uusitalo jatkoi t\xc3\xa4mm\xc3\xa4\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4. Vuonna 1988 se levytti t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kokoonpanolla albumin Santerin kahvilassa, joka on t\xc3\xa4h\xc3\xa4n menness\xc3\xa4 yhtyeen viimeinen Konsta Jylh\xc3\xa4n s\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4 sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4v\xc3\xa4 levy.\n_START_SECTION_\nKansanmusiikin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nKanttori Aaro Kentala (1920\xe2\x80\x931991) ehdotti vuonna 1964 Konstalle, ett\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4n pit\xc3\xa4isi ruveta s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n. Konsta ep\xc3\xa4r\xc3\xb6i aluksi, mutta ajatus j\xc3\xa4i it\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n. H\xc3\xa4n toipui parhaillaan onnettomuudesta, ty\xc3\xb6kyky oli mennyt, rahahuoliakin oli. Perheellisen oli kuitenkin pakko yritt\xc3\xa4\xc3\xa4, ja pelimanniveri veti kansanmusiikin pariin._NEWLINE_Kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1964 syntyiv\xc3\xa4t Konsta Jylh\xc3\xa4n ensimm\xc3\xa4iset s\xc3\xa4vellykset, aluksi kaksi valssia. Toinen sai nimekseen Konstan valssi ja toisen nimeksi vakiintui Konstan parempi valssi. S\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4 rupesi tulemaan enemm\xc3\xa4nkin. Tunnetuin niist\xc3\xa4, Vaiennut viulu, syntyi jouluna 1964. Muita tunnettuja ovat Kruunu-Marjaanan polska, Jeremian polska, T\xc3\xa4htisilm\xc3\xa4-valssi, Vuokraem\xc3\xa4nn\xc3\xa4n sotiisi, Jylh\xc3\xa4n polska,  Kehtolaulu, Mets\xc3\xa4marssi, Penttil\xc3\xa4n sillalla, Parhaalle yst\xc3\xa4v\xc3\xa4lle ym. S\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4 syntyi melkein itsest\xc3\xa4\xc3\xa4n, mutta vaikeampaa oli keksi\xc3\xa4 nimi\xc3\xa4 kaikille kappaleille. L\xc3\xa4heiset ihmiset ja ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6 sek\xc3\xa4 omaan el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n liittyv\xc3\xa4t tapahtumat antoivat kuitenkin aiheita nimille. Outovesi on pieni j\xc3\xa4rvi, jonka rannalla Konstalla oli maatilkku. Siell\xc3\xa4 h\xc3\xa4n rentoutui k\xc3\xa4velem\xc3\xa4ll\xc3\xa4 mets\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Outoveden valssi sai nimens\xc3\xa4 n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 maisemista. Lapin Kullan sotiisi, Olutmarssi, Motellin h\xc3\xa4m\xc3\xa4r\xc3\xa4ss\xc3\xa4, Rapukestit ym. ovat keikkamatkojen tunnelmien tuloksia, kuten my\xc3\xb6s Museon varjossa. Se syntyi Finlandia-talolle tehdyn keikan j\xc3\xa4lkeen. Finlandia-talohan on Helsingiss\xc3\xa4 Kansallismuseota vastap\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4. Hurmuri oli vanha hevonen, joka l\xc3\xb6ntysteli verkkaiseen tahtiin Konstan kotitalon ohi. Kes\xc3\xa4n tullessa on s\xc3\xa4velletty vanhimman tytt\xc3\xa4ren Ruutin h\xc3\xa4ihin. Hannun ja Riitan h\xc3\xa4\xc3\xa4valssia tanssittiin pelimannikollega Hannu Rauman ja h\xc3\xa4nen nuorikkonsa Riitan h\xc3\xa4iss\xc3\xa4 kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1972._NEWLINE_Kaustisen Purppuripelimannien lis\xc3\xa4ksi my\xc3\xb6s muut esitt\xc3\xa4j\xc3\xa4t ovat levytt\xc3\xa4neet Konstan pelimannikappaleita, esim. Vesa-Matti Loiri, Eino Gr\xc3\xb6n ja Finntrio. _NEWLINE_K\xc3\xa4\xc3\xa4ntymyksen eli uskoontulemisen Konsta Jylh\xc3\xa4 koki vuoden 1974 vaiheilla.  Siihen vaikuttivat amerikkalaisen parantajaevankelista Kathryn Kuhlmanin kirja Jumala voi sek\xc3\xa4 Konstan kotikunnassa Kaustisella kokoontunut raamattupiiri. Pian uskoontulonsa j\xc3\xa4lkeen Konsta alkoi s\xc3\xa4velt\xc3\xa4\xc3\xa4 hengellisi\xc3\xa4 lauluja, joiden sanat syntyiv\xc3\xa4t raamattupiiriss\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen kymmenen vuoden aikana s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 hengelliset s\xc3\xa4velm\xc3\xa4t ovat tulleet suosituiksi eri kristillisiss\xc3\xa4 kirkkokunnissa ja her\xc3\xa4tysliikkeiss\xc3\xa4.  S\xc3\xa4vellyksist\xc3\xa4 mainittakoon Pyh\xc3\xa4aamu Herran temppeliss\xc3\xa4, Ilovirsi matkalla taivaaseen, Kansansoittajan kehtolaulu ja Joululaulu. Laulujen sanoittajina ovat olleet puoliso Rebekka Jylh\xc3\xa4, tyt\xc3\xa4r Ulla Haili, Paul Holm (Paavo Helist\xc3\xb6n salanimi) ja pelimannitoveri Viljami Niittykoski, kansanmusiikin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4 h\xc3\xa4nkin. N\xc3\xa4it\xc3\xa4 ovat levytt\xc3\xa4neet mm. Eija Meril\xc3\xa4, Samuli Sir\xc3\xa9n, Karoly Garam ja Mauno Kuusisto. My\xc3\xb6s Aaro Kentalan 1960-luvun alussa perustama H\xc3\xa4\xc3\xa4kuoro on levytt\xc3\xa4nyt paljon Konsta Jylh\xc3\xa4n musiikkia. _NEWLINE_Konsta Jylh\xc3\xa4 on s\xc3\xa4velt\xc3\xa4nyt yhteens\xc3\xa4 n. 70 pelimannis\xc3\xa4velm\xc3\xa4\xc3\xa4 ja viitisenkymment\xc3\xa4 hengellist\xc3\xa4 kappaletta.\n_START_SECTION_\nHenkil\xc3\xb6kuva\n_START_PARAGRAPH_\nKonsta Jylh\xc3\xa4 muistetaan vaatimattomana ja n\xc3\xb6yr\xc3\xa4n\xc3\xa4 miehen\xc3\xa4, joka ei halunnut tuoda itse\xc3\xa4\xc3\xa4n esille. H\xc3\xa4net mainitaan my\xc3\xb6s hell\xc3\xa4luontoisena perheenis\xc3\xa4n\xc3\xa4. H\xc3\xa4n avioitui 1951 Rebekka Hautakosken kanssa. Perheeseen syntyi viisi lasta._NEWLINE_H\xc3\xa4n ihmetteli kansanmusiikin suurta suosiota. Suosio johtui suureksi osaksi Kaustisen kansanmusiikkijuhlista (Kaustinen Folk Music Festival) joista ensimm\xc3\xa4iset j\xc3\xa4rjestettiin vuonna 1968. Silloin yleis\xc3\xb6lle tarjoutui tilaisuus kuunnella sit\xc3\xa4 musiikkia, jota Konsta Jylh\xc3\xa4n kotiseudulla soitettiin. Keskipohjalaisissa paikallisissa  tilaisuuksissa \xe2\x80\x93 p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa h\xc3\xa4iss\xc3\xa4 \xe2\x80\x93 soitetusta kansanmusiikista tuli yht\xc3\xa4kki\xc3\xa4  valtakunnallisesti suosittua, ja tavallisesta h\xc3\xa4\xc3\xa4pelimannista tuli kuuluisuus, joka veti konserttisalit t\xc3\xa4yteen ja jota kaikki tahtoivat kuulla. H\xc3\xa4n suhtautui tilanteeseen omalla vaatimattomalla tavallaan, mutta  ymm\xc3\xa4rsi kuitenkin asemansa kansanmusiikin keulakuvana ja sopeutui rooliinsa. Soittaminen sujui h\xc3\xa4nelt\xc3\xa4 vanhalla rutiinilla ja h\xc3\xa4n soitti mielell\xc3\xa4\xc3\xa4n. Matkustaminen keikoilla rasitti kuitenkin syd\xc3\xa4nvaivoista k\xc3\xa4rsiv\xc3\xa4\xc3\xa4 pelimannia, joka joutui istumaan autossa tuntikausia ja y\xc3\xb6pym\xc3\xa4\xc3\xa4n milloin miss\xc3\xa4kin._NEWLINE_Monet julkisuuden henkil\xc3\xb6t kertoivat julkisesti pit\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 Konsta Jylh\xc3\xa4n musiikista ja ihailevansa suuresti h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kansanmuusikkona. Yksi heist\xc3\xa4 oli juoksija ja moninkertainen olympiavoittaja Paavo Nurmi. H\xc3\xa4n oli el\xc3\xa4ess\xc3\xa4\xc3\xa4n esitt\xc3\xa4nyt toiveen, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen hautajaisissaan on soitettava Vaiennut viulu ja nimenomaan Konsta Jylh\xc3\xa4n soittamana. Konsta oli kuitenkin Paavo Nurmen kuoleman aikoihin sairaalahoidossa, joten Hannu Rauma matkusti Helsinkiin toteuttamaan Paavo Nurmen toiveen Vanhassa kirkossa lokakuussa 1973._NEWLINE_Yleis\xc3\xb6 liikuttui usein kuunnellessaan Konsta Jylh\xc3\xa4n musiikkia. H\xc3\xa4n itsekin pyyhki kerran kyyneli\xc3\xa4\xc3\xa4n suorassa televisiol\xc3\xa4hetyksess\xc3\xa4 soitettuaan Purppuripelimannien kanssa Vaienneen viulun. Sen soittaminen oli h\xc3\xa4nelle aina voimanponnistus, joka vaati keskittymist\xc3\xa4. Vaiennut viulu oli soitettava aina hyvin._NEWLINE_Konsta Jylh\xc3\xa4 oli ottanut el\xc3\xa4m\xc3\xa4nteht\xc3\xa4v\xc3\xa4kseen kansanmusiikin edist\xc3\xa4misen ja tunnetuksi tekemisen. H\xc3\xa4n oli p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4nyt soittaa niin kauan kuin jaksaa ja niin kauan kuin yleis\xc3\xb6 jaksaa h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kuunnella. H\xc3\xa4n esiintyi viimeisen kerran julkisesti vuonna 1978. Viimeisin\xc3\xa4 vuosinaan h\xc3\xa4n joutui syd\xc3\xa4nsairautensa takia k\xc3\xa4ym\xc3\xa4\xc3\xa4n usein sairaalassa ja esiintyi harvoin julkisuudessa.  Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla h\xc3\xa4n k\xc3\xa4vi viel\xc3\xa4 ainakin kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1983.  Maaliskuussa 1984 h\xc3\xa4n sai uuden vakavan syd\xc3\xa4nkohtauksen ja kuoli syyskuussa 1984 Vetelin sairaalassa 74-vuotiaana.\n_START_SECTION_\nKunnianosoitukset\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xa4net nimitettiin mestaripelimanniksi 1970, director musices -arvonimen h\xc3\xa4n sai 1971 ja Pro Finlandia -mitalin 1978. Lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4nelle my\xc3\xb6nnettiin valtion taiteilijael\xc3\xa4ke vuonna 1970. Kuoltuaan h\xc3\xa4n sai valtiolliset hautajaiset. H\xc3\xa4nen syntym\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n tuli vuonna 2010 kuluneeksi sata vuotta, ja t\xc3\xa4m\xc3\xa4n kunniaksi ly\xc3\xb6tiin nimellisarvoltaan 10 \xe2\x82\xac:n hopeinen juhlaraha \xe2\x80\x9dKonsta Jylh\xc3\xa4 ja kansanmusiikki\xe2\x80\x9d.'