b'\n_START_ARTICLE_\nKansantuomioistuin (natsi-Saksa)\n_START_PARAGRAPH_\nKansantuomioistuin (saks. Volksgerichtshof, lyh. VGH) oli natsi-Saksan erikoisoikeus, joka oli s\xc3\xa4\xc3\xa4detty lailla 24. huhtikuuta 1934. Valtiop\xc3\xa4iv\xc3\xa4talon palon j\xc3\xa4lkeinen oikeusprosessi p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi kansallissosialistien kannalta ep\xc3\xa4edulliseen tulokseen, koska valtakunnanoikeus tuomitsi yksin p\xc3\xa4\xc3\xa4tekij\xc3\xa4n\xc3\xa4 Marinus van der Lubben. Kansallissosialistit eiv\xc3\xa4t sen vuoksi voineet syytt\xc3\xa4\xc3\xa4 kommunisteja tuhopoltosta. Niinp\xc3\xa4 perustettiin poliittisiin rikoksiin erikoistunut VGH, jonka toimivaltaan kuuluivat muun muassa seuraavat rikosasiat: puolustusmateriaalin vahingoittaminen, vihollisen avustaminen ja puolustuskyvyn heikent\xc3\xa4minen. Kansantuomioistuin jakoi tuomioita my\xc3\xb6s mustan p\xc3\xb6rssin kauppiaille, lakkoilijoille ja tappiomielialan levitt\xc3\xa4jille. _NEWLINE_Kansantuomioistuin kokoontui Berliinin oikeustalon istuntosalissa. Oikeussali oli koristettu suurilla hakaristilipuilla sek\xc3\xa4 Adolf Hitlerin ja Fredrik II:n rintakuvilla. Oikeusistuin koostui kahdesta ammattilaistuomarista sek\xc3\xa4 viidest\xc3\xa4 maallikkoj\xc3\xa4senest\xc3\xa4, jotka olivat koottu kansallissosialistisen puolueen, poliisin, SS:n ja sotavoimien riveist\xc3\xa4. Ammattilaistuomarien \xc3\xa4\xc3\xa4net olivat ratkaisevat, ja ne saattoivat kaataa maallikkojen \xc3\xa4\xc3\xa4net. Tuomarit nimitti Hitler valtakunnan oikeusministeri\xc3\xb6n (Reichsjustizministerium) ehdotuksesta. Oikeusistuimen t\xc3\xa4rkein j\xc3\xa4sen oli puheenjohtaja. VGH tuomitsi ainoana oikeusasteena: muutoksenhakumahdollisuutta tuomioihin ei ollut. _NEWLINE_VGH:n puheenjohtajana oli vuodesta 1936 Otto Thierack, ja h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 seurasi vuonna 1942 Roland Freisler. Viimeist\xc3\xa4\xc3\xa4n Freislerin nimityksen j\xc3\xa4lkeen kansantuomioistuin lakkasi t\xc3\xa4ysin muistuttamasta todellista laillista oikeusistuinta. Freisler ajoi kuolemantuomioita l\xc3\xa4pi v\xc3\xa4hin todistein sek\xc3\xa4 pilkkasi ja n\xc3\xb6yryytti syytettyj\xc3\xa4. Kun kansantuomioistuin tuomitsi hein\xc3\xa4kuun 20. p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n salaliiton j\xc3\xa4seni\xc3\xa4, Freisler raivosi ja huusi niin kovaa, ett\xc3\xa4 istunnot tallentaneen filmiryhm\xc3\xa4n \xc3\xa4\xc3\xa4nitt\xc3\xa4jill\xc3\xa4 oli suuria vaikeuksia tehd\xc3\xa4 ty\xc3\xb6ns\xc3\xa4._NEWLINE_Vuosina 1943\xe2\x80\x931944 Freislerin I senaatti langetti 1\xc2\xa0600 hirttotuomiota (muun muassa Valkoinen ruusu -vastarintaryhm\xc3\xa4n j\xc3\xa4senet). Pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n vuosina 1942\xe2\x80\x931943 VGH langetti yli 5\xc2\xa0000 kuolemantuomiota. Tuomioita ei jaettu ainoastaan saksalaisille vaan my\xc3\xb6s miehitettyjen maiden kansalaisille.'