b'\n_START_ARTICLE_\nCesare Beccaria\n_START_PARAGRAPH_\nCesare Beccaria Bonesana, Gualdrascon ja Villareggion markiisi (15. maaliskuuta 1738 Milano \xe2\x80\x93 28. marraskuuta 1794 Milano) oli valistusajalla vaikuttanut italialainen juristi, filosofi ja poliitikko, joka tunnetaan parhaiten teoksestaan Rikoksesta ja rangaistuksesta. Teos muodostaa nykyaikaisen rikosoikeudellisen ajattelun perustan ja aloitti ensimm\xc3\xa4isen abolitionistisen liikkeen. Jotkut teoksen edistyksellisist\xc3\xa4 argumenteist\xc3\xa4 olivat jo vanhoja, mutta Beccaria tekee niist\xc3\xa4 erinomaisen yhteenvedon kuten my\xc3\xb6s uutuutena erottaa ne uskonnollisesta kontekstista. H\xc3\xa4n perustaa kirjassaan rankaisuvallan pohjan ja rajat sek\xc3\xa4 suosittelee rangaistuksen suhteellistamista tehtyyn rikokseen n\xc3\xa4hden. Beccaria my\xc3\xb6s asettaa periaatteeksi uskonnollisen ja oikeudellisen vallan erottamisen. Tuomiten er\xc3\xa4iden rangaistusten julmuuden verraten niit\xc3\xa4 tehtyyn rikokseen, h\xc3\xa4n tuomitsee kidutuksen ja kuolemantuomion barbaarisiksi, ja ehdottaa rikosten ennaltaehk\xc3\xa4isy\xc3\xa4 rikoksista rankaisemisen sijaan.\n_START_SECTION_\nSyntym\xc3\xa4 ja koulutus\n_START_PARAGRAPH_\nBeccaria syntyi varakkaaseen milanolaiseen aatelisperheeseen. H\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 oli Giovanni Saverio di Francesco ja \xc3\xa4itins\xc3\xa4 Maria Visconti di Saliceto. H\xc3\xa4n opiskeli vuosina 1747\xe2\x80\x931755 jesuiittojen yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 koulussa Parmassa, jonka j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n jatkoi opintojaan Pavian yliopistossa, jossa suoritti oikeustieteen tohtorinarvon vuonna 1758 20 vuoden i\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Beccaria nai Teresa Blascon vuonna 1761 johtaen v\xc3\xa4lirikkoon perheen kanssa, koska h\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 piti avioliittoa ep\xc3\xa4s\xc3\xa4\xc3\xa4tyisen\xc3\xa4. Vaimonsa kanssa Beccaria sai nelj\xc3\xa4 lasta: Giulia Beccaria (1762\xe2\x80\x931841), joka sai nimens\xc3\xa4 Jean-Jacques Rousseaun kirjan La Nouvelle H\xc3\xa9lo\xc3\xafse p\xc3\xa4\xc3\xa4henkil\xc3\xb6n Julie\'n mukaan; Maria Beccaria (1766\xe2\x80\x931788), jolla oli vakavia neurologisia h\xc3\xa4iri\xc3\xb6it\xc3\xa4 ja joka kuoli nuorena; Giovanni Annibale, joka syntyi ja kuoli vuonna 1767 ja Margherita, joka syntyi ja kuoli vuonna 1772. Beccaria oli kiinnostunut my\xc3\xb6s matematiikasta ja taloudesta, joista h\xc3\xa4n oikeustieteen ohella piti luentoja. Vuodesta 1770 alkaen h\xc3\xa4n toimi Milanon hallinnossa. Beccarian ajatteluun vaikuttivat Montesquieu, Claude Adrien Helv\xc3\xa9tius ja ensyklopedistit._NEWLINE_Aluksi h\xc3\xa4n osoitti suurta mielenkiintoa matematiikkaa kohtaan, mutta Montesquieun tutkielmat ohjasivat h\xc3\xa4nen mielenkiintonsa talouteen. H\xc3\xa4nen ensimm\xc3\xa4inen julkaisunsa vuonna 1762 oli traktaatti Milanon herttuakunnan valuutan h\xc3\xa4iri\xc3\xb6ist\xc3\xa4, joihin h\xc3\xa4n ehdotti ratkaisuja._NEWLINE_T\xc3\xa4n\xc3\xa4 aikana Beccaria yhdess\xc3\xa4 veljesten Pietro ja Alessandro Verri sek\xc3\xa4 monien muiden Milanon aristokratiasta per\xc3\xa4isin olevien nuorten miesten kanssa muodosti kirjallisuusseuran, jonka nimeksi tuli "L\'Accademia dei pugni" (Nyrkkiakatemia). Nimi tuli siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 sen tarkoitus oli tehd\xc3\xa4 pilaa Italiassa lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyvist\xc3\xa4 ummehtuneista akatemioista ja siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 rauhalliset keskustelut p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyiv\xc3\xa4t usein tappeluiksi. Valistuksen periaatteiden hengess\xc3\xa4 seuran teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 oli "sotia hellitt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 taloudellista ep\xc3\xa4j\xc3\xa4rjestyst\xc3\xa4, byrokraattista tyranniaa, uskonnollista kapeakatseisuutta ja \xc3\xa4lyllist\xc3\xa4 pikkumaisuutta vastaan". Seuran p\xc3\xa4\xc3\xa4teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 oli edist\xc3\xa4\xc3\xa4 taloudellisia, poliittisia ja hallinnollisia uudistuksia.\n_START_SECTION_\nRikoksesta ja rangaistuksesta\n_START_PARAGRAPH_\nVerrin veljekset ja Beccaria aloittivat t\xc3\xa4rke\xc3\xa4n kulttuurisen uudistusliikkeen, joka keskittyi heid\xc3\xa4n kirjallisuuslehtens\xc3\xa4 Il Caff\xc3\xa8 ("Kahvila") ymp\xc3\xa4rille, joka ilmestyi kes\xc3\xa4st\xc3\xa4 1764 alkaen kahden vuoden ajan, ja joka sai innoitusta Addisonin ja Steelen kirjallisuuslehdest\xc3\xa4 The Spectator sek\xc3\xa4 muista sen kaltaisista julkaisuista. Il Caff\xc3\xa8 -lehti esitteli kokonaan uuden kulttuurisen suuntauksen pohjois-Italiassa. Sen valistuneella retoriikalla ja tasapainoisella sosiopoliittisten ja kirjallisten aiheiden k\xc3\xa4sittelyll\xc3\xa4 sen anonyymit tekij\xc3\xa4t pitiv\xc3\xa4t yll\xc3\xa4 Italian sivistyneen luokan mielenkiintoa esitelless\xc3\xa4\xc3\xa4n sellaisia uusia ajatuksia kuten Voltairen tai Diderot\'n._NEWLINE_Vuonna 1764 Beccaria julkaisi lyhyen, mutta aiheellisesti kiitellyn tutkielman Rikoksesta ja rangaistuksesta, joka merkitsi valistusajan kohokohtaa Milanossa. Siin\xc3\xa4 Beccaria toi esille joitain ensimm\xc3\xa4isi\xc3\xa4 moderneja argumentteja kuolemanrangaistusta vastaan. H\xc3\xa4nen teoksensa oli my\xc3\xb6s ensimm\xc3\xa4inen penologian alan teos, puoltaen rikosoikeuden uudistamista. Kirja oli ensimm\xc3\xa4inen t\xc3\xa4ysimittainen teos, joka puuttui rikosoikeusreformeihin ja ehdotti, ett\xc3\xa4 rikosoikeuden tulisi olla yhdenmukainen rationaalisten periaatteiden kanssa. Se on v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n teoreettinen teos kuin Hugo Grotiuksen, Samuel von Pufendorfin ja muiden vastaavien ajattelijoiden kirjoitukset ja yht\xc3\xa4 paljon kannanotto kuin teoria. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 teoksessa Beccaria heijasteli Il Caff\xc3\xa8 -ryhm\xc3\xa4n vakaumuksia, joka pyrki aiheuttamaan uudistuksia valistusajan hengess\xc3\xa4.'