b'\n_START_ARTICLE_\nPartakorppikotka\n_START_SECTION_\nKoko ja ulkon\xc3\xa4k\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nPartakorppikotkan vartalo on kellert\xc3\xa4v\xc3\xa4, samoin p\xc3\xa4\xc3\xa4, jossa on musta \xe2\x80\x9dparta\xe2\x80\x9d, joka on antanut lajille nimen. Selk\xc3\xa4 ja siivet ovat harmaat. Sukupuolet ovat samanv\xc3\xa4risi\xc3\xa4. Linnun pituus on 94\xe2\x80\x93125\xc2\xa0cm, siipien k\xc3\xa4rkiv\xc3\xa4li 231\xe2\x80\x93283\xc2\xa0cm ja paino 4,5\xe2\x80\x937,2\xc2\xa0kg. Naaras on suurempi kuin koiras.\n_START_SECTION_\n\xc3\x84\xc3\xa4net\n_START_PARAGRAPH_\nPartakorppikotka ei yleens\xc3\xa4 \xc3\xa4\xc3\xa4ntele. Soidinlennolla saattaa kuulla kotkan kokoon n\xc3\xa4hden h\xc3\xa4mm\xc3\xa4stytt\xc3\xa4v\xc3\xa4n hiljaista vihelt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 \xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4. Kutsu\xc3\xa4\xc3\xa4nen\xc3\xa4 voi kuulla pehme\xc3\xa4n pie-\xc3\xa4\xc3\xa4nen. Poikaset kerj\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t ruokaa kiihke\xc3\xa4ll\xc3\xa4 piiskutuksella ja nuoret lentokykyiset linnut naukuvat hiirihaukkamaisesti.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys\n_START_PARAGRAPH_\nPartakorppikotka on jakautunut kolmeen eri alalajiin: nimialalaji barbatus el\xc3\xa4\xc3\xa4 Pohjois-Afrikassa, alalaji aureus Pyreneill\xc3\xa4, Etel\xc3\xa4-Euroopassa, L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja Keski-Aasiassa, sek\xc3\xa4 pienikokoisin alalaji meridionalis pesii pienill\xc3\xa4 alueilla etel\xc3\xa4isimm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja it\xc3\xa4isimm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Afrikassa, sek\xc3\xa4 ehk\xc3\xa4 my\xc3\xb6s Arabian niemimaan lounaiskulmassa. Suomessa lajia ei ole tavattu. Lajin elinymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6n ala on 110 miljoonaa neli\xc3\xb6kilometri\xc3\xa4 ja maailman populaation koko on 10\xc2\xa0000 \xe2\x80\x93 100\xc2\xa0000 yksil\xc3\xb6\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nMuutto\n_START_PARAGRAPH_\nPartakorppikotka on paikkalintu, joten se pysyttelee pesim\xc3\xa4paikoillaan koko vuoden. Nuoret yksil\xc3\xb6t kiertelev\xc3\xa4t laajemmalti, mutta harhautuvat vain harvoin vuoristoalueen ulkopuolelle.\n_START_SECTION_\nKannanarviot\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopan ja l\xc3\xa4ntisen palearktisen alueen koko kanta on luultavasti noin 330\xe2\x80\x93700 paria, josta itse Euroopassa el\xc3\xa4\xc3\xa4 vain noin 100 paria. Partakorppikotka on Euroopan korppikotkista harvalukuisin ja yksi Euroopan harvinaisimmista petolinnuista. Se onkin luokiteltu Euroopassa eritt\xc3\xa4in uhanalaiseksi lajiksi.\n_START_SECTION_\nKannanmuutokset\n_START_PARAGRAPH_\nViel\xc3\xa4 1900-luvun alussa partakorppikotka oli hyvin yleinen pesij\xc3\xa4 Etel\xc3\xa4-Euroopan vuoristoissa. 1900-luvun lopussa partakorppikotka oli uhanalainen, ja se luultavasti katoaakin Euroopasta t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 vuosisadalla, ellei sen uhkatekij\xc3\xb6it\xc3\xa4 poisteta. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 hetkell\xc3\xa4 pahimmat tekij\xc3\xa4t ovat ravinnonpuute, laajamittainen vaino, ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6nmuutos, h\xc3\xa4irint\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 myrkkysy\xc3\xb6tit, jotka on tarkoitettu kettuja ja susia varten. Heikentyneet elinolot johtivat sukupuuttoon Saksassa vuonna 1855, Sveitsiss\xc3\xa4 1884, Bosniassa ja Hertsegovinassa 1893, It\xc3\xa4vallassa 1906, Italiassa 1913, Romaniassa 1935, entisess\xc3\xa4 T\xc5\xa1ekkoslovakiassa 1942, Serbiassa ja Montenegrossa 1956, Bulgariassa 1966 ja Makedoniassa 1990. Pyreneill\xc3\xa4 partakorppikotkan pesim\xc3\xa4kanta on kuitenkin haaskaruokinnan ja muun suojeluty\xc3\xb6n ansiosta kasvanut 50 prosenttia viimeisen kymmenen vuoden aikana. Partakorppikotkaa on yritetty palauttaa Alpeille jo vuodesta 1974 l\xc3\xa4htien. Silloin se ei kuitenkaan viel\xc3\xa4 onnistunut. Mutta nyt, vuosina 1986\xe2\x80\x931991 Alpeille on vapautettu 35 vankeudessa kasvatettua nuorta lintua, jotka n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t p\xc3\xa4rj\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4n hyvin. Ehk\xc3\xa4 sinne on muodostuva uusi partakorppikotkien pesim\xc3\xa4alue.\n_START_SECTION_\nElinymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nPartakorppikotka pesii rotkojen, laaksojen ja erikorkuisten huippujen pirstomissa jyrkiss\xc3\xa4 vuoristoalueissa. Alueella on my\xc3\xb6s oltava tihe\xc3\xa4 kanta gemssej\xc3\xa4, mufloneita tai vuorikauriita. Sudet, ilvekset, kotkat ja muut petoel\xc3\xa4imet ovat my\xc3\xb6s v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6mi\xc3\xa4 naapureita, sill\xc3\xa4 niilt\xc3\xa4 partakorppikotka voi saada saalisj\xc3\xa4tteit\xc3\xa4. Euroopassa pesim\xc3\xa4alueet sijaitsevat noin 1\xc2\xa0000\xe2\x80\x932\xc2\xa0000\xc2\xa0metrin korkeudella merenpinnasta.\n_START_SECTION_\nPesint\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nPartakorppikotkat alkavat pesi\xc3\xa4 muiden korppikotkien tapaan vasta 4\xe2\x80\x935-vuotiaana. Puolisot ovat uskollisia toisilleen koko el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ajan. Partakorppikotkat alkavat oleskella pesill\xc3\xa4\xc3\xa4n jo loka- ja marraskuussa. Soidinlento tapahtuu joulu-tammikuussa, jolloin puolisot leijailevat yl\xc3\xb6sp\xc3\xa4in, ja tarrautuvat toistensa jalkoihin ja pudottautuvat kohti maata. Molemmat emot rakentavat jopa 2,5 m korkean risupes\xc3\xa4n, joka on luoksep\xc3\xa4\xc3\xa4sem\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 paikassa kalliojyrk\xc3\xa4nteell\xc3\xa4 tai pieness\xc3\xa4 luolassa. Etel\xc3\xa4-Espanjassa naaras munii 1\xe2\x80\x932 munaa joulu-tammikuussa, ja Pyreneill\xc3\xa4 tammi-helmikuun vaihteessa. Munintav\xc3\xa4li on 4\xe2\x80\x935\xc2\xa0p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4. Molemmat puolisot hautovat, mutta naaras hautoo p\xc3\xa4\xc3\xa4osan 53\xe2\x80\x9360 vuorokauden haudonta-ajasta. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti, pes\xc3\xa4poikasaika kest\xc3\xa4\xc3\xa4 noin 100\xe2\x80\x93130 vuorokautta. Vaikka kaksimunainen pesue on tavallisin, yleens\xc3\xa4 vain yksi poikanen selvi\xc3\xa4\xc3\xa4 hengiss\xc3\xa4 lentokykyiseksi. Vanhin tarhalintu on el\xc3\xa4nyt 48-vuotiaaksi.\n_START_SECTION_\nRavinto\n_START_PARAGRAPH_\nPartakorppikotka on siit\xc3\xa4 erikoinen korppikotkalaji, ett\xc3\xa4 vaikka se k\xc3\xa4ykin haaskoilla, se ei v\xc3\xa4lit\xc3\xa4 lihasta, vaan sy\xc3\xb6 luita. Se valitsee sopivan kokoisen luun, jonka lenn\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n korkealle, pudottaa sen kalliota vasten niin ett\xc3\xa4 se murskaantuu, ja sy\xc3\xb6 ravinteikkaan luuytimen. Se nielee my\xc3\xb6s kokonaisia luita. Samalla tavoin se my\xc3\xb6s murskaa maakilpikonnan kuoren. Se voi sy\xc3\xb6d\xc3\xa4 my\xc3\xb6s lintuja, j\xc3\xa4niksi\xc3\xa4 ja murmeleita. Se voi ahdistaa saalisel\xc3\xa4imi\xc3\xa4, kuten lampaita, vuohia ja muita sorkkael\xc3\xa4imi\xc3\xa4, my\xc3\xb6s ihmisen, jyrk\xc3\xa4nteelt\xc3\xa4 alas, jonka j\xc3\xa4lkeen se p\xc3\xa4\xc3\xa4see aterioimaan.'