b'\n_START_ARTICLE_\nHendrik Lorentz\n_START_SECTION_\nNuoruus\n_START_PARAGRAPH_\nHendrik Lorentz syntyi Arnhemissa Alankomaissa vuonna 1853. H\xc3\xa4nen vanhempansa olivat lastentarhan omistaja Gerrit Frederik Lorentz ja Geertruida van Ginkel. Geertuida-\xc3\xa4iti kuoli, kun Hendrik oli nelivuotias. H\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 meni vuonna 1862 naimisiin Luberta Hupkesin kanssa._NEWLINE_Peruskoulussa oli tuolloin opetusta aamuisin, p\xc3\xa4ivisin sek\xc3\xa4 iltaisin, jolloin opetus oli vapaamuotoisempaa. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n ansiosta Lorentzilla oli valmiudet siirty\xc3\xa4 suoraan kolmannelle vuosiluokalle, kun Arnhemin ensimm\xc3\xa4inen lukio vuonna 1866 avattiin. Viidennen vuosiluokan ja vuoden klassisten kielten opiskelun j\xc3\xa4lkeen Lorentz aloitti 1870 opinnot Leidenin yliopistossa.\n_START_SECTION_\nOpiskeluvuodet\n_START_PARAGRAPH_\nLorentz suoritti 1871 kandidaatin tutkinnon matematiikasta ja fysiikasta. H\xc3\xa4n palasi seuraavana vuonna Arnhemiin opettamaan matematiikkaa iltap\xc3\xa4iv\xc3\xa4kursseilla. Samaan aikaan h\xc3\xa4n valmisteli v\xc3\xa4it\xc3\xb6skirjaansa, Over de theorie der terugkaatsing en breking van het licht, valon heijastumisesta ja taittumisesta. Tohtoriksi Lorentz valmistui 22-vuotiaana vuonna 1875. H\xc3\xa4nen v\xc3\xa4it\xc3\xb6skirjaansa ohjasi Pieter Rijken, ja se t\xc3\xa4smensi James Clerk Maxwellin teoriaa s\xc3\xa4hk\xc3\xb6magneettisesta s\xc3\xa4teilyst\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nProfessorina Leideniss\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nLorentz nimitettiin 1878 Leidenin yliopiston teoreettisen fysiikan professoriksi. Virka oli perustettu nimenomaan h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 varten. Lorentz sai urallaan useita kutsuja ulkomaalaisista yliopistoista, mutta h\xc3\xa4n pysyi uskollisena yliopistolleen._NEWLINE_Lorentz k\xc3\xa4sitteli vuonna 1878 pit\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n virkaanastujaispuheessa fysiikan molekyyliteorioita. Lorentz ei ollut ensimm\xc3\xa4isin\xc3\xa4 vuosinaan kovinkaan tuottelias, sill\xc3\xa4 vuosina 1878\xe2\x80\x931892 h\xc3\xa4n julkaisi keskim\xc3\xa4\xc3\xa4rin yhden tutkimuksen vuodessa. Tuona aikana h\xc3\xa4n kirjoitti my\xc3\xb6s kaksi oppikirjaa, joita molempia luettiin paljon._NEWLINE_Leidenin yliopiston professorina Lorentz keskittyi ensimm\xc3\xa4iset 20 vuotta s\xc3\xa4hk\xc3\xb6magneettisen s\xc3\xa4teilyn teoriaan pyrkien selitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n s\xc3\xa4teilyn, s\xc3\xa4hk\xc3\xb6n ja magnetismin v\xc3\xa4lisen yhteyden. My\xc3\xb6hemmin h\xc3\xa4n laajensi teoreettista tutkimustaan monille muille alueille, mutta h\xc3\xa4nen suurimmat teoriansa ja saavutuksensa ovat s\xc3\xa4hk\xc3\xb6magnetismin, elektronien teorian ja suhteellisuuden alalta._NEWLINE_Vuonna 1912 Lorentz j\xc3\xa4i el\xc3\xa4kkeelle virastaan Leidenin yliopistossa ja vastaanotti kaksoisviran Hollannin tiedeakatemian, Hollandsche Maatschappij der Wetenschappenin sihteerin\xc3\xa4 ja Teylerin museon kuraattorina Haarlemissa. H\xc3\xa4n jatkoi kuitenkin ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4isen professorin virassa Leideniss\xc3\xa4 pit\xc3\xa4en edelleen kuuluisiksi tulleita maanantaiaamun luentojaan. Lorentz jatkoi luentojen pit\xc3\xa4mist\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 loppuun asti.\n_START_SECTION_\nMy\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t vuodet\n_START_PARAGRAPH_\nLorentzin j\xc3\xa4\xc3\xa4ty\xc3\xa4 varhaiselle el\xc3\xa4kkeelle Leidenin yliopiston professorin virasta h\xc3\xa4nen seuraajakseen nimitettiin Paul Ehrenfest. Ehrenfestin perustama teoreettisen fysiikan instituutti nimettiin my\xc3\xb6hemmin Lorentz-instituutiksi. Fysiikan Nobel-palkinnon lis\xc3\xa4ksi Lorentzille my\xc3\xb6nnettiin monia muitakin kunnianosoituksia, kuten 1908 Rumford-mitali ja 1918 Copley-mitali. H\xc3\xa4net my\xc3\xb6s valittiin Royal Societyn j\xc3\xa4seneksi vuonna 1905._NEWLINE_Lorentz tunnetaan erityisesti teoreettisena fyysikkona, mutta h\xc3\xa4n vaikutti my\xc3\xb6s kokeellisen fysiikan alalla. Hollannin hallituksen pyynn\xc3\xb6st\xc3\xa4 h\xc3\xa4n teki mittauksia ty\xc3\xb6ryhm\xc3\xa4ns\xc3\xa4 kanssa vuodet 1918\xe2\x80\x931926 Afsluitdijkin alueelle rakennettavaa patoa varten. Virtaustekniikka oli tuohon aikaan hyvin empiirinen tiede, mutta vuoroveden aiheuttamat h\xc3\xa4iri\xc3\xb6t Afsluitdijkilla olivat niin ennustamattomia, ettei empiirisiin s\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6ihin voitu luottaa. Lorentz selvitti kuitenkin ongelman numeerisesti. Afsluitdijkin pato valmistui Lorentzin kuoleman j\xc3\xa4lkeen vuonna 1933, ja h\xc3\xa4nen tekem\xc3\xa4ns\xc3\xa4 laskelmat osoittautuivat tarkoiksi.\n_START_SECTION_\nPerhe\n_START_PARAGRAPH_\nLorentz meni 1881 naimisiin Aletta Catharina Kaiserin kanssa. Aletta oli amsterdamilaisen taidekoulun professori ja hollantilaisen postimerkkien suunnittelijan Johann Wilhelm Kaiserin tyt\xc3\xa4r. Aletta ja Hendrik Lorentz saivat kaksi tyt\xc3\xa4rt\xc3\xa4 ja yhden pojan. Vanhimmasta tytt\xc3\xa4rest\xc3\xa4 Geertruida de Haas-Lorentzista tuli is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 tapaan fyysikko, joka meni naimisiin fyysikko Wander Johannes de Haasin kanssa.\n_START_SECTION_\nElektronit ja valo\n_START_PARAGRAPH_\nLorentz teoretisoi, ett\xc3\xa4 atomit saattaisivat koostua varatuista hiukkasista ja ehdotti, ett\xc3\xa4 n\xc3\xa4iden varattujen hiukkasten v\xc3\xa4r\xc3\xa4htely saa aikaan s\xc3\xa4hk\xc3\xb6magneettista s\xc3\xa4teily\xc3\xa4. Vuonna 1896 Pieter Zeeman, kollega ja Lorentzin oppilas, osoitti teorian kokeellisesti paikkansapit\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi. Vain muutama vuosi my\xc3\xb6hemmin vuonna 1902 heid\xc3\xa4t palkittiin fysiikan Nobel-palkinnolla t\xc3\xa4st\xc3\xa4 merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4st\xc3\xa4 ty\xc3\xb6st\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nSuhteellisuus\n_START_PARAGRAPH_\nYritt\xc3\xa4ess\xc3\xa4\xc3\xa4n selitt\xc3\xa4\xc3\xa4 Michelsonin\xe2\x80\x93Morleyn koetta 1895 Lorentz arvioi, ett\xc3\xa4 liikkuvat kappaleet kutistuvat liikkeens\xc3\xa4 suunnassa. Samantapaisen v\xc3\xa4itteen oli aiemmin esitt\xc3\xa4nyt jo George FitzGerald. Lorentz kehitti k\xc3\xa4sitteen paikallinen aika, mit\xc3\xa4 Henri Poincar\xc3\xa9 piti suurenmoisena ajatuksena. Poincar\xc3\xa9 osoitti vuonna 1900, kuinka eri koordinaatistoissa liikkuvat kellot voidaan synkronisoida samaan aikaan k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4en valosignaalia, jonka oletetaan kulkevan aina samalla nopeudella riippumatta koordinaatiston nopeudesta. Poincar\xc3\xa9 my\xc3\xb6s nimesi Lorentzin 1899 julkaisemat ja 1904 t\xc3\xa4ydent\xc3\xa4m\xc3\xa4t muunnokset Lorentzin muunnoksiksi. Lorentz oli ilmeisesti tiet\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6n Joseph Larmorin 1897 julkaisemasta atomia kiert\xc3\xa4vien elektronien aikadilataation ennustavasta muunnoksesta, joka oli identtinen Lorentzin muunnoksen kanssa. My\xc3\xb6hemmin Poincar\xc3\xa9 ja Albert Einstein esittiv\xc3\xa4t yht\xc3\xa4l\xc3\xb6t, jotka nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n tunnetaan erityisen\xc3\xa4 suhteellisuusteoriana. Erityisen suhteellisuusteorian yht\xc3\xa4l\xc3\xb6t ovat algebrallisesti yhtenev\xc3\xa4t Larmorin ja Lorentzin yht\xc3\xa4l\xc3\xb6iden kanssa.'