b'\n_START_ARTICLE_\nK\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4ki (Eura)\n_START_SECTION_\nEuran rautakausi\n_START_PARAGRAPH_\nEurajoen yl\xc3\xa4juoksun laaksossa on merkkej\xc3\xa4 kalmistoihin hautaamisesta jo roomalaiselta kaudelta asti. My\xc3\xb6s Osmanm\xc3\xa4en\xe2\x80\x93K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4en alueelta on l\xc3\xb6ytynyt kyseiselle kaudelle kuuluva virolaistyyppinen kiertojalkainen solki. V\xc3\xa4est\xc3\xb6luku ilmeisesti kasvoi, koska kalmistojen koko ja m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi Eurassa merovingiajalla. Viimeiset esineelliset haudat tehtiin viikinkiajalla ennen varhaiskristillist\xc3\xa4 esineet\xc3\xb6nt\xc3\xa4 hautaustapaa. Suuria kalmistoja kehittyi my\xc3\xb6s Luistariin, Isovaheelle, Yli-Nuoranteelle, Pappilanm\xc3\xa4elle, Vainionm\xc3\xa4elle, Lauhianm\xc3\xa4elle, V\xc3\xa4h\xc3\xa4suonm\xc3\xa4elle, Vanhalle Kansakoululle ja V\xc3\xa4h\xc3\xa4-Vaheelle.\n_START_SECTION_\nK\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4kivet\n_START_PARAGRAPH_\nKuuluisat K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4kivet sijaitsevat K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4en korkeimmalla kohdalla. Ne ovat ilmeisesti hautaukseen liittyv\xc3\xa4 rakennelma. Ympyr\xc3\xa4n keskell\xc3\xa4 on kaksi polttohautausta ajalta 500\xe2\x80\x93600 jaa. eli merovingiaikaista polttokuoppahautaa. N\xc3\xa4iden l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 oli kaksi maakumpua, jotka tutkittiin jo vuonna 1894. Toinen kumpu sis\xc3\xa4lsi polttohautauksen, joka oli ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6ity kivikeh\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ja sitten peitetty maa-aineksella n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4ksi kummuksi. Toinen kumpu sis\xc3\xa4lsi paasikiviarkun._NEWLINE_K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4kivien k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 k\xc3\xa4r\xc3\xa4jien pit\xc3\xa4miseen ei ole muuta todistetta kuin kansantarinat. K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4ki\xc3\xa4 on muuallakin ja joissakin niist\xc3\xa4 on my\xc3\xb6s k\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4kivet, joten tarina voi pit\xc3\xa4\xc3\xa4 paikkansa.\n_START_SECTION_\nRautakauden kalmisto\n_START_PARAGRAPH_\nKalmistona k\xc3\xa4ytettiin noin 400 metri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4\xc3\xa4 hiekkaista harjua aivan peltoalueen vieress\xc3\xa4 noin 100 metri\xc3\xa4 it\xc3\xa4\xc3\xa4n Eurajoesta. Harjun pohjoisp\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4 kutsuttiin K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4kivien vuoksi k\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4eksi ja etel\xc3\xa4puolen kohoumaa omistavan maatalon mukaan Osmanm\xc3\xa4eksi. 1800-luvulla l\xc3\xa4heiset talot ottivat harjusta hiekkaa kohdasta, mist\xc3\xa4 kulki vanhastaan harjun ylitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 polku. Kaivanto kasvoi tien levetess\xc3\xa4, ja lopulta harjun voitiin katsoa katkenneen. Luoteisosaa kutsuttiin Osmanm\xc3\xa4eksi ja kaakkoisosaa K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4eksi. My\xc3\xb6hemmin Osmanm\xc3\xa4ki tuhoutui lopullisesti hiekanotossa, ja se tasoitettiin talojen pohjaksi._NEWLINE_Kalmistoa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4neit\xc3\xa4 taloja tai asuinpaikkoja ei ole l\xc3\xb6ydetty, mutta ne luultavasti sijaitsivat kalmiston l\xc3\xa4hell\xc3\xa4, sill\xc3\xa4 Eurassa oli samaan aikaan k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 useita suuria kalmistoja. Vanhimmat haudat sijoitettiin alkujaan harjualueen keskiosaan, joka on tuhoutunut hiekanotossa. Sielt\xc3\xa4 saatiin runsaasti irtol\xc3\xb6yt\xc3\xb6j\xc3\xa4, joista osa toimitettiin museoihin. Nuoremmat hautaukset t\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t harjualuetta ja levisiv\xc3\xa4t koilliseen ja kaakkoon._NEWLINE_Osmanm\xc3\xa4ell\xc3\xa4 on havaittu tutkimuksissa 56 hautaa ja K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4ell\xc3\xa4 sijaitsee viel\xc3\xa4 169 n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4\xc3\xa4 hautapainannetta, joista on tutkittu 55 painannetta. Ruumishaudat olivat ensin matalia kumpuhautoja, ja puisten arkkujen lahottua, ne ovat painuneet kuopalle. Kuopat ovat harjuun n\xc3\xa4hden poikittaisia eli it\xc3\xa4-l\xc3\xa4nsisuuntaisia. Osmanm\xc3\xa4ell\xc3\xa4 ne olivat suurimmaksi osaksi viikinkiaikaisia hautoja ja K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4ell\xc3\xa4 ne ovat p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa merovingiajan hautauksia. K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4en etel\xc3\xa4p\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 sijainneet 13 tutkittua hautaa kuuluivat kuitenkin viikinkiaikaan. Hautaukset jatkuivat mahdollisesti katkeamatta kansainvaellusajalta viikinkiajan loppuun, joten hiekanotto on tuhonnut ainakin yhden viikinkiajan jakson j\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6kset kokonaan. K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4elt\xc3\xa4 on tehty joitakin varhaisia kansainvaellusajan esinel\xc3\xb6yt\xc3\xb6j\xc3\xa4._NEWLINE_Kalmistoa on tutkittu p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa arkeologian alkuaikoina, jolloin tutkimusmenetelmiss\xc3\xa4 oli puutteita. Monet haudat tutkittiin karkeasti lapiolla kaivamalla ja talteen otettiin vain metalli- ja kiviesineit\xc3\xa4. Hautakuoppien v\xc3\xa4lisi\xc3\xa4 alueita ei tutkittu, mik\xc3\xa4 j\xc3\xa4tti mahdolliset polttohautaukset huomiotta. Vasta vuonna 1939 kiinnitettiin huomiota lasten hautoihin, joista ei j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4\xc3\xa4 painannetta. Niit\xc3\xa4 on saattanut olla my\xc3\xb6s t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kalmistossa, joten hautojen kokonaism\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 on saattanut alkujaan olla yli 300._NEWLINE_Kuuluisimmat kalmiston hautauksista ovat kaksi vierekk\xc3\xa4ist\xc3\xa4 ja samalla tavalla toteutettua miesten hautaa. Molemmat haudat olivat 3 x 1 metrin kokoisissa kuopissa, jotka oli vuorattu lankuilla vainajien alta ja sivuilta. Vainajat oli my\xc3\xb6s peitetty lankuilla, jotka vuorostaan olivat paksujen kivilatomusten peitt\xc3\xa4mi\xc3\xa4. Kyseess\xc3\xa4 on varhaisin havaittu puukammiohauta t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 alueella. Hauta-antimiltaan rikkaammassa haudasta l\xc3\xb6ytyi miekka, v\xc3\xa4kipuukko, keih\xc3\xa4s, kilpi, vy\xc3\xb6, jossa on kilpineulainen solki, kolme vy\xc3\xb6n rautahelaa, pronssinen spiraalisormus ja vainajan p\xc3\xa4\xc3\xa4n takana keltainen hiekkakivihioin. T\xc3\xa4t\xc3\xa4 kovasinta pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4llikkyyden tunnusmerkkin\xc3\xa4. Toisesta haudasta l\xc3\xb6ytyi keih\xc3\xa4s ja veitsi. Esineist\xc3\xb6\xc3\xa4 on tulkittu niin, ett\xc3\xa4 haudoissa makaavat soturip\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 ja h\xc3\xa4nen aseenkantajansa. Hautaukset on ajoitettu vuoteen 550 jaa._NEWLINE_Vaikka kalmistossa on joitakin polttohautauksia sen alkuajoilta, siirryttiin pian pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n ruumishautaukseen. Eura, K\xc3\xb6yli\xc3\xb6 ja Yl\xc3\xa4ne olivat Suomessa varhaisia ruumishautauksen esiintymisalueita Suomessa. Muualla suoritettiin vallan polttohautauksia.\n_START_SECTION_\nSchvindtin tutkimukset\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1890 Theodor Schvindt tuli Euraan tutkimaan Lauhianm\xc3\xa4ke\xc3\xa4, mutta samalla h\xc3\xa4n tutki Eurassa muitakin rautakauden kohteita kuten esimerkiksi Osmanm\xc3\xa4ke\xc3\xa4. Osmanm\xc3\xa4est\xc3\xa4 otettiin tienpohjaa varten hiekkaa ja l\xc3\xa4hes koko m\xc3\xa4ki oli viljelyss\xc3\xa4. M\xc3\xa4ell\xc3\xa4 olevasta hiekkakuopasta erottui pari puoliksi tuhoutunutta hautaa, joita Schvindt lapioi ja otti talteen it\xc3\xa4maisen hopearahan, spiraalikierteisen sormuksen katkelman, mahdollisesti kilvest\xc3\xa4 per\xc3\xa4isin olleita kolmea pronssilevyn kappaletta sek\xc3\xa4 v\xc3\xa4h\xc3\xa4n poltettua luuta. N\xc3\xa4iden l\xc3\xa4helt\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi j\xc3\xa4\xc3\xa4nne kaksinkerroin taivutetusta nahkaesineest\xc3\xa4, joka oli kirjailtu pronssilangalla samaan tapaan kuin rautakautiset karjalaiset puukon tupet. Samasta kohtaa l\xc3\xb6ytyi kokonaisena hajonnut saviastia, jonka Schvindt kokosi my\xc3\xb6hemmin liimaamalla. Astia oli 10,5 senttimetri\xc3\xa4 korkea, suustaan 15 senttimetri\xc3\xa4 leve\xc3\xa4 ja pohjastaan vain 9,5 senttimetri\xc3\xa4 leve\xc3\xa4. Astian alta l\xc3\xb6ytyiv\xc3\xa4t 24,4 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4t keritsimet._NEWLINE_Kauempana sijaitsevan perunakuopan reunalta l\xc3\xb6ytyi maakerroksen seasta palanen neliniitist\xc3\xa4 villakangasta, johon oli ommeltu pronssiset kuusikulmion muotoon ommellut pronssilankaiset koristeputket. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 pronssilangasta kierrettyt putket olivat halkaisijaltaan viisi millimetri\xc3\xa4 ja niiden yhteispituus oli noin 10 senttimetri\xc3\xa4. Schvindt ker\xc3\xa4si paikallisislta tietoja perunakuopastaan tekemist\xc3\xa4 l\xc3\xb6yd\xc3\xb6ist\xc3\xa4, joita olivat muun muassa kaarisolki, rautanauloja, pronssilankaputkia ja saviastioiden kappaleita.\n_START_SECTION_\nSchvindtin hauta I\n_START_PARAGRAPH_\nSchvindt paikallisti miehen haudan noin kyyn\xc3\xa4r\xc3\xa4n syvyydelt\xc3\xa4 maanpinnasta. Vainaja oli maatunut melko hyvin lukuun ottamatta toista s\xc3\xa4\xc3\xa4riluuta, reisiluuta ja toista k\xc3\xa4sivarren luita. Vainaja oli aseteltu hautaan ruumisarkun tapaisessa lautarakennelmassa p\xc3\xa4\xc3\xa4 pohjoiseen p\xc3\xa4in. Arkusta oli j\xc3\xa4ljell\xc3\xa4 rautanauloja ja -niittej\xc3\xa4 ja nauloihin tarttunutta lahoa puunj\xc3\xa4tett\xc3\xa4. Niiteist\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4tellen laudat olivat 30\xe2\x80\x9345 millimetri\xc3\xa4 paksut. Hauta oli viisi korttelia leve\xc3\xa4, mutta arkun tarkkaa pituutta ei voinut en\xc3\xa4\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4ritt\xc3\xa4\xc3\xa4._NEWLINE_Vainajan vasemmalta puolelta l\xc3\xb6ytyi kaksi pohjoiseen osoittavaa keih\xc3\xa4\xc3\xa4nk\xc3\xa4rke\xc3\xa4 ja j\xc3\xa4\xc3\xa4nteit\xc3\xa4 puisesta keih\xc3\xa4\xc3\xa4nvarresta. K\xc3\xa4rjet olivat 46 ja 36 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4t ja varsi kiinnitettiin niiss\xc3\xa4 putken sis\xc3\xa4lle. K\xc3\xa4rkien lehden muotoiset ter\xc3\xa4t olivat vastaavasti 3,5 ja 3,2 senttimetri\xc3\xa4 leve\xc3\xa4t. K\xc3\xa4rjet oli taivutettu p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n vinoon. Haudan keskelt\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytiv\xc3\xa4t 24,5 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4t keritsimet. Vainajan k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4n spiraalikierteisen sormuksen kappaleet l\xc3\xb6ytyiv\xc3\xa4t keih\xc3\xa4\xc3\xa4nk\xc3\xa4rkien l\xc3\xa4helt\xc3\xa4. Hautarakennelmassa k\xc3\xa4ytettiin my\xc3\xb6s tuohta, koska sit\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi sormuksen alta. Saviastian palasista voitiin my\xc3\xb6hemmin koota ehj\xc3\xa4 ruukku. Se oli ollut 10 senttimetri\xc3\xa4 korkea, suustaan 16 senttimetri\xc3\xa4 leve\xc3\xa4 ja pulleimasta kohdastaan 19 senttimetri\xc3\xa4 leve\xc3\xa4. Astian pohja oli py\xc3\xb6re\xc3\xa4n muotoinen.\n_START_SECTION_\nSchvindtin hauta II\n_START_PARAGRAPH_\nMiespuolisen vainaja oli haudattu p\xc3\xa4\xc3\xa4 luoteeseen p\xc3\xa4in. Schvindt p\xc3\xa4\xc3\xa4tteli kaivauksilla, ett\xc3\xa4 vainaja oli ollut hyvin roteva, vaikka luista oli j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt hyvin v\xc3\xa4h\xc3\xa4n j\xc3\xa4lki\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyviin. Vainajan vasemmalta puolelta ja haudan keskivaiheilta l\xc3\xb6ytyi kaksi keih\xc3\xa4\xc3\xa4nter\xc3\xa4\xc3\xa4, joista pitempi sijaitsi haudan p\xc3\xa4\xc3\xa4dyss\xc3\xa4. Ne olivat 34 ja 50 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4t ja vastaavasti 2,4 ja 3,0 senttimetri\xc3\xa4 leve\xc3\xa4t. Lyhyemm\xc3\xa4n ter\xc3\xa4n putkesta l\xc3\xb6ytyi viel\xc3\xa4 lahonneen puuvarren j\xc3\xa4\xc3\xa4nteit\xc3\xa4. Pitempi keih\xc3\xa4\xc3\xa4nk\xc3\xa4rki oli Schvindtin mielest\xc3\xa4 koristeltu painaumin. Pitemm\xc3\xa4n keih\xc3\xa4\xc3\xa4nter\xc3\xa4n vierest\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi spiraalikiereinen sormus, jossa kierteit\xc3\xa4 oli viisi kierrosta. Sormuksen kierteet olivat kolme millimetri\xc3\xa4 leve\xc3\xa4t ja kierteiden profiili oli kolmion muotoinen. Kierteen harjanteen kummatkin puolet oli koristeltu sik-sak-viivoin. Haudassa oli kaksi muutakin pronssikierresormusta. Toinen, jossa oli 5,5 kierrosta, sijaitsi haudan luoteisp\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja toinen kuusikierroksinen haudan keskell\xc3\xa4. Viimeisen sormuksen p\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 oli mahdollisesti sijainnut kilpi. Kilven puuosat olivat lahonneet pois, mutta rautaisten vahvistushelojen sijainnista p\xc3\xa4\xc3\xa4tellen se oli maannut haudassa vinossa asennossa. Muita l\xc3\xb6yt\xc3\xb6j\xc3\xa4 olivat rautakuonankappale, rautanauloja, kankaanpalasia, tuohta, hieman luuta, pronssilangasta kierrettyj\xc3\xa4 koristeputkia, mahdollinen rautak\xc3\xa4rkinen ty\xc3\xb6kalu, kappale kelta-vihre\xc3\xa4\xc3\xa4 lasia, litte\xc3\xa4ksi ja py\xc3\xb6re\xc3\xa4ksi muotoltu kivi sek\xc3\xa4 nahanj\xc3\xa4\xc3\xa4nteit\xc3\xa4, jossa oli nahkany\xc3\xb6rej\xc3\xa4. Koristelematon saviastia oli sijainnut haudan jalkop\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja siit\xc3\xa4 oli j\xc3\xa4ljell\xc3\xa4 isoja sirpaleita.\n_START_SECTION_\nSchvindtin hauta III\n_START_PARAGRAPH_\nSchvindt ei m\xc3\xa4\xc3\xa4ritt\xc3\xa4nyt kolmannen haudan vainajan sukupuolta ja sen hauta sijaitsi alle j\xc3\xa4\xc3\xa4neen naisen haudan p\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 noin 1,5\xe2\x80\x932 korttelia maanpinnasta. Vainajan luista oli tunnistettavissa vain joitakin luuj\xc3\xa4\xc3\xa4nteit\xc3\xa4. Hauta-antimista p\xc3\xa4\xc3\xa4tellen hautaus oli saman suuntainen kuin vieress\xc3\xa4 sijainnut hauta II. Ilmeisesti viikatteen ter\xc3\xa4 oli ly\xc3\xb6ty arkun pohjaan pystyyn, koska se l\xc3\xb6ytyi maasta t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 asennosta. Viikatteen k\xc3\xa4rki tosin puuttui ja loput siit\xc3\xa4 oli kahdessa osassa. Viikatteen l\xc3\xa4helt\xc3\xa4 l\xc3\xb6tyi taltta, jonka 11 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4\xc3\xa4n ter\xc3\xa4\xc3\xa4n oli tarttunut lahonnutta puuta. Viikatteen l\xc3\xa4helt\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi rautarenkaiden ja rautalevyjen palasia, joiden ruosteessa oli lahonnutta puuta. H\xc3\xa4n ei nimennyt esinett\xc3\xa4, joihin ne olisivat kuuluneet. Muita rautaesineiden l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 sijainneita l\xc3\xb6yt\xc3\xb6j\xc3\xa4 olivat rauta- ja pronssinaulat, torviluu ja narua. Lis\xc3\xa4ksi l\xc3\xb6ytyi pronssiketjut, jotka olivat 12 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4t ja 25:st\xc3\xa4 ketjurenkaasta rakennettuja. Ketjun p\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 oli viel\xc3\xa4 kiinni tuohesta punottu jatkos. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 sijaitsi kulunut it\xc3\xa4mainen hopearaha, jossa oli viel\xc3\xa4 kiinni pronssinen ripustin. N\xc3\xa4iden tasalta l\xc3\xb6ytyi rautakirves. Kirveen ter\xc3\xa4 oli kaarevan muotoinen ja siin\xc3\xa4 oli hamara. Kirveen silm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 oli viel\xc3\xa4 rautainen nalkki eli varren kiila. Loivasti kaareva ter\xc3\xa4 oli noin 12 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4 ja ter\xc3\xa4n leveys, mitattuna hamarasta ter\xc3\xa4\xc3\xa4n, oli noin 18 senttimetri\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nSchvindtin hauta IV\n_START_PARAGRAPH_\nEdellisen haudan III alapuolella sijaitsi naisen hauta, jonka j\xc3\xa4\xc3\xa4nteet poikkesivat selv\xc3\xa4sti t\xc3\xa4st\xc3\xa4 hautauksesta. Hautauksien j\xc3\xa4\xc3\xa4nteet ovat ylemp\xc3\xa4\xc3\xa4 hautaa kaivettaessa voineet kuitenkin sekoittua toisiinsa. Nainen oli haudattu p\xc3\xa4\xc3\xa4 pohjoiseenp\xc3\xa4in ja k\xc3\xa4siss\xc3\xa4\xc3\xa4n h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli ollut spiraalikierteiset rannerenkaat. Ne oli kierretty ranteen ymp\xc3\xa4ri 5\xe2\x80\x937 millimetri\xc3\xa4 leve\xc3\xa4st\xc3\xa4 ja profiililtaan kolmion muotoisesta pronssinauhasta. Vasemmassa ranteessa sit\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi kolme kierrosta ja oikeasta ranteesta seitsem\xc3\xa4n kierrosta. Rannerenkaiden p\xc3\xa4\xc3\xa4t olivat litistettyj\xc3\xa4. Vasemman k\xc3\xa4den vierest\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi hopearaha, joka oli ollut riipuksena. Riipuksen lenkist\xc3\xa4 l\xc3\xb6ytyi viel\xc3\xa4 hieman kangaskuitua. Vainajan keskivartalon kohdalta l\xc3\xb6ytyi puukko ja sit\xc3\xa4 suojannut nahkainen tuppi. Puukko oli 17,5 senttimetri\xc3\xa4 pitk\xc3\xa4, josta ter\xc3\xa4n osuus oli 6,5\xe2\x80\x937,0 senttimetri\xc3\xa4. Puukon kahva oli pahasti lahonnut. Tuppi oli pronssilevyill\xc3\xa4 vahvistettu ja tupen nahassa oli viel\xc3\xa4 karvaa j\xc3\xa4ljell\xc3\xa4 tupen sis\xc3\xa4luolella. Puukko makasi haudassa ter\xc3\xa4 jalkoihinp\xc3\xa4in. Muualtakin hautaa l\xc3\xb6ytyi karvaista nahkaa ja Schvindt arveli, ett\xc3\xa4 vainaja oli haudattu turkis yll\xc3\xa4\xc3\xa4n. Komein ja tunnetuin l\xc3\xb6yd\xc3\xb6s oli pronssiset k\xc3\xa4\xc3\xa4dyt (valokuva vastaavista k\xc3\xa4\xc3\xa4dyist\xc3\xa4 ). Ne olivat kolmiketjuiset ja ketjut oli ripustettu rinnan p\xc3\xa4\xc3\xa4lle olkap\xc3\xa4ill\xc3\xa4 olevista kannattimista. Kannattimet olivat pronssilangasta ja taivutettu mutkille niin, ett\xc3\xa4 ripustuslenkki kaartui yl\xc3\xb6sp\xc3\xa4in, kaksi ketjulenkki\xc3\xa4 kaartuivat alasp\xc3\xa4in ja langan p\xc3\xa4\xc3\xa4t oli kierretty spiraaliksi. Keskimm\xc3\xa4inen ketju riippui kahdesta kannattimesta ja kaksi reunimmaista ketjua mahdollisesti roikkuivat samoista kannattimista alasp\xc3\xa4in. Ketjut olivat 30 cm, 37,5 cm ja 3,5 cm pitk\xc3\xa4t. Ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 ketjussa oli koottu 56 pronssirenkaasta, toinen 66 renkaasta ja kolmas oli 17 renkainen, mutta ohuempaa lankaa. Vaatteiden helmoista l\xc3\xb6ytyi kierteisest\xc3\xa4 pronssilangasta tehtyj\xc3\xa4 koristeputkia, joiden alta l\xc3\xb6ytyi viel\xc3\xa4 lahoamatonta neliniitisest\xc3\xa4 villakankaasta. Muita l\xc3\xb6yt\xc3\xb6j\xc3\xa4 olivat punainen kivihelmi, meripihkakoru ja hopearaha sek\xc3\xa4 joitakin muita koristeita.\n_START_SECTION_\nTutkimushistoria ja nykytila\n_START_PARAGRAPH_\nKalmisto l\xc3\xb6ydettiin viimeist\xc3\xa4\xc3\xa4n silloin, kun paikalliset ihmiset ottivat hiekkaa harjun keskivaiheilta ja l\xc3\xb6ysiv\xc3\xa4t koruja sek\xc3\xa4 muita esineit\xc3\xa4. Sittemmin kalmistoa tutkivat K. F. Ignatius (1870), J. R. Aspelin (1878 K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4ki, 14 ruumishautaa  ja yksip\xc3\xa4inen k\xc3\xa4\xc3\xa4rmeensolki), K. Killinen (1878, Euran ensimm\xc3\xa4inen inventointi), Theodor Schwindt (1890, Osmanm\xc3\xa4ki, l\xc3\xb6yt\xc3\xb6in\xc3\xa4 rintaketjut ja rannekoruja), Alfred Hackman (1894, kummut K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4kivien l\xc3\xa4helt\xc3\xa4, Osmanm\xc3\xa4ki, kaksip\xc3\xa4inen k\xc3\xa4\xc3\xa4rmesolki, rautalapio, h\xc3\xa4n tutki 23 hautaa), M. Kauppinen ja Hj. Appelgren (1901\xe2\x80\x931902), Hj. Appelgren (1905, Osmanm\xc3\xa4ki, l\xc3\xb6yt\xc3\xb6n\xc3\xa4 putkikeih\xc3\xa4s, viikinkiaikaiset naisten korut) ja Julius Ailio (1912), Nils Cleve (1927 ja 1942), C. F.Meinander (1945), Pirkko-Liisa Lehtosalo-Hilander (1965\xe2\x80\x931966) sek\xc3\xa4 Kaarlo Katiskoski (1985). Katiskosken ty\xc3\xb6 lopetti Osmanm\xc3\xa4en kalmiston tutkimukset, ja alue vapautettiin muuhun maank\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n. K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4ki sit\xc3\xa4 vastoin on viel\xc3\xa4 osittain tutkimatta._NEWLINE_Iso-Vaheen tilan omistaja Viljo Nohkola lahjoitti K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4en Suomen valtiolle vuonna 1957. Museovirasto hoitaa sit\xc3\xa4 yhdess\xc3\xa4 Euran kunnan kanssa pit\xc3\xa4en sen puistomaisena, mutta luonnotilaisena alueena. K\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4m\xc3\xa4ki on suosittu tutustumiskohde.'