b'\n_START_ARTICLE_\nLobotomia\n_START_PARAGRAPH_\nLobotomia (kr.  \xce\xbb\xce\xbf\xce\xb2\xcf\x8c\xcf\x82\xcf\x84\xce\xbf\xce\xbc\xce\xae, sanoista \xce\xbb\xce\xbf\xce\xb2\xcf\x8c\xcf\x82 \xe2\x80\x99aivosta\xe2\x80\x99 ja \xcf\x84\xce\xbf\xce\xbc\xce\xae \xe2\x80\x99leikata, viipaloida\xe2\x80\x99) on 1940\xe2\x80\x931970-luvuilla k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 ollut neurologinen hoitomenetelm\xc3\xa4, jolla pyrittiin hoitamaan p\xc3\xa4\xc3\xa4asiallisesti psyykkisesti sairaita henkil\xc3\xb6it\xc3\xa4._NEWLINE_Lobotomiassa otsalohkojen yhteydet taaemmas aivoihin katkaistaan. Toimenpide oli hyvin raskas, ja se muutti huomattavasti potilaan persoonallisuutta. Lobotomiaa k\xc3\xa4ytettiin useimmiten skitsofrenian hoitoon._NEWLINE_Ensimm\xc3\xa4isen lobotomian suoritti portugalilainen neurologi Ant\xc3\xb3nio Egas Moniz vuonna 1936. H\xc3\xa4n sai saavutuksestaan l\xc3\xa4\xc3\xa4ketieteen Nobel-palkinnon vuonna 1949._NEWLINE_Menetelm\xc3\xa4st\xc3\xa4 on alkuper\xc3\xa4isess\xc3\xa4 muodossa luovuttu ja korvattu neurolepteill\xc3\xa4, mutta esimerkiksi eritt\xc3\xa4in vaikeassa epilepsiatapauksessa voidaan aivoista katkaista valikoivasti joitakin hermoratoja.\n_START_SECTION_\nLobotomia Suomessa\n_START_PARAGRAPH_\nSuomessa tehtiin lobotomialeikkaus v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n 1700 psykiatriselle potilaalle, mik\xc3\xa4 on v\xc3\xa4h\xc3\xa4n verrattuna esimerkiksi Norjaan ja Ruotsiin. Suurin osa lobotomileikkaukseen joutuneista oli naisia. Useimmiten leikkaukset olivat niin kutsuttuja Freeman-Wattsin lobotomioita pienin muunnelmin. Yhdysvaltalainen neurologi Walter Freeman ja neurokirurgi James Watts kehittiv\xc3\xa4t edelleen Egas Monizin keksim\xc3\xa4\xc3\xa4 leikkausta. Heid\xc3\xa4n menetelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n potilaan molempiin ohimoihin porattiin reik\xc3\xa4, jonka kautta pujotettiin veitsi. Tarkoituksena oli veist\xc3\xa4 heiluttamalla katkaista aivojen otsalohkojen ja muiden osien v\xc3\xa4liset yhteydet._NEWLINE_Lobotomia saapui Suomeen ruotsalaisten v\xc3\xa4lityksell\xc3\xa4. Vuoden 1945 lopulla psykiatri G\xc3\xb6sta Rylander ja neurokirurgi Olof Sj\xc3\xb6qvist vierailivat Lapinlahden sairaalassa, jossa he pitiv\xc3\xa4t esitelm\xc3\xa4n lobotomian k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4. Suomalaisten keskuudessa aiheesta innostuttiin, ja Suomen ensimm\xc3\xa4inen psykokirurginen leikkaus suoritettiin seuraavana kev\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 Helsingiss\xc3\xa4 Suomen Punaisen Ristin sairaalassa eli nykyisess\xc3\xa4 T\xc3\xb6\xc3\xb6l\xc3\xb6n sairaalassa._NEWLINE_Ensimm\xc3\xa4inen leikattu oli Lapinlahden sairaalan potilaana ollut keski-ik\xc3\xa4inen nainen, joka k\xc3\xa4rsi harhaluuloista ja masennuksesta. Koska Lapinlahdessa katsottiin, ettei h\xc3\xa4n parane muuten, h\xc3\xa4net l\xc3\xa4hetettiin T\xc3\xb6\xc3\xb6l\xc3\xb6\xc3\xb6n leikattavaksi. Leikkauksesta vastasi suomalaisen neurokirurgian pioneeri Aarno Snellman, ja se onnistui hyvin. Nainen saatettiin palauttaa Lapinlahteen, josta ilmoitettiin muutaman p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n kuluttua, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4n on muuttunut paremmaksi. _NEWLINE_Seuraavina vuosina lobotomiasta keskusteltiin monissa yhteyksiss\xc3\xa4: suomalaisl\xc3\xa4\xc3\xa4k\xc3\xa4rit kirjoittivat aiheesta muun muassa sellaisissa lehdiss\xc3\xa4 kuin Mielisairaanhoitaja ja Terveydenhoitolehti, ruotsalaisten esitelm\xc3\xa4 ilmestyi suomeksi k\xc3\xa4\xc3\xa4nnettyn\xc3\xa4 ja lobotomia valittiin yksimielisesti Helsingin vuoden 1949 pohjoismaisen psykiatrikongressin p\xc3\xa4\xc3\xa4aiheeksi. 1950-luvun alussa Suomeen suunniteltiin omaa sairaalaansa lobotomioita varten, mutta hanke ei kuitenkaan konkretisoitunut. _NEWLINE_1950-luvulla suurin osa suomalaisista mielisairaaloista leikkautti potilaitaan. Jos omaa leikkaussalia ei ollut, potilaat l\xc3\xa4hetettiin esimerkiksi viereiseen yleiseen sairaalaan tai Helsingin yliopistollisen keskussairaalan neurokirurgian klinikkaan T\xc3\xb6\xc3\xb6l\xc3\xb6n sairaalaan. Useimmiten leikkauksista vastasivat T\xc3\xb6\xc3\xb6l\xc3\xb6n sairaalan neurokirurgit, jotka matkustivat eri sairaaloihin leikkaamaan. Muutamien sairaaloiden potilaita leikkasivat kuitenkin my\xc3\xb6s sellaiset kirurgit, jotka eiv\xc3\xa4t varsinaisesti olleet neurokirurgeja._NEWLINE_P\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa lobotomialla hoidettiin skitsofreniaan sairastuneita, mutta my\xc3\xb6s maanis-depressiivisyyteen sairastuneet olivat leikkausten kohteina suhteellisen usein. Lobotomialla ei kuitenkaan pyritty parantamaan sairauksia, vaan l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 helpottamaan niiden oireita, kuten ahdistusta, masennusta, pakko-oireita ja rauhattomuutta. Jos ensimm\xc3\xa4isell\xc3\xa4 leikkauksella ei ollut haluttua vaikutusta, potilas saatettiin leikata uudelleen._NEWLINE_Vaikka lobotomia usein mahdollistikin esimerkiksi potilaiden hoitamisen kotona, leikkauksesta seurasi s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisesti vakavia komplikaatioita.  Psyykkisiin komplikaatioihin kuuluivat muun muassa potilaiden muuttuminen v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n oma-aloitteisiksi, heid\xc3\xa4n emootioidensa laimeneminen sek\xc3\xa4 se, etteiv\xc3\xa4t he en\xc3\xa4\xc3\xa4 osoittaneet mielenkiintoa mihink\xc3\xa4\xc3\xa4n. Potilaat saattoivat olla hyv\xc3\xa4ntuulisia mutta samalla lapsellisia, karkeita k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ksess\xc3\xa4\xc3\xa4n ja puheissaan sek\xc3\xa4 v\xc3\xa4linpit\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6mi\xc3\xa4. Muita leikkauksesta seuranneita komplikaatioita olivat muun muassa aivoverenvuoto, keuhkokuume ja meningiitti, jotka olivat lobotomian yleisimpi\xc3\xa4 kuolinsyit\xc3\xa4. V\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n kohtalokkaita mutta kiusallisia komplikaatioita olivat l\xc3\xa4mm\xc3\xb6nnousu, ensimm\xc3\xa4isten viikkojen aikana ilmenev\xc3\xa4 kipu sek\xc3\xa4 kykenem\xc3\xa4tt\xc3\xb6myys rakon ja suolen toiminnan hallitsemiseen.  Vaihtelevien arvioiden mukaan 1\xe2\x80\x9329 prosentilla leikatuista potilaista vaivaksi muodostuivat epileptiset kohtaukset._NEWLINE_Suomessa lobotomiaan kuoli arviolta 3\xe2\x80\x935 prosenttia potilaista. Arvio perustuu Kellokosken sairaalassa, Sein\xc3\xa4joen piirimielisairaalassa ja T\xc3\xb6\xc3\xb6l\xc3\xb6n sairaalassa leikkauksen seurauksena kuolleiden lukum\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4n, mutta on luultavaa, ett\xc3\xa4 kuolemia oli muissakin suomalaisissa sairaaloissa saman verran. Leikkaajina olivat useimmiten samat T\xc3\xb6\xc3\xb6l\xc3\xb6n sairaalan neurokirurgit, ja sill\xc3\xa4, miss\xc3\xa4 sairaalassa he leikkasivat, ei liene ollut suurta vaikutusta leikkauskuolleisuuteen.  Eri maiden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 ei n\xc3\xa4yt\xc3\xa4 olleen merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 eroa leikkauskuolleisuudessa. Esimerkiksi Ruotsissa ja Yhdysvalloissa lobotomiaan kuoli 4\xe2\x80\x938 prosenttia potilaista, kun taas Iso-Britanniassa vastaava luku oli vain kolme prosenttia._NEWLINE_1960-luvulla lobotomioiden m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 romahti. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli p\xc3\xa4\xc3\xa4asiallisesti 1950-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n saatujen uusien psyykenl\xc3\xa4\xc3\xa4kkeiden ansiota. Toisaalta mielenterveyden ja sen h\xc3\xa4iri\xc3\xb6iden psykologisten ja sosiaalisten puolien kasvava huomioiminen vaikutti osaltaan siihen, ettei lobotomian kaltaisiin biologisiin hoitomuotoihin nojauduttu samassa m\xc3\xa4\xc3\xa4rin kuin aiemmin. Viel\xc3\xa4 1960-luvulla leikkauksista ei kuitenkaan luovuttu kokonaan: lobotomioita saatettiin edelleen suorittaa silloin, kun l\xc3\xa4\xc3\xa4kkeill\xc3\xa4 ei ollut vaikutusta potilaaseen. Vuosikymmenen lopulla lobotomia oli kuitenkin p\xc3\xa4\xc3\xa4asiallisesti korvautunut sit\xc3\xa4 kehittyneemmill\xc3\xa4 psykokirurgisilla leikkauksilla, joita suoritettiin T\xc3\xb6\xc3\xb6l\xc3\xb6n sairaalassa 1970-luvun puoliv\xc3\xa4liin saakka. Viimeinen lobotomialla hoidetuista potilaista, Vakka-Suomen piirimielisairaalasta l\xc3\xa4hetetty skitsofreeninen nainen, leikattiin joulukuussa 1975 Turun yliopistollisessa keskussairaalassa._NEWLINE_Lobotomioita saatettiin aikanaan suorittaa varsin kevyin perustein. Suomessakin leikattiin muun muassa lapsia ja nuoria \xe2\x80\x93 nuorimmat leikatut olivat 12-vuotiaita. L\xc3\xa4\xc3\xa4k\xc3\xa4rit uskoivat kuitenkin vilpitt\xc3\xb6m\xc3\xa4sti, ett\xc3\xa4 lobotomia oli potilaan parhaaksi. Leikattu potilas saatettiin siirt\xc3\xa4\xc3\xa4 rauhallisemmalle osastolle tai kotiin, kun vaihtoehtona oli loppuel\xc3\xa4m\xc3\xa4 mielisairaalassa. Kirurgiset toimenpiteet edellyttiv\xc3\xa4t Suomessa 1950-luvulla yleens\xc3\xa4 potilaan suostumusta. Lobotomiaan suostumusta ei kuitenkaan kysytty. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 huolimatta Valtakunnallinen terveydenhuollon eettinen neuvottelukunta ei suositellut hoitovirheen korvaamista elossa oleville potilaille, koska toiminnan katsottiin olevan sen ajan hoitomenetelmien mukaista ja korvausvaatimus olisi my\xc3\xb6s jo vanhentunut._NEWLINE_Lobotomian korvasi p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa markkinoille 1950-luvulla tullut antipsykoottinen l\xc3\xa4\xc3\xa4ke klooripromatsiini, jota luonnehdittiin kemiallisena lobotomiana.'