b'\n_START_ARTICLE_\nVetypommi\n_START_PARAGRAPH_\nVetypommi (tai fuusiopommi, l\xc3\xa4mp\xc3\xb6ydinpommi) on fuusioreaktioon perustuva ydinase. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 fuusiossa kahden vedyn isotoopin, deuteriumin ja  tritiumin, yhdistyminen vapauttaa energiaa. Fuusiopommissakin suuri osa, joskus suurin osa, energiasta syntyy fissiossa, sill\xc3\xa4 fissiopommia tarvitaan fuusion sytyttimeksi, ja toisaalta fuusio voi k\xc3\xa4ynnist\xc3\xa4\xc3\xa4 fissioreaktioita. Vetypommit voidaan luokitella fissio-fuusiopommeiksi tai fissio-fuusio-fissiopommeiksi._NEWLINE_Vetypommit ovat yleens\xc3\xa4 puhdasta fissiopommia voimakkaampia. _NEWLINE_Vetypommi sytytet\xc3\xa4\xc3\xa4n aina fissiopommilla, sill\xc3\xa4 vetypommi vaatii r\xc3\xa4j\xc3\xa4ht\xc3\xa4\xc3\xa4kseen suuren paineen ja korkean l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tilan. Luonnossa  samanlaista  fuusioreaktiota tapahtuu t\xc3\xa4hdiss\xc3\xa4, kuten Auringossa. Vetypommin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdyksen tuhovoima perustuu muun muassa paineaaltoon, kuumuuteen ja radioaktiiviseen s\xc3\xa4teilyyn. Vetypommin tuhovaikutus riippuu muun muassa pommin voimasta, et\xc3\xa4isyydest\xc3\xa4 r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdyskohdasta, r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdyskorkeudesta ja r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytyspaikan tyypist\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nVetypommin teho\n_START_PARAGRAPH_\nVetypommin teho mitataan kilotonneissa tai megatonneissa. Kilotonni on tuhat tonnia eli miljoona kilogrammaa tavanomaista trotyyli-r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdett\xc3\xa4._NEWLINE_Tyypillisesti vetypommin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdysvoima on v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n 10\xe2\x80\x9420 kertaa atomipommia voimakkaampi._NEWLINE_1950-luvulla r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytettiin monia megatonnien suuruisia latauksia, ja alkeellisemmissa ohjuksissa oli suuret megatonniluokan taisteluk\xc3\xa4rjet. N\xc3\xa4it\xc3\xa4 ohjuksia ei voitu suunnata kovin tarkasti, joten suuri lataus "sinne p\xc3\xa4in" oli k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6llinen._NEWLINE_Nykyinen ohjusteknologia mahdollistaa tarkat monik\xc3\xa4rkiohjukset, jotka kuljettavat useamman pienehk\xc3\xb6n (200\xe2\x80\x93600 kilotonnia) ydink\xc3\xa4rjen tarkasti m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttyihin kohteisiin._NEWLINE_Teoreettista yl\xc3\xa4rajaa vetypommin voimalla ei ole, mutta suuret pommit ovat liian painavia k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kelpoiseksi aseeksi. Pommien tuhovoimat ovat niin suuria, ett\xc3\xa4 niill\xc3\xa4 voidaan kerralla h\xc3\xa4vitt\xc3\xa4\xc3\xa4 suurehko kaupunki. Suurin r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytetty vetypommi, Neuvostoliiton 30. lokakuuta 1961 r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4 "Tsar-Bomba" (Pommien kuningas) oli voimaltaan noin 60 megatonnia. Tsar-Bomban kaltaisilla pommeilla on mahdollista tuottaa ainakin sadan megatonnin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdys.\n_START_SECTION_\nVetypommin historia\n_START_PARAGRAPH_\nVetypommin ajatuksen esitti jo Enrico Fermi 1941, mutta sen pohjalla oleva idea - fuusioituvaa materiaalia atomipommin rinnalla - osoittautui kelvottomaksi ajatukseksi. Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman antoi k\xc3\xa4skyn kehitt\xc3\xa4\xc3\xa4 vetypommi 31. tammikuuta 1950, kun Neuvostoliitto oli saanut atomipomminsa p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa vakoilemalla l\xc3\xa4nsimaita. USA:ssa vetypommia kehittiv\xc3\xa4t muun muassa Edward Teller ja Stanislaw Ulam._NEWLINE_Kylm\xc3\xa4n sodan alettua vetypommin is\xc3\xa4 Edward Teller perusti Lawrence Livermore National Laboratoryn toiseksi ydinaseita kehitt\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi laboratorioksi Kaliforniaan, joka kehitti vetypommin. Kolmas on Sandia National Laboratory Uudessa Meksikossa, se on erikoistunut sytyttimiin ja pommien turvalaitteisiin. Ensimm\xc3\xa4inen oli Los Alamosin tutkimuskeskus._NEWLINE_Perusidea \xe2\x80\x9dSuperpommiin\xe2\x80\x9d syntyi 1951. Vuonna 1951 toteutettu 225 kilotonnin voimakkuuksinen koe Greenhouse George jossa k\xc3\xa4ytettiin lieri\xc3\xb6m\xc3\xa4ist\xc3\xa4 imploosiosysteemi\xc3\xa4 jonka sis\xc3\xa4ss\xc3\xa4 fuusioituvaa materiaalia, ei tuottanut kuin ehk\xc3\xa4 prosentin parannuksen r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdystehoon. Fissiopommin k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n yl\xc3\xa4raja lienee 500 kt._NEWLINE_Samana vuonna 1951 r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytettiin ensimm\xc3\xa4inen niin sanottu kiihdytetty fissiopommi (boosted fission), jossa on fissiokelpoisen materiaalin keskell\xc3\xa4 tritiumia. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 tavoin pommin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdysteho kasvoi vain kaksinkertaiseksi. Pieni fuusioreaktio synnytt\xc3\xa4\xc3\xa4 pommin ytimess\xc3\xa4 nopeita neutroneita, jotka halkovat luonnonuraaniytimi\xc3\xa4. Itse fuusio tehostaa pommin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdysvoimaa vain hiukan._NEWLINE_Ensimm\xc3\xa4inen todella onnistunut vetypommin koer\xc3\xa4j\xc3\xa4ytys Mike koelaitteistolla Eniwetokin atollilla suoritettiin 1. marraskuuta 1952. R\xc3\xa4j\xc3\xa4ytyksen voimakkuus oli 10,4 megatonnia josta vain 2,4 megatonnia tuli fuusiosta. Mike oli niin raskas, ettei se soveltunut sota-aseeksi, sill\xc3\xa4 pommi painoi noin 82 tonnia ja sen sisustassa oleva fuusioituva aine oli nestem\xc3\xa4ist\xc3\xa4, j\xc3\xa4\xc3\xa4hdytetty\xc3\xa4 deuteriumia suuressa termospullossa. Laitetta sanottiin my\xc3\xb6s "makkaraksi" ("Sausage") sill\xc3\xa4 se oli lieri\xc3\xb6 jonka p\xc3\xa4\xc3\xa4t olivat puolipallon muotoiset. Termospullon keskell\xc3\xa4 oli plutoniumsytytin ja ymp\xc3\xa4rill\xc3\xa4 uraanikuori. P\xc3\xa4iss\xc3\xa4 olivat sytyttimin\xc3\xa4 toimivat fissiopommit. Alkeellisuudestaan huolimatta pommi oli ensimm\xc3\xa4inen aito kaksivaihevetypommi. Koska pommia ei voitu kuljettaa, se r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytettiin Elugelab-nimisell\xc3\xa4 saarella. Pommin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdyksess\xc3\xa4 syntyi valtava sienipilvi, joka kohosi lopulta stratosf\xc3\xa4\xc3\xa4riin 35 km:n korkeuteen ja levisi puolessa tunnissa 100 km:n l\xc3\xa4pimittaiseksi. Syntyneen r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdyskraatterin l\xc3\xa4pimitta oli 1,9 kilometri\xc3\xa4 ja syvyys 50 metri\xc3\xa4._NEWLINE_Vasta vuonna 1954 Yhdysvallat kokeili kevyemp\xc3\xa4\xc3\xa4 vetypommia Bravoa Bikinin atollilla. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 pommi oli ensimm\xc3\xa4inen vakiotyyppinen Teller-Ulam-rakenteinen systeemi, jossa fuusioituva aine on kiinte\xc3\xa4t\xc3\xa4 litiumdeuteridia. Bravon r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdys oli odotettua voimakkaampi, noin 15 megatonnia. Bravon laskeuma aiheutti vakavaa s\xc3\xa4teilysairautta laivassa olleille japanilaisille kalastajille ja 60:lle er\xc3\xa4\xc3\xa4n saaren asukkaille. 23 henke\xc3\xa4 kalastaja-aluksen miehist\xc3\xb6st\xc3\xa4 joutui sairaalaan, ja n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kuoli yksi saman vuoden syksyll\xc3\xa4. Tapahtuma toi radioaktiivisen laskeuman laajalti tunnetuksi._NEWLINE_T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen suoritettiin useita suuria kokeita joilla vetypommia kehitettiin edelleen, r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytettiin muun muassa rikastamattomalla litiumdeuteridilla toimiva pommi. Pyrkimys oli kevent\xc3\xa4\xc3\xa4 pommeja, jotta niit\xc3\xa4 voitaisiin helpommin kuljettaa lentokoneilla ja ohjuksilla. Maassa ja ilmakeh\xc3\xa4ss\xc3\xa4 suoritettujen vetypommikokeiden radioaktiivinen laskeuma nousi keskustelujen aiheeksi jo 1950-luvulla ja johti lopulta maassa ja ilmakeh\xc3\xa4ss\xc3\xa4 tapahtuvien kokeiden kieltoon supervaltojen v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 vuonna 1962. Ranska ja Kiina kuitenkin jatkoivat omia kokeitaan siit\xc3\xa4 huolimatta._NEWLINE_Neuvostoliitto kokeili vetypommia 12. elokuuta 1953. On kiistanalaista, kuinka paljon saavutus nojasi maan omaan tutkimukseen ja kuinka paljon vakoiluun.  Neuvostoliiton ensimm\xc3\xa4inen vetypommi oli toisenlainen kuin Mike, se pohjautui ns. "sloika" - kerroskakkurakenteeseen, jossa on fissiokelpoisen materiaalin ymp\xc3\xa4rill\xc3\xa4 fuusioituva aine (litiumdeuteridi) ja uraanikerros, joka_NEWLINE_oli p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa U-238:ta. Fuusioreaktiossa syntyv\xc3\xa4t nopeat neutronit kuitenkin kykenev\xc3\xa4t halkomaan muuten "halkeamatonta" U-238:aa. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n pommin ("Joe-4") prim\xc3\xa4\xc3\xa4rivaihe tuotti noin 40 kilotonnin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdyksen ja koko pommi 200\xe2\x80\x93400 kilotonnia. Neuvostoliiton ensimm\xc3\xa4inen vetypommi oli k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisempi kuin USA:n, sill\xc3\xa4 siin\xc3\xa4 ei k\xc3\xa4ytetty suurta kylmyytt\xc3\xa4 vaativaa fuusioainetta. Suurin osa t\xc3\xa4m\xc3\xa4n pommin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdysenergiasta tuli kuitenkin fissiosta, ei fuusiosta, sill\xc3\xa4 se oli fissio-fuusio-fissio-tyyppinen ase. Sloika-rakenteella ei voitu kasvattaa pommin r\xc3\xa4j\xc3\xa4hdystehoa niin suureksi, kuin USA pystyi. Sloika-rakenne tuottanee k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 korkeintaan 1 Mt._NEWLINE_Neuvostoliitto r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytti ensimm\xc3\xa4isen Teller-Ulam-tyyppisen vetypommin vasta 22. marraskuuta 1955. Neuvostoliitossa vetypommia kehitti muun muassa Andrei Saharov, josta tuli my\xc3\xb6hemmin neuvostoj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4 kritisoiva kuuluisa toisinajattelija. Teller-Ulam-rakenne oli neuvostoprojektissa ns. kolmas idea. Ensimm\xc3\xa4inen oli sloika ja toinen V. Ginzburgin ajatus litiumdeuteridin k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4. _NEWLINE_1950-luvulla vetypommikokeita jatkettiin, mutta radioaktiivisen laskeuman takia Yhdysvallat, Neuvostoliitto ja Iso-Britannia lupasivat pys\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 ydinkokeet 1958 maalla, merell\xc3\xa4 ja ilmakeh\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Viel\xc3\xa4 1960-luvun alussa molemmat supervallat kokeilivat r\xc3\xa4j\xc3\xa4ytyksi\xc3\xa4. 23. lokakuuta r\xc3\xa4j\xc3\xa4hti Novaja Zemljalla maan pinnalla 25 megatonnin vetypommi ja 30. lokakuuta arviolta 57 megatonnin j\xc3\xa4ttir\xc3\xa4j\xc3\xa4hde, Tsar-Bomba ilmakeh\xc3\xa4ss\xc3\xa4. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 huolimatta Ranska jatkoi kokeitaan hyvin pitk\xc3\xa4lle t\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen._NEWLINE_Vetypommin ovat kehitt\xc3\xa4neet my\xc3\xb6s Iso-Britannia, Ranska, Kiina ja mahdollisesti my\xc3\xb6s Intia.'