b'\n_START_ARTICLE_\nRenato Dulbecco\n_START_SECTION_\nNuoruus sek\xc3\xa4 opiskelu- ja sota-aika\n_START_PARAGRAPH_\nRenato Dulbecco syntyi Catanzarossa 1914. H\xc3\xa4nen Leonardo-is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 oli insin\xc3\xb6\xc3\xb6ri ja Maria-\xc3\xa4itins\xc3\xa4 koti\xc3\xa4iti. Perhe muutti paljon, kunnes he asettuivat Imperiaan, jossa Renato vietti nuoruutensa. H\xc3\xa4n oli kiinnostunut nuorena tekniikasta ja rakensi muun muassa \xc3\xa4idilleen radion ja toimivan seismografin. Dulbecco p\xc3\xa4\xc3\xa4si Torinon yliopistoon 16-vuotiaana ja yst\xc3\xa4vystyi opiskeluaikanaan kahden tulevan Nobel-voittajan, Salvador Lurian ja Rita Levi-Montalcinin, kanssa. Dulbecco valmistui vuonna 1936 l\xc3\xa4\xc3\xa4ketieteen tohtoriksi._NEWLINE_Valmistumisensa j\xc3\xa4lkeen Dulbecco oli seuraavat kuusi vuotta p\xc3\xa4\xc3\xa4s\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6isesti Italian asevoimissa l\xc3\xa4\xc3\xa4k\xc3\xa4rin\xc3\xa4. H\xc3\xa4n palveli toisen maailmansodan aikana sek\xc3\xa4 it\xc3\xa4- ett\xc3\xa4 l\xc3\xa4nsirintamalla. Dulbecco haavoittui Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1942 ja palasi t\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen kotimaahansa. Toivuttuaan h\xc3\xa4n ei kuitenkaan palannut asevoimiin vaan piiloutui Torinon l\xc3\xa4hettyvill\xc3\xa4 olleeseen kyl\xc3\xa4\xc3\xa4n, jossa h\xc3\xa4n hoiti saksalaisia vastaan taistelleita partisaaneja. Saksan antauduttua Dulbecco oli hetken ajan mukana Kansallisen vapautuksen komitean toiminnassa Torinossa ja sodan j\xc3\xa4lkeen my\xc3\xb6s Torinon kaupunginvaltuustossa, mutta palasi pian Torinon yliopistoon opiskelemaan fysiikkaa ja tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n l\xc3\xa4\xc3\xa4ketieteellist\xc3\xa4 tutkimusta.\n_START_SECTION_\nUran alku\n_START_PARAGRAPH_\nSalvador Luria houkutteli Dulbeccon Indianan Bloomingtonin yliopistoon. H\xc3\xa4n liittyi sinne 1947 ja jakoi laboratorion James D. Watsonin kanssa. Dulbecco tutki Indinassa bakteriofageja ja havaitsi, ett\xc3\xa4 valkoisella valolla pystyi virvoittamaan ultraviolettis\xc3\xa4teilyn takia ep\xc3\xa4aktivoituneet baketriofagit. Max Delbr\xc3\xbcck kiinnostui Dulbeccon ty\xc3\xb6st\xc3\xa4 ja kutsui h\xc3\xa4net 1949 California Institute of Technologyyn (Caltech). Caltech oli saanut 100\xc2\xa0000 rahan tutkimusta varten, mutta yliopisto tarvitsi jonkun tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n tutkimusta. Dulbecco liittyi Caltechiin ja ty\xc3\xb6skenteli siell\xc3\xa4 Marguerite Vogtin kanssa. H\xc3\xa4n kehitti menetelm\xc3\xa4n, jolla pystyi laskemaan soluviljelm\xc3\xa4st\xc3\xa4 poliovirusten lukum\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n. Keksint\xc3\xb6 oli merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 askel Albert Sabinin poliorokotteen kehitt\xc3\xa4misess\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nNobel-palkittu sy\xc3\xb6p\xc3\xa4tutkimus\n_START_PARAGRAPH_\nDulbeccon kiinnostus suuntasi pian virusten ja sy\xc3\xb6v\xc3\xa4n v\xc3\xa4liseen yhteyteen. Viel\xc3\xa4 1950-luvulla ei oltu pystytty todistamaan ihmisten sy\xc3\xb6pien ja virusten v\xc3\xa4list\xc3\xa4 yhteytt\xc3\xa4, vaikka oli jo l\xc3\xb6ydetty joitain viruksia, jotka aiheuttavat kasvaimia el\xc3\xa4imill\xc3\xa4. Dulbecco kiinnostui aiheesta oppilaansa Howard Teminin tutkimuksen ansiosta. Dulbecco alkoi 1958 tutkia polyoomavirusta, jonka tiedettiin aiheuttavan sy\xc3\xb6p\xc3\xa4\xc3\xa4 hiirill\xc3\xa4. H\xc3\xa4n havaitsi, kuinka virus tunkeutuessaan soluun ja liitt\xc3\xa4ess\xc3\xa4\xc3\xa4n oman DNA:nsa tumaan muuttaa solun \xe2\x80\x9dtehtaaksi\xe2\x80\x9d, joka alkaa tuottaa sy\xc3\xb6p\xc3\xa4soluja._NEWLINE_Dulbecco siirtyi 1962 Salk-instituuttiin, jossa jatkoi virusten ja sy\xc3\xb6pien v\xc3\xa4list\xc3\xa4 tutkimusta. H\xc3\xa4n sai sy\xc3\xb6p\xc3\xa4tutkimuksestaan Albert Lasker -palkinnon 1964. Dublecco j\xc3\xa4tti Salk-instituutin 1972, jolloin h\xc3\xa4n jatkoi ty\xc3\xb6t\xc3\xa4\xc3\xa4n Lontoon Imperial Cancer Fundissa. Lontoossa h\xc3\xa4n tutki ihmisen rintasy\xc3\xb6v\xc3\xa4n syit\xc3\xa4. Vuonna 1975 Dulbecco sai sy\xc3\xb6p\xc3\xa4tutkimustensa ansiosta Nobelin l\xc3\xa4\xc3\xa4ketieteen palkinnon, jonka h\xc3\xa4n jakoi Teminin ja David Baltimoren kanssa.\n_START_SECTION_\nViimeiset vuodet\n_START_PARAGRAPH_\nDulbecco palasi 1977 Salk-instituuttiin, jossa h\xc3\xa4n jatkoi vuoteen 1993, jolloin h\xc3\xa4n j\xc3\xa4i el\xc3\xa4kkeelle. H\xc3\xa4n my\xc3\xb6s opetti 1977\xe2\x80\x931981 Kalifornian San Diegon yliopiston l\xc3\xa4\xc3\xa4ketieteellisess\xc3\xa4 koulussa. Dulbecco nimettiin 1988 Salk-instituutin v\xc3\xa4liaikaiseksi johtajaksi. Pian t\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen virka vakinaistettiin, ja h\xc3\xa4n toimi johtajana vuoteen 1992, jolloin h\xc3\xa4n palasi tutkimusty\xc3\xb6h\xc3\xb6n._NEWLINE_Dulbecco oli 1980-luvun aikana puhunut Human Genome Projectin puolesta, ja j\xc3\xa4\xc3\xa4ty\xc3\xa4\xc3\xa4n pois Salk-instituutin johtajan paikalta h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kysyttiin kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n Italian kansallisen tutkimusneuvoston ihmisen genomia tutkivaa projektia. H\xc3\xa4n vietti t\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen puolet ajastaan kotonaan La Jollassa ja Milanossa projektin tiloissa. Projekti kuitenkin lakkautettiin viiden vuoden j\xc3\xa4lkeen rahojen ja kunnollisten tutkimustilojen puutteeseen.\n_START_SECTION_\nYksityisel\xc3\xa4m\xc3\xa4 ja kuolema\n_START_PARAGRAPH_\nDulbecco sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1953. H\xc3\xa4n oli kahdesti naimisissa. H\xc3\xa4nen liittonsa Giuseppina Salvon kanssa p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi eroon, ja vuonna 1963 h\xc3\xa4n nai Maureen Muirin. Dulbecco sai ensimm\xc3\xa4isest\xc3\xa4 liitostaan tytt\xc3\xa4ren ja pojan ja toisesta tytt\xc3\xa4ren. Dulbecco kuoli luonnollisten syiden takia kotonaan La Jollassa helmikuussa 2012.\n_START_SECTION_\nMerkitys\n_START_PARAGRAPH_\nDulbeccon ty\xc3\xb6ll\xc3\xa4 on ollut merkityst\xc3\xa4 erityisesti sy\xc3\xb6p\xc3\xa4- ja geenitutkimuksessa. Dulbeccon sy\xc3\xb6p\xc3\xa4tutkimukset todistivat entisest\xc3\xa4\xc3\xa4n sy\xc3\xb6v\xc3\xa4n ja virusten yhteytt\xc3\xa4 el\xc3\xa4imill\xc3\xa4 ja n\xc3\xa4in my\xc3\xb6s mahdollisesti ihmisill\xc3\xa4. H\xc3\xa4n osoitti my\xc3\xb6s sen, ett\xc3\xa4 terveiden ja sy\xc3\xb6p\xc3\xa4solujen ero on genetiikassa. H\xc3\xa4nen l\xc3\xb6yd\xc3\xb6kset antoivat lis\xc3\xa4tietoja sy\xc3\xb6v\xc3\xa4n luonteesta ja pohjan muille tutkijoille todistaa ihmisten sy\xc3\xb6pien ja virusten v\xc3\xa4list\xc3\xa4 yhteytt\xc3\xa4. Dulbecco oli my\xc3\xb6s ensimm\xc3\xa4isi\xc3\xa4 tutkijoita, jotka ehdottivat ihmisen genomia tutkivan projektin perustamista. Monet tutkijat pitiv\xc3\xa4t alkuun genomiprojektia liian kalliina ja k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 turhana. Dulbecco julkaisi kutienkin 1986 Nature-lehdess\xc3\xa4 artikkelin, jossa h\xc3\xa4n ehdotti genomiprojektia, koska n\xc3\xa4ki sen hy\xc3\xb6dyn sy\xc3\xb6p\xc3\xa4tutkimuksessa.'