b'\n_START_ARTICLE_\nVasili Jan\n_START_PARAGRAPH_\nVasili Grigorjevit\xc5\xa1 Jan (ven. \xd0\x92\xd0\xb0\xd1\x81\xd0\xb8\xcc\x81\xd0\xbb\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd0\x93\xd1\x80\xd0\xb8\xd0\xb3\xd0\xbe\xcc\x81\xd1\x80\xd1\x8c\xd0\xb5\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\xaf\xd0\xbd, oikea sukunimi Jant\xc5\xa1evetski, \xd0\xaf\xd0\xbd\xd1\x87\xd0\xb5\xd0\xb2\xd0\xb5\xcc\x81\xd1\x86\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9; 4. tammikuuta 1875 (J: 23. joulukuuta 1874) Kiova \xe2\x80\x93 5. elokuuta 1954 Moskovan alueen Zvenigorod) oli ven\xc3\xa4l\xc3\xa4inen neuvostokirjailija._NEWLINE_Vasili Jan syntyi kreikan ja latinan opettajan perheeseen. H\xc3\xa4n k\xc3\xa4vi lukion Tallinnassa ja valmistui vuonna 1897 Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisest\xc3\xa4 tiedekunnasta. 1900-luvun alussa h\xc3\xa4n kierteli eri puolilla maailmaa toimien tallinnalaisen Revelskije izvestija -sanomalehden ja pietarilaisen Rossijan kirjeenvaihtajana. Vuosina 1907\xe2\x80\x931912 h\xc3\xa4n opetti Pietarin klassisessa lyseossa ja vuodesta 1912 l\xc3\xa4htien ty\xc3\xb6skenteli uutistoimiston kirjeenvaihtajana Konstantinopolissa ja Bukarestissa. Vuosina 1918\xe2\x80\x931923 Jan asui Siperian Minusinskissa ja sittemmin Moskovassa lukuun ottamatta vuosia 1926\xe2\x80\x931928, jolloin h\xc3\xa4n ty\xc3\xb6skenteli toimittajana Samarkandissa._NEWLINE_Jan tunnetaan parhaiten historiallisesta proosastaan. H\xc3\xa4nen p\xc3\xa4\xc3\xa4teoksensa ovat 1200-luvun mongolivalloituksesta kertovat romaanit \xe2\x80\x9dT\xc5\xa1ingis-kaani\xe2\x80\x9d (T\xc5\xa1ingis-han, 1939) ja \xe2\x80\x9dBatu\xe2\x80\x9d (Batyi, 1942). Trilogian kolmas osa K \xe2\x80\x9dposlednemu morju\xe2\x80\x9d (\xe2\x80\x9dViimeiselle merelle\xe2\x80\x9d) ilmestyi kirjailijan kuoltua vuonna 1955. Huolelliseen taustaty\xc3\xb6h\xc3\xb6n perustuvat mukaansatempaavat ja j\xc3\xa4nnitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t romaanit ovat olleet pitk\xc3\xa4\xc3\xa4n suosittuja. Toisen maailmansodan ajankohtaiseksi tekem\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4inen osa sai Stalin-palkinnon vuonna 1942.'