b'\n_START_ARTICLE_\nGabelsbergerin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nGabelsbergerin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 on saksalaisen Franz Xaver Gabelsbergerin 1800-luvun alkupuolella kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4 pikakirjoitusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4, joka oli suosittu saksankielisiss\xc3\xa4 maissa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Gabelsbergerin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4st\xc3\xa4 tehtiin muunnoksia my\xc3\xb6s useille muille eurooppalaisille kielille, ja muun muassa Lars Neovius-Nevanlinnan laatima suomenkielinen pikakirjoitusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 perustuu siihen.\n_START_SECTION_\nJ\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n rakenne\n_START_PARAGRAPH_\nGabelsbergerin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kullekin konsonantille ja useille konsonanttiyhdistelmille on oma merkkins\xc3\xa4. Merkit perustuvat tavallisten kaunokirjoituskirjainten muotoihin ja ovat oikealle kallellaan. Vokaalit kuvataan tavallisesti eri tavoin konsonanttimerkkien avulla, siten ett\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 konsonantti- ett\xc3\xa4 vokaalimerkki saadaan yhdell\xc3\xa4 kyn\xc3\xa4nvedolla. Erilaisia merkitsemistapoja on useita: konsonanttimerkki\xc3\xa4 voidaan alentaa, ylent\xc3\xa4\xc3\xa4, vahventaa, pident\xc3\xa4\xc3\xa4, py\xc3\xb6rist\xc3\xa4\xc3\xa4 tai jyrkent\xc3\xa4\xc3\xa4, tai per\xc3\xa4kk\xc3\xa4isten konsonanttien et\xc3\xa4isyytt\xc3\xa4 voidaan pident\xc3\xa4\xc3\xa4. Vokaaleille on my\xc3\xb6s omat merkkins\xc3\xa4, joita k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n tavallisesti vokaalilla alkavien sanojen alussa.\n_START_SECTION_\nSynty\n_START_PARAGRAPH_\nGabelsberger aloitti j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n kehitt\xc3\xa4misen vuonna 1817 toimiessaan virkamiehen\xc3\xa4 M\xc3\xbcncheniss\xc3\xa4. Vuonna 1819 h\xc3\xa4n toimi yhdess\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4isen oppilaansa kanssa pikakirjoittajana Baijerin maap\xc3\xa4ivill\xc3\xa4, mutta pikakirjoittaminen ei kuitenkaan onnistunut viel\xc3\xa4 tuolloisella j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 tyydytt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti. Gabelsberger jatkoi j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n kehitt\xc3\xa4mist\xc3\xa4: vuonna 1823 kirjainmerkit olivat lopullisessa muodossaan ja vuonna 1826 koko j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 siin\xc3\xa4 muodossa, jossa Gabelsberger julkaisi sen vuonna 1834 nimell\xc3\xa4 Anleitung zur deutschen Redezeichenkunst oder Stenographie. Kirjassa oli yli 500 sivua, ja sit\xc3\xa4 on pidetty kaikkien aikojen suurimpana ja kattavimpana pikakirjoituksen oppikirjana. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Gabelsberger jatkoi edelleen lyhennysopin kehitt\xc3\xa4mist\xc3\xa4. Oppikirjan toinen laitos julkaistiin vuonna 1850, vuosi Gabelsbergerin kuoleman j\xc3\xa4lkeen.\n_START_SECTION_\nKolme koulukuntaa\n_START_PARAGRAPH_\nGabelsbergerin kuoleman j\xc3\xa4lkeen j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n kehitt\xc3\xa4minen hajaantui, ja muodostui kolme erillist\xc3\xa4 koulukuntaa: M\xc3\xbcnchenin, Dresdenin ja Wienin koulukunnat. Eri koulukuntien v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 alkoi tulla eroja sanojen kirjoitustavoissa. Erojen v\xc3\xa4hent\xc3\xa4miseksi M\xc3\xbcnchenin pikakirjoitusyhdistys j\xc3\xa4rjesti elokuussa 1852 kokouksen, johon kutsuttiin eri yhdistysten j\xc3\xa4seni\xc3\xa4. Saatiin aikaan niin sanottu M\xc3\xbcnchenin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s (M\xc3\xbcnchener Beschl\xc3\xbcsse), jossa p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin joistakin yksitt\xc3\xa4isten sanojen kirjoitustavoista ja vokaalien merkitsemisest\xc3\xa4._NEWLINE_M\xc3\xbcnchenin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s ei kuitenkaan johtanut toivottuun suuntaan, vaan kirjoitustapasekaannukset p\xc3\xa4in vastoin lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyiv\xc3\xa4t. Vuonna 1857 saatiin aikaan niin sanottu Dresdenin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s (Dresdener Beschl\xc3\xbcsse), joka muodosti perustan Gabelsbergerin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4lle vuosiksi 1857\xe2\x80\x931902._NEWLINE_Vuonna 1902 saatiin aikaan uusi j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4asiakirja, joka toi j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4n kaksi eritasoista versiota: liikepikakirjoitus (Verkehrsschrift) ja puhepikakirjoitus (Redeschrift).\n_START_SECTION_\nSuosio\n_START_PARAGRAPH_\nGabelsbergerin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 oli 1900-luvun alussa Saksan suosituin pikakirjoitusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4: Gabelsbergerin koulukunnassa oli noin 2000 pikakirjoitusyhdistyst\xc3\xa4, joissa oli yhteens\xc3\xa4 noin 100 000 j\xc3\xa4sent\xc3\xa4. J\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 hiipui, kun Saksassa siirryttiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n uutta yhten\xc3\xa4isj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4 1920-luvulta l\xc3\xa4htien.'