b"\n_START_ARTICLE_\nBrownsville Station (yhtye)\n_START_PARAGRAPH_\nBrownsville Station on yhdysvaltalainen yhtye, joka oli suosionsa huipulla 1970-luvulla. Sen alkuper\xc3\xa4isi\xc3\xa4 j\xc3\xa4seni\xc3\xa4 olivat kitaristi-vokalisti Cub Koda, kitaristi-vokalisti Mike Lutz, rumpali T. J. Cronley ja basisti-vokalisti Tony Driggins. Yhtyeen suurin hitti oli Top Ten -listalla kolmossijan saanut \xe2\x80\x9dSmokin' in the Boys Room\xe2\x80\x9d vuonna 1973.\n_START_SECTION_\nYhtye 1970-luvulla\n_START_PARAGRAPH_\nBrownsville Station perustettiin Ann Arborissa Michiganissa vuonna 1969. Yhtyeen ensimm\xc3\xa4isill\xc3\xa4 levyill\xc3\xa4 oli cover-versioita muiden, heit\xc3\xa4 inspiroineiden b\xc3\xa4ndien kappaleista. Ensimm\xc3\xa4inen levy No BS julkaistiin 1970. Yhtye julkaisi vuonna 1973 kolmannen levyns\xc3\xa4 Yeah!. Mike Lutzin ja Cub Kodan s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4 kappale \xe2\x80\x9dSmokin' in the Boy's Room\xe2\x80\x9d oli levyn suurin, ja yhtyeen parhaiten menestynyt hitti. Billboard Hot 100 -listalla se saavutti kolmannen sijan 1973. Kyseiselle listalle ylsi yhtyeelt\xc3\xa4 seitsem\xc3\xa4n kappaletta, n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kolme b\xc3\xa4ndin omaa k\xc3\xa4sialaa. Er\xc3\xa4s tunnettu cover-versio Yeah!-levylt\xc3\xa4 on Hoyt Axtonin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dLightning Bar Blues\xe2\x80\x9d, josta Hanoi Rocks levytti 80-luvulla oman versionsa. Yeah!-levylt\xc3\xa4 taas Brownsville Stationin oma s\xc3\xa4vellys \xe2\x80\x9dSmokin' in the Boy's Room\xe2\x80\x9d p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi my\xc3\xb6hemmin M\xc3\xb6tley Cr\xc3\xbcen levylle Theatre of Pain._NEWLINE_Ennen suurinta hitti\xc3\xa4 yhtyeen miehist\xc3\xb6ss\xc3\xa4 ehti tapahtua muutoksia. Rumpali T. J. Cronley j\xc3\xa4tti b\xc3\xa4ndin 1971 ja h\xc3\xa4nen tilalleen tuli Henry \xe2\x80\x9dH Bomb\xe2\x80\x9d Weck. My\xc3\xb6s alkuper\xc3\xa4inen basisti Tony Driggins l\xc3\xa4hti yhtyeest\xc3\xa4. Vuonna 1979 Brownsville Station hajosi. Yhtye ehti julkaista seitsem\xc3\xa4n levy\xc3\xa4 sit\xc3\xa4 ennen.\n_START_SECTION_\nHajoamisen j\xc3\xa4lkeen\n_START_PARAGRAPH_\nYhtyeen hajoamisen j\xc3\xa4lkeen Cub Koda julkaisi joitakin soololevyj\xc3\xa4 ja keikkaili b\xc3\xa4ndins\xc3\xa4 The Pointsin kanssa, sek\xc3\xa4 my\xc3\xb6s Hound Dog Taylorin taustab\xc3\xa4ndin The Houserockersin kanssa. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n lis\xc3\xa4ksi Koda toimi musiikkijournalistina. H\xc3\xa4n kuoli 51-vuotiaana vuonna 2000. Mike Lutz ryhtyi tuottajaksi, ja tuotti muun muassa Ted Nugentia ja keikkaili Nugentin kanssa 1990-luvulla. Lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4n opettaa sek\xc3\xa4 kitaran ett\xc3\xa4 basson soittoa. Weck ty\xc3\xb6skenteli studiossa ja tuottajana.\n_START_SECTION_\nBrownsville Station 2012\xe2\x80\x93\n_START_PARAGRAPH_\nHenry Weck tallensi satoja tunteja yhtyeen alkuaikojen demoja, harjoituksia ja live-esityksi\xc3\xa4. Vuonna 2012 Weck ja Lutz alkoivat k\xc3\xa4yd\xc3\xa4 Lutzin Tazmania Studiolla l\xc3\xa4vitse n\xc3\xa4it\xc3\xa4 nauhoituksia, ja niist\xc3\xa4 lopulta muodostui uusi albumi. Lutz ja Weck v\xc3\xa4rv\xc3\xa4siv\xc3\xa4t uuteen Brownsville Stationiin j\xc3\xa4seniksi Billy Craigin, Arlen Viecellin sek\xc3\xa4 Brad Johnsonin, ja alkoivat keikkailla j\xc3\xa4lleen 2013."