b'\n_START_ARTICLE_\nHuumori\n_START_PARAGRAPH_\nHuumori on vuorovaikutuksen ja viestinn\xc3\xa4n muoto, jonka tarkoitus on tehd\xc3\xa4 ihmisi\xc3\xa4 iloisiksi, naurattaa ja purkaa j\xc3\xa4nnityst\xc3\xa4. Huumori voi kummuta ylemmyydest\xc3\xa4 ja vahingonilosta, yll\xc3\xa4tt\xc3\xa4v\xc3\xa4st\xc3\xa4 vastakohtaisuudesta, tai sen tarkoituksena voi olla tarjota huojennuksen tunne. Huumorin monista lajeista tunnetuimpia ovat komiikka, satiiri, ironia ja parodia, ja sen lukuisista eri muodoista tunnetaan muun muassa vitsit, kaskut, pilapiirrokset ja stand up -komiikka. Huumorintajulla viitataan huumorin hy\xc3\xb6dynt\xc3\xa4misen taitoon, sen ymm\xc3\xa4rt\xc3\xa4miseen ja sen arvostamiseen. Huumoria voi k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 muun muassa ihmissuhteiden yll\xc3\xa4pitoon tai oman olon parantamiseen.\n_START_SECTION_\nEtymologia\n_START_PARAGRAPH_\nAntiikin kreikkalaisen l\xc3\xa4\xc3\xa4ketieteen humoraaliopin mukaan nelj\xc3\xa4n ruumiinnesteen (kreik.  \xcf\x87\xcf\x85\xce\xbc\xcf\x8c\xcf\x82, khumos) tuli olla terveell\xc3\xa4 ihmisell\xc3\xa4 tasapainossa. Ruuminnesteet olivat keltainen sappi, musta sappi, lymfa ja veri.\n_START_SECTION_\nHuumorin teoriat\n_START_PARAGRAPH_\nHuumorin teorioilla pyrit\xc3\xa4\xc3\xa4n selitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n huumoria. Kolme tunnetuinta huumorin teoriaa ovat ylemmyysteoria, inkongruenssiteoria eli psykologinen vastakohtateoria, sek\xc3\xa4 huojennusteoria._NEWLINE_Ylemmyysteorian edustajina voidaan pit\xc3\xa4\xc3\xa4 jo antiikin Kreikan filosofeja Platonia ja Aristotelesta. Ylemmyydentunto huumorissa l\xc3\xa4henee vahingonilon tunnetta, sill\xc3\xa4 ylemmyydentuntoinen ihminen tuntee mielihyv\xc3\xa4\xc3\xa4 n\xc3\xa4hdess\xc3\xa4\xc3\xa4n itsens\xc3\xa4 parempana kuin muut. Platonin mukaan ihminen nauraa toisten vahingolle. Aristoteleen mukaan huumori on "tavanomaista huonompien ihmisten j\xc3\xa4ljittely\xc3\xa4", ja satiirikot ja komedian kirjoittajat h\xc3\xa4nen mukaansa "pahanpuhujia ja juorukelloja". Ciceron mukaan huumorissa on kyse sopimattomuudesta ja rumuudesta. Thomas Hobbes kirjoitti: "nauramisen into on vain oman ylemmyydentunteen havaitsemisen ihanuutta, verrattuna muiden heikkouteen tai omaan menneeseen heikkouteen". My\xc3\xb6s 1800-luvun filosofit kuten Georg Hegel ja Alexander Bain korostivat ylemmyydentunnon t\xc3\xa4rkeytt\xc3\xa4 huumorissa. Henri Bergson kirjoitti: "nauramaan meid\xc3\xa4t saa kanssaihmistemme joutavat vajavuudet". William Hazlittin mukaan: "me nauramme absurdille, ep\xc3\xa4muodostuneelle, kiusanteolle". Ylemmyysteorialla on ollut kannatusta my\xc3\xb6s 1900-luvulla: esimerkiksi psykologi Susan Forwardin mukaan huumoria k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n usein loukkauksen naamioimiseksi, kuten: "min\xc3\xa4h\xc3\xa4n vain vitsailin"._NEWLINE_Ylemmyysaiheisiin vitseihin kuuluvat etnisyyteen, rotuun ja tyhmyyteen perustuvat vitsit._NEWLINE_Inkongruenssiteoriassa tarkastellaan sit\xc3\xa4, mist\xc3\xa4 huumori syntyy ja mik\xc3\xa4 on huumorin v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6n ja riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 ehto. Teorian mukaan meit\xc3\xa4 naurattaa, kun havaitsemme samanaikaisesti tai melkein samanaikaisesti toisiinsa yhteen sopimattomia elementtej\xc3\xa4. Inkongruenssiteoria n\xc3\xa4kee huumorin olevan olemassa itse sis\xc3\xa4ll\xc3\xb6ss\xc3\xa4, yhteensopimattomuudessa, vastaanottajasta riippumatta. Inkonguenssiteorian klassikkoesimerkkej\xc3\xa4 ovat muun muassa Arthur Schopenhauer sek\xc3\xa4 Immanuel Kant, joka korosti erityisesti yhteensopimattomuuden tajuamisen \xc3\xa4killisyytt\xc3\xa4 huumorissa._NEWLINE_John Morreallin (1989) mukaan inkongruenssista nauttiminen on tyypillisesti inhimillinen piirre ja erottaa meid\xc3\xa4t el\xc3\xa4imist\xc3\xa4, jotka pit\xc3\xa4v\xc3\xa4t yhteensopimattomuutta uhkana. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n seurauksena ihminen pystyy n\xc3\xa4kem\xc3\xa4\xc3\xa4n maailman ep\xc3\xa4k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisin tavoin, mink\xc3\xa4 seurauksena h\xc3\xa4n on kyennyt luomaan tieteen ja taiteen._NEWLINE_Huojennusteoriaa suosii etenkin 1900-luvun alussa syntynyt freudilainen psykologia. Sen mukaan huumori vapauttaa ylim\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ist\xc3\xa4 energiaa ja tuottaa helpotuksen tunteen. Arkip\xc3\xa4iv\xc3\xa4n tilanteissa humoristinen el\xc3\xa4mys johtaa nauramiseen ja sit\xc3\xa4 seuraavaan miellytt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4n ja rentoon olotilaan._NEWLINE_Kielitieteilij\xc3\xa4 Victor Raskin (1985) m\xc3\xa4\xc3\xa4ritteli huumorin semanttisesta n\xc3\xa4k\xc3\xb6kulmasta siten, ett\xc3\xa4 vitsin k\xc3\xa4rki saa vastaanottajan tajuamaan, ett\xc3\xa4 vitsill\xc3\xa4 olikin koko ajan olemassa my\xc3\xb6s toinen, vastakkainen tulkinta.\n_START_SECTION_\nHuumori keskustelussa\n_START_PARAGRAPH_\nKeskustelussa k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4n huumorin voi luokitella valmisteltuun huumoriin ja spontaaniin huumoriin. Valmisteltua huumoria ovat vitsit ja humoristiset kertomukset, jotka kerrotaan ulkomuistista tai luetaan paperista. Spontaani huumori on tilannekohtaista ja improvisoitua, ja se pit\xc3\xa4\xc3\xa4 keskustelua yll\xc3\xa4 eik\xc3\xa4 katkaise sit\xc3\xa4 kuten irrallinen vitsi. Vitsinkertoja on pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n esiintyj\xc3\xa4, mutta spontaania huumoria esitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 huulenheitt\xc3\xa4j\xc3\xa4 on sek\xc3\xa4 esiintyj\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 huumorin tekij\xc3\xa4. Spontaani vitsailija pystyy my\xc3\xb6s luomaan huumoria rajattomasti siin\xc3\xa4 kun vitsinkertoja on rajoittunut vain kertomaan muistamansa vitsit. Spontaanin huulenheiton ja vitsinkerronnan v\xc3\xa4liss\xc3\xa4 ovat tarinat hauskoista asioista, jotka kertojan mukaan tapahtuivat h\xc3\xa4nelle itselleen; t\xc3\xa4llaiseen l\xc3\xa4hestymistapaan perustuu usein etenkin stand up -komiikka, jossa omakohtaisuus ja keskustelunomaisuus on t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nHuumorintajun kehittyminen lapsella\n_START_PARAGRAPH_\nVauvat nauravat samankaltaisille asioille kuin mitk\xc3\xa4 huvittavat my\xc3\xb6s ihmisen l\xc3\xa4himpi\xc3\xa4 sukulaisia simpansseja, gorilloja ja orankeja. Vauvoja naurattaa tutun ja luotettavan ihmisen heit\xc3\xa4 kohtaan harjoittama leikillinen v\xc3\xa4kivalta kuten kutittaminen, n\xc3\xa4ykkiminen ja ilmaan heittely, sek\xc3\xa4 v\xc3\xa4h\xc3\xa4n my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 i\xc3\xa4ll\xc3\xa4 my\xc3\xb6s jahtaaminen._NEWLINE_Lapsen huumorintaju kehittyy yht\xc3\xa4aikaisesti muun kognitiivisen kehityksen kanssa. Useimmat vauvat alkavat nauraa noin nelj\xc3\xa4n kuukauden ik\xc3\xa4isin\xc3\xa4. Kahdeksan kuukauden i\xc3\xa4ss\xc3\xa4 useimmat vauvat huvittuvat kurkistusleikeist\xc3\xa4. Varsinainen huumorintaju lapsella alkaa kehitty\xc3\xa4 siin\xc3\xa4 vaiheessa, kun h\xc3\xa4n alkaa arvostaa jollain tavalla sopimattomia asioita, jotka rikkovat h\xc3\xa4nen oppimiaan kaavoja. Huumorintutkija Paul McGheen mukaan lapsen huumorintaju kehittyy nelj\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa. Yksivuotiaana lapsi alkaa tehd\xc3\xa4 esineille huvin vuoksi sopimattomia asioita, kuten laittaa lehden korvalleen ja leikkii puhuvansa puhelimessa. Toisessa vaiheessa lapsi alkaa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n sanoja huvikseen v\xc3\xa4\xc3\xa4rin, kuten kutsumalla kive\xc3\xa4 koiraksi. Kolmannessa vaiheessa lapsi liitt\xc3\xa4\xc3\xa4 tuttuihin asioihin, kuten \xc3\xa4itiin tai koiraan, niihin kuulumattomia k\xc3\xa4sitteit\xc3\xa4, kuten sen ett\xc3\xa4 koirat naukuvat tai norsut istuvat puussa. Nelj\xc3\xa4nness\xc3\xa4 vaiheessa, noin seitsenvuotiaana, lasta alkavat huvittaa arvoitukset, jotka perustuvat monimerkityksisyyteen. Kahdeksanvuotiaasta eteenp\xc3\xa4in lapsen huumorintaju muuttuu vaiheittain aikuisemmaksi ja hienostuneemmaksi.\n_START_SECTION_\nHuumori ja terveys\n_START_PARAGRAPH_\nHuumorintajua ja nauramisen kyky\xc3\xa4 on kauan pidetty niin fyysist\xc3\xa4 kuin henkist\xc3\xa4kin terveytt\xc3\xa4 edist\xc3\xa4vin\xc3\xa4 ominaisuuksina. Naurun ja huumorin vaikutuksia terveyteen ja sairauksien hoitoon onkin viime vuosikymmenin\xc3\xa4 alettu tutkia aiempaa enemm\xc3\xa4n, joskin tutkimus on yh\xc3\xa4 melko pienimuotoista. Tutkimuksen yhten\xc3\xa4 ongelmana on pelk\xc3\xa4n nauramisen ja pelk\xc3\xa4n huumorin aiheuttaman mielihyv\xc3\xa4n vaikutusten erottaminen, sill\xc3\xa4 ne esiintyv\xc3\xa4t usein yhdess\xc3\xa4. Psykologi Rod Martinin (2008) mukaan nauramisen ja huumorintajun terveydellisi\xc3\xa4 vaikutuksia on luultavasti liioiteltu, sill\xc3\xa4 tutkimukset harvoin osoittavat niill\xc3\xa4 olevan suotuisia vaikutuksia terveyteen. Kehittyneell\xc3\xa4 huumorintajulla on pikemminkin havaittu olevan yhteys ep\xc3\xa4terveelliseen el\xc3\xa4m\xc3\xa4ntyyliin ja lyhentyneeseen elinik\xc3\xa4\xc3\xa4n. Toisaalta huumorintajun on havaittu joissain tutkimuksissa parantavan el\xc3\xa4m\xc3\xa4nlaatua, stressinhallintaa ja sosiaalisia suhteita.\n_START_SECTION_\nHuumorin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 opetuksessa\n_START_PARAGRAPH_\nHuumori on t\xc3\xa4rke\xc3\xa4 tekij\xc3\xa4 opetuksessa. My\xc3\xb6nteisell\xc3\xa4 tavalla huumoria k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 opettajaa arvostetaan. Opettajan tulisi tiedostaa huumorin my\xc3\xb6nteiset ja kielteiset merkitykset, mutta k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 huumoria omalla persoonallisella tavallaan oppilaita kunnioittaen. Korkea ammattietiikka on huumorin toimivuuden edellytys.\n_START_SECTION_\nOmakohtainen huumori kiinnostaa\n_START_PARAGRAPH_\nOpettajat k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t opetuksessaan huumoria sek\xc3\xa4 my\xc3\xb6nteisill\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 kielteisill\xc3\xa4 tavoilla. Suurin osa my\xc3\xb6nteisist\xc3\xa4 huumorikuvauksista ei liittynyt opetettavaan aiheeseen tai oppiaineeseen. Opiskelijat kuvasivat eniten my\xc3\xb6nteisin\xc3\xa4 kokemuksina opettajan kertomia juttuja omasta el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n tai kokemuksistaan. My\xc3\xb6nteinen huumori ei kohdistunut yksitt\xc3\xa4iseen oppilaaseen, vaan se oli hyv\xc3\xa4ntahtoista yhdess\xc3\xa4 nauramista.\n_START_SECTION_\nKielteinen huumori kohdistuu oppilaaseen\n_START_PARAGRAPH_\nKielteiseksi koettu huumori kohdistui yksitt\xc3\xa4iseen oppilaaseen, ja liittyi oppilaan osaamattomuuteen tai k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymiseen. Huumorin merkitykset liittyiv\xc3\xa4t opiskeluun ja oppimiseen, opiskelijoiden k\xc3\xa4sityksiin opettajasta ja opiskelijan omaan mielialaan. Pienelle osalle opiskelijoista opettajan huumorilla ei ollut merkityst\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nTunnettuja humoristeja ja koomikoita\n_START_PARAGRAPH_\nKirjallisuuden tunnetuimpia humoristeja ovat muun muassa Mark Twain, Kurt Vonnegut, P. G. Wodehouse sek\xc3\xa4 Suomessa Veikko Huovinen ja Sinikka Nopola. _NEWLINE_Elokuva- ja televisioalan tunnettuja humoristeja ovat muun muassa Charles Chaplin, Buster Keaton, Marxin veljekset, Jerry Lewis, Jacques Tati, Rowan Atkinson, Mel Brooks, Jackie Chan, Jim Carrey, Jack Black ja Monty Python -ryhm\xc3\xa4. Suomalaisista elokuvahumoristeista tunnettuja ovat muun muassa Pertti \xe2\x80\x9dSpede\xe2\x80\x9d Pasanen sek\xc3\xa4 Vesa-Matti Loiri._NEWLINE_Teatteritaiteessa humoristeina tunnetaan monen muun ohella Aristofanes ja Moli\xc3\xa8re sek\xc3\xa4 suomalaisista Reino Helismaa ja Ritva Valkama._NEWLINE_Sirkuksen tunnetuimpia klovneja ovat muun muassa Charlie Rivel ja Oleg Popov. _NEWLINE_Huumorimusiikin tunnetuimpia edustajia ovat esimerkiksi Jope Ruonansuu, Lapinlahden Linnut ja \xe2\x80\x9dWeird Al\xe2\x80\x9d Yankovic._NEWLINE_Humoristisen sarjakuvan tekij\xc3\xb6ist\xc3\xa4 tunnetuimpia ovat esimerkiksi Ren\xc3\xa9 Goscinny, Charles M. Schulz ja Bill Watterson._NEWLINE_Stand up -komiikan merkitt\xc3\xa4vimpi\xc3\xa4 edustajia ovat muun muassa Lenny Bruce, George Carlin, Richard Pryor, Jerry Seinfeld ja Louis C.K..'