b'\n_START_ARTICLE_\nFerdinand Hiller\n_START_PARAGRAPH_\nFerdinand Hiller (24. lokakuuta 1811 Frankfurt am Main \xe2\x80\x93 11. toukokuuta 1885 K\xc3\xb6ln) oli saksalainen s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4, pianisti, kapellimestari ja musiikkiaiheisten kirjoitusten laatija.\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nHiller oli varakkaan juutalaisen liikemies Justus Hillerin ja t\xc3\xa4m\xc3\xa4n vaimon Regine o.s. Sichelin poika. H\xc3\xa4n teki konserttidebyyttins\xc3\xa4 10-vuotiaana, muutti vuonna 1825 Weimariin ja sai siell\xc3\xa4 lis\xc3\xa4\xc3\xa4 musiikin opetusta Johann Nepomuk Hummelilta. Lokakuussa 1828 h\xc3\xa4n l\xc3\xa4hti Pariisiin, jonka salonkeihin p\xc3\xa4\xc3\xa4si suosituksillaan esiintym\xc3\xa4\xc3\xa4n. H\xc3\xa4n tutustui muusikoihin ja kirjailijoihin, p\xc3\xa4\xc3\xa4si Luigi Cherubinin suojatiksi, tapasi Giacomo Meyerbeerin, Gioacchino Rossinin, Friedrich Kalkbrennerin sek\xc3\xa4 Hector Berliozin ja muodosti l\xc3\xa4heiset yst\xc3\xa4vyyssuhteet Franz Lisztin ja Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ric Chopinin kanssa. H\xc3\xa4nen taloudellinen tilanteensa mahdollisti t\xc3\xa4yden omistautumisen s\xc3\xa4velt\xc3\xa4miselle, konsertoimiselle ja opettamiselle._NEWLINE_Vuonna 1836 Hiller palasi Frankfurtiin ja toimi vuoden ajan C\xc3\xa4cilienvereinin johtajana. Seuraavat viisi vuotta h\xc3\xa4n vietti j\xc3\xa4lleen ulkomailla, enimm\xc3\xa4kseen Italiassa. H\xc3\xa4nen oopperansa Romilde ei Milanossa ollut menestys, mutta Leipzigiss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n sai suosiota oratoriollaan Die Zerst\xc3\xb6rung Jerusalems (Op. 24). H\xc3\xa4n my\xc3\xb6s johti Leipzigiss\xc3\xa4 Gewandhausin konsertteja vuonna 1843 Felix Mendelssohnin sijaisena. Seuraavana vuonna Hiller asettui nuoren vaimonsa kanssa Dresdeniin. H\xc3\xa4nen suunnitelmansa tilauskonserttisarjan luomisessa kapellimestarina ep\xc3\xa4onnistui, kuten my\xc3\xb6s h\xc3\xa4nen oopperansa Traum in der Christnacht (1845) ja Konradin (1847)._NEWLINE_Vuonna 1847 Hiller otti vastaan kapellimestarin paikan D\xc3\xbcsseldorfissa, jossa h\xc3\xa4n my\xc3\xb6s aktivoitui kaupungin politiikassa. Vuodesta 1850 l\xc3\xa4htien h\xc3\xa4nen taiteellisen toimintansa keskuksena oli K\xc3\xb6ln, johon h\xc3\xa4n meni uuden nimityksen johdosta. H\xc3\xa4n onnistui hankkimaan mainetta itse perustamalleen orkesterille ja sai K\xc3\xb6lnin konservatoriolle tunnettavuutta sen johtajan asemassa. H\xc3\xa4nen oppilaidensa joukossa olivat Max Bruch, Friedrich Gernsheim ja Engelbert Humperdinck. Hillerin lukuisat artikkelit keskittyv\xc3\xa4t l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 musiikkiel\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n ja -persooniin. Pianistina h\xc3\xa4n esiintyi eri puolilla Eurooppaa ja saavutti arvostusta muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Ludwig van Beethovenin teosten tulkinnoillaan, joiden ohella h\xc3\xa4n esitti omia s\xc3\xa4vellyksi\xc3\xa4\xc3\xa4n. Talvella 1852 h\xc3\xa4n vieraili j\xc3\xa4lleen Pariisissa johtamassa italialaista oopperaa.\n_START_SECTION_\nTy\xc3\xb6 s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nHiller j\xc3\xa4tti j\xc3\xa4lkeens\xc3\xa4 lukuisten kirjoitustensa ohella yli kaksisataa musiikkiteosta. H\xc3\xa4n pitikin itse\xc3\xa4\xc3\xa4n ensisijaisesti s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4. H\xc3\xa4n kuitenkin oli musiikin suhteen ajalleen konservatiivinen eik\xc3\xa4 siksi menestynyt. Huomattava osa Hillerin tuotannosta koostuu pianomusiikista. Eniten kiinnostusta her\xc3\xa4ttiv\xc3\xa4t soolopianolle s\xc3\xa4velletyt Rhythmische Studien (op. 52) ja Ghaz\xc3\xa8les (op. 54). Soolopianoteosten ohella h\xc3\xa4n s\xc3\xa4velsi piano-osuuden sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4nytt\xc3\xa4 kamarimusiikkia sek\xc3\xa4 teoksia pianolle ja orkesterille, kuten kolme konserttoa (opukset 5, 69 ja 170) ja Konzertst\xc3\xbcckin (op. 113).'