b'\n_START_ARTICLE_\nLangobardit\n_START_PARAGRAPH_\nLangobardit, joskus my\xc3\xb6s longobardit, olivat muinainen germaaninen kansa, jonka on aikaisemmin arveltu olleen per\xc3\xa4isin Etel\xc3\xa4-Skandinaviasta. Heid\xc3\xa4t luettiin sveebeihin, ja 100-luvulla eaa. he asuivat Elben alajuoksun varrella._NEWLINE_Langobardit alkoivat 300-luvulla muuttaa etel\xc3\xa4mm\xc3\xa4s. He olivat 400-luvulla siirtyneet Tonavan pohjoispuolelle, suunnilleen nykyisen It\xc3\xa4vallan alueelle. Kansainvaellusaikana langobardit liikkuivat Keski-Euroopassa, kunnes perustivat 500-luvun lopulla valtakuntansa Italiaan._NEWLINE_Langobardit olivat omaksuneet katolisuuden kanssa kilpailleen areiolaisen kristinuskon, joten suhteet paaviin eiv\xc3\xa4t olleet l\xc3\xa4mpim\xc3\xa4t. Langobardien toinen t\xc3\xa4rke\xc3\xa4 vastustaja Italiassa oli Bysantin valtakeskus Ravennan eksarkaatti. Ajan mittaan langobardit omaksuivat roomalaisten nimet, perinteet ja katolisen kristinuskon. Langobardit kutsuivat valtakuntaansa Italiaksi, ja langobardien kuningas k\xc3\xa4ytti arvonime\xc3\xa4 rex totius Italiae, koko Italian kuningas._NEWLINE_Langobardien kuningaskunta kukistui 700-luvun lopussa, kun Kaarle Suuri liitti langobardien alueet frankkien valtakuntaan.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nTacitus kuvaili Elben alajuoksulla asuneita langobardeja jo vuonna 98 kirjassaan Germania. Tacituksen mukaan langobardit olivat tuolloin pieni, mutta sotaisa heimo. 600-luvulla kirjoitetun tekstin Origo Gentis Langobardorum mukaan langobardien alkukoti olisi ollut Etel\xc3\xa4-Skandinaviassa._NEWLINE_Langobardien nimi tarkoittaa "pitk\xc3\xa4partoja", jolla viitattiin langobardinaisten k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4miin tekopartoihin. Myytin mukaan langobardinaiset pitiv\xc3\xa4t er\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 sotaretkell\xc3\xa4 pitki\xc3\xa4 tekopartoja h\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xa4kseen Wotan-jumalaa._NEWLINE_Kansainvaellusten aikaan langobardit vaelsivat etel\xc3\xa4mm\xc3\xa4s ja asettuivat 400-luvun lopulla nykyisen Wienin tienoille Tonavan pohjoispuolelle. Keisari Justinianus I otti langobardit liittolaisiksi ja asutti heid\xc3\xa4t Pannoniaan, nykyiseen L\xc3\xa4nsi-Unkariin._NEWLINE_Vuonna 566 langobardit liittoutuivat avaarien kanssa ja h\xc3\xa4vittiv\xc3\xa4t Daakiassa sijainneen gepidien valtakunnan. Tarujen mukaan langobardien kuningas Alboin surmasi itse gepidien kuninkaan Kunimundin ja otti t\xc3\xa4m\xc3\xa4n tytt\xc3\xa4ren Rosamunden vaimokseen.\n_START_SECTION_\nLangobardien kuningaskunta Italiassa\n_START_PARAGRAPH_\nAvaarien valta alkoi kuitenkin kasvaa ja langobardien oli j\xc3\xa4lleen l\xc3\xa4hdett\xc3\xa4v\xc3\xa4 liikkeelle. Vuonna 568 langobardit hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4siv\xc3\xa4t Pohjois-Italiaan Alboinin johdolla. Bysantin valtakunnan armeija pystyi h\xc3\xa4din tuskin puolustamaan Roomaa ja Adrianmeren rannikon kaupunkeja. Viimeisen\xc3\xa4 kukistui Pavia, josta tuli langobardien uuden kuningaskunnan p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupunki. Langobardien valloittama alue on saanut heid\xc3\xa4n mukaansa nykyisen nimens\xc3\xa4 Lombardia.  Laajimmillaan t\xc3\xa4h\xc3\xa4n valtakuntaan kuului nykyinen Pohjois-Italia aina Toscanaa my\xc3\xb6ten._NEWLINE_Rosamunde murhautti Alboinin vuonna 572, ja uudeksi kuninkaaksi nousi Alboinin poika Klef. H\xc3\xa4nen hallituskautensa j\xc3\xa4i lyhyeksi, ja sen j\xc3\xa4lkeen seurasi kymmenen vuoden interregnum, jolloin valta oli ylimyst\xc3\xb6ll\xc3\xa4. T\xc3\xa4n\xc3\xa4 aikana langobardit levitt\xc3\xa4ytyiv\xc3\xa4t etel\xc3\xa4mm\xc3\xa4s Apenniinien niemimaalla ja perustivat useita herttuakuntia, kuten Spoleton ja Beneventon. Paavin liittoutuminen frankkien kanssa pakotti langobardit yhdist\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n j\xc3\xa4lleen voimansa kuninkaan alaisuuteen. Vuonna 584 kuninkaaksi valittiin Klefin poika Authari. H\xc3\xa4nt\xc3\xa4 seurasi valtaistuimella vuonna 590 Torinon herttua Agilulf, joka pyrki k\xc3\xa4\xc3\xa4nnytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n areiolaiset langobardit katoliseen uskoon._NEWLINE_Vuonna 636 kuninkaaksi tuli Brescian herttua Rothari, joka oli areiolaisesti suuntautunut. Rothari oli voimakas hallitsija, ja h\xc3\xa4n valloitti Genovan sek\xc3\xa4 loput Bysantin hallitsemasta Liguriasta. Bysantin haltuun j\xc3\xa4i en\xc3\xa4\xc3\xa4 Ravenna ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6ineen. Rothari laati my\xc3\xb6s langobardien suulliseen perinteeseen pohjautuvan lakikokoelman, Edictum Rotharin, joka julkaistiin latinaksi vuonna 642 tai 643. Grimwaldin ollessa kuninkaana 660-luvulla katolisuus sai vihdoin pysyv\xc3\xa4n aseman langobardian keskuudessa._NEWLINE_Vuonna 712 kuninkaaksi nousi Liutprand. H\xc3\xa4n alkoi vuodesta 726 l\xc3\xa4htien alistaa koko Apenniininen niemimaata valtansa alle. Liutprand hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4si Ravennaa vastaan ja tuhosi Classen. Paavi Gregorius II sai kuitenkin Liutprandin luopumaan Rooman valloituksesta. Vuonna 737 Liutprand l\xc3\xa4hetti joukkoja frankkien avuksi taistelussa Etel\xc3\xa4-Ranskaan tunkeutuneita arabeja vastaan._NEWLINE_Liutprandin kuoltua valtaistuimelle nousi h\xc3\xa4nen veljenpoikansa Hildeprand, jonka hallintokausi j\xc3\xa4i kuitenkin lyhyeksi. H\xc3\xa4nen seuraajansa Ratchis luopui kruunusta muutaman vuoden j\xc3\xa4lkeen ja vet\xc3\xa4ytyi luostariin. Vuonna 749 kuninkaaksi valittiin h\xc3\xa4nen veljens\xc3\xa4 Aistulf, joka liitti Spoleton langobardien kuningaskuntaan ja valloitti Ravennan vuonna 751. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 merkitsi Ravennan eksarkaatin loppua. Langobardit alkoivat ahdistella my\xc3\xb6s Roomaa. Paavi Stefanus II pyysi apua frankeilta, ja Pipin Pieni l\xc3\xa4hettikin armeijan Italiaan vuonna 754 ja pakotti langobardit luovuttamaan Ravennan paaville. Vuonna 757 Pipin syrj\xc3\xa4ytti Aistulfin ja asetti kuninkaaksi Etrurian herttua Desideriuksen._NEWLINE_Paavin ja Desideriuksen kiistan seurauksena frankkien kuningas Kaarle Suuri valtasi langobardien kuningaskunnan 774 Beneventoa lukuun ottamatta ja syrj\xc3\xa4ytti Desideriuksen. Kaarle kruunattiin rautakruunulla langobardien kuninkaaksi.'