b'\n_START_ARTICLE_\nAakkosj\xc3\xa4rjestys\n_START_PARAGRAPH_\nAakkosj\xc3\xa4rjestys on l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 luetteloinnin avuksi vakiintunut aakkoston kirjainten j\xc3\xa4rjestys._NEWLINE_Latinalaisia kirjaimia k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4vien kielten aakkosj\xc3\xa4rjestykset saattavat poiketa toisistaan huomattavasti etenkin niiden kirjainten osalta, jotka eiv\xc3\xa4t kuulu klassisen latinan kirjaimistoon. Esimerkiksi suomen aakkoset p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyv\xc3\xa4t \xe2\x80\x9dS, T, U, V, (W), X, Y, Z, \xc3\x85, \xc3\x84, \xc3\x96\xe2\x80\x9d mutta viron aakkoset \xe2\x80\x9dS, \xc5\xa0, Z, \xc5\xbd, T, U, V, W, \xc3\x95, \xc3\x84, \xc3\x96, \xc3\x9c, X, Y\xe2\x80\x9d. Saksan aakkosissa \xc3\x96 on O:n tarkkeellinen variantti, mutta unkarin aakkosissa se on itsen\xc3\xa4inen, heti O:n j\xc3\xa4ljess\xc3\xa4 seuraava kirjain._NEWLINE_Esimerkiksi kirjastokokoelmia j\xc3\xa4rjestett\xc3\xa4ess\xc3\xa4 voidaan joutua tilanteeseen, jossa on aakkostettava erikseen latinalaisin, kyrillisin, kreikkalaisin ynn\xc3\xa4 muin kirjaimistoin laadittuja teoksia.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nLatinalaiset aakkoset perustuvat kreikkalaisiin aakkosiin, ja ne taas pohjautuvat foinikialaisiin. Foinikialaiset kehittiv\xc3\xa4t 1200-luvulla\xc2\xa0eaa. Egyptin hieroglyfien pohjalta oman kirjaimiston, jossa jokaista \xc3\xa4\xc3\xa4nnett\xc3\xa4 vastasi kirjain. Vokaalit olivat heille toisarvoisia, eik\xc3\xa4 niit\xc3\xa4 merkitty. Kreikkalaiset lis\xc3\xa4siv\xc3\xa4t j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4n 800-luvulla\xc2\xa0eaa. esimerkiksi alfan (a), epsilonin (e), jotan (i), omikronin (o) ja ypsilonin (y). Kreikkalainen aakkosto alkoi sarjalla A-B-G-D-E, josta nimitys alfabet on muodostunut.'