b'\n_START_ARTICLE_\nPikalevy\n_START_PARAGRAPH_\nPikalevy (engl. instantaneous disc) on yleisnimi useita tekniikoita k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ville suoratallennuslevyille, joita k\xc3\xa4ytettiin 1920-luvulta alkaen radiotoimituksissa ja yleisradioasemilla ennen magnetofonin yleistymist\xc3\xa4. Pikalevyist\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s nimityst\xc3\xa4 lakkalevy. Suomen Yleisradio hankki pikalevytallentimen kalustoonsa 1934, ja sen ensimm\xc3\xa4isi\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kohteita oli presidentti P. E. Svinhufvudin uudenvuodenpuhe.\n_START_SECTION_\nTekniikka\n_START_PARAGRAPH_\nPikalevyiss\xc3\xa4 oli teknisesti kaksi kerrosta: substraatti ja laminaatti. Edellinen tarkoittaa levyn pohjarakennetta, joka oli yleens\xc3\xa4 alumiini, mutta my\xc3\xb6s lasia, kuitua ja ter\xc3\xa4st\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin. J\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4inen tarkoittaa \xc3\xa4\xc3\xa4nitett\xc3\xa4viss\xc3\xa4 olevaa pehme\xc3\xa4mp\xc3\xa4\xc3\xa4 pintakerrosta, joka saattoi olla vahaa, nitroselluloosaa tai selluloosa-asetaattia._NEWLINE_Monet pikalevyt muistuttivat ulkomuodoltaan 78 kierroksen sellakkalevyj\xc3\xa4 tai LP-levy\xc3\xa4. Ne olivat sellakkalevyj\xc3\xa4 isompia, yleens\xc3\xa4 16-tuumaisia, ja py\xc3\xb6riv\xc3\xa4t samalla nopeudella kuin my\xc3\xb6hemmin esitelty LP (33 \xe2\x85\x93 kierrosta). My\xc3\xb6s 78 kierroksen nopeudella py\xc3\xb6rivi\xc3\xa4, halkaisijaltaan 10\xe2\x80\xb3 ja 12\xe2\x80\xb3 levyj\xc3\xa4 valmistettiin. Yhdelle pikalevylle mahtui \xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4 tyypillisesti kolme minuuttia, mutta jopa viisitoista minuuttia toistavia aihioita oli saatavilla. Standardin puuttuessa jotkut pikalevyt \xc3\xa4\xc3\xa4nitettiin ja toistettiin keski\xc3\xb6st\xc3\xa4 ulosp\xc3\xa4in (inside start) avautuvalle spiraalille. Syyksi t\xc3\xa4h\xc3\xa4n on esitetty kaiverruksessa irtoavaa jyystett\xc3\xa4, joka levyn py\xc3\xb6riess\xc3\xa4 hakeutuu kohti levyn keskipistett\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nValmistajat\n_START_PARAGRAPH_\nYksi suoratallennuslevyj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n valmistajista oli yhdysvaltalainen Presto, jonka laitteistoa k\xc3\xa4ytettiin tallentamaan pikalevylle Herbert Morrisonin selostama l\xc3\xa4hetys ilmalaiva Hindenburgin tuhosta Lakehurstissa 6. toukokuuta 1937.\n_START_SECTION_\nRadio\xc3\xa4\xc3\xa4nitykset\n_START_PARAGRAPH_\nPikalevyj\xc3\xa4 on kiitt\xc3\xa4minen monista muutoin jo h\xc3\xa4vinneiksi luulluista arkistojen aarteista taidemusiikin ja kevyen musiikin saralla. Jazzin historia ei olisi yht\xc3\xa4 t\xc3\xa4ydellinen ilman pikalevyj\xc3\xa4. John Hammondin j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4m\xc3\xa4t merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t konsertit Carnegie Hallista vuosilta 1938 ja 1939, joissa kuultiin Sonny Terry\xc3\xa4 ja Benny Goodmania, ovat s\xc3\xa4ilyneet j\xc3\xa4lkipolville pikalevyill\xc3\xa4. Duke Ellingtonin orkesteris\xc3\xa4vellys Black, Brown and Beige on sekin edelleen kuultavissa radiok\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n \xc3\xa4\xc3\xa4nitetylt\xc3\xa4 pikalevylt\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nVitaphone\n_START_PARAGRAPH_\nEnnen optisen valo\xc3\xa4\xc3\xa4niraidan kehitt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 tehdyt ensimm\xc3\xa4iset puhutut \xc3\xa4\xc3\xa4nielokuvat, kuten John Barrymoren esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4 Don Juan (1926) ja Al Jolsonin Jazzlaulaja (1927), k\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t pikalevyjen kaltaisia taltioita \xc3\xa4\xc3\xa4nen v\xc3\xa4litt\xc3\xa4miseen elokuvateattereita varten. J\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n kehitti Western Electric yhdess\xc3\xa4 Warner Brosin kanssa, ja sen kauppanimi oli Vitaphone.'