b'\n_START_ARTICLE_\nAistinsis\xc3\xa4lt\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nAistinsis\xc3\xa4lt\xc3\xb6 tai aistimussis\xc3\xa4lt\xc3\xb6 (engl. sense datum, monikossa sense data, < lat. datum, \xe2\x80\x9dannettu\xe2\x80\x9d: \xe2\x80\x9daisteille annettu\xe2\x80\x9d) tarkoittaa sit\xc3\xa4 kuvaa todellisuudesta, mink\xc3\xa4 aistit antavat mielelle. Se on keskeinen k\xc3\xa4site havaitsemisen filosofiassa._NEWLINE_Monet filosofit ovat katsoneet, ett\xc3\xa4 aistimuksen kaikkein v\xc3\xa4litt\xc3\xb6mimpi\xc3\xa4 olioita ovat mielen oliot. Mieless\xc3\xa4 on siis kahdenlaisia asioita: mielen olioita, jotka voivat edustaa mielen ulkopuolisia asioita, ja jotakin joka saa ne aikaan, kuten havaintoakti (Edmund Husserl) tai sis\xc3\xa4isen aistin toiminta (Ren\xc3\xa9 Descartes, Immanuel Kant)_NEWLINE_T\xc3\xa4m\xc3\xa4n n\xc3\xa4kemyksen mukaan kun esimerkiksi n\xc3\xa4en presidentin televisiossa, ensimm\xc3\xa4inen asia jonka havaitsen on kuva presidentist\xc3\xa4 mieless\xc3\xa4ni. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 kuva, aistinsis\xc3\xa4lt\xc3\xb6, edustaa televisiossa n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4\xc3\xa4 liikkuvaa kuvaa, joka puolestaan edustaa presidentti\xc3\xa4 itse\xc3\xa4\xc3\xa4n. Aistinsis\xc3\xa4lt\xc3\xb6 edustaa siis presidentti\xc3\xa4 minulle. Mielen sis\xc3\xa4iset oliot edustavat siis fyysisi\xc3\xa4 ulkoisia (eli mielen ulkopuolisia) olioita._NEWLINE_Subjektiivisesta havaintokokemuksesta on mahdotonta olla varmoja, erotammeko jotakin mik\xc3\xa4 on olemassa itsen\xc3\xa4isesti, vai jotakin mik\xc3\xa4 on vain harhaa. Voimme olla varmoja vain, ett\xc3\xa4 koemme aistinsis\xc3\xa4lt\xc3\xb6j\xc3\xa4 mieless\xc3\xa4mme. T\xc3\xa4t\xc3\xa4 kutsutaan \xe2\x80\x9dilluusion argumentiksi\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Aristoteelisessa ja skolastisessa filosofiassa samanlaista k\xc3\xa4sitett\xc3\xa4 (fantasma, mielikuva) k\xc3\xa4ytettiin viittaamaan er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaiseen aineelliseen kuvaan tai painaumaan aistielimiss\xc3\xa4. Se ik\xc3\xa4\xc3\xa4n kuin siirt\xc3\xa4\xc3\xa4 tai v\xc3\xa4litt\xc3\xa4\xc3\xa4 ulkoisia esineit\xc3\xa4 koskevan informaation aineellisista aisteista yleens\xc3\xa4 aineettomana pidettyyn ymm\xc3\xa4rrykseen. G. E. Moore ja Bertrand Russell ottivat k\xc3\xa4sitteen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n nime\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n oletettuja aisteille v\xc3\xa4litt\xc3\xb6m\xc3\xa4sti ja ilman tulkintaa annettuja, suoraan tiedettyj\xc3\xa4 asioita, kuten v\xc3\xa4rej\xc3\xa4, muotoja, jne._NEWLINE_Samantyyppisest\xc3\xa4 ajatuksesta on k\xc3\xa4ytetty my\xc3\xb6s muita nimityksi\xc3\xa4, kuten esimerkiksi impressiot (David Hume), ideat (George Berkeley), sensibilia (J. L. Austin), kvalia (C. I. Lewis) ja aistittu sis\xc3\xa4llys (engl. sense content; C. J. Ducasse, A. J. Ayer)._NEWLINE_Aistinsis\xc3\xa4lt\xc3\xb6teorioita ovat kritisoineet erityisesti sellaiset filosofit kuin J. L. Austin ja Wilfrid Sellars.'