b'\n_START_ARTICLE_\nM1 Carbine\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nItselataavan M1 Garand -kiv\xc3\xa4\xc3\xa4rin palvelukseenoton my\xc3\xb6t\xc3\xa4 1930-luvun loppupuoliskolla Yhdysvaltain asevoimat tunnisti tarpeen kehitt\xc3\xa4\xc3\xa4 kevyempi palvelusase tukijoukoille, joiden p\xc3\xa4\xc3\xa4asiallisessa teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ss\xc3\xa4 iso ja painava kiv\xc3\xa4\xc3\xa4ri oli liian k\xc3\xb6mpel\xc3\xb6, ja pistooli puolestaan ep\xc3\xa4k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6llinen. Saksalaisten kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4 salamasotataktiikka my\xc3\xb6s korosti n\xc3\xa4iden joukkojen (kuten kuljettajat, huoltomiehet, viestijoukot, kranaatinheitinyksik\xc3\xb6t, tykist\xc3\xb6) riski\xc3\xa4 joutua suoraan kosketukseen vihollisen jalkav\xc3\xa4en kanssa. Armeijan intendentuuriosasto U.S. Army Ordnance m\xc3\xa4\xc3\xa4ritteli 1938 aseen suurimmaksi sallituksi painoksi viisi paunaa (noin 2,5 kg), teholliseksi kantamaksi 300 jaardia (noin 270 metri\xc3\xa4), ja tulivoiman ja tarkkuuden tuli olla selke\xc3\xa4sti parempia kuin palveluksessa olleella Thompson-konepistoolilla. Jalkav\xc3\xa4en p\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 vahvisti vaatimukset 1940, ja seuraavana vuonna j\xc3\xa4rjestettiin tarjouskilpailu. Samassa yhteydess\xc3\xa4 esiteltiin my\xc3\xb6s patruuna, jota uuden aseen tuli k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4, .30 Carbine._NEWLINE_Winchester ei alun perin osallistunut kilpailuun, vaan kehitti uutta t\xc3\xa4ystehoista kiv\xc3\xa4\xc3\xa4ri\xc3\xa4.  Tilanne kuitenkin muuttui p\xc3\xa4\xc3\xa4suunnittelija Jonathan Browningin (kuuluisan asesuunnittelija John Browningin veli) kuoltua toukokuussa 1939. Winchester palkkasi juuri vankilasta vapautuneen David Marshall "Carbine" Williamsin, joka oli vankilassa_NEWLINE_suunnitellut vartijoiden luvalla lyhytiskuista kaasum\xc3\xa4nt\xc3\xa4\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4n kevyen karbiinin. Williamsin ty\xc3\xb6n\xc3\xa4 oli saattaa loppuun useita Browningilta kesken j\xc3\xa4\xc3\xa4neit\xc3\xa4 t\xc3\xb6it\xc3\xa4, kuten uusi itselataava kiv\xc3\xa4\xc3\xa4ri. USA:n merijalkav\xc3\xa4ki testasikin kiv\xc3\xa4\xc3\xa4ri\xc3\xa4, joka havaittiin ep\xc3\xa4luotettavaksi ja l\xc3\xa4hetettiin Williamsille paranneltavaksi. H\xc3\xa4n muokkasikin aseesta kokonaan uudenlaisen_NEWLINE_version, muuttaen mm. Browningin keikkalukon Garand-tyyppiseksi py\xc3\xb6r\xc3\xa4ht\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi_NEWLINE_lukoksi ja muutti aseen k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n itse suunnittelemaansa kaasum\xc3\xa4nt\xc3\xa4mekanismia._NEWLINE_T\xc3\xa4m\xc3\xa4 versio aseesta keveni 9,5 paunasta 7,5 paunaan (3.4 kg)._NEWLINE_Intendentuuriosastoa pyydettiin tutustumaan aseeseen, joka kiinnostuikin mallista. Aseen painoa haluttiin v\xc3\xa4hent\xc3\xa4\xc3\xa4 edelleen, ja muuttaa sen tyyppi karbiinikiv\xc3\xa4\xc3\xa4riksi. Prototyyppi haluttiin niin pian kuin mahdollista, ja Winchester tuottikin sen 13 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Armeija testasi sit\xc3\xa4 menestyksell\xc3\xa4 elokuussa 1941, ja syyskuussa paranneltu versio p\xc3\xa4ihitti muut ehdokkaat tarjouskilpailussa. Ase valittiin, ja hyv\xc3\xa4ksyttiin palveluskalustoksi lokakuun 22. p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 1941.\n_START_SECTION_\nPalveluksessa\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4iset M1-karbiinit saapuivat rintamalle vuoden 1942 puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4. Asetta jaettiin johtajille, ammusmiehille, laskuvarjojoukoille ja muille etulinjan joukoille. Sotilaat arvostivat aseen keveytt\xc3\xa4 ja pient\xc3\xa4 kokoa, mutta kevyen patruunan pys\xc3\xa4ytysvoimaa kritisoitiin. Se ei kyennyt l\xc3\xa4vist\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n puita ja muita vihollisen k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4mi\xc3\xa4 suojia, kuten M1 Garandin .30-06, mutta oli silti .45 ACP:t\xc3\xa4 l\xc3\xa4p\xc3\xa4isykykyisempi, ja sotilaat kykeniv\xc3\xa4t kantamaan mukanaan suurempaa tuliannosta kuin Garandin kanssa. Tuohon aikaan suurehko 15 patruunan tankolipas oli my\xc3\xb6s pidetty, ja sen vaihtaminen sujui nopeasti. Burmassa palvellut everstiluutnantti John George raportoi .30 Carbine- patruunan kykenev\xc3\xa4n l\xc3\xa4p\xc3\xa4isem\xc3\xa4\xc3\xa4n japanilaisen ter\xc3\xa4skyp\xc3\xa4r\xc3\xa4n ja tulemaan toiselta puoleta ulos. Laskuvarjojoukoille kehitettiin oma, taittoper\xc3\xa4inen malli M1A1, jonka ansiosta laskuvarjosotilailla oli k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6valmis ja pistoolia merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6kelpoisempi ase k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6valmiina v\xc3\xa4litt\xc3\xb6m\xc3\xa4sti laskeuduttuaan mukana pudotettavien ases\xc3\xa4ili\xc3\xb6iden sijaan._NEWLINE_Ase jatkoi palvelustaan menestyksell\xc3\xa4 my\xc3\xb6s Korean sodassa, miss\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n tulivat sarjatulimahdollisuudella varustettu M2 Carbine ja infrapunat\xc3\xa4ht\xc3\xa4imell\xc3\xa4 varustettu M3. My\xc3\xb6s suurempi 30 patruunan lipas otettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n. M16-rynn\xc3\xa4kk\xc3\xb6kiv\xc3\xa4\xc3\xa4ri korvasi M1 Carbinen 1960-luvulla. Viimeiset aseet korvattiin 1973.'