b'\n_START_ARTICLE_\nTalbot-Lago T26C\n_START_SECTION_\nType 26 C / C-DA\n_START_PARAGRAPH_\nTalbot-Lago T26C ja T26C-DA olivat ranskalaisen Talbot-Lagon kilpamalleja, joilla ajettiin Formula 1:ss\xc3\xa4 kausina 1950-1951. Autoilla saavutettiin 25 pistett\xc3\xa4. Autossa k\xc3\xa4ytettiin Talbotin T26C L6 4.5 -moottoreita, jotka pohjautuivat maailmansotaa edelt\xc3\xa4neen T150-mallin kuusisylinteriseen, 170 hevosvoiman 3 988 cm3 rivimoottoriin, jonka iskutilavuutta oli kuitenkin kasvatettu 4 482 cm3 kokoon, ja moottori varustettu kahdella nokka-akselilla, tehon kehittyess\xc3\xa4 240 hv:sta kausien 1950-1951 tuplasytytyksell\xc3\xa4 varustetun DA-mallin aina 275-280 hevosvoimaan. Ahtamaton T26-moottori oli kilpailuissa alakynness\xc3\xa4 ahdettuihin kilpailijoihinsa kuten Alfa Romeo 158, Ferrari 125 F1 tai Maserati 4CLT-48 verrattuna, joskin sen pienempi ominaiskulutus ja suurempi polttoainekuorma sallivat harvemmat varikkok\xc3\xa4ynnit. My\xc3\xb6s T26:n nelivaihteinen esivalintavaihteisto periytyi maailmansotaa edelt\xc3\xa4neest\xc3\xa4 T150-mallista, mutta T26:n paino F1-versiossa oli hieman edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 pienempi, 950 kiloa (Wikipedia FR, T26 ja T150). Samankaltaisen tekniikan vuoksi moni T26C-kilpamalli sai my\xc3\xb6hemmin korin: n\xc3\xa4it\xc3\xa4 ei lasketa alun perin Grand Sport:iksi valmistuneiden autojen valmistusm\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4n.\n_START_SECTION_\nKilpailutoiminta\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1949 saavutetun kahden GP-voiton (Louis Rosier Belgiassa, ja Louis Chiron kotikilpailussa Ranskan GP:ss\xc3\xa4) lis\xc3\xa4ksi Talbot-Lago osallistui T26C:n DA-versiolla ensimm\xc3\xa4isen\xc3\xa4 ranskalaisena automerkkin\xc3\xa4 uuteen Formula 1-sarjaan vuonna 1950: Louis Rosier saavutti ylivertaisten Alfa Romeo 158:ien kannassa sarjan 4. sijan kahdella GP-pronssilla ja hyvill\xc3\xa4 sijoittumisilla, ja lis\xc3\xa4ksi kertyi kaksi voittoa sarjaan kuulumattomissa kilpailuissa, Albin GP:ss\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 Alankomaiden GP:ss\xc3\xa4. Dorino Serafini toi valmistajalle jopa GP-hopeasijan kauden 1950 Italian GP:st\xc3\xa4. Kaudella 1951 T26C:n kilpailukyvytt\xc3\xb6myys k\xc3\xa4vi yh\xc3\xa4 selvemm\xc3\xa4ksi: ainoastaan Belgian GP:ss\xc3\xa4 Rosier ja Yves Giraud Cabantous mahtuivat en\xc3\xa4\xc3\xa4 viiden k\xc3\xa4rkeen (4:s ja 5:s), ja lopputuloksissa Rosier saavutti Talbot-Lagollaan en\xc3\xa4\xc3\xa4 sarjan jaetun 12. sijan. Kausi 1953 tiesi F1-sarjan iskutilavuusrajojen muutoksia: ahdinmoottoreissa sai 1\xc2\xa0500 cm\xc2\xb3 sijaan olla en\xc3\xa4\xc3\xa4 enint\xc3\xa4\xc3\xa4n 750 cm\xc2\xb3 iskutilavuus, ja vapaastihengitt\xc3\xa4viss\xc3\xa4 moottoreissa 4\xc2\xa0500 cm\xc2\xb3 sijaan enint\xc3\xa4\xc3\xa4n 3\xc2\xa0000 cm\xc2\xb3. Pienen\xc3\xa4 autonvalmistajana Talbot-Lagolla ei ollut uuden moottorin kehitt\xc3\xa4miseen tarvittavia resursseja, ja siksi se j\xc3\xa4i pois F1-sarjasta._NEWLINE_Kuriositeettina mainittakoot, ett\xc3\xa4 vuonna 1955 Talbot-Lagon vanhan F1-kilpurin korin takaosa varustettiin korkealla tuuliohjaimella, jonka takana ranskalainen kilpapolkupy\xc3\xb6r\xc3\xa4ilij\xc3\xa4 Jos\xc3\xa9 Meiffret saavutti Linas-Monthl\xc3\xa9ryn moottoriradalla uuden polkupy\xc3\xb6rien nopeusenn\xc3\xa4tyksen 175,609 km/t. Meiffret kohentaisi lukemaa uudelleen viel\xc3\xa4 vuonna 1962, t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kertaa kuitenkin Mercedes-Benz 300 SL:n kuomun takana, enn\xc3\xa4tyslukemaan 204,778 km/t. Kilpapy\xc3\xb6r\xc3\xa4 oli varustettu enn\xc3\xa4tyst\xc3\xa4 varten eritt\xc3\xa4in pitk\xc3\xa4ll\xc3\xa4 v\xc3\xa4lityssuhteella, erikoisuutena l\xc3\xa4hes asfalttia viist\xc3\xa4v\xc3\xa4ll\xc3\xa4 130-piikkisell\xc3\xa4 eturattaalla.'