b'\n_START_ARTICLE_\nMojarat\n_START_SECTION_\nLajit ja anatomia\n_START_PARAGRAPH_\nMojarien heimo jaetaan l\xc3\xa4hteest\xc3\xa4 riippuen 6\xe2\x80\x938 sukuun, joissa lajeja on yhteens\xc3\xa4 noin 40. Lajeja ovat esimerkiksi hopeamojara (Eucinostomus argenteus) ja keltaev\xc3\xa4mojara (Gerres cinereus). Lajit ovat kooltaan pienehk\xc3\xb6j\xc3\xa4, suurin laji Gerres filamentosus voi saavuttaa 35\xc2\xa0cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat litte\xc3\xa4hk\xc3\xb6j\xc3\xa4 kaloja, ja niiden ruumis on usein korkeahko. V\xc3\xa4rilt\xc3\xa4\xc3\xa4n ne ovat hopeanharmaita, ja tummemmat suomut voivat muodostaa laikkuja ja raitoja. Selk\xc3\xa4ev\xc3\xa4 on etuosastaan korkeampi, ja siin\xc3\xa4 on pieni lovi. Mojaroiden pyrst\xc3\xb6ev\xc3\xa4 on voimakkaasti haarautunut. Kalat voivat ty\xc3\xb6nt\xc3\xa4\xc3\xa4 leukojaan eteenp\xc3\xa4in, ja niiden hampaat ovat pienikokoiset.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys ja elintavat\n_START_PARAGRAPH_\nMojaralajeja tavataan l\xc3\xa4mpimist\xc3\xa4 ja lauhkean l\xc3\xa4mpimist\xc3\xa4 merist\xc3\xa4 esimerkiksi Karibianmerelt\xc3\xa4, Afrikan l\xc3\xa4nsirannikolta sek\xc3\xa4 Intian ja Australian rannikkoseuduilta. Ne el\xc3\xa4v\xc3\xa4t usein l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 rannikkoa jokien suistoissa ja osa my\xc3\xb6s makeissa vesiss\xc3\xa4. Tyypillisesti mojarat eleilev\xc3\xa4t l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 hiekka- tai mutapohjaa, merihein\xc3\xa4\xc3\xa4 kasvavilla alueilla sek\xc3\xa4 mangrovekasvustojen joukossa. Mojarien ravintoa ovat pienet selk\xc3\xa4rangattomat el\xc3\xa4imet, kuten \xc3\xa4yri\xc3\xa4iset, simpukat ja muut nilvi\xc3\xa4iset sek\xc3\xa4 monisukasmadot. Paikoitellen ne ovat hyvinkin erikoistuneita tietynlaiseen ruokavalioon. Mojaralajit ovat hyvi\xc3\xa4 ruokakaloja.'