b'\n_START_ARTICLE_\nUusnorja\n_START_SECTION_\nTanska norjan kirjakielen\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nNorja joutui 1300-luvulta alkaen tanskalaisten hallintaan, ja muinaisen norjan kielen kirjallinen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 loppui. Kuten muissakin mannerpohjoismaisissa kieliss\xc3\xa4, my\xc3\xb6s norjassa kielioppi yksinkertaistui ja monet omaper\xc3\xa4iset sanat syrj\xc3\xa4ytyiv\xc3\xa4t saksalaisten lainojen tielt\xc3\xa4. Kuitenkin norjalaiset murteet eritoten maan l\xc3\xa4nsiosissa j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t hyvin erilaisiksi kuin tanska. Kun raamatunk\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6s 1500-luvulla vakiinnutti tanskan kirjakielisen normin, tanskasta tuli norjalaisten virallinen sivistyskieli, jota jokainen kirjallisesta kulttuurista osalliseksi pyrkiv\xc3\xa4 norjalainen sai luvan opetella. Sivistyneist\xc3\xb6 my\xc3\xb6s pyrki puhumaan norjan sijasta tanskaa, mutta k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 1600-1700-luvulla kehittynyt ns. sivistynyt puhekieli (den dannede dagligtale) oli norjalaisittain \xc3\xa4\xc3\xa4nnetty\xc3\xa4 tanskaa. Se erosi tanskasta esimerkiksi sik\xc3\xa4li, ett\xc3\xa4 vokaalienv\xc3\xa4liset konsonantit vaikkapa sellaisissa sanoissa kuin k\xc3\xb8be (sama sana kuin ruotsin k\xc3\xb6pa) eiv\xc3\xa4t norjalaisten suussa yleens\xc3\xa4 pehmentyneet, vaan j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t \xc3\xa4\xc3\xa4nnett\xc3\xa4ess\xc3\xa4 koviksi (sana siis \xc3\xa4\xc3\xa4nnettiin useimmiten ik\xc3\xa4\xc3\xa4n kuin se olisi kirjoitettu k\xc3\xb8pe). Toisaalta norjalaisia diftongeja ei sivistyneess\xc3\xa4 puhekieless\xc3\xa4 suvaittu ollenkaan, vaan niit\xc3\xa4 pidettiin rahvaanomaisuuden huippuna.\n_START_SECTION_\nMist\xc3\xa4 Norjalle oma kieli?\n_START_PARAGRAPH_\n1800-luvun alussa Norja vaihtoi omistajaa: Wienin kongressi, joka Napoleonin sotien j\xc3\xa4lkeen j\xc3\xa4rjesteli Euroopan karttaa uuteen uskoon, antoi Ruotsille korvaukseksi Norjan, kun Suomi oli siirtynyt vuonna 1809 Ruotsin hallinnasta Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4lle. Nyt kun poliittista yhteytt\xc3\xa4 Tanskaan ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 ollut, ei ollut en\xc3\xa4\xc3\xa4 syyt\xc3\xa4 yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4\xc3\xa4 kielellist\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n yhteytt\xc3\xa4, ja 1830-luvulta alkaen Norjassa virisi vilkas keskustelu mahdollisista kielellisist\xc3\xa4 uudelleenj\xc3\xa4rjestelyist\xc3\xa4. Kysymys kuului, pit\xc3\xa4isik\xc3\xb6 tanskalaisesta kirjakielest\xc3\xa4 kehitt\xc3\xa4\xc3\xa4 norjalaisempi, vai norjalaisten kansanmurteiden pohjalta luoda kokonaan uusi kirjakieli. Ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 vaihtoehtoa asettui puoltamaan Knud Knudsen, josta tuli n\xc3\xa4in kirjanorjan is\xc3\xa4; Ivar Aasen kehitti toisen vaihtoehdon mukaisesti uusnorjan.\n_START_SECTION_\nIvar Aasen ja uusnorjan synty\n_START_PARAGRAPH_\nIvar Aasen (1813-1896) l\xc3\xa4hti siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 erillisen norjan kirjakielen pohjana tulisi olla Folkets virkelige Talesprog, kansan tosiasiallinen puhekieli. 1840-luvulla h\xc3\xa4n matkusti pitkin Norjan maaseutua ja vertaili murteita, niiden sanastoa sek\xc3\xa4 kielioppia ja julkaisi ty\xc3\xb6ns\xc3\xa4 tuloksista aluksi kieliopin ja sanakirjan, sitten h\xc3\xa4n ryhtyi kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n t\xc3\xa4lle kielelle kirjakielist\xc3\xa4 normia. Kielen nimeksi tuli aluksi landsm\xc3\xa5l, maakieli - vasta 1929 suurk\xc3\xa4r\xc3\xa4j\xc3\xa4t nimesiv\xc3\xa4t sen uudelleen nynorskiksi, uusnorjaksi (joskus harhaanjohtavasti suomennettu nykynorjaksi). Maaseudulla se suurimman suosionsa saavuttikin, ja opetuskieleksi se p\xc3\xa4\xc3\xa4si ensin kansanopistoihin. Se sai virallisen aseman yhdess\xc3\xa4 tanskan kanssa jo 1885. Kirjallisuudessa sit\xc3\xa4 alettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 jo 1850-luvulta alkaen: Esimerkiksi Edvard Griegin kuuluisa laulu V\xc3\xa5ren \xe2\x80\x93 Enno ein gong fekk eg vetren \xc3\xa5 sj\xc3\xa5 for v\xc3\xa5ren \xc3\xa5 r\xc3\xb8ma (\xe2\x80\x9dTaas kerran sain n\xc3\xa4hd\xc3\xa4 talven pakenevan kev\xc3\xa4\xc3\xa4n tielt\xc3\xa4\xe2\x80\x9d) on s\xc3\xa4velletty Aasmund Olavsson Vinjen (1818-1870) uusnorjankieliseen runoklassikkoon._NEWLINE_Aasenin luoman kielimuodon ongelmallinen piirre on, ett\xc3\xa4 Aasen katsoi olemassa olevan hyvi\xc3\xa4 ja turmeltuneita murteita. Turmeltuneina h\xc3\xa4n piti ennen muuta it\xc3\xa4norjalaisia murteita, joissa esiintyi h\xc3\xa4nen mielest\xc3\xa4\xc3\xa4n liikaa tanskan vaikutusta. H\xc3\xa4n ei my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n suvainnut ns. anbeheitelse-sanoja eli sanoja, joissa oli alasaksalaisper\xc3\xa4isi\xc3\xa4 etuliitteit\xc3\xa4 (kuten an- ja be-) tai johtop\xc3\xa4\xc3\xa4tteit\xc3\xa4 (kuten -else tai -heit), vaan haki islannista malleja esimerkiksi substantiivien muodostamiselle adjektiiveista. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 syyst\xc3\xa4 esimerkiksi \xe2\x80\x99persoonallisuus\xe2\x80\x99, joka on bokm\xc3\xa5liksi tanskan ja ruotsin mallin mukaan personlighet, onkin nynorskiksi suosituksen mukaan personlegdom, vaikka k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 my\xc3\xb6s muotoa personlegheit esiintyy. Vastaavasti esimerkiksi liian tanskalaisena pidetylle sanalle moglegheit \xe2\x80\x99mahdollisuus\xe2\x80\x99 on koetettu tarjoilla islannin mukaista sanaa mogleik (isl. m\xc3\xb6guleiki), mutta t\xc3\xa4m\xc3\xa4 ei ole oikein ottanut tulta.\n_START_SECTION_\nUusnorjan k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n\n_START_PARAGRAPH_\nNorjan kunnissa ja kouluissa on usein virallisena kielimuotona jompikumpi kahdesta kirjakielest\xc3\xa4; kirjanorja tai uusnorja. Jompaakumpaa kielimuotoa opiskellaan peruskoulussa varsinaisena \xc3\xa4idinkielen\xc3\xa4 (hovedm\xc3\xa5l) ja toista kielt\xc3\xa4 ylemmill\xc3\xa4 luokilla \xc3\xa4idinkielen sivumuotona (sidem\xc3\xa5l)._NEWLINE_Norjan 431 kunnasta 114:ss\xc3\xa4 on virallisena kielen\xc3\xa4 uusnorja ja 157 kuntaa on kielellisesti neutraaleja. Useimmat uusnorjankieliset kunnat ovat Vestlandetin alueella. Noin 86,1\xc2\xa0% Norjan peruskoulun oppilaista opiskelee p\xc3\xa4\xc3\xa4asiallisena \xc3\xa4idinkielen\xc3\xa4\xc3\xa4n kirjanorjaa ja 13,9\xc2\xa0% uusnorjaa._NEWLINE_Noin 89\xc2\xa0% norjalaisista tekee veroilmoituksensa kirjanorjaksi. Vuonna 2003 julkaistuista norjankielisist\xc3\xa4 kirjoista 9\xc2\xa0% oli kirjoitettu uusnorjaksi. 89\xc2\xa0% norjankielisist\xc3\xa4 sanomalehdist\xc3\xa4 toimitetaan kirjanorjaksi, 6\xc2\xa0% uusnorjaksi ja 5\xc2\xa0% molemmilla kielimuodoilla.\n_START_SECTION_\nVerbit\n_START_PARAGRAPH_\nUusnorjan verbit taipuvat nelj\xc3\xa4ss\xc3\xa4 finiittimuodossa ja kolmessa infiniitti- eli nominaalimuodossa. N\xc3\xa4ist\xc3\xa4 preesens ja infinitiivi taipuvat edelleen p\xc3\xa4\xc3\xa4luokissa ja partisiipin perfekti luvussa._NEWLINE_Verbit jakautuvat useiden germaanisten kielten tapaan heikkoihin ja vahvoihin, joista j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4isen tunnistaa p\xc3\xa4\xc3\xa4tteett\xc3\xb6m\xc3\xa4st\xc3\xa4 imperfektimuodosta (esim. le \xe2\x80\x99nauraa\xe2\x80\x99 > lo \xe2\x80\x99nauroi\xe2\x80\x99). Vahvoissa verbeiss\xc3\xa4 tapahtuu useimmiten vokaalimuutoksia sanan vartalossa. Useimmat heikot verbit sen sijaan taipuvat s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6nmukaisesti.\n_START_SECTION_\nMuut sanaluokat\n_START_PARAGRAPH_\nMuita uusnorjan sanaluokkia kutsutaan suljetuiksi sanaluokiksi. N\xc3\xa4ihin kuuluvat adverbit, determinatiivit, interjektiot, konjunktiot, subjunktiot, pronominit sek\xc3\xa4 prepositiot._NEWLINE_Determinatiivit luokiteltiin aiemmin pronomineiksi, mutta norjan kielen nykyisen nimitysk\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n mukaan substantiiviin viittaavia ja n\xc3\xa4iden mukaan taipuvia apusanoja (esim. possessiivipronominit) kutsutaan determinatiiveiksi, kun taas pronomineiksi kutsutaan vain substantiivin korvaavia sanoja (esim. persoonapronominit). Useimmat norjan kielen determinatiivit taipuvat suvussa ja luvussa (esim. \xe2\x80\x99minun\xe2\x80\x99, m. min f. mi n. mitt mon. mine. Persoonapronominit taipuvat kahdessa sijamuodossa; nominatiivissa (esim. eg \xe2\x80\x99min\xc3\xa4\xe2\x80\x99) ja akkusatiivissa (esim. meg \xe2\x80\x99minut\xe2\x80\x99, \xe2\x80\x99minua\xe2\x80\x99).'