b'\n_START_ARTICLE_\nKaukoputki\n_START_SECTION_\nLinssikaukoputki\n_START_PARAGRAPH_\nLinssikaukoputkessa kaukoputken putken p\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 oleva linssi eli objektiivi ker\xc3\xa4\xc3\xa4 valoa, jonka se taittaa okulaarille putken toiseen p\xc3\xa4\xc3\xa4h\xc3\xa4n. Koska yksielementtinen linssi taittaa eri aallonpituudet eri kohtaan, kaukoputkien objektiivit t\xc3\xa4ytyy tehd\xc3\xa4 useammasta eri lasilaadusta (kaksi eri lasilaatua: akromaatti, kolme eri lasilaatua: apokromaatti) (esimerkiksi kruunulasista ja piilasista). T\xc3\xa4m\xc3\xa4 kasvattaa linssin paksuutta ja sit\xc3\xa4 my\xc3\xb6ten hintaa, sill\xc3\xa4 tarkasti hiottavia pintoja on nyt kahden sijasta nelj\xc3\xa4 tai useampia kappaletta.\n_START_SECTION_\nPeilikaukoputki\n_START_PARAGRAPH_\nLinssikaukoputkesta poiketen objektiivin virkaa toimittaa peili putken pohjalla. Kuva heijastetaan apupeilin avulla joko putken sivulla sijaitsevaan okulaariin tai p\xc3\xa4\xc3\xa4peilin keskell\xc3\xa4 olevan rei\xc3\xa4n l\xc3\xa4pi putken taakse. Koska peiliss\xc3\xa4 ei ole kuin yksi hiottava pinta, sen valmistus on edullisempaa verrattuna monielementtilinssiin ja lis\xc3\xa4ksi peili heijastaa kaikkia valon aallonpituuksia samalla tavalla, joten linssikaukoputkesta poiketen v\xc3\xa4rivirhett\xc3\xa4 ei synny. Tosin peilikaukoputken erotuskyky ei ole yht\xc3\xa4 hyv\xc3\xa4 kuin vastaavan kokoisen linssikaukoputken, koska apupeili on p\xc3\xa4\xc3\xa4peilin edess\xc3\xa4 aiheuttamassa diffraktiota kuvaan. Ennen peilit tehtiin metallista, mutta sen huonona puolena oli suhteellisen nopea tummuminen. Sitten siirryttiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n hopeapinnoitusta, mutta t\xc3\xa4m\xc3\xa4kin tummui liian nopeasti. Nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n peilit pinnoitetaan alumiinilla, joka ei tummu yht\xc3\xa4 nopeasti, noin 5\xe2\x80\x9310 vuodessa. Infra-alueen kaukoputkien peilit p\xc3\xa4\xc3\xa4llystet\xc3\xa4\xc3\xa4n kullalla, sill\xc3\xa4 alumiinipinta s\xc3\xa4teilee paljon voimakkaammin infrapunassa. Peilikaukoputken tyyppej\xc3\xa4 ovat Newton sek\xc3\xa4 Cassegrain, jonka alatyyppej\xc3\xa4 ovat klassinen Cassegrain, Ritchey-Chr\xc3\xa9tien (kuuluisin t\xc3\xa4m\xc3\xa4n lajin kaukoputki on Hubble-avaruuskaukoputki) sek\xc3\xa4 Dall-Kirkham.\n_START_SECTION_\nKatadioptrinen kaukoputki\n_START_PARAGRAPH_\nKatadioptrinen kaukoputki koostuu sek\xc3\xa4 linsseist\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 peileist\xc3\xa4. Yleens\xc3\xa4 putken \'pohjalla\' on p\xc3\xa4\xc3\xa4peili ja edess\xc3\xa4 korjauslinssi jota kutsutaan meniskukseksi, jonka tarkoitus on poistaa tyypillisi\xc3\xa4 peilikaukoputken kuvavirheit\xc3\xa4, kuten koma ja palloaberraatio. Useimmissa katadioptrisissa kaukoputkissa valo kulkee siten, ett\xc3\xa4 pohjassa oleva peili heijastaa valon putken meniskuksessa olevaan apupeiliin ja se taas edelleen p\xc3\xa4\xc3\xa4peiliss\xc3\xa4 olevan rei\xc3\xa4n kautta fokusointilaitteeseen. Katadioptrisen putken pituus saadaan n\xc3\xa4in pieneksi, mutta sen valoakselilla polttov\xc3\xa4li suureksi. Yleens\xc3\xa4 mittakaava noudattaa kaavaa jossa putki on noin viidesosan polttov\xc3\xa4list\xc3\xa4. Katadioptrisen kaukoputken tyyppej\xc3\xa4 ovat muun muassa Schmidt-kamera, Schmidt-Cassegrain ja Maksutov-Cassegrain sek\xc3\xa4 uusimpia innovaatioita ovat Ritchey-Chr\xc3\xa9tien ja Klevtsov-Cassegrain. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 mallit eroavat edellisist\xc3\xa4 siin\xc3\xa4, ettei niiss\xc3\xa4 ole ns. Meniskus-linssi\xc3\xa4, vaan aberraation poistaa erityisesti hiottu apupeilin py\xc3\xb6re\xc3\xa4 pallomuoto. Avaruuskaukoputki Hubble on Ritchey-Chr\xc3\xa9tien-kaukoputki.\n_START_SECTION_\nKaukoputken t\xc3\xa4rkeimm\xc3\xa4t osat\n_START_PARAGRAPH_\nEhk\xc3\xa4 t\xc3\xa4rkein kaukoputken optisista osista on objektiivi, jonka virkaa toimittaa joko peili tai linssi. Maakaukoputkissa objektiivi voi olla pienempi kuin t\xc3\xa4htikaukoputkissa, koska valoa on enemm\xc3\xa4n saatavilla. Sen teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 on ker\xc3\xa4t\xc3\xa4 mahdollisimman paljon valoa ja koota se yhdelle alueelle, fokukseen (peilikaukoputkissa t\xc3\xa4h\xc3\xa4n tarvitaan viel\xc3\xa4 apupeili, koska fokus muodostuu muuten peilin eteen). Sitten valo kootaan okulaarilla yhdeksi yhdensuuntaiseksi kimpuksi, joka silm\xc3\xa4n verkkokalvolla luo kuvan kohteesta. Tarkennuslaitteen teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 on liikuttaa okulaaria (joissakin malleissa liikutetaan objektiivia, n\xc3\xa4in saadaan suurempi tarkennusvara) pitkin optista akselia mahdollisimman ter\xc3\xa4v\xc3\xa4n tarkennuksen aikaansaamiseksi. Jalustan teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 on saada kaukoputken okulaari sille korkeudelle, ett\xc3\xa4 sen l\xc3\xa4pi havaitseminen onnistuu ilman suurempaa akrobatiaa. Toinen jalustan p\xc3\xa4\xc3\xa4teht\xc3\xa4vist\xc3\xa4 on suunnata kaukoputken optinen akseli kohti tarkkailtavaa kohdetta. Jalustan kolmas teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 on tukea kaukoputkea niin ett\xc3\xa4 se ei t\xc3\xa4rise._NEWLINE_T\xc3\xa4htikaukoputkessa on viel\xc3\xa4 joitain osia, joita maakaukoputkessa ei ole. Etsin on periaatteessa kaukoputken p\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 sijaitseva pieni kaukoputki, jonka teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 on osoittaa sinne minne p\xc3\xa4\xc3\xa4kaukoputken optinen akseli osoittaa. Kohteen etsinn\xc3\xa4n helpottamiseksi etsimen n\xc3\xa4k\xc3\xb6kent\xc3\xa4n on oltava suurempi kuin p\xc3\xa4\xc3\xa4putken. Lis\xc3\xa4ksi kaukoputken kiinnitys jalustaan eli ripustus on erilainen kuin maakaukoputkessa: maakaukoputkissa on yleens\xc3\xa4 niin sanottu altatsimutaalinen (tarkoittaa samaa kuin atsimutaalinen) ripustus, mik\xc3\xa4 tarkoittaa sit\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 kaukoputkea kierret\xc3\xa4\xc3\xa4n vain vaaka- ja pystysuunnassa. T\xc3\xa4htikaukoputkissa on yleens\xc3\xa4 seurannan mahdollistava ekvatoriaalinen ripustus, mik\xc3\xa4 tarkoittaa sit\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 kaukoputki seuraa t\xc3\xa4htitaivaan ekvaattoria kun kaukoputkea liikutetaan vain vaaka-akselin suunnassa. Atsimutaalisella ripustuksella joudutaan liikuttelemaan molempia akseleita t\xc3\xa4hden seuraamiseen, joten se on jossain m\xc3\xa4\xc3\xa4rin hankalampaa kuin ekvatoriaalisessa ripustuksessa. Seuranta on yleens\xc3\xa4 toteutettu joko hienoliikuntaruuvilla tai seurantamoottorilla. Sen tarkoitus on pit\xc3\xa4\xc3\xa4 tarkasteltava kohde kaukoputken n\xc3\xa4k\xc3\xb6kent\xc3\xa4ss\xc3\xa4 Maan py\xc3\xb6riess\xc3\xa4. Kolmas tapa, joka on yleisin ja halvin pienemmill\xc3\xa4 kaukoputkilla, on yksinkertaisesti liikutella sit\xc3\xa4 k\xc3\xa4sin._NEWLINE_Erikoisimpiin t\xc3\xa4htikaukoputken osiin kuuluu napat\xc3\xa4ht\xc3\xa4in, joka sijaitsee yleens\xc3\xa4 kaukoputken ripustuksissa ja osoittaa samaan suuntaan kuin rektaskensioakseli. Sen ainoa tarkoitus on auttaa suuntaamaan putki oikein eli osoittaa kohti taivaannapaa, joka on l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 Pohjant\xc3\xa4hte\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4ksi k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n Barlow-putkea, joka yleens\xc3\xa4 kaksin- tai kolminkertaistaa putkessa k\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 suurennoksen kasvattamalla teleskoopin polttov\xc3\xa4li\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4ksi on viel\xc3\xa4 erilaisia suotimia, joiden tarkoitus on parantaa heikkojen yksityiskohtien erottumista kohteessa. Suotimista hy\xc3\xb6dyllisimpi\xc3\xa4 ovat aurinkosuotimet, H-alfa-suotimet ja O(III)-suotimet. Aurinkosuotimet tehd\xc3\xa4\xc3\xa4n mylarkalvosta, joka l\xc3\xa4p\xc3\xa4isee heikosti valoa. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 saadaan Auringon valo himmenem\xc3\xa4\xc3\xa4n niin ett\xc3\xa4 kaukoputkella Aurinkoon katselu on turvallista. Auringon katseleminen ilman suotimia saattaa polttaa silm\xc3\xa4n verkkokalvon toimintakyvytt\xc3\xb6m\xc3\xa4ksi ja johtaa sokeutumiseen. H-alfa- ja O(III) -suotimet p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4v\xc3\xa4t l\xc3\xa4vitseen vain eritt\xc3\xa4in kapean aallonpituuskaistan ja niiden k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 rajoittuu siksi vain muutamiin kohteisiin. Kuun havaitsemiseen on my\xc3\xb6s kehitetty oma suotimensa: se on aurinkosuodinta vastaava, mutta p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4 paljon paremmin valoa l\xc3\xa4vitseen. T\xc3\xa4ydenkuun aikaan Kuu on nimitt\xc3\xa4in niin kirkas, ett\xc3\xa4 sen katsominen kaukoputken l\xc3\xa4pi h\xc3\xa4ik\xc3\xa4isee ep\xc3\xa4miellytt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti vaikkei se vahinkoa aiheutakaan. Valosaastesuodin on kehitetty erityisesti kaupunkien l\xc3\xa4hettyvill\xc3\xa4 asuvia t\xc3\xa4htiharrastajia varten, joita nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n melko yleinen valosaaste kiusaa. Se ei p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4 l\xc3\xa4vitseen natriumlamppujen tuottamia kapeita aallonpituuskaistoja ja parantaa taustataivaan ja kohteen v\xc3\xa4list\xc3\xa4 kontrastia. Koska peilikaukoputkissa kuva on yl\xc3\xb6salaisin ja peilikuva, on maakohteiden tarkkailua silm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 pit\xc3\xa4en kehitetty okulaaripitimeen kiinnitett\xc3\xa4v\xc3\xa4 peili- ja linssij\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4, joka k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4\xc3\xa4 kuvan oikein p\xc3\xa4in.\n_START_SECTION_\nKaukoputken varhaista historiaa\n_START_PARAGRAPH_\nLinssej\xc3\xa4 valmistettiin ehk\xc3\xa4 jo Kreikassa ja Roomassa. Gotlannista Ruotsista on l\xc3\xb6ydetty 1000-luvulta per\xc3\xa4isin olevia linssej\xc3\xa4, joita on v\xc3\xa4itetty kaukoputken osiksi. Roger Baconin sanotaan usein rakentaneen kaukoputken 1200-luvulla, mutta t\xc3\xa4t\xc3\xa4 ei ole kyetty todistamaan. Kuperia silm\xc3\xa4laseja alettiin valmistaa Italiassa 1200-luvun lopussa, ja keksint\xc3\xb6 oli ehk\xc3\xa4 tehty Kiinassa._NEWLINE_Kaukoputken keksij\xc3\xa4ksi v\xc3\xa4itet\xc3\xa4\xc3\xa4n usein Galileo Galileita, mutta n\xc3\xa4it\xc3\xa4 laitteita tehtiin jo ennen h\xc3\xa4nt\xc3\xa4. Galilei teki ensimm\xc3\xa4iset merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t havainnot muun muassa Jupiterin kuista. Englantilaisen Leonard Diggesin sanotaan aikalaiskirjeiss\xc3\xa4 keksineen linssikaukoputken 1570, mutta keksint\xc3\xb6 ei levinnyt laajalle. Vuonna 1608 saman viikon aikana yritti jopa kolme henkil\xc3\xb6\xc3\xa4 patentoida keksim\xc3\xa4ns\xc3\xa4 kaukoputken._NEWLINE_Tavallisemmin ensimm\xc3\xa4isen kaukoputken valmistajana pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n hollantilaista silm\xc3\xa4lasintekij\xc3\xa4\xc3\xa4, joka rakensi ensimm\xc3\xa4isen putkensa 1608._NEWLINE_Jotkut v\xc3\xa4itt\xc3\xa4v\xc3\xa4t t\xc3\xa4ksi kaukoputken keksij\xc3\xa4ksi Hans Lipperheyt\xc3\xa4, joka eli noin 1570 \xe2\x80\x93 noin 1619 ja levitti kaukoputken ajatuksen julkiseen tietoisuuteen. Muita kaukoputken keksij\xc3\xb6iksi sanottuja ovat Jacob Metius Alkmaarin kaupungista ja Zacharias Janssen Middelburgista, ja my\xc3\xb6s Jacob Adriaanszoon. Lipperhey, Metius ja Janssen kaikki hakivat patenttia kaukoputkilleen samoihin aikoihin parin viikon aikana, mutta Nick Pellingin tutkimusten mukaan kukaan heist\xc3\xa4 ei ollut sen oikea keksij\xc3\xa4. Alkuper\xc3\xa4isiss\xc3\xa4 hollantilaisissa kaukoputkissa oli kupera ja kovera linssi. Pellingin mukaan Janssen oli ostanut kaukoputkensa sen keksineelt\xc3\xa4 espanjalaiselta Jaime Galvanylta. Galilei teki kaukoputkensa vasta maaliskuussa 1609 kuultuaan hollantilaisesta keksinn\xc3\xb6st\xc3\xa4. _NEWLINE_Peiliteleskooppeja kehittiv\xc3\xa4t 1600-luvun alussa englantilainen maanmittari Leonard Digges ja italialainen jesuiitta Niccolo Zucchi 1616. James Gregory rakensi "gregoriaanisen peilikaukoputken" 1660-luvulla. Isaac Newton rakensi 1666 ensimm\xc3\xa4isen peilikaukoputkensa. Cassegrain loi 1670-luvulla oman peiliteleskooppinsa. Voimakkaita teleskooppeja rakensi ensi kertaa Christiaan Huygens 1600-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4, ja Giovanni Cassini 1670-luvulla sek\xc3\xa4 James Bradley 1700-luvun alussa.'