b'\n_START_ARTICLE_\nAppenzellinpaimenkoira\n_START_SECTION_\nUlkon\xc3\xa4k\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nAppenzellinpaimenkoira on kolmiv\xc3\xa4rinen, keskikokoinen ja l\xc3\xa4hes neli\xc3\xb6m\xc3\xa4inen. Lihaksikas ja joka suhteessa sopusuhtainen koira, eritt\xc3\xa4in liikkuvainen ja ketter\xc3\xa4; nokkela ilme. Purenta on voimakas, t\xc3\xa4ydellinen ja s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llinen leikkaava; tasapurenta sallitaan. Silm\xc3\xa4t ovat melko pienet.\n_START_SECTION_\nLuonne\n_START_PARAGRAPH_\nRotu on luoteeltaan eloisa, temperamenttinen, itsevarma ja peloton, mutta hieman ep\xc3\xa4luuloinen vieraita kohtaan ja lahjomaton vahti. Se on iloinen ja oppivainen.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nAppenzellinpaimenkoira mainittiin ensimm\xc3\xa4isen kerran vuonna 1853 Tierleben der Alpenwelt -nimisess\xc3\xa4 julkaisussa. Sit\xc3\xa4 kuvattiin "hele\xc3\xa4sti haukkuvaksi, lyhytkarvaiseksi, keskikokoiseksi, moniv\xc3\xa4riseksi karjakoiraksi, joka on tyypilt\xc3\xa4\xc3\xa4n melko yhten\xc3\xa4inen ja pystykorvamainen ja joka toimii sek\xc3\xa4 talonvahtina ett\xc3\xa4 karjanajajana". Rodun merkkihenkil\xc3\xb6, mets\xc3\xa4nhoitaja Max Sieber, vaati vuonna 1895 Sveitsin Kennelliittoa SKG:t\xc3\xa4 tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n jotakin rodun hyv\xc3\xa4ksi._NEWLINE_St. Gallenin kantonin hallitus my\xc3\xb6nsi vuonna 1898 nelj\xc3\xa4sataa Sveitsin frangia appenzellinpaimenkoirien jalostusty\xc3\xb6h\xc3\xb6n. SKG:n toimeksiannosta perustettiin toimikunta ja vahvistettiin rotumerkit. Altst\xc3\xa4ttenin markkinoilta l\xc3\xb6ydettiin yhdeks\xc3\xa4n urosta ja seitsem\xc3\xa4n narttua, jotka palkittiin 5-10 frangin suuruisilla palkinnoilla. Siit\xc3\xa4 seurasi, ett\xc3\xa4 Winterthurin ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 kansainv\xc3\xa4lisess\xc3\xa4 koiran\xc3\xa4yttelyss\xc3\xa4 vuonna 1898 esiteltiin koemieless\xc3\xa4 j\xc3\xa4rjestetyss\xc3\xa4 karjakoirien luokassa ensimm\xc3\xa4isen kerran kahdeksan appenzellinpaimenkoiraa._NEWLINE_Professori Albert Heim oli hyvin kiinnostunut sveitsil\xc3\xa4isist\xc3\xa4 paimenkoirista ja siten my\xc3\xb6s appenzellinpaimenkoirista. H\xc3\xa4nen aloitteestaan perustettiin vuonna 1906 "Appenzeller Sennenhund Club", jonka teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi tuli alkuper\xc3\xa4isen tyypin s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4minen ja vaaliminen. Pentujen pakollisen rotukirjaan merkitsemisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 alkoi puhdasrotuisten appenzellinpaimenkoirien kasvatus._NEWLINE_Heim laati vuonna 1914 ensimm\xc3\xa4isen virallisen rotum\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4n. Alun perin n\xc3\xa4it\xc3\xa4 koiria jalostettiin Appenzellin alueella, mutta nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n rotu on levinnyt koko Sveitsiin ja useisiin muihin maihin. Appenzellinpaimenkoira on nykyisin oma rotunsa, joka eroaa selv\xc3\xa4sti muista sveitsil\xc3\xa4isist\xc3\xa4 paimenkoirista._NEWLINE_Vaikka rodulla on nykyisin paljon harrastajia, jalostusyksil\xc3\xb6iden kanta on viel\xc3\xa4 varsin pieni.'