b'\n_START_ARTICLE_\nPaaviuden historia\n_START_SECTION_\nSyd\xc3\xa4nkeskiajan paavius\n_START_PARAGRAPH_\nPaavinistuin koki suuren arvovallan lis\xc3\xa4yksen paavin voidellessa Pipin Pienen frankkien kuninkaaksi, vaikka monien ylimysten mielest\xc3\xa4 Pippin kuului v\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4n sukuun ja oli vallankaappaaja. N\xc3\xa4in paavi antoi kuninkaanvallalle uuden perustelun siit\xc3\xa4, ettei se ollutkaan kytkettyn\xc3\xa4 syntyper\xc3\xa4\xc3\xa4n vaan Jumalan tahtoon, jota paavi v\xc3\xa4litti maan p\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4. N\xc3\xa4in paavius kytkeytyi kiinte\xc3\xa4ksi osaksi l\xc3\xa4ntisen Euroopan valtarakennetta. Pippin teki pian paaville vastapalveluksen kukistamalla langobardit ja luovuttamalla Rooman ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6ineen paavin alaisuuteen. Kirkkovaltion voidaan katsoa saaneen alkunsa, mik\xc3\xa4 teki paavista paitsi hengellisen my\xc3\xb6s maallisen hallitsijan. Paavinistuin oli samalla saanut itselleen l\xc3\xa4ntisen tukijan johon luottaa ongelmatilanteissa, eik\xc3\xa4 sen siis en\xc3\xa4\xc3\xa4 tarvinnut Konstantinopolin tai sen keisarin tukea. L\xc3\xa4ntisess\xc3\xa4 kristikunnassa paavius edusti pysyvyytt\xc3\xa4 ja jatkuvuutta yh\xc3\xa4 enemm\xc3\xa4n my\xc3\xb6s maallisessa hallitsemisessa. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 osoituksena paavi Leo III kruunasi frankkien kuninkaan Kaarlen, joka my\xc3\xb6hemmin sai lis\xc3\xa4nimen Suuri, Rooman keisariksi vuonna 800: t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 teolla sek\xc3\xa4 paavi ett\xc3\xa4 Kaarle saivat laajennettua arvovaltaansa._NEWLINE_Paavin ja samalla katolisen kirkon keskushallinnon valta oli kuitenkin varsin rajoitettua aina 900-luvulle saakka. T\xc3\xa4ll\xc3\xb6in luostarilaitoksen uudistusliikkeet, erityisesti niin sanottu Clunyn liike, alkoivat painottaa paavin asemaa kirkollisen ja hengellisen ykseyden takuumiehen\xc3\xa4. 1000-luvun loppupuolen vahvojen paavien, erityisesti Gregorius VII:n ja Urbanus II:n, m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4tietoinen politiikka pyrki aktiivisesti yhten\xc3\xa4ist\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n kirkkoa Rooman johdolla sek\xc3\xa4 nostamaan diplomatian keinoin paaviuden maallisen vallan yl\xc3\xa4puolelle my\xc3\xb6s k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 (niin sanottu investituurariita). Paavit pystyiv\xc3\xa4tkin vaikuttamaan keskiaikaisiin hallitsijoihin; konkreettinen esimerkki t\xc3\xa4st\xc3\xa4 ovat ristiretket vuodesta 1096 alkaen. T\xc3\xa4rke\xc3\xa4 sis\xc3\xa4inen ty\xc3\xb6kalu paaviuden ja kirkon keskusvallan kasvussa oli erityisesti 1100-luvulta l\xc3\xa4htien kanonisen oikeuden kehitys._NEWLINE_Er\xc3\xa4s merkki paavin vallan kasvusta oli kirkon jakautuminen kahteen, it\xc3\xa4iseen ortodoksiseen ja l\xc3\xa4ntiseen katoliseen vuonna 1054. Teknisesti syyn\xc3\xa4 oli kiista niin sanotusta filioque -lis\xc3\xa4yksest\xc3\xa4 uskontunnustuksessa, mutta k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 suurempi ongelma oli nimenomaan paavin ja Konstantinopolin patriarkan keskin\xc3\xa4isest\xc3\xa4 arvovallasta ja valtapiirist\xc3\xa4 k\xc3\xa4yty kiista._NEWLINE_Keskiajalla Paavin valtaa perusteltiin my\xc3\xb6s niin sanotun Konstantinuksen lahjakirjan avulla. Se kuitenkin 1400-luvulla osoitettiin Kirkkovaltion syntymisen aikoihin tehdyksi v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6kseksi. Lahjakirjassa keisari Konstantinus antaa paavi Sylvester I:lle ja h\xc3\xa4nen seuraajilleen vallan Roomaan ja L\xc3\xa4nsi-Rooman kaupunkeihin. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli niin sanottu Pyh\xc3\xa4n Pietarin perint\xc3\xb6. Lis\xc3\xa4ksi asiakirjan mukaan paaville annettiin keisarin arvomerkit ja papeille senaattorin arvo. Konstantinukselle j\xc3\xa4i lahjakirjan mukaan It\xc3\xa4-Rooma. Lahjakirjan mukaan lahjoituksen syyn\xc3\xa4 oli paavin keisarille antamat kristinuskoa koskevat neuvot. Paavi oli lahjakirjan mukaan my\xc3\xb6s kastanut h\xc3\xa4net. Katolinen kirkko my\xc3\xb6nsi lahjakirjan v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6kseksi vasta 1800-luvulla.\n_START_SECTION_\nRistiretket\n_START_PARAGRAPH_\nMuslimit olivat vallanneet kristittyjen hallitseman Jerusalemin vuonna 638 Bysantilta osana muslimivaltakunnan laajentamissotia._NEWLINE_Vuonna 1095 Bysantin keisari Aleksios I Komnenos pyysi apua paavi Urbanus II:lta seldzukkeja vastaan. Urbanus innostui t\xc3\xa4st\xc3\xa4 ja alkoi saarnata ristiretke\xc3\xa4 Jerusalemin vapauttamiseksi. Ristiretkiaate voidaan katsoa alkaneen vuonna 1095 Paavi Urbanus II:n Clermontin kirkolliskokouksessa pit\xc3\xa4m\xc3\xa4n saarnan seurauksena. Urbanus II ei esitt\xc3\xa4nyt kokouksessa ristiretkiaatetta omana ajatuksenaan, vaan ilmoitti sen olevan Jumalan tahto ja k\xc3\xa4sky. Lis\xc3\xa4ksi paavi "antoi Jumalan h\xc3\xa4nelle suomalla vallalla kaikkien ristiretkiss\xc3\xa4 menehtyneiden synnit anteeksi", kuten Urbanus II asian kirkolliskokoukselle pit\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n puheessa ilmaisi._NEWLINE_1099 Ensimm\xc3\xa4iseen ristiretkeen osallistuneiden ristiretkel\xc3\xa4isten onnistui vallata Jerusalem. Samalla paavin valta id\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kasvoi. Jerusalemin valtaus j\xc3\xa4i kuitenkin v\xc3\xa4liaikaiseksi, eik\xc3\xa4 se loppujen lopuksi tuottanut paljoa hy\xc3\xb6ty\xc3\xa4 paaveille. Sen sijaan nelj\xc3\xa4s ristiretki hajotti osittain Bysantin valtakunnan, jolloin Euroopan voimatasapaino j\xc3\xa4rkkyi ja paavista tuli koko Euroopan kiistaton hallitsija Innocentius III:n ollessa paavina.\n_START_SECTION_\nInnocentius III:n j\xc3\xa4lkeinen aika ja Avignonin vankeus\n_START_PARAGRAPH_\n1000-luvulle asti paavien nimitt\xc3\xa4misest\xc3\xa4 vastasi Rooman provinssin vanhempi papisto, mutta valintaan vaikuttivat my\xc3\xb6s maalliset johtajat. Vuonna 1059 valitsijoiksi nimettiin kardinaalit, ja vuonna 1179 kardinaalien \xc3\xa4\xc3\xa4net m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin yht\xc3\xa4 painaviksi vaalissa. Paaviksi voidaan periaatteessa valita kuka vain kastettu mies, mutta Paavi Urbanus VI:n vuonna 1378 tapahtuneen valinnan j\xc3\xa4lkeen paavi on aina valittu kardinaalien joukosta._NEWLINE_Paavien asema my\xc3\xb6s maallisena hallitsijana johti maallisen politiikan riskeihin osallistumiseen. Paavien valta oli keskiajalla hyvin haluttua. Paavi saattoi vaikuttaa uskonnollisen asemansa turvin kansaan ja hallitsijoihin, joten kuninkaat ja keisarit pyrkiv\xc3\xa4t saamaan virkaan omia suosikkejaan. Ranskan kuninkaan onnistui pakottaa paavi muuttamaan Avignoniin, Ranskaan vuonna 1309. Siell\xc3\xa4 paavi oli aina vuoteen 1377 saakka; aikaa kutsutaan paaviuden Avignonin vankeudeksi. Luonnollisesti t\xc3\xa4n\xc3\xa4 aikana Ranskan kuninkaalla oli paljon vaikutusvaltaa paavien p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksiin. Baabelin vankeuden aikana virassa oli yhteens\xc3\xa4 seitsem\xc3\xa4n paavia. Vankeuden loputtua paavi palasi taas Roomaan.\n_START_SECTION_\nSuuri skisma sek\xc3\xa4 konsiliarismi\n_START_PARAGRAPH_\nAvignonin vankeus aiheutti my\xc3\xb6s yhden lukuisista niin sanotuista skismoista, jolloin katolinen kirkko on ollut jakautuneena useita eri paaveja tunnustaneisiin ryhmittymiin. Puhutaan niin sanotuista vastapaaveista. Vastapaavius kertoo siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 tehokas tapa saada paavin suosio puolelleen oli koota sotajoukot, sy\xc3\xb6st\xc3\xa4 vanha paavi vallasta ja valita mieluinen tilalle. Avignonista palannut paavi Gregorius XI palasi Roomaan mutta kuoli jo seuraavana vuonna. Konklaavin valitsema seuraaja Urbanus VI osoittautui pian kelvottomaksi paaviksi; h\xc3\xa4n oli suuruudenhullu, vainoharhainen ja sai ajoittain hillitt\xc3\xb6mi\xc3\xa4 vihanpurkauksia. Uudesta paavista saattoi p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4 eroon vain julistamalla konklaavin tuloksen mit\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4ksi, ja niin kardinaalit tekiv\xc3\xa4tkin. He v\xc3\xa4ittiv\xc3\xa4t valinneensa Urbanus VI:n paaviksi vain kansanjoukkojen painostuksen takia ja samalla kehottivat paavia eroamaan. Paavi kielt\xc3\xa4ytyi, ja kun kardinaalikollegio valitsi seuraavaksi paaviksi Klemens VII:n, alkoi suuri skisma._NEWLINE_Euroopassa oli nyt kaksi paavia, jotka olivat kironneet toisensa. Oli syntynyt kaksi paavillista hovia ja kardinaalikollegiota: Urbanus VI Roomassa ja Klemens VII Avignonissa. Kristikunta jakautui kysymyksess\xc3\xa4 oikeasta paavista kahtia. Italia, Englanti, Pyh\xc3\xa4 saksalais-roomalainen keisarikunta sek\xc3\xa4 Pohjoismaat asettuivat kannattamaan Rooman paavi Urbanus VI:a, kun taas Ranska, Skotlanti ja Espanja olivat Avignonin paavin puolella. Tilanne aiheutti my\xc3\xb6s yksitt\xc3\xa4isten luostarien ja hiippakuntien jakautumisen, eik\xc3\xa4 se parantunut vaikka molemmat paavit kuolivat, koska heille molemmilla valittiin seuraajat. Ratkaisuksi tarjottiin uutta oppia, konsiliariamia, jonka mukaan korkein p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4nt\xc3\xa4valta kirkossa ei kuulunut paaville vaan kirkolliskokoukselle eli konsiilille._NEWLINE_1409 kirkolliskokous kokoontui Pisaan. Kokous p\xc3\xa4\xc3\xa4tti erottaa molemmat paavit, ja tilalle valittiin uusi paavi. Tilanne ei kuitenkaan helpottunut, koska Avignonin ja Rooman paavit pitiv\xc3\xa4t kiinni oikeuksistaan. Vallassa oli nyt kolme paavia, Avignonin linjan paavi, Pisan linjan paavi ja Rooman linjan paavi._NEWLINE_Vuonna 1414 alkoi suuri kirkolliskokous Konstanzin kaupungissa aivan Sveitsin rajalla nykyisen Saksan alueella. Kokous kesti yhteens\xc3\xa4 nelj\xc3\xa4 vuotta ja kokosi kaupunkiin yli kolmensadan piispan ja kolmensadan oppineen teologin lis\xc3\xa4ksi paljon muitakin kirkonmiehi\xc3\xa4 ja ruhtinaita. Palvelusv\xc3\xa4et mukaan lukien vieraita oli jopa kymmeni\xc3\xa4 tuhansia. Konsiili p\xc3\xa4\xc3\xa4tti erottaa kaikki kolme virassa olevaa paavia. Rooman paavi suostui eroamaan vapaaehtoisesti ja Pisan linjan paavi vangittiin. Avignonin linjan paavi Benedictus XIII kielt\xc3\xa4ytyi eroamasta ja pakeni Espanjaan, mutta samalla k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 menetti vaikutusvaltansa. Konsiili valitsi uudeksi paaviksi Martinus V:n ja skisma loppui t\xc3\xa4h\xc3\xa4n. Valta palasi pian takaisin paaville kirkolliskokoukselta. Ensin kirkolliskokouksille asetettiin aikav\xc3\xa4li, joka piti kulua edellisen p\xc3\xa4\xc3\xa4ttymisest\xc3\xa4 ennen kuin seuraava saatiin kutsua koolle. Paavi Pius II:n julistus kielsi kirkolliskokouksen koolle kutsumisen ja n\xc3\xa4in valta oli palannut paaville.\n_START_SECTION_\nPaavien valta huipussaan\n_START_PARAGRAPH_\nVasta my\xc3\xb6h\xc3\xa4iskeskiajalla, Avignionin vankeuden ja suuren skisman j\xc3\xa4lkeen Rooman piispat saavuttivat kaikkialle ulottuvan kontrollin l\xc3\xa4ntisen kirkon kirkollishallinnossa, vaikka ylin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6svalta s\xc3\xa4ilyikin periaatteessa paavien johdolla kokoontuneilla kirkolliskokouksilla._NEWLINE_Paaville keskittyneen vallan ansiosta p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6sten seuraukset ovat joskus olleet arvaamattoman suuria. Yhten\xc3\xa4 esimerkkin\xc3\xa4 t\xc3\xa4llaisesta p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksest\xc3\xa4 on paavi Innocentius VIII:n bulla Summis desiderantes affectibus vuodelta 1484. Bullassa hyv\xc3\xa4ksyt\xc3\xa4\xc3\xa4n noitien polttaminen, mik\xc3\xa4 johti tuhansien menehtymiseen rovioilla ja muilla teloituspaikoilla. Toinen, poliittisen p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksenteon esimerkki on tapaus, joka sattui kun osmanit hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4siv\xc3\xa4t Konstantinopoliin vuonna 1453. Silloin paavi olisi voinut k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 armeijaansa Konstantinopolin puolustamiseen ja tarjosikin apua patriarkalle. Paavi kuitenkin asetti ehdon, ett\xc3\xa4 patriarkan oli tunnustettava paavin m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ysvalta ja t\xc3\xa4ten alistuttava t\xc3\xa4m\xc3\xa4n hallintoon. Patriarkka kielt\xc3\xa4ytyi, ja Konstantinopoli vallattiin. Samalla paavin ja patriarkan v\xc3\xa4lit katkesivat lopullisesti, ja samalla toteutui ortodoksisen ja katolisen kirkon lopullinen ero.\n_START_SECTION_\nRenessanssin turmeltuneet paavit\n_START_PARAGRAPH_\nMy\xc3\xb6h\xc3\xa4iskeskiajalla ja uuden ajan alussa paavin suuri maallinen valta ja rikkaus johti joihinkin v\xc3\xa4\xc3\xa4rink\xc3\xa4yt\xc3\xb6ksiin. Paavit eiv\xc3\xa4t aina k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytyneet virkansa edellytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 tavalla. He eiv\xc3\xa4t el\xc3\xa4neet selibaatissa, vaan heill\xc3\xa4 saattoi olla useita lapsia ja rakastajattaria. Jotkut my\xc3\xb6s myiv\xc3\xa4t ja ostivat piispanvirkoja. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 osin todelliset ja osin kuvitellut v\xc3\xa4\xc3\xa4rink\xc3\xa4yt\xc3\xb6kset olivat osasyyn\xc3\xa4 uskonpuhdistukseen ja t\xc3\xa4ten my\xc3\xb6s protestanttisten kirkkojen syntyyn: Martti Luther suomi kiivaasti paaviuden alennustilaa ja vastusti vallan keskittymist\xc3\xa4 yhdelle henkil\xc3\xb6lle._NEWLINE_1400-luvulla hallinnut paavi Innocentius VIII j\xc3\xa4tti kuollessaan paavinistuimen sekasortoiseen tilaan. Jo h\xc3\xa4nen hallintokaudellaan kansalaiset olivat antaneet h\xc3\xa4nelle pilkkanimen "Rooman is\xc3\xa4" h\xc3\xa4nen lukuisien aviottomien lasten vuoksi, eik\xc3\xa4 paavien moraali parantunut h\xc3\xa4nen kuoltuaankaan. 1400-luvun lopulla etev\xc3\xa4n l\xc3\xa4\xc3\xa4k\xc3\xa4rin kerrotaan pystyneen tutkimaan paavin hovissa kaikkia siihen aikaan tunnettuja seitsem\xc3\xa4\xc3\xa4 kuppatautia. 1492 tuleva paavi Aleksanteri VI lahjoi kardinaalien enemmist\xc3\xb6n ja nousi paaviksi. Paavi aloitti kautensa lupaavasti, mutta pian h\xc3\xa4n lopetti hengellisen ty\xc3\xb6n ja keskittyi henkil\xc3\xb6kohtaisten rikkauksien ker\xc3\xa4\xc3\xa4miseen. Aleksanteri VI oli enemm\xc3\xa4n turmeltunut maallinen hallitsija kuin valistunut hengellinen johtaja ja h\xc3\xa4n jakoi lapsilleen sek\xc3\xa4 kirkollisia virkoja ett\xc3\xa4 maa-alueita Kirkkovaltiosta. Paavi my\xc3\xb6s suunnitteli tekev\xc3\xa4ns\xc3\xa4 Kirkkovaltiosta maallisen valtion ja antavan sen sitten pojalleen. Aleksanteri VI kuoli 1503. H\xc3\xa4nen seuraajansa oli sotainen Julius II, joka keskittyi mieluummin sodank\xc3\xa4yntiin kuin hengellisiin velvollisuuksiinsa.\n_START_SECTION_\nMaalliset hallitsijat alistavat paavin\n_START_PARAGRAPH_\nPaavilla oli yh\xc3\xa4 paljon valtaa, vaikkakin uskonpuhdistus ja renessanssin moraaliltaan alhaiset paavit olivat v\xc3\xa4hent\xc3\xa4neet Kirkkovaltion mahtia. Euroopan suuret hallitsijat kuten Ruotsin Kustaa III, It\xc3\xa4vallan Joosef II, Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n Katariina Suuri, Preussin Fredrik Suuri sek\xc3\xa4 Ranskan Ludvig XVI olivat my\xc3\xb6t\xc3\xa4mielisi\xc3\xa4 paavia kohtaan, vaikkakin vaativat oikeutta m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4t\xc3\xa4 oman valtakuntansa sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 toimivan katolisen kirkon asioista. Paavilla ei ollut en\xc3\xa4\xc3\xa4 samaa valtaa kuin keskiajalla, jolloin se olisi helposti voinut k\xc3\xa4yd\xc3\xa4 sotaan niskoittelevia valtioita vastaan, vaan Vatikaanin oli my\xc3\xb6nnytt\xc3\xa4v\xc3\xa4._NEWLINE_Ranskan suuri vallankumous johti Ranskan luostarien ja kirkkojen sulkemiseen. Kun papisto m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin vannomaan uskollisuutta uudelle hallinnolle noin puolet papeista kielt\xc3\xa4ytyi. Paavi julisti meneill\xc3\xa4\xc3\xa4n olevan skisma ja erotti kaikki uskollisuutta Ranskan uudelle hallinnolle vannoneet papit. Ranskan joutuessa sotaan muuta Eurooppaa vastaan paavi ja Kirkkovaltio asettuivat tukemaan Ranskaa vastustavaa liittoumaa. Vallankumousarmeijan valloittaessa Italiaa my\xc3\xb6s Kirkkovaltio alistettiin silloisen kenraali Napol\xc3\xa9on Bonaparten johdolla. Paavi pakotettiin solmimaan Kirkkovaltion kannalta ep\xc3\xa4edullinen rauhansopimus, jossa se mm. joutui maksamaan suuret sotakorvaukset Ranskaan. Ranskalaisen upseerin kuoltua Roomassa syttyneiss\xc3\xa4 mellakoissa jo kuolemansairas paavi vangittiin ja vietiin Alppien yli pieneen Valencian linnakkeeseen. Pius VI kuoli marttyyrina ja h\xc3\xa4nen j\xc3\xa4lkeens\xc3\xa4 paavien maallinen valta on ollut minimaalinen._NEWLINE_1. joulukuuta 1799 konklaavi kokoontui vanhimman kardinaalin johdolla San Giorgion saarelle Venetsiaan, miss\xc3\xa4 valittiin seuraavaksi paaviksi usean kuukauden pattitilanteen j\xc3\xa4lkeen Pius VII. Uusi paavi palasi Roomaan, joka nyt oli k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 osa Ranskaa. Napoleonista oli tullut Ranskan tosiasiallinen hallitsija ja h\xc3\xa4n halusi nyt tehd\xc3\xa4 sovinnon paavin ja katolisen kirkon kanssa. Napoleon allekirjoitti konkordaatin 15. hein\xc3\xa4kuuta 1801. Siin\xc3\xa4 sanottiin katolilaisuuden olevan Ranskan kansalaisten enemmist\xc3\xb6n uskonto ja sen harjoittaminen sallittiin. Katolinen kirkko ei kuitenkaan saanut lainkaan takaisin Ranskan suuressa vallankumouksessa menett\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4ns\xc3\xa4 omaisuutta, vaikkakin Ranskan valtio lupasi korvauksena maksaa papistolle palkkaa kirkon puolesta. Jonkin aikaa Napoleonin ja paavin v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 vallitsi sopu, mutta pian v\xc3\xa4lit j\xc3\xa4lleen huononivat. Kun Napoleon vaati paavia sulkemaan Kirkkovaltion satamat brittil\xc3\xa4isilt\xc3\xa4 aluksilta, paavi kielt\xc3\xa4ytyi. Ranskan joukot tunkeutuivat j\xc3\xa4lleen Roomaan ja paavin lippu vaihdettiin trikoloriin. Vatikaani oli nyt liitetty osaksi Napoleonin imperiumia. Paavi taas kuljetettiin Genovan l\xc3\xa4nsipuolella sijaitsevaan Savonaan, miss\xc3\xa4 h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 pidettiin kolme seuraavaa vuotta kotiarestissa. Napoleon ei saanut paavia taipumaan tahtoonsa, joten h\xc3\xa4n salakuljetti t\xc3\xa4m\xc3\xa4n Pariisiin ja pakotti sairaan paavin siirt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n kaiken maallisen valtansa rippeetkin itselleen. Paavi tuli pian katumap\xc3\xa4\xc3\xa4lle ja peruutti allekirjoituksensa, mutta Napoleon salasi sen. Napoleon kuitenkin k\xc3\xa4rsi pian tappion liittoutuneille, ja paavi p\xc3\xa4\xc3\xa4si palaamaan Roomaan. Paavin onnistui Wienin kongressissa palauttaa Kirkkovaltiolle sille ennen kuuluneet alueet Avignonia lukuun ottamatta. Paavi kuoli 20. elokuuta 1823.\n_START_SECTION_\nVanhoillisuudessaan taantumukselliset paavit Leo XII ja Gregorius XVI\n_START_PARAGRAPH_\nWienin kongressin j\xc3\xa4lkeen Euroopan hallitsijat solmivat niin sanotun pyh\xc3\xa4n allianssin ja lupasivat hallita alamaisiaan is\xc3\xa4llisesti ja kristinusko mieless\xc3\xa4\xc3\xa4n. Se tiesi valtion ja kirkon l\xc3\xa4heist\xc3\xa4 liittoa, ja pian papit kehottivatkin kansalaisia kuuliaisuuteen laillista esivaltaa kohtaan ja samalla antoivat siunauksensa sananvapauden ja muutenkin demokratian rajoittamiselle. Kirkkovaltio ei liittynyt t\xc3\xa4h\xc3\xa4n Pyh\xc3\xa4\xc3\xa4n allianssiin, vaikkakin sen politiikassa kirkko ja valtio olivat erottamattomat. Kirkkovaltiosta oli kuitenkin alkanut muodostua taakka paaville, heit\xc3\xa4 ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 kunnioitettu suurina hengellisin\xc3\xa4 johtajina vaan ruhtinaspiispoina, kuninkaiden ja piispojen sekoituksina._NEWLINE_Pius VII:n kuoltua kardinaalikollegio halusi valita entist\xc3\xa4 uskonnollisemman paavin diplomaattisena pidetyn Pius VII:n seuraajaksi. Uusi paavi Leo XII oli hyvin hurskas mies, mutta my\xc3\xb6s taantumuksellinen ja vailla kunnollista suhteellisuudentajua. H\xc3\xa4nen tekoihinsa kuuluu mm. Kirkkovaltion pappishallinnon palauttaminen, isorokkorokotusten lopettaminen sek\xc3\xa4 Rooman juutalaisten sulkeminen ghettoon._NEWLINE_Uudistusmielisimm\xc3\xa4t toivoivat vuonna 1829 kuolleen Leo X:n seuraajan jatkavan Pius VII:n uudistuksia. Francesco Castiglione, joka otti paavinnimekseen Pius VIII halusi jatkaa Pius VII:n linjalla, mutta h\xc3\xa4n oli jo sairas ja kuoli puolentoista vuoden kuluttua paaviksi tultuaan. Pius VIII:n ollessa paavina 1830 Kirkkovaltion pohjoisosissa syntyi levottomuuksia, joiden taltuttamiseen paavin oli pyydett\xc3\xa4v\xc3\xa4 It\xc3\xa4vallan apua._NEWLINE_Gregorius XVI:n noustessa paavinistuimelle, Kirkkovaltio pysyi pystyss\xc3\xa4 en\xc3\xa4\xc3\xa4 It\xc3\xa4vallan sotilaallisen tuen avulla. Uusi paavi perui edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4 yritykset uudistaa Kirkkovaltion hallintoa. Paavi oli uudistushaluton ja vanhan j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n puolella, h\xc3\xa4nen aikanaan Kirkkovaltiota pidettiinkin Turkin ohella Euroopan takapajulana. Munkkina ennen paaviksi tuloaan toiminut Gregorius XVI oli syv\xc3\xa4sti modernia maailmaa vastaan. H\xc3\xa4n edusti viel\xc3\xa4 vanhaa aatesuuntausta, jonka mukaan paavi oli erehtym\xc3\xa4t\xc3\xb6n ja kaikkien hallitsija. Maailma oli kuitenkin muuttunut ja paavi oli menett\xc3\xa4nyt valtansa. Uudistuksia vihaava Gregorius XVI kuoli 1. kes\xc3\xa4kuuta 1846, eik\xc3\xa4 h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 silloin surtu edes Rooman kaupungissa.\n_START_SECTION_\nDiplomaattinen paavi, hurskas paavi ja pasifistinen paavi\n_START_PARAGRAPH_\nPius IX:n seuraaja onnistuttiin valitsemaan jo kolmannen \xc3\xa4\xc3\xa4nestyskerran j\xc3\xa4lkeen. Giacchino Vincenzo Pecci otti paavilliseksi nimekseen Leo XIII. Paaviksi tullessaan h\xc3\xa4n oli 67-vuotias ja jokseenkin heikko terveytens\xc3\xa4 kannalta, mutta t\xc3\xa4st\xc3\xa4 huolimatta h\xc3\xa4n toimi paavina nelj\xc3\xa4nnesvuosisadan 1878\xe2\x80\x931903. Jo se seikka, ettei uusi paavi ottanut nime\xc3\xa4\xc3\xa4n kummaltakaan edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4n her\xc3\xa4tti toiveita uudistusmielisiss\xc3\xa4 katolilaisissa. My\xc3\xb6s paavin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s valita valtiosihteerikseen vapaamielinen kardinaali vaikutti uudistusmielisien mielest\xc3\xa4 hyv\xc3\xa4lt\xc3\xa4 merkilt\xc3\xa4._NEWLINE_Leo XIII peri edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4n riitaisat suhteet eri Euroopan valtioihin ja varsinkin Italiaan. Vaikka paavi olikin vanhoillinen ja kannatti useita edelt\xc3\xa4jiens\xc3\xa4 opetuksia, h\xc3\xa4n esitti ne erilaiseen tyyliin kuin edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4. Leo XIII toivoi yh\xc3\xa4 Kirkkovaltion takaisinsaamista, eik\xc3\xa4 h\xc3\xa4nk\xc3\xa4\xc3\xa4n poistunut paaviksi tultuaan Vatikaanista. H\xc3\xa4n jopa uhkasi katkaista diplomaattisuhteet kaikkiin Euroopan valtioihin, joiden p\xc3\xa4\xc3\xa4miehet ottaisivat vastaan Italian kuninkaan kutsun ja k\xc3\xa4visiv\xc3\xa4t valtiovierailulla t\xc3\xa4m\xc3\xa4n luona. Paavi Leo XIII aikana Italian ja paavin suhteet eiv\xc3\xa4t parantuneet merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti, mutta t\xc3\xa4m\xc3\xa4 riita hy\xc3\xb6dytti jonkin verran molempia osapuolia. Koska paavin \xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kuunneltiin yh\xc3\xa4 maailmalla, oli Italian hallitukselle t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4 \xc3\xa4\xc3\xa4ni oli italialainen. Riita kuitenkin osoitti, ettei paavi ole puolueellinen syntyper\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n huolimatta. N\xc3\xa4in Italian hallitus sai pidetty\xc3\xa4 paavina puolueettoman, mutta italialaisen paavin, ja paavi saattoi ottaa puolueettoman v\xc3\xa4litt\xc3\xa4j\xc3\xa4n rooliin maailmanpolitiikassa. Paavina Leo XIII my\xc3\xb6s yritti saada suurimman osan katolisesta papistosta hyv\xc3\xa4ksym\xc3\xa4\xc3\xa4n tasavallan, mutta papisto kielt\xc3\xa4ytyi. Kirkon ja tasavallan v\xc3\xa4linen kuilu kasvoi entisest\xc3\xa4\xc3\xa4n, mutta paavi oli tehnyt voitavansa. Paavina Leo XIII oli ollut sovittelevaisempi ja diplomaattisempi kuin edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ja onnistunut parantaa suhteitaan eri Euroopan valtioihin. H\xc3\xa4n oli my\xc3\xb6s ottanut paaviuden ensimm\xc3\xa4isen askeleen modernin maailman uudelleenarviointiin yleiskirjeell\xc3\xa4\xc3\xa4n Rerum Novarum, jossa modernia yhteiskuntaa ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 torjuttu._NEWLINE_Leo XIII:a paavinistuimelle seurasi Giuseppe Sarto valittiin paaviksi vuoden 1903 konklaavilla. Kyseisess\xc3\xa4 konklaavissa kardinaalikollegio oli jakaantunut kahteen ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n, joista toisen p\xc3\xa4\xc3\xa4ehdokas oli kardinaalivaltiosihteeri Mariano Rampolla. H\xc3\xa4n oli uudistus- ja vapaamielinen, mink\xc3\xa4 vuoksi konservatiiviset ja vanhoilliset kardinaalit vastustivat h\xc3\xa4nt\xc3\xa4. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 huolimatta Rampolla sai kahdella ensimm\xc3\xa4isell\xc3\xa4 \xc3\xa4\xc3\xa4nestyskerralla suurimman osan \xc3\xa4\xc3\xa4nist\xc3\xa4, muttei kahden kolmanneksen enemmist\xc3\xb6\xc3\xa4. Ennen kolmannen \xc3\xa4\xc3\xa4nestyksen aloittamista Krakovan arkkipiispa esitti It\xc3\xa4vallan keisarin nimiss\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4n tahdon, jonka mukaan Rampollaa ei pit\xc3\xa4isi valita paaviksi. Kyseess\xc3\xa4 oli katolisten valtojen ep\xc3\xa4virallinen veto-oikeus, johon kardinaalikollegoja oli joka kerta aikaisemmin taipunut. Kardinaalit esittiv\xc3\xa4t protestinsa, mutta Rampollan saamat \xc3\xa4\xc3\xa4net laskivat jokaisella \xc3\xa4\xc3\xa4nestyskierroksella, ja seitsem\xc3\xa4nnen \xc3\xa4\xc3\xa4nestyksen j\xc3\xa4lkeen Giuseppe Sarto sai kokoon tarvittavan kahden kolmanneksen enemmist\xc3\xb6n. H\xc3\xa4n otti nimekseen Pius X, koska ei halunnut jatkaa edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4 linjaa vaan Pius IX:n osoittamaa tiet\xc3\xa4._NEWLINE_Pius X oli hyvin hurskas mies, eik\xc3\xa4 h\xc3\xa4n ollut el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 aikana koskaan poistunut Italiasta. Diplomaattisen Leo XIII:n j\xc3\xa4lkeen kardinaalit halusivat nyt politiikkaan koskaan sekaantumattoman paavin, joka voisi keskitty\xc3\xa4 hengellisiin velvollisuuksiinsa. Paavina Pius X ei halunnut esiinty\xc3\xa4 kuin Leo XIII. H\xc3\xa4n kehotti edess\xc3\xa4\xc3\xa4n polvistuvia henkil\xc3\xb6it\xc3\xa4 istumaan, kielt\xc3\xa4ytyi nukkumasta edellisen paavin hienossa s\xc3\xa4ngyss\xc3\xa4 ja aterioi sihteerins\xc3\xa4 kanssa. Poikkeuksena useisiin muihin 1800-luvun paaveihin n\xc3\xa4hden Pius X oli toiminut seurakuntapappina, mink\xc3\xa4 vuoksi h\xc3\xa4n tunsi hyvin seurakuntaty\xc3\xb6n sek\xc3\xa4 hiippakuntahallinnon._NEWLINE_Pius X mm. tehosti pappien koulutusta ja uudisti jumalanpalveluksen "puhdistamalla" kirkkomusiikin ja palauttamalla sen gregoriaanisen kirkkolaulun tilaan. H\xc3\xa4n my\xc3\xb6s pani alulle kanonisen lain kirjoittamisen, joka valmistui 1917 korostaen paavin ja kirkkohallinnon auktoriteettia. H\xc3\xa4n ei pit\xc3\xa4nyt kiinni edelt\xc3\xa4jiens\xc3\xa4 tavoin tiukasta linjasta kielt\xc3\xa4\xc3\xa4 katolilaisia osallistumasta Italian politiikkaan, mutta kuitenkin kehotti n\xc3\xa4it\xc3\xa4 v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n sit\xc3\xa4. Edelt\xc3\xa4jiens\xc3\xa4 tavoin h\xc3\xa4n pysyi Vatikaanin vankina s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4en viile\xc3\xa4t suhteet Italiaan. Pius X:n kauden aikana Ranska katkaisi diplomaattisuhteensa Vatikaaniin ja kumosi konkordaatin. Samalla se lopetti palkan maksamisen maansa papistolle ja siirsi kirkkorakennukset sek\xc3\xa4 kirkon muun omaisuuden valtiolle. Diplomaattina Pius X oli joustamaton ja h\xc3\xa4nen tiukan linjansa takia Ranskan valtion t\xc3\xa4ytyi lopulta joustaa hitusen ja se perui suunnitelmansa p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4 kirkkoihin kokoontumaan erilaisia kristinuskoon liittym\xc3\xa4tt\xc3\xb6mi\xc3\xa4 kulttiyhdistyksi\xc3\xa4. Paavi my\xc3\xb6s julkaisi luettelon 65 harhaopista ja vaati kaikkia pappeja vannomaan, etteiv\xc3\xa4t he kannata modernismia. Pius X:n aikana my\xc3\xb6s perustettiin nk. "paavillinen salainen poliisi", jonka teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli etsi\xc3\xa4 katolisen kirkon piirist\xc3\xa4 pappeja ja piispoja, jotka kannattivat modernismia. Pius X:n seuraaja lopetti salaisen poliisin, mutta modernismin vaino ja tieteen jyrkk\xc3\xa4 erottaminen teologiasta jatkui viel\xc3\xa4 1960-luvulle._NEWLINE_Pius X julistettiin vuonna 1954 pyhimykseksi. H\xc3\xa4n on ainoa pyhimykseksi julistettu paavi 1900-luvulla. H\xc3\xa4nt\xc3\xa4 pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n suurena, mutta vaatimattomana ja rakastettavan paavina, jolla oli suuri vaikutus paaviuteen._NEWLINE_Noustessaan Pius X:n seuraajaksi paavinistuimelle 1914 Giacomo della Chiesa oli kuusikymment\xc3\xa4vuotias. Konklaavin tiedettiin haluavan edellisi\xc3\xa4 diplomaattisemman paavin, koska ensimm\xc3\xa4inen maailmansota oli juuri syttynyt Euroopassa. Uusi paavi oli konservatiivinen ja t\xc3\xa4ll\xc3\xa4 oli diplomaattista kokemusta. Paavillisen nimens\xc3\xa4 Benedictus XV h\xc3\xa4n otti suurelta valistusajan paavilta Benedictus XIV:lt\xc3\xa4._NEWLINE_Benedictus XV:n ollessa paavina paavinistuin julistautui virallisesti puolueettomaksi ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 maailmansodassa. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 huolimatta sodan molemmat osapuolet syyttiv\xc3\xa4t sit\xc3\xa4 puolueelliseksi; saksalaisten mielest\xc3\xa4 paavi oli aatteiltaan ranskalainen ja ranskalaisten mielest\xc3\xa4 saksalainen. Pasifistinen paavi koetti vedota sodan osapuoliin taistelujen lopettamiseksi, mutta molemmat osapuolet tuomitsivat paavin lausunnon. Yksik\xc3\xa4\xc3\xa4n paavin vetoomus ei saanut vastakaikua, eiv\xc3\xa4tk\xc3\xa4 osapuolet liiemmin hyv\xc3\xa4ksyneet paavin laajinta rauhanv\xc3\xa4litysehdotusta 1917. Paavia ei otettu mukaan edes sodanj\xc3\xa4lkeisiin neuvotteluihin, vaan h\xc3\xa4n joutui pysym\xc3\xa4\xc3\xa4n ulkopuolisena loppuun saakka._NEWLINE_Maailmansodan j\xc3\xa4lkeen paavi pyrki parantamaan suhteita Euroopan valtioihin, erityisesti Italiaan ja Ranskaan. Paavi mm. poisti katolilaisilta kiellon osallistua Italian politiikkaan ja antoi viel\xc3\xa4 siunauksensakin perustetulle katoliselle puolueelle. Benedictus XV:n suorittama Jeanne d\'Arcin julistaminen Ranskan suojelupyhimykseksi paransi paavin ja Ranskan suhteita, mik\xc3\xa4 johti diplomaattisuhteiden normaloimiseen 1921. Benedictus XV:n osoittama puolueettomuus ja humanitaarinen ty\xc3\xb6 sodan aikana nosti paaviuden arvovaltaa jopa siin\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin, ett\xc3\xa4 Turkin hallitus pystytti 1921 Istanbuliin paavin patsaan, joka on omistettu "maailmantragedian suurelle paaville, kaikkien ihmisten hyv\xc3\xa4tekij\xc3\xb6ille kansalaisuuteen ja uskontoon katsomatta"\n_START_SECTION_\nPius XI ja Pius XII\n_START_PARAGRAPH_\nBenedictus XV:n seuraajaksi valittiin vuoden 1922 konklaavissa Milanon arkkipiispa ja kardinaali Achille Ratti. Alun perin vahvimmat ehdokkaat paaviksi olivat olleet kardinaalivaltiosihteeri Pietro Gasparri ja kardinaali La Fontane, mutta kummankaan ei onnistunut ker\xc3\xa4t\xc3\xa4 taakseen tarvittavaa kahden kolmanneksen enemmist\xc3\xb6\xc3\xa4. 14. \xc3\xa4\xc3\xa4nestyskerralla konklaavi p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi kompromissiehdokkaaseen, tiedemiehen\xc3\xa4kin mainetta ker\xc3\xa4nneeseen Rattiin. H\xc3\xa4n otti nimekseen Pius XI, vaikka jatkoikin edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4 linjalla eik\xc3\xa4 Pius X:n. Jo paavin antaessa perinteist\xc3\xa4 urbi et orbi -siunaustaan oli havaittavissa muutosta, koska paavi antoi poikkeuksellisesti siunauksensa Pietarinkirkon ulkoparvekkeelta eik\xc3\xa4 sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4, kuten "Vatikaanin vangit" olivat tehneet. Se osoitti selv\xc3\xa4sti, ett\xc3\xa4 uusi paavi halusi ratkaista Italian ja Vatikaanin v\xc3\xa4lisen riidan._NEWLINE_Paavina Pius XI oli selv\xc3\xa4 yksinvaltias, jonka raivokohtauksia pel\xc3\xa4ttiin Vatikaanissa. H\xc3\xa4n saikin tehokkaasti tahtonsa l\xc3\xa4pi useissa tapauksissa. Pius XI halusi my\xc3\xb6s lopettaa Italian ja Pyh\xc3\xa4n istuimen v\xc3\xa4lisen riidan ja onnistuikin t\xc3\xa4ss\xc3\xa4. H\xc3\xa4n solmi fasistisen Italian johtajan Benito Mussolinin kanssa Lateraanisopimuksen, joka takasi Vatikaanille itsen\xc3\xa4isyyden ja katoliselle kirkolle suosituimmuusaseman Italiassa. Paavi joutui my\xc3\xb6s tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n osuutensa Mussolinille, kuten esimerkiksi lopettamaan fasisteja vastustavan kristillisdemokraattisen puolueen tukemisen._NEWLINE_Lateraanisopimuksen lis\xc3\xa4ksi Pyh\xc3\xa4 istuin solmi konkordaatin eli valtiosopimuksen my\xc3\xb6s kansallissosialistisen Saksan kanssa. Sopimus oli suunnanmuutos Vatikaanin politiikalle, joka oli jyrk\xc3\xa4sti tuominnut natsismin. Konkordaatin solmiminen Saksan kanssa tarkoitti k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 sit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 paavinistuin joutui hyv\xc3\xa4ksym\xc3\xa4\xc3\xa4n kansallissosialismin ja Adolf Hitlerin johtaman puolueen. Se her\xc3\xa4tti aluksi ep\xc3\xa4ilyj\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 vallassa oleva paavi Pius XI olisi fasisti. Hitler ei kuitenkaan noudattanut konkordaatissa tehtyj\xc3\xa4 sopimuksia: katolisia kouluja ja kirkkoja suljettiin sek\xc3\xa4 uskonnonopetusta ja yhdistystoimintaa vaikeutettiin. Paavi yritti protestoida asiasta Hitlerille, mutta Saksa ei muuttanut toimintaansa. Siksi paavi l\xc3\xa4hetti salaa Saksaan kiertokirjeen, joka luettiin palmusunnuntaina 1937 kaikissa Saksan kirkoissa. Paavi tuomitsi kiertokirjeess\xc3\xa4 natsien rotuopin, mik\xc3\xa4 johti useiden saksalaisten pappien toimittamiseen keskitysleireille. Loppuel\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ajan Pius XI laati lis\xc3\xa4\xc3\xa4 fasismia ja natsismia vastustavia kiertokirjeit\xc3\xa4, mutta tuomitsi my\xc3\xb6s kommunismin ja piti sit\xc3\xa4 vaarallisempana kirkolle kuin fasismia ja natsismia. Viel\xc3\xa4 viimeisin\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4n viikkoinaan Pius XI valmisteli natsismin ja fasismin valheet tuomitsevaa puhetta Italian piispoilla. H\xc3\xa4n kuitenkin kuoli 10. helmikuuta 1939 eik\xc3\xa4 koskaan ehtinyt pit\xc3\xa4\xc3\xa4 puhettaan tai saada sit\xc3\xa4 valmiiksi._NEWLINE_Vuoden 1939 konklaavi ei kest\xc3\xa4nyt kauan. Jo kolmannessa \xc3\xa4\xc3\xa4nestyksess\xc3\xa4 kardinaalikollegio p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi kuuriansa kokeneimpaan diplomaattiin, Eugenio Pacelliin, joka otti paavinimekseen Pius XII. Paaviksi tultuaan h\xc3\xa4n yritti est\xc3\xa4\xc3\xa4 toisen maailmansodan puhkeamista ja ehdottikin Euroopan valtioille neuvotteluja rauhan s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4miseksi. H\xc3\xa4nen pyynt\xc3\xb6ns\xc3\xa4 torjuttiin. Sodan puhjettua paavi yritti viel\xc3\xa4 pit\xc3\xa4\xc3\xa4 Italian erossa siit\xc3\xa4, mutta ep\xc3\xa4onnistui t\xc3\xa4ss\xc3\xa4kin. Sodan molemmat osapuolet pyrkiv\xc3\xa4t saamaan Pyh\xc3\xa4n istuimen puolelleen, mutta Vatikaani oli p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4nyt paavin johdolla pysy\xc3\xa4 puolueettomana, kuten se oli tehnyt ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4kin maailmansodassa._NEWLINE_Vaikka Pius XII toimi sodan aikana rauhan puolesta ja pyrki auttamaan eri maiden h\xc3\xa4t\xc3\xa4\xc3\xa4 k\xc3\xa4rsivi\xc3\xa4 asukkaita ja sotavankeja, kiinnitet\xc3\xa4\xc3\xa4n nykyaikana enemm\xc3\xa4n huomiota h\xc3\xa4nen vaikenemiseensa juutalaisten joukkotuhoamisesta. On totta, ett\xc3\xa4 Vatikaani tiesi muita valtioita paremmin juutalaisten j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4llisest\xc3\xa4 tuhoamisesta. Sopimus Mussolinin kanssa ja toisen maailmansodan tapahtumat olivat alentaneet paavin arvovaltaa maailmalla, mink\xc3\xa4 vuoksi sodanaikaista paavia Pius XII:a jopa syytettiin aikanaan natsiksi ja h\xc3\xa4nen ep\xc3\xa4iltiin suojelevan natsirikollisia. Joka tapauksessa paavi ei toiminut aktiivisesti saksalaisia vastaan, vaikka katolinen kirkko pysyikin oppositiossa suhteessa kansallissosialismiin. Tosin paavilla ei olisi todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isesti ollut mahdollisuutta est\xc3\xa4\xc3\xa4 tai edes hillit\xc3\xa4 holokaustia, vaikka h\xc3\xa4n olisi tuominnut sen. Paavilla oli syyt\xc3\xa4 olettaa, ett\xc3\xa4 asian suora tuomitseminen olisi vain pahentanut tilannetta. Er\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4kin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 paavi poltti keskitysleirej\xc3\xa4 vastustavan kirjoituksensa, jonka oli aikonut julkaista Italian lehdiss\xc3\xa4, koska samantyyppinen julkilausuma oli Alankomaissa johtanut kymmenientuhansien juutalaissyntyisten katolilaisten vangitsemiseen. Paavin toimien puolustajat muistavat yleens\xc3\xa4 my\xc3\xb6s paavin toiminnan saksalaisten miehitt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 Rooman 1943, jolloin paavi antoi piilottaa noin viitisen tuhatta juutalaista Vatikaaniin ja kaupungin luostareihin._NEWLINE_Vuoden 1944 j\xc3\xa4lkeen paavi hallitsi Vatikaania yksinvaltaisemmin kuin aiemmin. H\xc3\xa4n ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 nimitt\xc3\xa4nyt itselleen kardinaalivaltiosihteeri\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 teki h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 entist\xc3\xa4 yksinvaltaisemman paavin. Kylm\xc3\xa4n sodan aikana paavi edusti selke\xc3\xa4sti l\xc3\xa4ntist\xc3\xa4 kantaa, joka vastusti kommunismia. Samalla tosin h\xc3\xa4n pyrki parantamaan It\xc3\xa4-Euroopan valtioiden katolilaisten elinoloja. Italiassa h\xc3\xa4n antoi j\xc3\xa4lleen tukensa maan kristillisdemokraattiselle puolueelle, joka oli menett\xc3\xa4nyt tukensa Pius XI:n Lateraanisopimuksessa. Paavi my\xc3\xb6s kielsi katolilaisia liittym\xc3\xa4st\xc3\xa4 Italian kommunistiseen puolueeseen. Paavi oli modernin teologisen tutkimuksen suhteen edelt\xc3\xa4ji\xc3\xa4\xc3\xa4n vapaamielisempi, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4n antoi 1940-luvulla kirjoittamassaan kiertokirjeess\xc3\xa4 katolilaisille raamatuntutkijoille luvan k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 tieteellisi\xc3\xa4 metodeja. 1950-luvulla paavin linja muuttui kuitenkin konservatiivisemmaksi ja l\xc3\xa4hemm\xc3\xa4s Pius IX:n ja Pius X:n politiikkaa ja joistain uskonkohdista ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 saatu keskustella kriittisesti. Pius XII my\xc3\xb6s julisti dogmin Neitsyt Marian ottamisesta ruumiineen taivaaseen. Julistus annettiin ex cathedra, piispanistuimelta, ja vuoden 1870 kokouksen mukaan paavi oli t\xc3\xa4ll\xc3\xb6in erehtym\xc3\xa4t\xc3\xb6n. Kuollessaan 9. lokakuuta 1958 Pius XII j\xc3\xa4tti seuraajalleen konservatiivisen ja vanhanaikaisen katolisen kirkon sek\xc3\xa4 ik\xc3\xa4\xc3\xa4ntyv\xc3\xa4n kardinaalikollegion; vanha paavi ei ollut nimitt\xc3\xa4nyt viiteen vuoteen uusia kardinaaleja.\n_START_SECTION_\nAutuas Johannes XXIII \xe2\x80\x93 "Hyv\xc3\xa4 paimen"\n_START_PARAGRAPH_\nVuoden 1958 konklaavi valitsi Pius XII:lle seuraajaksi Angelo Giuseppe Roncallin, josta tuli ns. "v\xc3\xa4likauden paavi". H\xc3\xa4n otti paavilliseksi nimekseen nimen Johannes XXIII, ja my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4n autuaaksi julistamisensa j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kutsutaan nimell\xc3\xa4 Autuas Johannes XXIII._NEWLINE_Paavina Autuas Johannes XXIII oli edelt\xc3\xa4ji\xc3\xa4\xc3\xa4n paljon kansanomaisempi. Paavi ei ollut my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n kuurian j\xc3\xa4sen, mink\xc3\xa4 vuoksi h\xc3\xa4n ei tuntenut Vatikaanin hallintoj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4 ja oli siin\xc3\xa4 tavallaan ulkopuolinen. H\xc3\xa4n ei my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4nyt samanlaista yksinvaltaa kuten edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4, eiv\xc3\xa4tk\xc3\xa4 kardinaalit aina edes totelleet h\xc3\xa4nt\xc3\xa4. Paavi yll\xc3\xa4ttikin kardinaalinsa ilmoittamalla n\xc3\xa4ille tammikuussa 1959, ett\xc3\xa4 aikoi kutsu koolle Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen. Se oli yll\xc3\xa4tt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4, sill\xc3\xa4 kun paavi oli Vatikaanin ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 kirkolliskokouksessa julistettu opiltaan erehtym\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4ksi, luultiin ettei uutta kirkolliskokousta en\xc3\xa4\xc3\xa4 tarvittaisi. Aluksi paavin kuuria yritti jarruttaa kirkolliskokouksen koolle kutsumista ilmoittamalla j\xc3\xa4rjestelyjen kest\xc3\xa4v\xc3\xa4n vuosikymmeni\xc3\xa4, mutta paavi pysyi mielipiteess\xc3\xa4\xc3\xa4n. Jo kahden vuoden kuluttua 11. lokakuuta 1962 j\xc3\xa4rjestelyt oli tehty ja kirkolliskokous saattoi alkaa. Poikkeuksellisesti mukaan oli kutsuttu my\xc3\xb6s kahdentoista muun kristillisien kirkon edustajia. Sulkiessaan kirkolliskokouksen ensimm\xc3\xa4isen istuntokauden paavi oli jo kuolemansairas eik\xc3\xa4 en\xc3\xa4\xc3\xa4 n\xc3\xa4hnyt seuraavaa istuntokautta. Kokous oli kuitenkin jo saanut suuntaviivat ja paavin kuollessa 3. kes\xc3\xa4kuuta 1963 h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 surtiin maailmalla todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isesti enemm\xc3\xa4n kuin ket\xc3\xa4\xc3\xa4n muuta paavia siihen menness\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nPaavali VI ja Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s\n_START_PARAGRAPH_\nAutuas Johannes XXIII esitti viel\xc3\xa4 kuolinvuoteellaankin toiveenaan, ett\xc3\xa4 Giovanni Battista Montinista tulisi h\xc3\xa4nen seuraajansa. Montini voittikin paavinvaalin, ja h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 tuli katolisen kirkon virallisten listojen mukaan 262. paavi. Paavinimekseen Paavali VI:n valinnut uusi paavi viel\xc3\xa4 kruunautti itsens\xc3\xa4 perinteisell\xc3\xa4 kolmikerroksisella paavintiaralla, mutta sen j\xc3\xa4lkeen tiara myytiin ja rahat jaettiin k\xc3\xb6yhille. Luopuessaan paavinkruunuksikin kutsutusta tiarasta Paavali VI osoitti, ettei paaviutta pit\xc3\xa4isi ensisijaisesti arvioida etuoikeuksien ja vallan k\xc3\xa4sitteill\xc3\xa4. Ele ei merkinnyt paavin luopumista hengellisest\xc3\xa4 vallasta, mutta n\xc3\xa4ytti ett\xc3\xa4 paavi on k\xc3\xa4sitett\xc3\xa4v\xc3\xa4 kirkon palvelijana eik\xc3\xa4 paavin etuoikeutena._NEWLINE_Paavali VI:n t\xc3\xa4rkein teht\xc3\xa4v\xc3\xa4 paavina oli saada viety\xc3\xa4 Autuas Johannes XXIII:n aloittama Vatikaanin toinen kirkolliskokous loppuun. Taitavana organisaattorina h\xc3\xa4nen onnistuikin vied\xc3\xa4 kokous loppuun, mutta se vaati yhteens\xc3\xa4 nelj\xc3\xa4 istuntokautta. Paavali VI:n tavoitteena oli saada kirkolliskokouksen p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6kset hyv\xc3\xa4ksytty\xc3\xa4 mahdollisimman suurella enemmist\xc3\xb6ll\xc3\xa4, mink\xc3\xa4 vuoksi h\xc3\xa4n teki paljon my\xc3\xb6nnytyksi\xc3\xa4 katolisen kirkon konservatiiviselle haaralle. Siksi kirkolliskokouksen tulokset olivat liian uudistusmielisi\xc3\xa4 konservatiiveille ja liian vanhoillisia radikaaleille uudistajille. Vaikka paavin suosio k\xc3\xa4rsi molempien tahojen suunnalta, onnistui Paavali VI:n palauttaa j\xc3\xa4rjestys kokouksen j\xc3\xa4ljilt\xc3\xa4 sekavaan katoliseen kirkkoon. Paavina h\xc3\xa4n my\xc3\xb6s kansainv\xc3\xa4listi kirkkoa: h\xc3\xa4net paaviksi valinneessa konklaavissa oli ollut 80 kardinaalia, h\xc3\xa4nen kuollessaan 1978 heit\xc3\xa4 oli 138.'