b'\n_START_ARTICLE_\nTumma mehil\xc3\xa4inen\n_START_PARAGRAPH_\nTumma mehil\xc3\xa4inen (Apis mellifera mellifera) on er\xc3\xa4s tarhamehil\xc3\xa4isen alalaji. Tumma mehil\xc3\xa4inen on kehittynyt Alppien pohjoispuolella ja levinnyt luontaisesti Pohjois-Euroopan lauhkean vy\xc3\xb6hykkeen pohjoisrajoille. Sen levinneisyys on seurannut karkeasti tammivy\xc3\xb6hykkeen rajaa Skandinaviasta Viron poikki kaakkoiseen Karjalaan. Italialaiseen mehil\xc3\xa4iseen verrattuna tumma mehil\xc3\xa4inen on isompi ja tummempi, eik\xc3\xa4 sill\xc3\xa4 erotu raitoja takaruumiissa. Se talvehtii pienen\xc3\xa4 talvipallona eik\xc3\xa4 kuluta paljon ruokaa, sill\xc3\xa4 se on tottunut Pohjolan karuihin olosuhteisiin. Luonteeltaan tumma mehil\xc3\xa4inen on \xc3\xa4rh\xc3\xa4kk\xc3\xa4 ja parveilee melko herk\xc3\xa4sti. Se ker\xc3\xa4\xc3\xa4 loppukes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 satoa kanervasta. Suomessa tumma mehil\xc3\xa4inen oli tarhattuna yleinen ennen etel\xc3\xa4isempien alalajien tuontia._NEWLINE_Tumma mehil\xc3\xa4inen oli aiemmin maailman yleisin alalaji, mutta se oli kadonnut l\xc3\xa4hes kokonaan 1960-luvulle tultaessa. Heteroosin my\xc3\xb6t\xc3\xa4 hybridiksi muuttuneessa mustassa alalajissa voimistuneet aggressiiviset k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytymispiirteet tekiv\xc3\xa4t sen kanssa ty\xc3\xb6skentelyn vaikeaksi, mik\xc3\xa4 johti sen vaihtamiseen lempe\xc3\xa4mpiin alalajeihin ja mustan mehil\xc3\xa4isen nopeaan harvinaistumiseen 1960-lukuun menness\xc3\xa4. Puhtaina mustat mehil\xc3\xa4iset ovat kuitenkin lauhkeita vaikkakin arkoja. Niiden kyky ker\xc3\xa4t\xc3\xa4 arvokasta kanervakasvien mett\xc3\xa4 ja talvehtia vaikeissakin oloissa ovat erityisesti Pohjoismaissa edullisia ominaisuuksia. Kyseist\xc3\xa4 alalajia on alettu elvytt\xc3\xa4\xc3\xa4 2000-luvulla.'