b'\n_START_ARTICLE_\nArthur Berger\n_START_PARAGRAPH_\nArthur Berger (15. toukokuuta 1912 New York, New York, Yhdysvallat \xe2\x80\x93 7. lokakuuta 2003 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4, jonka tuotantoon vaikuttivat sek\xc3\xa4 uusklassismi ett\xc3\xa4 sarjallisuus. H\xc3\xa4n teki yhteisty\xc3\xb6t\xc3\xa4 Aaron Coplandin sek\xc3\xa4 Virgil Thomsonin kanssa ja sai n\xc3\xa4iden tavoin innoitusta Igor Stravinskin tuotannosta. Berger ei ty\xc3\xb6ll\xc3\xa4\xc3\xa4n koskaan tavoitellut massojen suosiota. H\xc3\xa4n loi sivu-uran my\xc3\xb6s kirjoittajana ja kriitikkona. _NEWLINE_Berger aloitti pianonsoiton 11-vuotiaana ja teki ensimm\xc3\xa4iset s\xc3\xa4vellyksens\xc3\xa4 lukioaikoinaan. H\xc3\xa4n aloitti muodolliset s\xc3\xa4vellysopintonsa New Yorkin yliopistossa, josta h\xc3\xa4n sai kandidaatin arvonsa vuonna 1934. Maisterin arvon h\xc3\xa4n sai vuonna 1936 Harvardin yliopistosta, jossa h\xc3\xa4nen opettajinaan toimivat Walter Piston, Hugo Leichtentritt ja Archibald Thompson Davison. Vuonna 1937 Berger muutti Pariisiin opiskelemaan Nadia Boulangerin johdolla. Vuonna 1939 h\xc3\xa4n liittyi Mills Collegen henkil\xc3\xb6kuntaan Oaklandissa, jossa h\xc3\xa4nelle yh\xc3\xa4 opetti s\xc3\xa4vellyst\xc3\xa4 Darius Milhaud. Berger opetti useissa muissakin oppilaitoksissa ennen vet\xc3\xa4ytymist\xc3\xa4\xc3\xa4n el\xc3\xa4kkeelle vuonna 1999. H\xc3\xa4nen omael\xc3\xa4m\xc3\xa4kertansa Reflections of an American Composer julkaistiin vuonna 2002. H\xc3\xa4nell\xc3\xa4 oli vaimo Ellen, joka j\xc3\xa4i leskeksi s\xc3\xa4velt\xc3\xa4j\xc3\xa4n kuollessa sairaalassa 91-vuotiaana._NEWLINE_Bergerin tuotantoon kuuluu my\xc3\xb6s orkesteri-, soololaulu- ja kuoroteoksia, mutta New York Timesin muistokirjoitus nostaa erityisesti esiin kamarikokoonpanoille ja pianolle s\xc3\xa4velletyt teokset. Bergerin ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 suurimuotoista teosta (Quartet for Winds, 1941) esitettiin yh\xc3\xa4 s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisesti h\xc3\xa4nen kuolemansa aikaan. H\xc3\xa4nen muihin teoksiinsa kuuluu duojen sarja (viululle ja pianolle, 1948; sellolle ja pianolle, 1951; oboelle ja klarinetille, 1952).'