b'\n_START_ARTICLE_\nLiejutaskurapu\n_START_SECTION_\nKoko ja ulkon\xc3\xa4k\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nLiejutaskuravun kuoren halkaisija voi olla 21 mm, ja v\xc3\xa4ri vaihtelee ruskeasta oliivinvihre\xc3\xa4\xc3\xa4n. Saksien k\xc3\xa4rjet ovat valkoiset ja varsissa, joiden p\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 silm\xc3\xa4t sijaitsevat on molemmilla puolilla nelj\xc3\xa4 pient\xc3\xa4 okaa. K\xc3\xa4velyjalat ovat pitk\xc3\xa4t, hoikat ja niiss\xc3\xa4 on harvakseltaan karvatupsuja.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys\n_START_PARAGRAPH_\nLajin luonnollinen levinneisyysalue kattaa murtovesialueet Pohjois-Amerikan Atlantin-puoleisella rannikolla. Se on kuitenkin levinnyt vieraslajina It\xc3\xa4mereen, Hollannin rannikolle sek\xc3\xa4 useisiin eurooppalaisiin jokisuihin, etenkin alueille, joita voimaloiden lauhdutusvedet l\xc3\xa4mmitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t. Laji on levinnyt my\xc3\xb6s Yhdysvalloissa sek\xc3\xa4 Tyynenmeren-puoleiselle rannikolle ett\xc3\xa4 sis\xc3\xa4vesiin, todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isesti laivojen painolastivesien mukana. Suomen vesilt\xc3\xa4 lajia tavattiin ensimm\xc3\xa4isen kerran vuonna 2009 Naantalin ja Rym\xc3\xa4ttyl\xc3\xa4n alueelta. L\xc3\xb6yt\xc3\xb6j\xc3\xa4 tehtiin samalla alueella my\xc3\xb6s vuonna 2010.\n_START_SECTION_\nElinymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6 ja elintavat\n_START_PARAGRAPH_\nLiejutaskurapu el\xc3\xa4\xc3\xa4 murtovesiss\xc3\xa4 alueilla, joilla on muta- tai hiekkapohja. Se suosii varsinkin mereen laskevien jokien suita. Laji siet\xc3\xa4\xc3\xa4 laajaa vaihtelua veden suolaisuudessa, ja sit\xc3\xa4 on tavattu my\xc3\xb6s sis\xc3\xa4vesiss\xc3\xa4 mm. Kaliforniassa. Ravinnokseen liejutaskurapu saalistaa p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa monisukasmatoja ja simpukoita, mutta se sy\xc3\xb6 my\xc3\xb6s viherlevi\xc3\xa4 ja kuollutta el\xc3\xa4inper\xc3\xa4ist\xc3\xa4 ainesta.'