b'\n_START_ARTICLE_\nPimennysmuuttuja\n_START_PARAGRAPH_\nPimennysmuuttujat ovat muuttuvia t\xc3\xa4hti\xc3\xa4 ja kaksoist\xc3\xa4hti\xc3\xa4, joiden kirkkaus vaihtelee komponenttien vuoroin peitt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 toisensa Maasta katsottuna. Merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4mpi minimi kirkkaudessa tapahtuu, kun himme\xc3\xa4mpi t\xc3\xa4hti peitt\xc3\xa4\xc3\xa4 taakseen kirkkaamman. Lis\xc3\xa4ksi kirkkaus v\xc3\xa4henee hieman kirkkaamman t\xc3\xa4hden peitt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 himme\xc3\xa4mm\xc3\xa4n. Pimennysmuuttujat jaetaan niiden valok\xc3\xa4yr\xc3\xa4n perusteella Algol-, Beta Lyrae- ja W Ursae Majoris -tyyppisiin muuttujiin. Algol-tyypin muuttujissa kirkkaus pimennyksen ulkopuolella on melkein vakio. Beta Lyrae -tyyppisiss\xc3\xa4 muuttujissa kirkkaus muuttuu koko ajan. W Ursae Majoris -tyyppiset eroavat edellisist\xc3\xa4 siin\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 niiss\xc3\xa4 valon minimit ovat suunnilleen yht\xc3\xa4 syv\xc3\xa4t._NEWLINE_Pimennysmuuttuja on monesti my\xc3\xb6s spektroskooppinen kaksoist\xc3\xa4hti, eli t\xc3\xa4htien liikkeit\xc3\xa4 voi havaita spektrist\xc3\xa4 Dopplerin ilmi\xc3\xb6n avulla. Algol-tyyppisess\xc3\xa4 muuttujassa t\xc3\xa4htien l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tilat saattavat erota huomattavastikin, mik\xc3\xa4 lis\xc3\xa4\xc3\xa4 valonvaihteluja; punertavampi t\xc3\xa4hti on usein himme\xc3\xa4mpi. Beta Lyrae -tyyppisess\xc3\xa4 muuttujassa t\xc3\xa4hdet ovat litistyneet huomattavasti, koska ne ovat niin l\xc3\xa4hekk\xc3\xa4in. W Ursae Majoris -tyyppisess\xc3\xa4 t\xc3\xa4hdess\xc3\xa4 t\xc3\xa4hdet koskettavat toisiaan; ne t\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t Rochen silmukan, joka on kaksoist\xc3\xa4hden ymp\xc3\xa4rill\xc3\xa4 oleva kahdeksikon muotoinen painovoimaraja. T\xc3\xa4hden elliptinen tai munamainen muoto muuttaa valonvaihtelun jatkuvaksi ja liukuvaksi._NEWLINE_On varsin tavallista, ett\xc3\xa4 pimennysmuuttujassa ainakin toinen t\xc3\xa4hdist\xc3\xa4 venyy munan tai ilmapallon muotoiseksi t\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ess\xc3\xa4\xc3\xa4n Rochen silmukan. T\xc3\xa4ll\xc3\xb6in siit\xc3\xa4 virtaa kaasua toiseen t\xc3\xa4hteen. Pimennysmuuttujia ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6i monesti kaasurengas tai esimerkiksi spiraalimaisia kaasusuihkuja, jotka syntyv\xc3\xa4t massavirrasta kahden t\xc3\xa4hden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4t t\xc3\xa4hden spektriss\xc3\xa4 emissioviivoina, jotka ovat hehkuvan kaasun s\xc3\xa4teilemi\xc3\xa4 yksitt\xc3\xa4isi\xc3\xa4 aallonpituuksia. Algolin tyyppisess\xc3\xa4 pimennysmuuttujassa tapahtuu mielenkiintoisia ilmi\xc3\xb6it\xc3\xa4, kun kuumempi t\xc3\xa4hti n\xc3\xa4hd\xc3\xa4\xc3\xa4n pimennyksen alkaessa tai p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyess\xc3\xa4 punaisemman t\xc3\xa4hden kaasukeh\xc3\xa4n l\xc3\xa4pi. T\xc3\xa4ll\xc3\xb6in voidaan koettaa mitata kaasukeh\xc3\xa4n rakennetta. Hyvin pitk\xc3\xa4jaksoisia pimennysmuuttujia ovat muun muassa VV Cephei, Epsilon Aurigae ja Zeta Aurigae. Jos pimennysmuuttujan toinen komponentti on punainen j\xc3\xa4ttil\xc3\xa4ist\xc3\xa4hti, siin\xc3\xa4 tapahtuu valonvaihteluja ja monesti my\xc3\xb6s kuumemmassa valkeassa ja sinisess\xc3\xa4 komponentissakin. Kaikki pimennysmuuttujat ovat geometrisia muuttujia, joihin luetaan my\xc3\xb6s ellipsoidimuuttujat.'