b'\n_START_ARTICLE_\nXi\xe2\x80\x99an Y-7\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nKiinan kommunistinen hallitus sai vuonna 1966 neuvoteltua Neuvostoliitolta luvan aloittaa Antonov An-24:n valmistaminen lisenssill\xc3\xa4. Tyyppi sai Kiinassa mallinimen Y-7, ja sit\xc3\xa4 valmisti Xi\xe2\x80\x99anin lentokonetehdas. Suunnittelu alkoi huhtikuussa 1966 ja ensimm\xc3\xa4isten koneiden valmistaminen vuonna 1967 tai 1968. Tyypin ensilento tehtiin loppuvuodesta 1970. Rakennetut koneet vastasivat k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 neuvostoliittolaista An-24RV:t\xc3\xa4, jossa toisen potkuriturbiinimoottorin naselliin oli lis\xc3\xa4tty pieni suihkumoottori korvaamaan APU-generaattori ja tuomaan lis\xc3\xa4tehoa lentoonl\xc3\xa4hd\xc3\xb6ss\xc3\xa4._NEWLINE_Kulttuurivallankumouksen aiheuttama yhteiskunnallinen ep\xc3\xa4vakaus hidasti Y-7:n kehitysty\xc3\xb6t\xc3\xa4. Kiinan ja Neuvostoliiton v\xc3\xa4lirikko oli samoihin aikoihin my\xc3\xb6s pahimmillaan, mink\xc3\xa4 seurauksena tuotantolisenssi peruttiin ja kehitysty\xc3\xb6t\xc3\xa4 jouduttiin jatkamaan Kiinassa itsen\xc3\xa4isesti. Y-7:lle haettiin tyyppihyv\xc3\xa4ksynt\xc3\xa4\xc3\xa4 vuonna 1977, mutta sit\xc3\xa4 ei my\xc3\xb6nnetty, sill\xc3\xa4 koneen 2\xc2\xa0550 hevosvoiman moottoreita pidettiin alitehoisina. My\xc3\xb6s seuraava yritys vuonna 1979 p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi tyyppihyv\xc3\xa4ksynn\xc3\xa4n ev\xc3\xa4\xc3\xa4miseen. Vuonna 1980 ensilentonsa teki paranneltu versio, joka oli varustettu 2\xc2\xa0900 hevosvoiman WJ-5A-1-moottoreilla. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 versio sai lopulta tyyppihyv\xc3\xa4ksynn\xc3\xa4n tammikuussa 1984._NEWLINE_Venyneen kehitysty\xc3\xb6n vuoksi Y-7 oli jo k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n tullessaan vanhentunut. Xi\xe2\x80\x99anin lentokonetehdas aloittikin 1980-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 yhdess\xc3\xa4 hongkongilaisen HAECO-yhti\xc3\xb6n kanssa projektin, jossa kehitettiin l\xc3\xa4nsimaisella avioniikalla varustettu versio Y-7:st\xc3\xa4. Uuteen Y-7-100-koneeseen tuli my\xc3\xb6s uudistetut sis\xc3\xa4tilat sek\xc3\xa4 wingletit siipien k\xc3\xa4rkiin. Ohjaamomiehist\xc3\xb6 oli kolmehenkinen alkuper\xc3\xa4isen Y-7:n viiden hengen sijaan, ja matkustajapaikkojen m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 kasvoi 52:een. Y-7-100 oli suunnattu p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa vientimarkkinoille. Siit\xc3\xa4 kehitettiin my\xc3\xb6s rahtikone Y-7-100C ja moottoriteholtaan rajoitettu Y-7-200, jonka tarkoituksena oli pident\xc3\xa4\xc3\xa4 moottorien k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6ik\xc3\xa4\xc3\xa4. Se oli kuitenkin alitehoinen, ja malli n\xc3\xa4ki k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xa4 vain v\xc3\xa4h\xc3\xa4n, jos lainkaan._NEWLINE_Vuonna 1988 ensilentonsa teki Y-7:n rahtiversio Y-7H, joka oli suunniteltu takaisinmallintamalla Kiinaan hankittuja Antonov An-26 -koneita. Koneessa oli kokonaan paineistettu runko, 3\xc2\xa0050 hevosvoiman WJ-5E-moottorit, paranneltu avioniikka ja lastausrampilla varustettu takaovi. Y-7H tuli Kiinan asevoimien k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n vuonna 1992, ja siit\xc3\xa4 valmistettiin my\xc3\xb6s siviiliversiota Y-7H-500 ja vientiin suunnattua versiota Y-7H-300._NEWLINE_Y-7:n viimeinen kehitysversio oli vuonna 1993 ensilentonsa tehnyt ja vuonna 1998 tyyppihyv\xc3\xa4ksytty Y-7-200A. Sen runkoa oli hieman pidennetty, jotta matkustajia mahtuisi 56\xe2\x80\x9360. Lis\xc3\xa4ksi siin\xc3\xa4 oli Pratt & Whitneyn moottorit ja nelilapaiset Hamilton-potkurit, joiden ansiosta kone oli edelt\xc3\xa4ji\xc3\xa4\xc3\xa4n hiljaisempi ja taloudellisempi. Ohjaamomiehist\xc3\xb6 oli kaksihenkinen. Y-7-200A ja sit\xc3\xa4 seurannut Y-7-200B j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t kuitenkin prototyyppiasteelle._NEWLINE_Y-7 oli viel\xc3\xa4 vuonna 2015 ainakin nimellisesti tuotannossa, mutta niit\xc3\xa4 ei vuosituhannen vaihteen j\xc3\xa4lkeen ole juuri valmistettu. Kaikkiaan koneita valmistettiin alle 150: alkuper\xc3\xa4isi\xc3\xa4 Y-7-koneita 62, Y-7-100-koneita noin 50 ja Y-7H-koneita joitakin kymmeni\xc3\xa4. Koneista suurin osa toimitettiin Kansan vapautusarmeijan ilmavoimille.'