b'\n_START_ARTICLE_\nKalliovarpunen\n_START_SECTION_\nKoko ja ulkon\xc3\xa4k\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nLinnun pituus on 14-17 cm, siipien k\xc3\xa4rkiv\xc3\xa4li 28-32 cm ja paino 26-39 cm. Varpusen kokoinen tukevatekoinen lintu, jolla on voimakas siemensy\xc3\xb6j\xc3\xa4n nokka ja leve\xc3\xa4 vaalea silm\xc3\xa4kulmajuova. H\xc3\xb6yhenpuvun alapuoli on valkeaho tummin pitkitt\xc3\xa4isviiruin, yl\xc3\xa4puoli on harmaanruskean ja mustan kirjava. Siivet ovat ruskean-mustan-valkoisen kirjavat. Kurkussa on kellert\xc3\xa4v\xc3\xa4 laikku. (Kuvan linnut ovat liian keltaisia). Sukupuolet ovat samann\xc3\xa4k\xc3\xb6isi\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nEsiintyminen\n_START_PARAGRAPH_\nKalliovarpunen esiintyy laajalla alueella Etel\xc3\xa4-Euroopasta ja Pohjois-Afrikasta Luoteis-Intiaan ja Kiinaan. Lajista tunnetaan kuusi alalajia: nimialalaji petronia el\xc3\xa4\xc3\xa4 Euroopan mantereella, Kanariansaarilla ja Madeiralla; alalaji barbara (Erlanger, 1899) Marokosta Libyaan; alalaji exigua (Hellmayr, 1902) Turkissa, Kaukasuksella sek\xc3\xa4 Pohjois-Irakissa ja Pohjois-Iranissa Gorg\xc4\x81niin saakka; alalaji puteicola (Festa, 1894) Levantissa ja Etel\xc3\xa4-Turkissa; alalaji kirhizica (Su\xc5\xa1kin, 1925) aliselta Volgalta Aralj\xc3\xa4rvelle ja Transkaspiaan; alalaji intermedia (Hartert, 1901) Iranissa, Transkaspiassa ja l\xc3\xa4ntisess\xc3\xa4 Keski-Aasiassa; alalaji brevirostris (Taczanowski, 1874) Altailla ja Mongoliassa ja sielt\xc3\xa4 it\xc3\xa4\xc3\xa4n Mant\xc5\xa1uriaan ja Sichuaniin. Laji el\xc3\xa4\xc3\xa4 noin kymmenen miljoonan neli\xc3\xb6kilometrin laajuisella alueella, Euroopassa el\xc3\xa4\xc3\xa4 3,4\xe2\x80\x937,6 miljoonaa yksil\xc3\xb6\xc3\xa4, ja lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.\n_START_SECTION_\nElinymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nEl\xc3\xa4\xc3\xa4 enimm\xc3\xa4kseen kallioisilla ja karuilla avomailla, p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa vuorten rinteill\xc3\xa4 jopa 4,8 kilometrin korkeuteen saakka. Joillakin alueilla laji el\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6s niityill\xc3\xa4, puutarhoissa, linnojen raunioilla ja jopa asutuksen piiriss\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nLis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyminen\n_START_PARAGRAPH_\nPes\xc3\xa4 on kolossa, yleens\xc3\xa4 kallionkolossa tai maakolossa, usein my\xc3\xb6s puussa tai rakennuksessa. Hyv\xc3\xa4ksyy mielell\xc3\xa4\xc3\xa4n mehil\xc3\xa4issy\xc3\xb6j\xc3\xa4n tai p\xc3\xa4hkin\xc3\xa4nakkelin vanhan pes\xc3\xa4kolon tai jyrsij\xc3\xa4n onkalon. Itse pes\xc3\xa4 on iso, l\xc3\xb6yh\xc3\xa4, ruohonkorsista tai oljista rakennettu, joskus katettu. Naaras munii 4-7, tavallisesti 5 munaa. Muna painaa 2,6\xe2\x80\x933 g. Usein 2 poikuetta kes\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Haudonta-aika on 11\xe2\x80\x9314 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka l\xc3\xa4htev\xc3\xa4t pes\xc3\xa4st\xc3\xa4 noin 18\xe2\x80\x9319 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n ik\xc3\xa4isin\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nRavinto\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4\xc3\xa4ravintona ovat erilaiset siemenet, syksyll\xc3\xa4 my\xc3\xb6s marjat. Kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 hy\xc3\xb6nteiset ja muut selk\xc3\xa4rangattomat, joita poikaset saavat sy\xc3\xb6d\xc3\xa4kseen.'