b'\n_START_ARTICLE_\nElin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4st\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4n\n_START_SECTION_\nJuoni\n_START_PARAGRAPH_\nModigliani, lempinimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n \xe2\x80\x9dModi\xe2\x80\x9d, on Pariisissa boheemiel\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 viett\xc3\xa4v\xc3\xa4 taiteilija, jota toiset taiteilijat arvostavat, mutta joka ei saa teoksiaan myydyksi. H\xc3\xa4n tapailee englantilaista taidekriitikko Beatrice Hastingsia ja kahvilan omistajaa Rosalieta. H\xc3\xa4n tapaa nuoren ja vieh\xc3\xa4tt\xc3\xa4v\xc3\xa4n taideopiskelija Jeanne H\xc3\xa9buternen, jonka vanhemmat eiv\xc3\xa4t hyv\xc3\xa4ksy Modigliania, joka polttaa ja k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 paljon alkoholia huolimatta heikosta terveydest\xc3\xa4\xc3\xa4n. Modiglianin yst\xc3\xa4v\xc3\xa4t, joihin lukeutuu taidekauppias L\xc3\xa9opold Zborowski vaimonsa Hankan kanssa, ovat huolissaan h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 ja l\xc3\xa4hett\xc3\xa4v\xc3\xa4t h\xc3\xa4net Nizzaan toipumaan. Jeanne H\xc3\xa9buterne pakenee vanhempiensa luota Modiglianin luokse, mink\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkeen pariskunta pysyy yhdess\xc3\xa4 loppuun saakka._NEWLINE_Modiglianin palattua Pariisiin Zborowskit j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4v\xc3\xa4t h\xc3\xa4nelle yksityisn\xc3\xa4yttelyn arvostetussa galleriassa. Vaikka n\xc3\xa4yttely on suosittu, h\xc3\xa4nen teoksensa eiv\xc3\xa4t k\xc3\xa4y kaupaksi. My\xc3\xb6s n\xc3\xa4yttelytilan ikkunassa oleva alastonmaalaus her\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 paheksuntaa. Modigliani her\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 kyynisen taidekauppiaan Morelin mielenkiinnon, mutta Morel ei suostu ostamaan h\xc3\xa4nen t\xc3\xb6it\xc3\xa4\xc3\xa4n, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4n uskoo, ett\xc3\xa4 Modigliani tulee kuolemaan pian, jolloin h\xc3\xa4nen teoksensa nousevat todella arvoonsa. Zborowskit l\xc3\xb6yt\xc3\xa4v\xc3\xa4t Modiglianille kiinnostuneen asiakkaan Yhdysvalloista, mutta yhdysvaltalainen haluaisi markkinoida teoksia k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4en hyv\xc3\xa4kseen Jeannen silmien sinisyytt\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 saa Modin k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n halveksuvasti selk\xc3\xa4ns\xc3\xa4 kaupalle._NEWLINE_Modigliani on masentunut, koska h\xc3\xa4nen teoksensa eiv\xc3\xa4t mene kaupaksi ja h\xc3\xa4nen terveytens\xc3\xa4 heikkenee. H\xc3\xa4n yritt\xc3\xa4\xc3\xa4 myyd\xc3\xa4 piirustuksiaan kadulla ja kahviloissa muutaman frangin hintaan. Viimein h\xc3\xa4n luhistuu kadulle ja h\xc3\xa4net vied\xc3\xa4\xc3\xa4n sairaalaan, jossa h\xc3\xa4n kuolee. Taidekauppias Morel kiiruhtaa Modin ja Jeannen asuntoon, ja ostaa kaikki Modiglianin maalaukset pilkkahintaan t\xc3\xa4m\xc3\xa4n kuolemasta tiet\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4lt\xc3\xa4 Jeannelta.\n_START_SECTION_\nElokuvan tekeminen\n_START_PARAGRAPH_\nElokuva kuvattiin Pariisissa ja Nizzassa sek\xc3\xa4 Boulognen elokuvastudioilla 19. elokuuta \xe2\x80\x93 25. lokakuuta 1957. Sen ensimm\xc3\xa4inen ohjaaja oli Max Oph\xc3\xbcls, joka kuitenkin sairastui. Oph\xc3\xbcls valitsi seuraajakseen yst\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 ja kollegansa Jacques Beckerin, joka oli tyylilt\xc3\xa4\xc3\xa4n erilainen ohjaaja. Monien uuden aallon ohjaajien lailla Becker oli kiinnostunut kuvaamaan tavallisten ihmisten kohtaloita. Becker oli ohjannut jo joitakin v\xc3\xa4rielokuvia, mutta p\xc3\xa4\xc3\xa4tti kuvata elokuvan mustavalkoiselle filmille. Valinta oli tyylillinen tehokeino, joka vahvisti elokuvan lohdutonta teemaa._NEWLINE_Henri Jeansonin laatima k\xc3\xa4sikirjoitus oli kokonaan valmis, mutta Becker kirjoitti joitakin kohtauksia uusiksi. Elokuvasta tuli kahden ohjaajansa tyylien sekoitus. Oph\xc3\xbcls ja Jeanson olivat valmistelleet elokuvasta tyylitajuista aikakausidraamaa, kun Becker vei sit\xc3\xa4 film noirin ja symbolismin suuntaan. _NEWLINE_Max Oph\xc3\xbcls kuoli kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1957, ja Becker omisti elokuvan h\xc3\xa4nen muistolleen. Elin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4st\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4n j\xc3\xa4i Beckerin toiseksi viimeiseksi ohjaukseksi, sill\xc3\xa4 Becker kuoli 1960, kaksi vuotta elokuvan valmistumisen j\xc3\xa4lkeen.\n_START_SECTION_\nVastaanotto\n_START_PARAGRAPH_\nElin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4st\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4n sai kriitikoilta ja muilta elokuvaohjaajilta ristiriitaisen vastaanoton. Kritiikit heijastivat aikanaan vallinnutta auteur-teoriaa, jonka mukaan elokuvan tuli ilment\xc3\xa4\xc3\xa4 voimakkaasti sen ohjaajan persoonallista taiteellista n\xc3\xa4kemyst\xc3\xa4. \xc3\x89ric Rohmer kirjoitti Arts-lehdess\xc3\xa4 huhtikuussa 1958: \xe2\x80\x9dElokuvaa voi joko vastustaa tai puolustaa kiihke\xc3\xa4sti omaksutusta n\xc3\xa4k\xc3\xb6kulmasta riippuen\xe2\x80\x9d. Rohmerin mukaan Becker \xe2\x80\x9don levitt\xc3\xa4nyt paletilleen v\xc3\xa4rej\xc3\xa4, joilla tuntuu saavan aikaan liikaa sotkua\xe2\x80\x9d, mutta h\xc3\xa4n my\xc3\xb6s kehui henkil\xc3\xb6iden herkk\xc3\xa4\xc3\xa4 kuvausta ja taitavaa kameraty\xc3\xb6t\xc3\xa4. Lib\xc3\xa9ration-lehden Simone Dubreuil moitti huolimattomuudesta tarinankerronan suhteen ja totesi \xe2\x80\x9dkaksi kolmasosaa elokuvan alusta voisi Beckerin sijasta olla kenen tahansa eritt\xc3\xa4in taitavan ranskalaisen elokuvaohjaajan ty\xc3\xb6t\xc3\xa4. Elin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4st\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4n on turha ennen mestarillista hotelli Ritziin sijoittuvaa kohtausta\xe2\x80\x9d. Le Figaro litt\xc3\xa9rairen toimittaja Claude Mauriac tuntui pettyneen elokuvan nostalgianpuutteeseen: \xe2\x80\x9dMiss\xc3\xa4 ovat t\xc3\xa4m\xc3\xa4n kiehuvan aikakauden iloiset ja ilke\xc3\xa4t h\xc3\xb6yryt? Miss\xc3\xa4 sen suuret miehet? Miss\xc3\xa4 se sodanj\xc3\xa4lkeisen ajan hulluus? Emme voi muuta kuin olla pettyneit\xc3\xa4.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Elokuva sai my\xc3\xb6s hajanaisia kehuja. France-Soirissa sen sanottiin olevan Beckerin toistaiseksi vaikein ja samalla herkin elokuva. Le Monden Jean de Baroncelli sanoi rakastaneensa Beckerin elokuvaa: \xe2\x80\x9dH\xc3\xa4n yll\xc3\xa4tti ja h\xc3\xa4mmensi minut, sill\xc3\xa4 elokuvan nimen ja kuulemani perusteella odotin melko erilaista ty\xc3\xb6t\xc3\xa4, mutta t\xc3\xa4m\xc3\xa4 yll\xc3\xa4tys ei ollut lainkaan pettymys, ja olen vakuuttunut, ett\xc3\xa4 Beckerill\xc3\xa4 oli t\xc3\xa4ydet perusteet kohdella omalla tavallaan aihetta, joka ei ollut alunperin tarkoitettu h\xc3\xa4nelle\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Kuuluisimmaksi j\xc3\xa4\xc3\xa4neen arvostelun antoi Cahiers du cin\xc3\xa9maan kirjoittanut Jean-Luc Godard, joka asettui vastavirtaan puolustamalla elokuvaa kiihke\xc3\xa4sti: \xe2\x80\x9dElin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4st\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4n on elokuva pelosta. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 mieless\xc3\xa4 sen voisi alaotsikoida \xe2\x80\x99elokuvantekij\xc3\xa4n mysteeriksi\xe2\x80\x99. Sijoittamalla tiedostamattaan Modiglianin tasapainottoman mielen omaan sekasortoonsa, Jacques Becker \xe2\x80\x93 k\xc3\xb6mpel\xc3\xb6ll\xc3\xa4, my\xc3\xb6nn\xc3\xa4n, mutta samalla loputtoman liikuttavalla tavalla \xe2\x80\x93 sallii meid\xc3\xa4n tunkeutua osaksi taiteellista luomisty\xc3\xb6t\xc3\xa4 tehokkaammin kuin Clouzot teki elokuvallaan Picasso \xe2\x80\x93 arvoitus. Loppujen lopuksi, jos nykyajan romaani edustaa pelkoa tyhj\xc3\xa4st\xc3\xa4 sivusta, nykyajan maalaus pelkoa tyhj\xc3\xa4st\xc3\xa4 kankaasta, ja nykyajan veistos kiven pelkoa, niin nykyajan elokuvalla on oikeus edustaa kameran pelkoa, n\xc3\xa4yttelij\xc3\xb6iden pelkoa, dialogin pelkoa, montaasin pelkoa. Vaihtaisin koko sodanj\xc3\xa4lkeisen ranskalaisen elokuvan siihen yhteen huonosti n\xc3\xa4yteltyyn ja sommiteltuun, mutta ylev\xc3\xa4\xc3\xa4n kohtaukseen, jossa Gerard Philipen Modigliani pyyt\xc3\xa4\xc3\xa4 viitt\xc3\xa4 frangia piirustuksistaan La Coupolen terassilla. Sill\xc3\xa4 silloin, mutta vain silloin kaikki alkaa miellytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 muuten ep\xc3\xa4miellytt\xc3\xa4v\xc3\xa4ss\xc3\xa4 elokuvassa. Kaikki kuulostaa todelta t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 valheellisessa filmiss\xc3\xa4. Kaikki valaistuu t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kummallisessa elokuvassa. Sill\xc3\xa4 sen, joka astuu tyhjyyteen, ei tarvitse selitt\xc3\xa4\xc3\xa4 mit\xc3\xa4\xc3\xa4n niille, jotka katsovat.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nTeemoja\n_START_PARAGRAPH_\nElokuva nojaa taiteilijamyyttiin ja tekee Modiglianista ristiriitaisen, vaikean ja alkoholisoituneen taiteilijaluonteen, joka k\xc3\xa4y kamppailua todellisuuden ja omien ep\xc3\xa4varmuuksiensa kanssa. Modiglianin nerokkuuden vastapainona ja ongelmien l\xc3\xa4hteen\xc3\xa4 ovat alkoholi ja huumeet. Kirjassaan El\xc3\xa4m\xc3\xa4ni elokuvat Fran\xc3\xa7ois Truffaut esitt\xc3\xa4\xc3\xa4 elokuvaan viitaten kysymyksen \xe2\x80\x9dJoiko alkoholisoitunut nero Modigliani siksi, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4n oli nero vai oliko h\xc3\xa4n nero siksi, ett\xc3\xa4 joi?\xe2\x80\x9d _NEWLINE_Ihmissuhteissaan Modigliani esitet\xc3\xa4\xc3\xa4n yliherkk\xc3\xa4n\xc3\xa4, kiivaana ja tyrannimaisena, samalla kun h\xc3\xa4nen ymp\xc3\xa4rill\xc3\xa4\xc3\xa4n olevat naiset ja muusat, kuten englantilainen kriitikko Beatrice Hastings ja Jeanne H\xc3\xa9buterne esitet\xc3\xa4\xc3\xa4n s\xc3\xa4\xc3\xa4litt\xc3\xa4vyyteen asti Modiglianille omistautuneina takertujina ja hoivaajina._NEWLINE_Elokuva k\xc3\xa4sittelee my\xc3\xb6s taiteen tekemisen ja myymisen vaikeutta. Modiglianin tyylitellyt ja minimalistiset piirrokset n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t oudoilta tavallisen kansan silmiss\xc3\xa4. Elokuvan alussa ty\xc3\xb6mies tarjoutuu ostamaan h\xc3\xa4nelt\xc3\xa4 muotokuvapiirroksen itsest\xc3\xa4\xc3\xa4n muutamaa drinkki\xc3\xa4 vastaan. Piirroksen valmistuttua h\xc3\xa4n ei ota sit\xc3\xa4 vastaan, mutta maksaa kuitenkin juomat. Toisessa kohtauksessa Modigliani tekee muotokuvapiirroksen prostituoidusta, mutta joutuu selitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n t\xc3\xa4lle, ett\xc3\xa4 piirros ei edusta sit\xc3\xa4 milt\xc3\xa4 tytt\xc3\xb6 n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 todellisuudessa, vaan millaisena Modigliani h\xc3\xa4net n\xc3\xa4kee._NEWLINE_Keskiluokkaisten ja rikkaiden ostajien kohdalla Modigliani ei p\xc3\xa4rj\xc3\xa4\xc3\xa4 sen paremmin. Alastonmaalausta paheksuvat pikkuporvarilliset moralistit pilaavat h\xc3\xa4nen n\xc3\xa4yttelyns\xc3\xa4 menestymisen, eik\xc3\xa4 rikas yhdysvaltalainen ostaja hahmota H\xc3\xa9buternesta tehty\xc3\xa4 muotokuvaa sen henkil\xc3\xb6kuvauksellisen arvon kautta, vaan pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n potentiaalisen markkina-arvon kautta. Lis\xc3\xa4ksi elokuva k\xc3\xa4sittelee moraalista ongelmaa, jonka kuoleman j\xc3\xa4lkeinen Modiglianin taiteen arvonnousu synnytti. Todellisuudessakaan h\xc3\xa4n ei saanut nauttia menestyksest\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 aikana, vaan kuoli k\xc3\xb6yh\xc3\xa4n\xc3\xa4 ja sairaana. Lis\xc3\xa4ksi Jeanne H\xc3\xa9buterne surmasi itsens\xc3\xa4 kaksi p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 Modiglianin kuoleman j\xc3\xa4lkeen. Tapahtumien traagisuus nosti Modiglianin suuren yleis\xc3\xb6n tietoisuuteen, mink\xc3\xa4 vuoksi taidekauppiaat kiinnostuivat ostamaan h\xc3\xa4nen teoksiaan ja ne alkoivat nousta nykyiseen arvoonsa. Elokuvassa taidekauppias Morel esitet\xc3\xa4\xc3\xa4n haaskalintuna, joka tietoisesti ja kylm\xc3\xa4n h\xc3\xa4ik\xc3\xa4ilem\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4sti vaanii heikkenev\xc3\xa4n Modiglianin ymp\xc3\xa4rill\xc3\xa4 hy\xc3\xb6ty\xc3\xa4kseen h\xc3\xa4nen kuolemastaan._NEWLINE_Elokuva my\xc3\xb6s kyseenalaistaa joitakin keskiluokkaisia ihanteita, joiden mukaan rakkaus voittaa kaikki esteet ja ahkerasta ty\xc3\xb6st\xc3\xa4 palkitaan.'