b'\n_START_ARTICLE_\nSoinniton velaariklusiili\n_START_PARAGRAPH_\nSoinniton velaariklusiili on monessa kieless\xc3\xa4 esiintyv\xc3\xa4 konsonantti\xc3\xa4\xc3\xa4nne. Suomessa se merkit\xc3\xa4\xc3\xa4n k-kirjaimella sek\xc3\xa4 vierasper\xc3\xa4isiss\xc3\xa4 sanoissa toisinaan c- tai q-kirjaimella. \xc3\x84\xc3\xa4nteen kansainv\xc3\xa4linen foneettinen merkki on [k]. Arkipuheessa "koo" voi tarkoittaa tilanteesta riippuen joko k-kirjainta tai \xc3\xa4\xc3\xa4nnett\xc3\xa4 [k]._NEWLINE_\xc3\x84\xc3\xa4nne [k] on soinniton, koska \xc3\xa4\xc3\xa4nihuulet eiv\xc3\xa4t siin\xc3\xa4 v\xc3\xa4r\xc3\xa4htele. Se on klusiili eli plosiivi, koska ilmavirta siin\xc3\xa4 pys\xc3\xa4htyy ja purkautuu \xc3\xa4kisti. Se on velaarinen, koska kieli siin\xc3\xa4 koskettaa pehme\xc3\xa4\xc3\xa4 suulakea eli kitapurjetta (lat. velum palatinum)._NEWLINE_Joissakin kieliss\xc3\xa4, kuten englannissa, [k] \xc3\xa4\xc3\xa4ntyy aspiroituna.'