b'\n_START_ARTICLE_\nTh\xc3\xa9\xc3\xa2tre du Grand Guignol\n_START_PARAGRAPH_\nGrand Guignol koko nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n Le Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre du Grand-Guignol oli teatteri Pigallen alueella Pariisissa. Se keskittyi kauhuesityksiin, ja se oli toiminnassa vuodet 1897\xe2\x80\x931962. Sit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s usein kuvaamaan kaikenlaista graafista kauhuviihdett\xc3\xa4 William Shakespearen teoksesta Titus Andronicus splatter-elokuviin.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nGrand Guignol sai alkunsa 1897, kun ranskalainen n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4kirjailija Oscar M\xc3\xa9t\xc3\xa9nier osti teatterin Pariisin Pigallen alueelta. Grand Guignol oli Pariisin pienin teatteri, ja siell\xc3\xa4 esitettiin M\xc3\xa9t\xc3\xa9nier\'n kiistanalaisia naturalistisia n\xc3\xa4ytelmi\xc3\xa4. M\xc3\xa9t\xc3\xa9nier\'n n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4t olivat usein sensuurin kohteina, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4n uskalsi esitt\xc3\xa4\xc3\xa4 lavalla sellaisia asioita, joita aiemmin ei ole teatterissa n\xc3\xa4hty. M\xc3\xa9t\xc3\xa9nier\'n Mademoiselle Fifi, joka perustui Guy de Maupassantin teokseen, oli Grand Guignolin ensimm\xc3\xa4isi\xc3\xa4 n\xc3\xa4ytelmi\xc3\xa4. Siin\xc3\xa4 esiintyi prostituoitu ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kertaa, ja poliisi lopetti n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4n esitt\xc3\xa4misen hetkellisesti._NEWLINE_Max Maureyst\xc3\xa4 tuli teatterinjohtaja vuonna 1898. H\xc3\xa4nen ohjauksessaan Grand Guignolista tuli kauhuteatteri. Maurey keksi my\xc3\xb6s n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4kirjailija Andr\xc3\xa9 de Lorden, joka kirjoitti monia teoksiaan yhteisty\xc3\xb6ss\xc3\xa4 psykologi Alfred Binet\'nkanssa. Monet n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4t k\xc3\xa4sitteliv\xc3\xa4tkin mielisairaita ihmisi\xc3\xa4. Esimerkiksi de Lorden L\'Homme de la Nuit -teoksessa ("Y\xc3\xb6n mies") p\xc3\xa4\xc3\xa4osassa oli nekrofiili. Monet de Lordenkin n\xc3\xa4ytelmist\xc3\xa4 k\xc3\xa4rsiv\xc3\xa4t sensuurista, ja Englannissa kahden h\xc3\xa4nen n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ns\xc3\xa4 esitykset kiellettiin kokonaan._NEWLINE_Maureyn j\xc3\xa4lkeen teatterin johtoon valittiin Camille Choisy, joka oli sen johdossa vuodet 1914\xe2\x80\x931930. H\xc3\xa4nen kaudellaan Grand Guignoliin tuotiin my\xc3\xb6s erikoistehosteita, kuten valaistusta ja \xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4. Choisy palkkasi vuonna 1917 n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4 Paula Maxan, joka tunnettiin pian "maailman salamurhatuimpana naisena". H\xc3\xa4n esitti lavalla usein hahmoa, jota kidutettiin monilla eri tavoilla. Choisyn j\xc3\xa4lkeen johtajaksi tullut Jack Jouvin ohjasi teatteria kauhusta psykologiseen draamaan. Grand Guignolin kukoistuskausi alkoi olla ohi, ja viimeist\xc3\xa4\xc3\xa4n toinen maailmansota aiheutti teatterin kaatumisen. Sodan j\xc3\xa4lkeen katsojam\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4t pieneniv\xc3\xa4t. Grand Guignolin viimeinen johtaja Charles Nonon sanoi vuonna 1962 teatterin sulkemisen j\xc3\xa4lkeen, ett\xc3\xa4 aiemmin kaikki uskoivat lavalla tapahtuvan pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n mielikuvituksellisia asioita, mutta sota n\xc3\xa4ytti, ett\xc3\xa4 todellisuus voi olla kauheampikin.'