b'\n_START_ARTICLE_\nRetoriikka (Aristoteles)\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nRetoriikka on ilmeisesti syntynyt pidemm\xc3\xa4n ajan kuluessa. Sen varhaisimmat osat saattavat olla per\xc3\xa4isin Aristoteleen ensimm\xc3\xa4iselt\xc3\xa4 Ateenan-kaudelta, jolloin t\xc3\xa4m\xc3\xa4 toimi Platonin Akatemiassa. My\xc3\xb6hemm\xc3\xa4t osat taas vaikuttavat syntyneet Aristoteleen ollessa poissa Ateenasta sek\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4n toisella Ateenan-kaudella, jolloin h\xc3\xa4n toimi Lykeionin peripateettisen koulun johdossa; teos viittaa er\xc3\xa4isiin noihin aikoihin sijoittuviin tapahtumiin. Retoriikka on mahdollisesti sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4nyt Aristoteleen toistuvasti pidettyjen retoriikan luentojen rungon. Sis\xc3\xa4ll\xc3\xb6isesti Retoriikka vaikuttaa edelt\xc3\xa4v\xc3\xa4n Aristoteleen syllogistiikan teoriaa._NEWLINE_Aristoteles kirjoitti my\xc3\xb6s muita retoriikkaa k\xc3\xa4sitelleit\xc3\xa4 teoksia. Aristoteleen dialogeihin on kuulunut teos Puhetaidosta eli Grylos (Peri rh\xc4\x93torik\xc4\x93s \xc4\x93 Grylos), jossa t\xc3\xa4m\xc3\xa4 vaikuttaa esitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n viel\xc3\xa4 Platonin Gorgiaan tapaan, ettei retoriikka voi olla taito. Aristoteleen nimiin on laitettu my\xc3\xb6s kaksi retoriikkaa k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4\xc3\xa4 k\xc3\xa4sikirjaa, K\xc3\xa4sikirjojen yhteenveto (Tekhn\xc5\x8dn synag\xc5\x8dg\xc4\x93) ja Theodekteen k\xc3\xa4sikirjan yhteenveto (Tekhn\xc4\x93s t\xc4\x93s Theodektou synag\xc5\x8dg\xc4\x93). Mik\xc3\xa4\xc3\xa4n n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kolmesta teoksesta ei ole s\xc3\xa4ilynyt nykyaikaan.\n_START_SECTION_\nRetoriikan m\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nAristoteleen m\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4n mukaan \xe2\x80\x9cretoriikka on kyky havaita kunkin asian yhteydess\xc3\xa4 vakuuttava\xe2\x80\x9c. T\xc3\xa4ll\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 h\xc3\xa4n asettaa retorisen yrityksen keskipisteeksi vakuuttavien argumenttien keksimisen. N\xc3\xa4in h\xc3\xa4n asettaa retoriikkansa erilliseksi Platonin pilkkaamista sofisteista, joille t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4 oli vain lopputulos. Aristoteleelle retoriikka oli siis enemm\xc3\xa4n arkkitehtoninen (prosessiin keskittyv\xc3\xa4) kuin tuottava (lopputulokseen keskittyv\xc3\xa4) taito._NEWLINE_Aristoteleen tutkielmat retoriikasta pyrkiv\xc3\xa4t systemaattisesti esitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n retoriikan t\xc3\xa4llaisena inhimillisen\xc3\xa4 taitona. H\xc3\xa4n erotti kolme syyt\xc3\xa4, jotka saavat aikaan puheen vakuuttavuuden: itse puhe (logos), puhujan luonne (ethos), ja puhujan mielentila tai tunteiden ilmaisu (pathos). Logos sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 kielenk\xc3\xa4yt\xc3\xb6n ja sananvalinnat argumenttia muodostettaessa. Ethos keskittyy siihen, miss\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin puhujan persoona kykenee saamaan yleis\xc3\xb6n vakuuttuneeksi siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4n on uskottava. Pathos sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 sen, miss\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin puhuja laittaa omia tunteitaan peliin ja yritt\xc3\xa4\xc3\xa4 vedota kuulijoiden tunteisiin saadakseen heid\xc3\xa4t puolelleen._NEWLINE_Aristoteles kirjoitti, ett\xc3\xa4 retoriikkaa tarvitaan, jotta totuus voittaisi aina. H\xc3\xa4nen mielest\xc3\xa4\xc3\xa4n \xe2\x80\x9ctotuus ja oikeus ovat aina luonnostaan vahvempia kuin niiden vastakohdat, joten jos p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6kset eiv\xc3\xa4t ole sellaisia kuin pit\xc3\xa4isi, syy tappioon on v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 puhujissa itsess\xc3\xa4\xc3\xa4n, mik\xc3\xa4 on moitittavaa\xe2\x80\x9c. Vaikka Aristoteles suosikin puhuttaessa logosta, j\xc3\xa4rkeen perustuvia loogisia argumentaatioita, h\xc3\xa4n my\xc3\xb6nsi my\xc3\xb6s sen, ett\xc3\xa4 kaikki ihmiset eiv\xc3\xa4t jaksa aina seurata t\xc3\xa4llaisia todisteluketjuja. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n vuoksi tarvitaan my\xc3\xb6s retoriikan taitoja._NEWLINE_Aristoteles my\xc3\xb6s jakaa retoriikan kolmeen osaan: poliittiseen, oikeudelliseen ja esitt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4n (epideiktiseen). Poliittiset puheet k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4t sit\xc3\xa4, mitk\xc3\xa4 toimenpiteet tulisi tehd\xc3\xa4 tai j\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 tekem\xc3\xa4tt\xc3\xa4 tulevaisuudessa. Oikeudelliset puheet pyrkiv\xc3\xa4t selvitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n totuuden toimenpiteist\xc3\xa4, jotka on tehty menneisyydess\xc3\xa4. Esitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t puheet keskittyv\xc3\xa4t jonkun henkil\xc3\xb6n tai asian ylist\xc3\xa4miseen tai syytt\xc3\xa4miseen nykyisyydess\xc3\xa4._NEWLINE_Jako tarkoitti sit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n el\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 oli my\xc3\xb6s useita puhetilanteita, joissa ei edes tarvittu varsinaisesti filosofiseen totuuteen perustuvaa argumentaatiota. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli toinen syy, miksi Aristoteleen mukaan tarvitaan retoriikkaa: siit\xc3\xa4 oli hy\xc3\xb6ty\xc3\xa4 kuulijoihin vetoavassa puhumisessa my\xc3\xb6s muissa tilanteissa.\n_START_SECTION_\nKirjat\n_START_PARAGRAPH_\nRetoriikka koostuu kolmesta kirjasta:_NEWLINE_Kirja I k\xc3\xa4sittelee retoriikan merkityst\xc3\xa4, perusteita ja perusk\xc3\xa4sitteit\xc3\xa4, sek\xc3\xa4 retoriikan suhdetta muihin tieteisiin ja taiteisiin. Puheet jaotellaan kolmeen tyyppiin: poliittisiin, oikeudellisiin ja esitt\xc3\xa4viin. Aristoteles antaa neuvoja, mit\xc3\xa4 asioita puhujan tulee tiet\xc3\xa4\xc3\xa4, kun h\xc3\xa4n puhuu eri aiheista. Esimerkiksi sodasta ja rauhasta puhuttaessa puhujan tulee tuntea kaupungin voimavarat, millaisia joukkoja on k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 ja kuinka paljon niit\xc3\xa4 voi saada lis\xc3\xa4\xc3\xa4. Samoin on tunnettava naapurikaupunkien joukot, kaupungin ja naapurikaupunkien sodank\xc3\xa4ynnin historia, sek\xc3\xa4 todenn\xc3\xa4k\xc3\xb6isyys sotaan eri kaupunkien kanssa._NEWLINE_T\xc3\xa4m\xc3\xa4n lis\xc3\xa4ksi Aristoteles k\xc3\xa4sittelee kehotus- ja varoituspuheiden (poliittinen puhe), syyte- ja puolustuspuheiden (oikeudellinen puhe), sek\xc3\xa4 hyvett\xc3\xa4, pahetta, jaloa ja rumaa k\xc3\xa4sittelevien puheiden (esitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 puhe) luonnetta ja niiss\xc3\xa4 huomioitavia seikkoja._NEWLINE_Kirja II k\xc3\xa4sittelee l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 logosta, ethosta ja pathosta. Logosta k\xc3\xa4sitelt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 Aristoteles selvitt\xc3\xa4\xc3\xa4 loogisessa vakuuttamisessa tarvittavia asioita. T\xc3\xa4llaisia ovat esimerkki (joka vastaa induktiota), periaate (yleinen v\xc3\xa4itelause), enthymema (joka on er\xc3\xa4\xc3\xa4nlainen syllogismi) ja vastakohtien hy\xc3\xb6dynt\xc3\xa4mist\xc3\xa4._NEWLINE_Ethosta k\xc3\xa4sitelt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 Aristoteles kuvaa erilaisia ihmisluonteita, suhteessa luonteenpiirteisiin (hyveet ja paheet), tunteisiin, ik\xc3\xa4\xc3\xa4n, sosiaaliseen asemaan sek\xc3\xa4 syntyess\xc3\xa4 ja el\xc3\xa4ess\xc3\xa4 koettuun onneen. Nuoret h\xc3\xa4n kuvaa innokkaiksi, vanhat usein pettyneiksi ja varovaisiksi, ja keski-ik\xc3\xa4iset n\xc3\xa4iden v\xc3\xa4limuodoksi. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n kuvaa lyhyesti sattuman tuottamien hyvien ja huonojen asioiden, rikkauden sek\xc3\xa4 vallan vaikutusta ihmisten luonteeseen._NEWLINE_Pathosta k\xc3\xa4sitelt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 Aristoteles kuvaa erilaisia tunteita ja niiden her\xc3\xa4tt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 kuulijoissa. Tunteiden h\xc3\xa4n sanoo olevan sellaisia, "joiden johdosta muuttuneina ihmiset p\xc3\xa4\xc3\xa4tyv\xc3\xa4t erilaisiin ratkaisuihin". T\xc3\xa4ll\xc3\xb6in voidaan kysy\xc3\xa4, mink\xc3\xa4laisen mielentilan tunne sai aikaan, ket\xc3\xa4 ihmist\xc3\xa4 kohtaan tunne tunnetaan, ja mik\xc3\xa4 asia tunteen sai aikaan. Kun hallitaan n\xc3\xa4m\xc3\xa4 kaikki, voidaan tunne saada aikaan. Tunteista Aristoteles k\xc3\xa4sittelee suuttumusta, rauhallisuutta, pit\xc3\xa4mist\xc3\xa4, vihaamista, pelkoa, rohkeutta, h\xc3\xa4pe\xc3\xa4\xc3\xa4, h\xc3\xa4pe\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6myytt\xc3\xa4, suosiollisuutta, suosion puutetta, s\xc3\xa4\xc3\xa4li\xc3\xa4, n\xc3\xa4rk\xc3\xa4styst\xc3\xa4, kateutta, iloa, kilpailuhalua ja halveksuntaa._NEWLINE_Kirja III k\xc3\xa4sittelee tyylioppia. Sen ensimm\xc3\xa4iset luvut k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4t hyv\xc3\xa4\xc3\xa4 ilmaisua. Aristoteles toteaa hyv\xc3\xa4n puheen olevan selke\xc3\xa4\xc3\xa4, eli sen tulee enemm\xc3\xa4n selvent\xc3\xa4\xc3\xa4 kuin h\xc3\xa4m\xc3\xa4rt\xc3\xa4\xc3\xa4 asioita, sek\xc3\xa4 sopivaa, eli ei liian vaatimatonta, mutta ei my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n liian liioittelevaa. Selkeytt\xc3\xa4 puheeseen saa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 tavallisia substantiiveja ja verbej\xc3\xa4, noudattamalla oikeakielisyytt\xc3\xa4, sek\xc3\xa4 v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 j\xc3\xa4ykkyytt\xc3\xa4 tuovia tekij\xc3\xb6it\xc3\xa4, kuten pitki\xc3\xa4 yhdyssanoja. Tekstin tulisi olla luontevaa sek\xc3\xa4 kirjoitetuksi ett\xc3\xa4 luetuksi. Proosaesityksess\xc3\xa4 tuli v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4\xc3\xa4 runomuotoa, mutta teksti ei silti saanut olla t\xc3\xa4ysin rytmit\xc3\xb6n. Samoin tekstin osien tuli olla sopivan pituisia \xe2\x80\x94 tuli v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4\xc3\xa4 liian pitki\xc3\xa4 osia, mutta my\xc3\xb6s liian lyhyit\xc3\xa4 osia, jotka vain tuntuvat kiirehtiv\xc3\xa4n liikaa. T\xc3\xa4rkeit\xc3\xa4 asioita ei saa k\xc3\xa4sitell\xc3\xa4 liian kevyesti, mik\xc3\xa4 vaikuttaisi hutiloimiselta, eik\xc3\xa4 mit\xc3\xa4tt\xc3\xb6mi\xc3\xa4 asioita liian juhlavasti, mik\xc3\xa4 vaikuttaisi koomiselta. Viimeisen\xc3\xa4 mutta ei v\xc3\xa4h\xc3\xa4isimp\xc3\xa4n\xc3\xa4 ilmaisukeinona Aristoteles painotti puheen henkevyytt\xc3\xa4, jota saatiin muun muassa k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 puheessa metaforia sek\xc3\xa4 tekem\xc3\xa4ll\xc3\xa4 asia havainnolliseksi kuulijalle._NEWLINE_Kirjan loppuosa k\xc3\xa4sittelee puheen osien j\xc3\xa4rjestyst\xc3\xa4. T\xc3\xa4rkeimp\xc3\xa4n\xc3\xa4 kaikessa puheessa tuli olla kaksi osaa, joista ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 ilmoitetaan, mist\xc3\xa4 aiotaan puhua (esittely), ja toisessa esitet\xc3\xa4\xc3\xa4n todistelut (vakuuttaminen). T\xc3\xa4t\xc3\xa4 voidaan verrata laskuteht\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4n, jossa on ensin teht\xc3\xa4v\xc3\xa4nasettelu ja sen j\xc3\xa4lkeen todistaminen. N\xc3\xa4it\xc3\xa4 Aristoteles piti v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6min\xc3\xa4 osina, vaikka useimmissa puheissa, kuten oikeuspuheissa, oli nelj\xc3\xa4 osaa: johdanto, asian esittely, vakuuttaminen (mukaan lukien kilpailevien v\xc3\xa4itteiden vertailu ja vastapuolen v\xc3\xa4itteiden kumoaminen) ja loppusanat. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Aristoteles kuvaa tarkemmin johdannon, selostuksen ja todistelujen rakennetta, kysymysten oikeaa hetke\xc3\xa4, sek\xc3\xa4 loppusanoja.'