b'\n_START_ARTICLE_\nD\n_START_SECTION_\nHistoriaa\n_START_PARAGRAPH_\nD-kirjain on kehittynyt kreikan kirjaimesta delta (\xce\x94). Sen taustalla on foinikialaisen kirjaimiston kolmionmuotoinen kirjain dalet.\n_START_SECTION_\nD:n esiintyminen suomen sanoissa\n_START_PARAGRAPH_\nD ei ole alkujaan kuulunut suomen kielen \xc3\xa4\xc3\xa4nnerakenteeseen. Nykyisess\xc3\xa4 suomen yleiskieless\xc3\xa4 d esiintyy omakielisiss\xc3\xa4 sanoissa sanan sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4, lainasanoissa my\xc3\xb6s sanan alussa. Useimmista suomen murteista d puuttuu. Toisaalta niiss\xc3\xa4 hyvin harvoissa suomen murteissa, joissa d esiintyy, se voi, toisin kuin yleiskieless\xc3\xa4, esiinty\xc3\xa4 my\xc3\xb6s geminaattana (dd)._NEWLINE_Tavallisimmin d esiintyy t:t\xc3\xa4 vastaavana heikkona asteena astevaihtelun yhteydess\xc3\xa4 (esimerkiksi: \xc3\xa4iti - \xc3\xa4idin, sade - sateen, kaataa - kaadan, l\xc3\xa4hte\xc3\xa4 - l\xc3\xa4hden). Lis\xc3\xa4ksi se esiintyy joidenkin verbien infinitiivien p\xc3\xa4\xc3\xa4tteiss\xc3\xa4 (esimerkiksi tehd\xc3\xa4, vied\xc3\xa4, tuoda) sek\xc3\xa4 nominien monikon genetiivin p\xc3\xa4\xc3\xa4tteess\xc3\xa4 (esimerkiksi maiden, meid\xc3\xa4n, teid\xc3\xa4n). On my\xc3\xb6s sanoja, joissa se esiintyy kaikissa taivutusmuodoissa (odottaa, syd\xc3\xa4n, vadelma)._NEWLINE_Monissa uudehkoissa lainasanoissa d esiintyy sanan alussakin, esimerkiksi demokratia, dosentti. Vanhemmissa lainasanoissa se on s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisesti korvattu t:ll\xc3\xa4, esimerkiksi tanssi (dans). Sama koskee sanaa tohtori (doctor). Vaikka tohtori ja dosentti onkin johdettu samasta latinan sanasta, ne alkavat suomessa kielihistoriallisista syist\xc3\xa4 eri kirjaimella.\n_START_SECTION_\nD:n \xc3\xa4\xc3\xa4ntyminen nykysuomessa\n_START_PARAGRAPH_\nD-kirjain \xc3\xa4\xc3\xa4ntyy suomen yleiskieless\xc3\xa4, samoin kuin monessa muussakin kieless\xc3\xa4, soinnillisena alveolaarisena klusiilina, jonka kansainv\xc3\xa4linen foneettinen merkki on [d]. Olennaisin ero d- ja t-\xc3\xa4\xc3\xa4nteiden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 on soinnillisuudessa: d on vahvasti koko ajan soinnillinen, mutta t on soinniton tai suomessa aivan lyhyen matkaa alussa ja lopussa soinnillinen. Suomen nykyisen yleiskielen d (samoin kuin ruotsin d) eroaa kuitenkin t:st\xc3\xa4 my\xc3\xb6s siten, ett\xc3\xa4 sit\xc3\xa4 \xc3\xa4\xc3\xa4nnett\xc3\xa4ess\xc3\xa4 kielenk\xc3\xa4rki on hieman kauempana hampaista kuin t:t\xc3\xa4 \xc3\xa4\xc3\xa4nnett\xc3\xa4ess\xc3\xa4._NEWLINE_Nykyisess\xc3\xa4 puhekieless\xc3\xa4 yleiskielen d \xc3\xa4\xc3\xa4ntyy usealla eri tavalla. Se \xc3\xa4\xc3\xa4ntyy usein d:n\xc3\xa4, mutta se voi my\xc3\xb6s kadota (l\xc3\xa4hden > l\xc3\xa4hen) tai muuttua j:ksi (meid\xc3\xa4n > meij\xc3\xa4n). It\xc3\xa4- ja Pohjois-Suomessa d:t\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n kuin L\xc3\xa4nsi- ja Etel\xc3\xa4-Suomessa. My\xc3\xb6s r voi \xc3\xa4\xc3\xa4nty\xc3\xa4 d:n sijasta, mutta t\xc3\xa4m\xc3\xa4 on alueellisesti leimaavaa. Murteista tunnetaan my\xc3\xb6s muita tapauksia (mm. l). N\xc3\xa4ist\xc3\xa4 l\xc3\xa4hemmin seuraavassa kappaleessa.\n_START_SECTION_\nD muissa kieliss\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nUseimmissa eurooppalaisissa kieliss\xc3\xa4 d-kirjaimella on \xc3\xa4\xc3\xa4nnearvo d.'