b'\n_START_ARTICLE_\nPerhoset\n_START_SECTION_\nRakenne\n_START_PARAGRAPH_\nMuiden hy\xc3\xb6nteisten tapaan t\xc3\xa4ysikasvuisen perhosten ruumis rakentuu kolmesta ruumiinosasta: p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4 (lat. caput), keskiruumiista (lat. thorax) ja takaruumiista (lat. abdomen). Keskiruumiiseen kiinnittyy kolme paria jalkoja ja p\xc3\xa4\xc3\xa4n etuosassa ovat tuntosarvet. N\xc3\xa4k\xc3\xb6aistimina toimivat kaksi verkkosilm\xc3\xa4\xc3\xa4 ja vaihteleva m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 pistesilmi\xc3\xa4. Monilla perhosilla on kuuloaisti._NEWLINE_Perhosten n\xc3\xa4kyvin piirre ovat yleens\xc3\xa4 niiden siivet, jotka ovat suuret kooltaan ja ne ovat usein v\xc3\xa4rien ja kuvioiden kirjomia. V\xc3\xa4rityksell\xc3\xa4 ja kuvioinnilla on useita funktioita, mutta tavallisimmin sen tarkoitus on kuitenkin piilottaa perhonen saalistajien katseilta. Monilla lajeilla kuviointiin ja v\xc3\xa4ritykseen sis\xc3\xa4ltyy varoitus el\xc3\xa4imen pahasta mausta tai suoranaisesta myrkyllisyydest\xc3\xa4. Kuviointiin saattaa liitty\xc3\xa4 my\xc3\xb6s suvunjatkamiseen liittyvi\xc3\xa4 signaaleja. Siiven v\xc3\xa4reill\xc3\xa4 on suuri merkitys perhosten l\xc3\xa4mm\xc3\xb6ns\xc3\xa4\xc3\xa4telyn kannalta._NEWLINE_Varsinaiset siivet ovat l\xc3\xa4pikuultavat ja kalvomaiset, mutta l\xc3\xa4hes aina niiden pintaa peitt\xc3\xa4v\xc3\xa4t kauttaaltaan pienet suomut, jotka sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4v\xc3\xa4t v\xc3\xa4riainetta. Tieteellinen nimi, Lepidoptera, tuleekin kreikan kielen suomua ja siipe\xc3\xa4 tarkoittavista sanoista: lepido-pteron, suomusiipi. Joillakin lajeilla suomut lis\xc3\xa4ksi taittavat valoa erityisell\xc3\xa4 tavalla, mik\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyy metallisena kiiltona. Siiven reunoissa on hienoa karvoitusta, josta k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n nimityst\xc3\xa4 siipiripset, lat. cilia ja joka pienill\xc3\xa4 perhosilla saattaa muodostaa huomattavan osan siiven pinta-alasta. Siipien muoto vaihtelee suuresti eri perhosryhmien v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 ja joissakin ryhmiss\xc3\xa4 etenkin takasiipiin liittyy erilaisia liuskamaisia ulokkeita. Siivilt\xc3\xa4\xc3\xa4n surkastuneita perhoslajeja on kokonaisuutena v\xc3\xa4h\xc3\xa4n, mutta piirre on kehittynyt perhosten evoluutiossa yli 20 kertaa. Paria poikkeusta lukuun ottamatta siivet ovat t\xc3\xa4ll\xc3\xb6in surkastuneet lajin naarasyksil\xc3\xb6ilt\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 tehostanee munien tuotantoa._NEWLINE_Lep\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4 perhonen voi asettaa siipens\xc3\xa4 joko kattolaskuisesti ruumiin sivuille (tectiform), vaakatasoon takaruumiin p\xc3\xa4\xc3\xa4lle (planiform) tai purjemaisesti pystyyn ruumiin p\xc3\xa4\xc3\xa4lle (veliform). Tapa mill\xc3\xa4 perhonen laskostaa siipens\xc3\xa4 riippuu sen taksonomiasta._NEWLINE_Perhosille tyypillist\xc3\xa4 on my\xc3\xb6s suuosien kehittyminen pitk\xc3\xa4ksi imuk\xc3\xa4rs\xc3\xa4ksi, joka aukeaa jousen tavoin.\n_START_SECTION_\nKehitysvaiheet ja elintavat\n_START_PARAGRAPH_\nPerhoset k\xc3\xa4yv\xc3\xa4t l\xc3\xa4pi t\xc3\xa4ydellisen muodonvaihdoksen, jonka vaiheita ovat muna, toukka, kotelo ja aikuinen eli imago._NEWLINE_Perhosnaaras tuottaa lajista riippuen hyvin vaihtelevan m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n munia, usein kuitenkin v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n muutamia satoja. Munien koko ja muoto riippuvat lajista sek\xc3\xa4 vaihtelevat paljon, samoin kuin tapa, jolla naaras asettelee ne maastoon. Jotkin lajit pudottavat munat lennosta yksitellen ja kauaksi toisistaan, kun toiset lajit asettelevat ne vaihtelevan kokoisiksi ryhmiksi ravintokasvin pinnalle. Seulakoit laskevat munansa ter\xc3\xa4v\xc3\xa4n munanasettimen avulla toukkien ravintokasvin lehtien sis\xc3\xa4\xc3\xa4n. Munimistapa on kompromissi, sill\xc3\xa4 muniessaan pieni\xc3\xa4 munam\xc3\xa4\xc3\xa4ri\xc3\xa4 laajalle alueelle perhosnaaras on alttiina saalistajien hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksille. Toisaalta suuret munaryhm\xc3\xa4t saalistajien ja loisten on helppo l\xc3\xb6yt\xc3\xa4\xc3\xa4._NEWLINE_Toukkavaiheita on 2\xe2\x80\x9310, mutta tavallisimmin 4\xe2\x80\x935. Perhosen toukalla on purevat suuosat ja ruumiin etuosassa kolme paria varsinaisia jalkoja sek\xc3\xa4 takaosassa korkeintaan 5 paria k\xc3\xa4sn\xc3\xa4jalkoja. Toukan kehitys aikuiseksi perhoseksi voi kest\xc3\xa4\xc3\xa4 muutamista viikoista jopa kuuteen vuoteen. Vaikka monet lajit talvehtivat koteloina, varsinkin kev\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ensimm\xc3\xa4iset havaittavat lajit talvehtivat yleens\xc3\xa4 aikuisina yksil\xc3\xb6in\xc3\xa4._NEWLINE_Toukkien ravintona ovat tavallisimmin kasvit, erityisesti niiden lehdet, mutta my\xc3\xb6s kukinnot ja joskus jopa puuaines. Jotkin perhosryhm\xc3\xa4t el\xc3\xa4v\xc3\xa4t toukkavaiheensa sy\xc3\xb6den j\xc3\xa4k\xc3\xa4li\xc3\xa4 tai sieni\xc3\xa4. Erityisesti aitokoiden heimoon kuuluu monia el\xc3\xa4inper\xc3\xa4isell\xc3\xa4 ravinnolla kuten irronneilla karvoilla ja h\xc3\xb6yhenill\xc3\xa4 el\xc3\xa4vi\xc3\xa4 lajeja. Er\xc3\xa4\xc3\xa4t lajit sy\xc3\xb6v\xc3\xa4t el\xc3\xa4inten raatoja tai ulosteita. Saalistaminen on perhosilla harvinaista, mutta er\xc3\xa4\xc3\xa4t lajit, kuten keltapetoy\xc3\xb6kk\xc3\xb6nen, petomittari ja er\xc3\xa4\xc3\xa4t Havaijilaiset pikkumittarilajit saalistavat toukkavaiheessaan aktiivisesti muita hy\xc3\xb6nteisi\xc3\xa4._NEWLINE_Varsin monien perhoslajien toukat kelpuuttavat ravinnokseen vain jonkin tietyn kasvilajin, jolloin perhosen sanotaan olevan monofagi. Jos toukka sy\xc3\xb6 tietyn kasviheimon lajeja se on oligofagi, kun taas polyfagisten lajien toukille kelpaavat monet erilaiset kasvilajit. Vaikka erikoistuminen tiettyyn ravintokasviin tekee perhoslajin levinneisyydest\xc3\xa4 haavoittuvamman, se luultavasti v\xc3\xa4hent\xc3\xa4\xc3\xa4 saalistusta ja lajien v\xc3\xa4list\xc3\xa4 kilpailua. Tietyn perhoslajin suosima ravintokasvi voi riippua maantieteellisest\xc3\xa4 alueesta. Osa perhoslajeista on taloudellisesti merkitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 viljelyskasvien tuholaisia._NEWLINE_Kotelo sijaitsee monilla perhosryhmill\xc3\xa4 toukan silkkirihmasta rakentaman kotelokopan sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4. Usein toukka rakentaa kotelokopan maan alle tai karikkeen joukkoon, mutta jotkin lajit enemm\xc3\xa4n tai v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n avoimesti kasvillisuuden joukkoon. Erityisesti kotelona talvehtivilla lajeilla kotelokopalla on kotelon piilottamisen lis\xc3\xa4ksi talvelta suojaava vaikutus. Joillakin perhoslajeilla kotelo on maastossa paljaana ilman kopan antamaa suojaa._NEWLINE_Noin 90\xc2\xa0% perhoslajeista lent\xc3\xa4\xc3\xa4 y\xc3\xb6ll\xc3\xa4. Aikuiset perhoset k\xc3\xa4yv\xc3\xa4t kukilla nauttimassa mett\xc3\xa4, mutta joillekin lajeille maistuvat paremmin k\xc3\xa4yneet hedelm\xc3\xa4t ja jopa el\xc3\xa4inten raadot. Osa lajeista ei nauti lainkaan ravintoa aikuistuttuaan._NEWLINE_Monilla \xc3\xb6isin lent\xc3\xa4vill\xc3\xa4 perhosilla on taipumusta lent\xc3\xa4\xc3\xa4 kirkkaiden valojen luokse.\n_START_SECTION_\nEsihistorialliset perhoset\n_START_PARAGRAPH_\nVarhaisimmat perhosten fossiilit ovat per\xc3\xa4isin Euroopasta ja Aasiasta jurakauden keskivaiheilta, hieman sen j\xc3\xa4lkeen kun vesiperhosten oletetaan erkaantuneen oikeista perhosista. Fossiiliaineiston perusteella perhosten lahko on monipuolistunut huomattavasti noin 90 miljoonaa vuotta sitten, samaan aikaan koppisiemenisten kasvien yleistymisen kanssa. L\xc3\xa4hes kaikki nykyiset perhosheimot ovat eriytyneet heti liitukauden joukkosukupuuton j\xc3\xa4lkeen. Kivettyneiden perhosten suhteen erityisen edustava on eoseenikautinen, noin 34 miljoonaa vuotta vanha Florissantin fossiiliesiintym\xc3\xa4 Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Esiintym\xc3\xa4ss\xc3\xa4 osa perhosista on s\xc3\xa4ilynyt niin hyvin, ett\xc3\xa4 joistakin fossiileista erottuvat siipien kuvioinnit._NEWLINE_Meripihkaan fossiloituneita pikkuperhosia tunnetaan runsaasti, mutta fossiloituneet p\xc3\xa4iv\xc3\xa4perhoset ovat suunnattoman harvinaisia ja niit\xc3\xa4 tunnetaan vain noin 50 kappaletta, kaikki noppa- tai aitot\xc3\xa4pl\xc3\xa4perhosia, esimerkiksi Lethe corbieri. Meripihkaan s\xc3\xa4ilyneit\xc3\xa4 p\xc3\xa4iv\xc3\xa4perhosyksil\xc3\xb6it\xc3\xa4 tunnetaan vain kourallinen Dominikaanisen tasavallan alueelta l\xc3\xb6ydetyist\xc3\xa4 mioseenikautisista meripihkoista. Sen sijaan meripihkassa s\xc3\xa4ilyneit\xc3\xa4 toukkia tunnetaan varsin monesta eri heimosta. Fossiiliaineiston niukkuuden katsotaan johtuvan enemm\xc3\xa4n prosessin riippuvuudesta ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6ivist\xc3\xa4 olosuhteista kuin perhosten v\xc3\xa4h\xc3\xa4isyydest\xc3\xa4._NEWLINE_Kaikkiaan fossiiliaineistoista tunnetaan noin 230 eri esihistoriallista perhoslajia.'