b'\n_START_ARTICLE_\nDiatsokarbonyyliyhdisteet\n_START_PARAGRAPH_\nDiatsokarbonyyliyhdisteet ovat orgaanisia yhdisteit\xc3\xa4, joissa on diatsoryhm\xc3\xa4 liittyneen\xc3\xa4 karbonyyliryhm\xc3\xa4n l\xc3\xa4heiseen hiiliatomiin, useimmiten viereiseen hiiliatomiin eli \xce\xb1-asemaan karbonyyliryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n n\xc3\xa4hden. Tyypillisimpi\xc3\xa4 diatsokarbonyyliyhdisteit\xc3\xa4 ovat diatsoketonit ja diatsoesterit esimerkiksi etyylidiatsoasetaatti. Diatsokarbonyyliyhdisteet ovat suhteellisen reaktiivisia ja niit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n l\xc3\xa4ht\xc3\xb6aineina ja v\xc3\xa4lituotteina useissa orgaanisen kemian synteeseiss\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4ksi diatsokarbonyyliyhdisteit\xc3\xa4 hy\xc3\xb6dynnet\xc3\xa4\xc3\xa4n valmistettaessa integroituja virtapiirej\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nRakenne\n_START_PARAGRAPH_\nDiatsokarbonyyliyhdisteet ovat hieman muita alifaattisia diatsoyhdisteit\xc3\xa4 stabiilimpia. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 johtuu siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 diatsoryhm\xc3\xa4 kykenee luovuttamaan elektroneja karbonyyliryhm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ja diatsoyhdisteill\xc3\xa4 on kolme eri resonanssimuotoa. N\xc3\xa4m\xc3\xa4 resonanssimuodot stabiloivat diatsokarbonyyliyhdisteit\xc3\xa4. Resonanssi luo diatsokarbonyyliyhdisteisiin kaksoissidoksen luonnetta ja yhdisteist\xc3\xa4 tunnetaankin E- ja Z-isomeerit ja vallitseva konformaatio riippuu olosuhteista. Esimerkiksi liuoksissa monosubstituoidut diatsoketonit, joissa diatsoryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n sitoutunut hiiliatomi on sitoutunut lis\xc3\xa4ksi protoniin ja yhteen orgaaniseen ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n, esiintyv\xc3\xa4t p\xc3\xa4\xc3\xa4asiassa Z-isomeereina ja disubstituoidut diatsoketonit esiintyv\xc3\xa4t E-isomeereina. Eri konformaatio vaikuttaa diatsokarbonyyliyhdisteiden reaktioiden mekanismeihin.\n_START_SECTION_\nValmistus\n_START_PARAGRAPH_\nDiatsokarbonyyliyhdisteiden valmistamiseen on useita tapoja. Niit\xc3\xa4 voidaan valmistaa diatsotiointireaktiolla natriumnitriitin hapon l\xc3\xa4sn\xc3\xa4 ollessa \xce\xb1-aminokarbonyyliyhdisteit\xc3\xa4, happokloridien ja diatsometaanin, trimetyylisilyylidiatsometaanin tai N-isosyanotrifenyyli-iminofosforaanin v\xc3\xa4lisell\xc3\xa4 reaktiolla tai atsoryhm\xc3\xa4n siirtoreaktio eli Bamford\xe2\x80\x93Stevens-reaktio, jossa ketonit tai diketonit reagoivat atsoryhm\xc3\xa4n siirt\xc3\xa4v\xc3\xa4n reagenssin kuten tosyyliatsidin, mesyyliatsidin tai p-asetamidobentseenisulfonyyliatsidin kanssa.'