b'\n_START_ARTICLE_\nEurope\n_START_SECTION_\nAlkuajat (1979\xe2\x80\x931985)\n_START_PARAGRAPH_\nYhtyeen nimi oli aluksi Force. Laulaja ja pianisti Joey Tempest, kitaristi John Norum, rumpali Tony Reno ja basisti Peter Olsson koontuivat Upplands V\xc3\xa4sbyss\xc3\xa4 treenik\xc3\xa4mp\xc3\xa4ll\xc3\xa4. Joey Tempestin mukaan he soittivat aluksi cover-kappaleita, mutta p\xc3\xa4\xc3\xa4ttiv\xc3\xa4t alkaa kirjoittaa omia kappaleitaan. _NEWLINE_Force l\xc3\xa4hetti lukuisia demoja eri levy-yhti\xc3\xb6ille, mutta ei onnistunut saamaan levytyssopimusta. Levy-yhti\xc3\xb6iden mukaan yhtyeen j\xc3\xa4senten olisi tullut leikkauttaa hiuksensa lyhyiksi ja esitt\xc3\xa4\xc3\xa4 kappaleitaan ruotsiksi. Vuonna 1981 basisti Peter Olsson erosi yhtyeest\xc3\xa4. H\xc3\xa4net korvasi John Lev\xc3\xa9n, mutta t\xc3\xa4m\xc3\xa4 liittyi pian Yngwie Malmsteenin Rising Force -yhtyeeseen, ja Forcen basistiksi liittyi sen sijaan Marcell Jacob, joka oli aiemmin toiminut juuri Rising Forcen basistina. Lev\xc3\xa9nin ja Jacobin v\xc3\xa4linen paikanvaihdos kesti kuitenkin vain muutaman kuukauden ajan. Lev\xc3\xa9nill\xc3\xa4 ja Malmsteenilla oli tiett\xc3\xa4v\xc3\xa4sti erimielisyyksi\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 sai h\xc3\xa4net ja Jacobin vaihtamaan j\xc3\xa4lleen yhtyeit\xc3\xa4 kesken\xc3\xa4\xc3\xa4n._NEWLINE_Vuonna 1982 Joey Tempestin tytt\xc3\xb6yst\xc3\xa4v\xc3\xa4 ilmoitti Forcen mukaan ruotsalaiseen rockmusiikin kilpailuun. Force oli 4 000 yhtyeen keskuudesta paras kappaleillaan \xe2\x80\x9dIn the Future to Come\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dKing Will Return\xe2\x80\x9d, ja voitettuaan kilpailun Force sai levytyssopimuksen levy-yhti\xc3\xb6 Hot Recordsin kanssa. Kilpailun kokonaisvoiton ohella Joey Tempest valittiin parhaaksi laulajaksi ja John Norum parhaaksi kitaristiksi. Force vaihtoi nimens\xc3\xa4 Europeksi ja julkaisi esikoisalbuminsa Europe vuonna 1983. Albumi oli suosittu Ruotsissa nousemalla albumilistan kahdeksanneksi ja my\xc3\xb6s Japanissa, jossa albumin singlejulkaisu \xe2\x80\x9dSeven Doors Hotel\xe2\x80\x9d oli singlelistan kymmenes. _NEWLINE_Europen toinen studioalbumi Wings of Tomorrow julkaistiin vuoden 1984 helmikuussa. Albumin single \xe2\x80\x9dOpen Your Heart\xe2\x80\x9d her\xc3\xa4tti levy-yhti\xc3\xb6 CBS Recordsin mielenkiinnon, ja CBS tarjosi vuonna 1985 Europelle kansainv\xc3\xa4list\xc3\xa4 levytyssopimusta. Wings of Tomorrowia seuranneelle konserttikiertueelle Europen kosketinsoittajaksi liittyi Mic Michaeli, josta tuli alun perin konserteissa esiintyv\xc3\xa4n j\xc3\xa4senen sijasta yhtyeen t\xc3\xa4ysivaltainen j\xc3\xa4sen. Rumpali Tony Reno sen sijaan erotettiin yhtyeest\xc3\xa4, koska h\xc3\xa4n ei ajoittain saapunut harjoittelemaan muun yhtyeen kanssa ja h\xc3\xa4nen motivaationsa yhtyeen edist\xc3\xa4misen suhteen oli alhainen. Renon korvasi Ian Haugland._NEWLINE_Vuonna 1985 Europe julkaisi EP-levyn On the Loose, joka oli soundtrack samannimiseen ruotsalaiseen elokuvaan. EP:n single \xe2\x80\x9dRock the Night\xe2\x80\x9d muodostui my\xc3\xb6hemmin yhdeksi Europen uran suurimmista hiteist\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nMaailmanlaajuinen menestys (1985\xe2\x80\x931992)\n_START_PARAGRAPH_\nVuoden 1985 syyskuussa Europe aloitti kolmannen studioalbuminsa, The Final Countdownin, \xc3\xa4\xc3\xa4nitt\xc3\xa4misen yhdess\xc3\xa4 tuottaja Kevin Elsonin kanssa. Alun perin yhtye oli l\xc3\xa4hestynyt Bruce Fairbairnia ja Dieter Dierksi\xc3\xa4 albumin tuottamisen suhteen. The Final Countdownia \xc3\xa4\xc3\xa4nitettiin Sveitsiss\xc3\xa4, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa syyskuusta vuoden 1986 maaliskuuhun, ja albumi julkaistiin vuoden 1986 toukokuussa. Albumi oli kansainv\xc3\xa4lisesti valtava kaupallinen menestys ja sen ansiosta Europe teki kansainv\xc3\xa4lisen l\xc3\xa4pimurtonsa. The Final Countdown myi pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n Yhdysvalloissa yli kolme miljoonaa kappaletta eli kolminkertaista platinaa nousemalla Billboardin Billboard 200 -albumilistan kahdeksanneksi, ja my\xc3\xb6s Suomessa albumi myi platinaa. Albumilta julkaistiin viisi single\xc3\xa4: nimikkokappale \xe2\x80\x9dThe Final Countdown\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dLove Chaser\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dRock the Night\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dCarrie\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dCherokee\xe2\x80\x9d, joista tuli Europen uran suurimpia hittej\xc3\xa4. Kappaleen \xe2\x80\x9dThe Final Countdown\xe2\x80\x9d kuuluisa alkumelodia perustui Joey Tempestin 1980-luvun alun perin kosketinsoittimilla s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n kappaleeseen ja siit\xc3\xa4 tuli Europen ensimm\xc3\xa4inen maailmanlaajuisesti menestynyt single. Se oli singlelistojen k\xc3\xa4rki per\xc3\xa4ti 25 maassa, kuten Britanniassa, Saksassa ja Ranskassa. Balladi \xe2\x80\x9dCarrie\xe2\x80\x9d oli Yhdysvalloissa jopa \xe2\x80\x9dThe Final Countdownia\xe2\x80\x9d suurempi menestys nousemalla Billboardin Billboard Hot 100 -singlelistan kolmanneksi, ja my\xc3\xb6s \xe2\x80\x9dRock the Night\xe2\x80\x9d oli Yhdysvalloissa Top 30-hitti._NEWLINE_Kitaristi John Norum oli tyytym\xc3\xa4t\xc3\xb6n The Final Countdownin kosketinsoitinvoittoiseen musiikkiin ja Europen kaupallistuneempaan imagoon, mik\xc3\xa4 johti h\xc3\xa4nen eroonsa yhtyeest\xc3\xa4 erosi yhtyeest\xc3\xa4 vuoden 1986 marraskuussa. Norum halusi panostaa soolouraansa ja julkaisikin soolouransa ensimm\xc3\xa4isen studioalbumin jo vuonna 1987. Norumin korvasi Kee Marcello._NEWLINE_Europen nelj\xc3\xa4nnen studioalbumin Out of This World tuottajaksi valittiin Ron Nevison, joka oli vastik\xc3\xa4\xc3\xa4n tuottanut menestyksekk\xc3\xa4\xc3\xa4sti muun muassa Ozzy Osbournea ja Kissi\xc3\xa4. Out of This Worldia \xc3\xa4\xc3\xa4nitettiin Lontoossa vuoden 1988 maaliskuusta kes\xc3\xa4kuuhun ja se julkaistiin elokuun alussa. Albumi nousi Billboardin listan 19. sijalle ja myi platinaa Yhdysvalloissa, mutta kansainv\xc3\xa4lisesti se ei menestynyt The Final Countdownin tavoin. Kanadassa ja Sveitsiss\xc3\xa4 albumi myi kultaa, ja Sveitsiss\xc3\xa4 siit\xc3\xa4 tuli jopa The Final Countdownia suositumpi julkaisu. Out of This Worldilta julkaistiin vuosina 1988 ja 1989 yhteens\xc3\xa4 kuusi single\xc3\xa4: \xe2\x80\x9dSupersitious\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dOpen Your Heart\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dLet the Good Times Rock\xe2\x80\x9d olivat kansainv\xc3\xa4lisi\xc3\xa4 hittej\xc3\xa4, mutta vain valikoiduissa Euroopan maissa julkaistut \xe2\x80\x9dMore Than Meets the Eye\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dSign of the Times\xe2\x80\x9d sek\xc3\xa4 ainoastaan Brasilian-markkinoille tuotettu kuudes single \xe2\x80\x9dTomorrow\xe2\x80\x9d eiv\xc3\xa4t saavuttaneet listamenestyst\xc3\xa4. Kappaleista \xe2\x80\x9dSupersitious\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9dOpen Your Heart\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dLet the Good Times Rock\xe2\x80\x9d kuvattiin my\xc3\xb6s musiikkivideot, ja erityisesti Out of This Worldin merkitt\xc3\xa4vimm\xc3\xa4ksi kappaleeksi kehittyneen \xe2\x80\x9dSupersitiousin\xe2\x80\x9d musiikkivideoa esitti Music Television runsaasti._NEWLINE_Ennen Out of This Worldin julkaisua Europe oli kiert\xc3\xa4nyt Yhdysvaltoja Def Leppardin kanssa, mutta kiertue p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi odotettua aiemmin, sill\xc3\xa4 Out of This Worldia promotoineen Euroopan-kiertueen katsottiin olevan yhtyeelle t\xc3\xa4rke\xc3\xa4mpi askel kuin Yhdysvalloissa esiintyminen toisen yhtyeen kanssa. Virallisesti Out of This Worldin maailmankiertue k\xc3\xa4ynnistyi Intian Mumbaista vuoden 1988 marraskuussa, kun yhtye konsertoi yli 60 000 hengen yleis\xc3\xb6lle. Kiertue oli menestyksek\xc3\xa4s my\xc3\xb6s Euroopassa ja Japanissa, mutta esimerkiksi Australiaan suunnitellut konsertit p\xc3\xa4\xc3\xa4dyttiin peruuttamaan eik\xc3\xa4 yhtye alkuper\xc3\xa4isen suunnitelman mukaisesti kiert\xc3\xa4nyt my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n Yhdysvaltoja vuonna 1989. Lopulta yhtye esiintyi vuonna 1989 ainoastaan Britannian Milton Keynesiss\xc3\xa4._NEWLINE_Out of This Worldin julkaisun ja albumia seuranneen kiertueen p\xc3\xa4\xc3\xa4tytty\xc3\xa4 Europe matkasi Los Angelesiin aloittaakseen j\xc3\xa4lleen uuden kappalemateriaalin kirjoittamisen. Yhtye kirjoitti mittavan m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n kappalemateriaalia ja toivoi tulevan albuminsa tuottajaksi Bob Rockia, joka ei kuitenkaan ehtinyt ty\xc3\xb6skentelem\xc3\xa4\xc3\xa4n Europen kanssa, koska h\xc3\xa4n oli jo mukana Metallican albuminteossa. H\xc3\xa4nen sijastaan tuottajaksi tuli lopulta Beau Hill, jonka johdolla Europe \xc3\xa4\xc3\xa4nitti viidennen studioalbuminsa Prisoners in Paradisen Burbankissa. Albumi julkaistiin syyskuun 1991 lopulla, mutta se sai tiedotusv\xc3\xa4lineiden ja yleis\xc3\xb6n keskuudessa varsin huomaamattoman vastaanoton, koska grunge oli tullut nopeasti mukaan musiikkialalle ja verottanut Europen kaltaisten yhtyeiden osaa. Albumin myynti oli vaisua ja se saavutti suurimman menestyksens\xc3\xa4 j\xc3\xa4lleen Sveitsiss\xc3\xa4 ja Euroopan maissa. Vaatimattomasta menestyksest\xc3\xa4 huolimatta singlet \xe2\x80\x9dI\xe2\x80\x99ll Cry for You\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dHalfway to Heaven\xe2\x80\x9d olivat pienimuotoisia hittej\xc3\xa4 Britanniassa, ja albumin nimikkokappale \xe2\x80\x9dPrisoners in Paradise\xe2\x80\x9d ylsi Ruotsin singlelistan yhdeks\xc3\xa4nneksi._NEWLINE_Vuonna 1992 Europe vet\xc3\xa4ytyi tauolle kierretty\xc3\xa4\xc3\xa4n ja levytetty\xc3\xa4\xc3\xa4n yhdess\xc3\xa4 kymmenen vuoden ajan. Joey Tempest ja Kee Marcello panostivat kumpikin omiin uriinsa sooloartisteina, kun taas yhtyeen muut j\xc3\xa4senet vierailivat muiden artistien ja yhtyeiden levytyksill\xc3\xa4. Levy-yhti\xc3\xb6 Epic Records purki tauon venyess\xc3\xa4 Europen levytyssopimuksen, ja yhtyeen ura katsottiin p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyneeksi.\n_START_SECTION_\nPaluu esiintymislavoille\n_START_PARAGRAPH_\nJoey Tempest, Mic Michaeli, Ian Haugland ja John Norum alkoivat keskustella mahdollisesta Europen paluusta vuonna 1998. Yhtye teki ensimm\xc3\xa4isen julkisen esiintymisens\xc3\xa4 uudenvuodenaattona 1999 Tukholmassa j\xc3\xa4rjestetyss\xc3\xa4 juhlassa ja esitti kappaleet \xe2\x80\x9dRock the Night\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dThe Final Countdown\xe2\x80\x9d. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli my\xc3\xb6s ainoa kerta, jolloin sek\xc3\xa4 John Norum ett\xc3\xa4 Kee Marcello esiintyiv\xc3\xa4t yht\xc3\xa4 aikaa samalla esiintymislavalla. _NEWLINE_Paluu n\xc3\xa4ytti j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4n vain Tukholman konsertin mittaiseksi lukuisista huhuista huolimatta, kunnes Europen The Final Countdown -albumin levytt\xc3\xa4neen kokoonpanon paluu vahvistettiin vuoden 2003 lokakuussa. Yhtye ilmoitti j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4v\xc3\xa4ns\xc3\xa4 uuden maailmankiertueen ja julkaisevansa my\xc3\xb6s uuden studioalbuminsa. Kitaristi John Norum halusi j\xc3\xa4lleen palata yhtyeeseen, ja Joey Tempestin mukaan muu yhtye oli my\xc3\xb6s toivonut Norumin paluuta. Paluukiertueesta keskusteltiin my\xc3\xb6s Kee Marcellon kanssa, mutta h\xc3\xa4n halusi lopulta panostaa omaan soolouraansa._NEWLINE_Vaikka Europen paluu vahvistettiin vasta vuoden 2003 lokakuussa, oli yhtye aloittanut jo kappalemateriaalin ty\xc3\xb6st\xc3\xa4misen yhdess\xc3\xa4 vuonna 2003. Vuonna 2004 yhtye palasi yhteisty\xc3\xb6h\xc3\xb6n The Final Countdownin tuotannosta vastanneen Kevin Elsonin kanssa ja \xc3\xa4\xc3\xa4nitti Tukholmassa kuudennen studioalbuminsa Start from the Dark, joka julkaistiin vuoden 2004 syyskuussa. Ennen albumin julkaisua yhtye oli kiert\xc3\xa4nyt ymp\xc3\xa4ri Eurooppaa festivaalikiertueella._NEWLINE_Vuonna 2006 Europe julkaisi seitsem\xc3\xa4nnen studioalbuminsa Secret Society, ja tammikuussa 2008 yhtye taltioi Tukholmassa j\xc3\xa4rjestetyn konserttinsa ja julkaisi sen livealbumina ja DVD:n\xc3\xa4 Almost Unplugged syyskuussa._NEWLINE_Vuonna 2009 julkaistu Last Look at Eden oli Europen kahdeksas studioalbumi, ja lokakuussa 2011 yhtye alkoi tuottaja Kevin Shirleyn kanssa \xc3\xa4\xc3\xa4nitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n yhdeks\xc3\xa4tt\xc3\xa4 studioalbumiaan Bag of Bones, joka julkaistiin vuonna 2012.'