b'\n_START_ARTICLE_\nEdward Wood Halifax\n_START_PARAGRAPH_\nEdward Frederick Lindley Wood, Halifaxin ensimm\xc3\xa4inen jaarli (vuosina 1925\xe2\x80\x931934 paroni Irwin, 1934\xe2\x80\x931944 Halifaxin varakreivi; 16. huhtikuuta 1881 Powderhamin linna, Devonshire \xe2\x80\x93 23. joulukuuta 1959 Garrowby Hall, l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 Yorkia, Yorkshire) oli brittil\xc3\xa4inen konservatiivipoliitikko, joka oli Neville Chamberlainin hallituksen ulkoministerin\xc3\xa4 vuosina 1938\xe2\x80\x931940. H\xc3\xa4net muistetaan Saksaan suunnatun my\xc3\xb6nnytyspolitiikan edustajana. Halifax toimi my\xc3\xb6s Intian varakuninkaana 1926\xe2\x80\x931931 ja Britannian suurl\xc3\xa4hettil\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 Yhdysvalloissa 1941\xe2\x80\x931946.\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4kerta\n_START_PARAGRAPH_\nWood syntyi Powderhamin linnassa Devonshiress\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 oli Halifaxin toinen varakreivi Charles Lindley Wood, joka oli tunnettu kirkonmies ja anglokatolisuuden johtaja Yorkshiren alueella. Woodin vasen k\xc3\xa4sivarsi oli syntym\xc3\xa4st\xc3\xa4 saakka surkastunut eik\xc3\xa4 h\xc3\xa4nell\xc3\xa4 siksi ollut vasenta k\xc3\xa4tt\xc3\xa4. H\xc3\xa4n oli alkujaan is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 nelj\xc3\xa4s poika, mutta h\xc3\xa4nen kolme isovelje\xc3\xa4\xc3\xa4n kuolivat varhain ja siten h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 tuli yhdeks\xc3\xa4nvuotiaana t\xc3\xa4m\xc3\xa4n perillinen. Wood k\xc3\xa4vi koulunsa Etonissa ja Oxfordin Christ Churchissa. Vuonna 1903 h\xc3\xa4net valittiin Oxfordin All Souls Collegen j\xc3\xa4seneksi. Wood edusti vuosina 1910\xe2\x80\x931925 Yorkshiren Riponia parlamentin alahuoneessa ja kuului konservatiivien ryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n. Ensimm\xc3\xa4isen maailmansodan aikana h\xc3\xa4n palveli l\xc3\xa4nsirintamalla Yorkshiren rakuunarykmentin majurina ja oli 1917\xe2\x80\x931918 virkamiehen\xc3\xa4 asevelvollisuusministeri\xc3\xb6ss\xc3\xa4. Sodan j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n oli 1921\xe2\x80\x931922 siirtomaa-asioiden alivaltiosihteerin\xc3\xa4 David Lloyd Georgen hallituksessa, 1922\xe2\x80\x931924 opetusministerin\xc3\xa4 Andrew Bonar Law\xe2\x80\x99n ja Stanley Baldwinin hallituksissa sek\xc3\xa4 1924\xe2\x80\x931925 maatalousministerin\xc3\xa4 Baldwinin toisessa hallituksessa._NEWLINE_Wood nimitettiin lokakuussa 1925 Intian varakuninkaaksi ja samalla h\xc3\xa4net korotettiin p\xc3\xa4\xc3\xa4rinarvoon paroni Irwinin\xc3\xa4. H\xc3\xa4n aloitti teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ss\xc3\xa4\xc3\xa4n 1. huhtikuuta 1926. H\xc3\xa4n toimi varakuninkaana vuoteen 1931. Tuona aikana Intiassa oli paljon kansallimielist\xc3\xa4 kuohuntaa sek\xc3\xa4 hindujen ett\xc3\xa4 muslimien parissa. Irwin p\xc3\xa4\xc3\xa4si lopulta sopuun Gandhin kanssa. He tekiv\xc3\xa4t maaliskuussa 1931 sopimuksen, jonka mukaan Gandhin kannattajat lopettaisivat kansalaistottelemattomuuskampanjan ja Irwin armahti poliittiset vangit. Intian-komennuksensa j\xc3\xa4lkeen Irwin palasi Englantiin ja toimi 1932\xe2\x80\x931935 j\xc3\xa4lleen opetusministerin\xc3\xa4. H\xc3\xa4n peri 1934 is\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4n Halifaxin varakeivin arvon. Sen j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n oli 1935 sotaministeri, 1935\xe2\x80\x931937 pienemm\xc3\xa4n valtiosinetin vartija (Lord Privy Seal), 1935\xe2\x80\x931938 parlamentin yl\xc3\xa4huoneen puhemies ja 1937\xe2\x80\x931938 valtakunnanneuvoston lordipresidentti (Lord President of the Council). H\xc3\xa4n vieraili marraskuussa 1937 sinetinvartijan ominaisuudessa Hermann G\xc3\xb6ringin ja Adolf Hitlerin luona Saksassa._NEWLINE_P\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Chamberlainin my\xc3\xb6nnytyspolitiikkaa vastustaneen ulkoministeri Anthony Edenin erottua Halifax nimitettiin 25. helmikuuta 1938 h\xc3\xa4nen tilalleen. Ulkoministerikausi muodostui Halifaxin uran ristiriitaisimmaksi vaiheeksi. Britannian hallituksen my\xc3\xb6nnytyspolitiikka huipentui syyskuussa 1938 solmittuun M\xc3\xbcnchenin sopimukseen, jolla Saksalle annettiin lupa Sudeettialueiden miehitykseen. Muun muassa Eden ja Winston Churchill arvostelivat sopimusta, mutta se nautti alkuun useimpien kansalaisten tukea, sill\xc3\xa4 se n\xc3\xa4ytti est\xc3\xa4v\xc3\xa4n sodan syttymisen. Hitler ei kuitenkaan pit\xc3\xa4nyt sitoumuksiaan ja syksyll\xc3\xa4 1939 tapahtumat eteniv\xc3\xa4t toisen maailmansodan syttymiseen. Kun Chamberlain joutui eroamaan p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin teht\xc3\xa4vist\xc3\xa4 toukokuussa 1940, h\xc3\xa4n toivoi Halifaxista seuraajaansa. Lopulta Chamberlain, Halifax ja Churchill kuitenkin sopivat kesken\xc3\xa4\xc3\xa4n, ett\xc3\xa4 uudeksi p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeriksi tulisikin Churchill eik\xc3\xa4 Halifax. Halifax jatkoi ulkoministerin\xc3\xa4 Churchillin hallituksessa, kunnes h\xc3\xa4n siirtyi joulukuussa 1940 suurl\xc3\xa4hettil\xc3\xa4\xc3\xa4ksi Washingtoniin. Eden palasi h\xc3\xa4nen tilalleen ulkoministeriksi._NEWLINE_Halifax toimi suurl\xc3\xa4hettil\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 Washingtonissa 1941\xe2\x80\x931946 ja edisti liittoutuneiden yhteisty\xc3\xb6t\xc3\xa4. H\xc3\xa4net palkittiin 1944 Halifaxin jaarlin arvolla. H\xc3\xa4n oli my\xc3\xb6s Britannian edustajana Yhdistyneiden kansakuntien perustavassa kokouksessa San Franciscossa 1945. Halifax julkaisi 1957 muistelmateoksen Fullness of Days, jossa h\xc3\xa4n puolusti kiistelty\xc3\xa4 my\xc3\xb6nnytyspolitiikkaansa.'