b'\n_START_ARTICLE_\nInvestituurariita\n_START_PARAGRAPH_\nInvestituurariita oli merkitt\xc3\xa4vin maallisen ja kirkollisen vallan yhteenotto keskiajalla. Se alkoi 1000-luvulla Pyh\xc3\xa4n saksalais-roomalaisen keisarikunnan ja paavin v\xc3\xa4lisen\xc3\xa4 riitana siit\xc3\xa4, kenell\xc3\xa4 on oikeus nimitt\xc3\xa4\xc3\xa4 kirkon toimihenkil\xc3\xb6t (investituura). Riita johti lopulta l\xc3\xa4hes 50 vuotta kest\xc3\xa4neeseen sis\xc3\xa4llissotaan ja Saksalais-roomalaisen keisarikunnan hajoamiseen niin, etteiv\xc3\xa4t Saksan alueen valtakunnat yhdistyneet uudestaan ennen 1800-lukua.\n_START_SECTION_\nRiidan alkuper\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nEnnen investituurariitaa kirkonhenkil\xc3\xb6iden nimitys oli teoriassa kirkon sis\xc3\xa4inen asia, mutta k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 sen suorittivat maalliset hallitsijat. Investituuraseremoniassa vastavalittu piispa tai apotti astui maallisen johtajan eteen ja sai t\xc3\xa4lt\xc3\xa4 sauvan ja sormuksen vallan merkiksi._NEWLINE_Koska piispan tai apotin asemaan liittyi usein merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti maaomaisuutta ja vaurautta, oli maalliselle hallitsijalle taloudellisesti hy\xc3\xb6dyllist\xc3\xa4 nimitt\xc3\xa4\xc3\xa4 joku h\xc3\xa4nelle uskollinen henkil\xc3\xb6. Piispat ja apotit olivat usein itsekin osa maallista hallintoa hallinnollisten kykyjens\xc3\xa4 ansiosta. Lis\xc3\xa4ksi Pyh\xc3\xa4n saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarilla oli erityinen oikeus valita paavi. Paavi vastavuoroisesti nimitti ja kruunasi seuraavan keisarin, joten harmoninen suhde kahden osapuolen v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 oli t\xc3\xa4rke\xc3\xa4\xc3\xa4._NEWLINE_Kriisi sai alkunsa kun ryhmittym\xc3\xa4 kirkon sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4, gregoriaaniset reformistit, p\xc3\xa4\xc3\xa4ttiv\xc3\xa4t vapauttaa kirkon maallisten hallitsijoiden vallasta poistamalla investituuraseremonian. Reformistit tiesiv\xc3\xa4t, ett\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4 ei olisi mahdollista niin kauan kuin keisarilla oli oikeus nimitt\xc3\xa4\xc3\xa4 paavi, joten ensimm\xc3\xa4inen askel oli siirt\xc3\xa4\xc3\xa4 paavin nimitt\xc3\xa4minen kirkolle. Tilaisuus t\xc3\xa4h\xc3\xa4n tuli 1050-luvulla kun Henrik IV:st\xc3\xa4 tuli keisari nuorella i\xc3\xa4ll\xc3\xa4. Reformistit tarttuivat tilaisuuteen, kun keisari oli viel\xc3\xa4 lapsi eik\xc3\xa4 voinut reagoida tilanteeseen. Vuonna 1059 kirkolliskokous Roomassa julisti, ett\xc3\xa4 maallisilla johtajilla ei ollut oikeutta osallistua paavin nimitt\xc3\xa4miseen ja loi kardinaalikollegion, joka koostui vain kirkon edustajista. Kardinaalikollegio on t\xc3\xa4n\xc3\xa4kin p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 tapa, jolla paavi valitaan._NEWLINE_Kun paavin hovi hallitsi paavin valintaa, se pystyi nyt hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n investituuraa vastaan laajalla rintamalla.\n_START_SECTION_\nInvestituurariita\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1075 paavi Pyh\xc3\xa4 Gregorius VII julisti Dictatus Papaessaan investituurak\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n lopettamisen. T\xc3\xa4h\xc3\xa4n aikaan Henrik IV ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 ollut lapsi ja h\xc3\xa4n reagoi julistukseen l\xc3\xa4hett\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 Gregorius VII:lle kirjeen, jossa h\xc3\xa4n syrj\xc3\xa4ytti Gregoriuksen ja vaati uuden paavin valintaa._NEWLINE_Vuonna 1076 Gregorius vastasi kirjeeseen julistamalla kuninkaan pannaan, erottamalla h\xc3\xa4net kirkosta ja erottamalla h\xc3\xa4net keisariudesta. N\xc3\xa4in ollen Henrik IV ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 ollut Saksan kuningas eik\xc3\xa4 Pyh\xc3\xa4n saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari. K\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 paavi ja keisari olivat julistaneet toisensa pois virasta._NEWLINE_Julistusten paneminen t\xc3\xa4yt\xc3\xa4nt\xc3\xb6\xc3\xb6n oli asia erikseen, mutta kohtalo oli Gregoriuksen puolella. Saksan aatelisto oli iloinen kuullessaan kuninkaansa viraltapanosta. Se k\xc3\xa4ytti tilannetta verukkeena kapinoinnille ja kuninkaallisen vallan siirt\xc3\xa4miselle. Aatelisto vaati paikallista hallintaoikeutta talonpoikiin ja omaisuuteen, rakensi aiemmin kiellettyj\xc3\xa4 linnoituksia ja rakensi paikallisen feodaalihallinnon p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4kseen eroon keisarikunnasta._NEWLINE_Henrik IV:ll\xc3\xa4 ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin per\xc3\xa4yty\xc3\xa4, koska h\xc3\xa4n tarvitsi aikaa suunnatakseen sotajoukkonsa kuningaskuntansa kapinallisia vastaan. Vuonna 1077 h\xc3\xa4n matkusti Pohjois-Italian Canossaan, miss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n tapasi paavin ja pyysi h\xc3\xa4nelt\xc3\xa4 henkil\xc3\xb6kohtaisesti anteeksi. Katumuksensa merkiksi h\xc3\xa4n  seisoi lumessa paljain jaloin keskell\xc3\xa4 talvea. Gregorius poisti pannan, mutta Saksan aatelisto ei ollut yht\xc3\xa4 valmis luopumaan tilaisuudestaan. He valitsivat kilpailevan kuninkaan nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n Rudolf._NEWLINE_Vuonna 1081 Henrik IV:n onnistui vangita ja tappaa Rudolf ja samana vuonna h\xc3\xa4n valloitti Rooman aikomuksenaan syrj\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 Gregorius VII voimalla ja korvata t\xc3\xa4m\xc3\xa4n suopeammalla paavilla. Gregorius VII kutsui avukseen liittolaisensa normannit Etel\xc3\xa4-Italiasta ja n\xc3\xa4m\xc3\xa4 pelastivat h\xc3\xa4net saksalaisilta vuonna 1085. Normannien onnistui saada Rooma haltuunsa, mutta kun Rooman asukkaat nousivat kapinaan Gregoriusta vastaan, h\xc3\xa4nen oli paettava normannien kanssa etel\xc3\xa4\xc3\xa4n, miss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n pian kuoli._NEWLINE_Investituurariita jatkui viel\xc3\xa4 vuosikymmeni\xc3\xa4, kun jokainen seuraava paavi taisteli investituuraa vastaan yritt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 synnytt\xc3\xa4\xc3\xa4 kapinaa Saksassa. Henrik IV:t\xc3\xa4 seurasi h\xc3\xa4nen kuolemansa j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4nen poikansa Henrik V, joka ei my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n halunnut luopua investituurasta._NEWLINE_Viidenkymmenen vuoden taisteluiden j\xc3\xa4lkeen kompromissiin p\xc3\xa4\xc3\xa4stiin vuonna 1122 Wormsissa, jossa sovittiin, ett\xc3\xa4 investituura lakkautetaan, mutta maallisille johtajille annettaisiin ep\xc3\xa4virallisia mahdollisuuksia vaikuttaa nimitysprosessiin.\n_START_SECTION_\nMerkitys\n_START_PARAGRAPH_\nEnnen investituurariitaa Saksa oli Euroopan voimakkaimpia yhdistyneit\xc3\xa4 kuningaskuntia. Viisikymment\xc3\xa4 vuotta kest\xc3\xa4neiden kirkon kanssa k\xc3\xa4ytyjen kiistojen aikana se heikkeni ja hajosi osiin. Paikallisten hallitsijoiden valta talonpoikiin kasvoi, maaorjuus lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi ja kansalaisten oikeudet v\xc3\xa4heniv\xc3\xa4t. Verot ja sotav\xc3\xa4enotot lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyiv\xc3\xa4t samalla kun valtioiden kassat hupenivat. _NEWLINE_Erimielisyydet eiv\xc3\xa4t p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyneet Wormsiin. Kiistat paavin ja keisarin v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 jatkuivat, kunnes Pohjois-Italia j\xc3\xa4i kokonaan keisarikunnan haltuun. Keisari Fredrik II:n aikana kirkko k\xc3\xa4ynnisti ristiretki\xc3\xa4 Pyh\xc3\xa4\xc3\xa4 saksalais-roomalaista keisarikuntaa vastaan.'