b'\n_START_ARTICLE_\nPikakirjoitus\n_START_PARAGRAPH_\nPikakirjoitus eli stenografia on tavallista kirjoitusta nopeammaksi tarkoitettu kirjoitusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4, jolla harjaantunut kirjoittaja pystyy kirjoittamaan puhetta muistiin samassa tai nopeammassa tahdissa. Nopeus perustuu yksinkertaistettuihin kirjainmerkkeihin ja lyhenteiden k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4miseen. Eri kielille k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n tavallisesti eri j\xc3\xa4rjestelmi\xc3\xa4, joissa kielten ominaispiirteet on otettu huomioon. Joillekin kielille on kehitetty my\xc3\xb6s pikakirjoituskoneita, joilla pystyt\xc3\xa4\xc3\xa4n kirjoittamaan puhenopeudella._NEWLINE_Pikakirjoitusta on k\xc3\xa4ytetty muun muassa saarnojen, puheiden tai sanelun yl\xc3\xb6skirjoittamiseen, eri maiden parlamenttien ja oikeusistuinten kokousten p\xc3\xb6yt\xc3\xa4kirjojen tekemiseen sek\xc3\xa4 muistiinpanojen kirjoittamiseen.\n_START_SECTION_\nM\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4 ja nimitykset\n_START_PARAGRAPH_\nSuomalaisessa pikakirjoituskirjallisuudessa ei ole esitetty t\xc3\xa4sm\xc3\xa4llist\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4\xc3\xa4 pikakirjoitukselle. Ulkomaisessa kirjallisuudessa m\xc3\xa4\xc3\xa4ritelm\xc3\xa4t ovat varsin erilaisia. Pikakirjoitushistorioitsija Christian Johnen esitti, ett\xc3\xa4 pikakirjoitus on tavallisen kirjoituksen rinnalle luotu keinotekoinen kirjoitus, jossa on erityiset merkit ja s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6t huomattavan kirjoituslyhyyden saavuttamiseksi. Kirjoitusj\xc3\xa4rjestelmien tutkijan Peter T. Danielsin mukaan pikakirjoitusta voidaan luonnehtia kirjoitusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ksi, jolla sanat voidaan kirjoittaa puhenopeudella._NEWLINE_Pikakirjoitus-sanan rinnalla k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n vierasper\xc3\xa4ist\xc3\xa4 nimityst\xc3\xa4 stenografia. Se on johdettu kreikan kielen sanoista stenos (\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb5\xce\xbd\xcf\x8c\xcf\x82), kapea, ja graphein (\xce\xb3\xcf\x81\xce\xac\xcf\x86\xce\xb5\xce\xb9\xce\xbd), kirjoittaa. Sana on per\xc3\xa4isin englantilaiselta John Willisilt\xc3\xa4, joka k\xc3\xa4ytti sit\xc3\xa4 (muodossa stenographie) 1600-luvun alussa._NEWLINE_My\xc3\xb6s takygrafia tarkoittaa pikakirjoitusta. Sanaa k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n kuitenkin tavallisesti vain antiikin ja keskiajan pikakirjoituksesta.\n_START_SECTION_\nKreikan pikakirjoitus\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1883 Kreikasta l\xc3\xb6ydettiin 300-luvulta eaa. per\xc3\xa4isin oleva marmorikivi (niin sanottu Akropolis-kivi), johon hakatussa tekstiss\xc3\xa4 kuvataan er\xc3\xa4\xc3\xa4nlaista pikakirjoitusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4. Kivi on kuitenkin melko pahasti vaurioitunut ja teksti vaillinainen, eik\xc3\xa4 kyseisest\xc3\xa4 j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4st\xc3\xa4 tai sen mahdollisesta k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 ole tarkkaa tietoa._NEWLINE_Vuodelta 155 on per\xc3\xa4isin sopimus Keski-Egyptist\xc3\xa4, jossa sovitaan, kuinka Panechotes antaa orjansa Chairammonin Apolloniokselle kahdeksi vuodeksi pikakirjoituksen opiskelua varten. 200-luvulta l\xc3\xa4htien on per\xc3\xa4isin enemm\xc3\xa4nkin papyrusk\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xb6j\xc3\xa4 ja vahatauluja, joissa on k\xc3\xa4ytetty pikakirjoitusmerkkej\xc3\xa4._NEWLINE_Noin 1100-luvulla kreikkalainen pikakirjoitus n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 kuitenkin unohtuneen.\n_START_SECTION_\nLatinan pikakirjoitus\n_START_PARAGRAPH_\nVarhaisimmat tiedot latinankielisen pikakirjoituksen k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 Rooman valtakunnassa ovat ensimm\xc3\xa4iselt\xc3\xa4 vuosisadalta ennen ajanlaskun alkua. Vuonna 63 eaa. kirjoitettiin niin sanotuilla Tiron merkeill\xc3\xa4 muistiin Cato nuoremman pit\xc3\xa4m\xc3\xa4 puhe senaatissa. J\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 on saanut nimens\xc3\xa4 Marcus Tullius Tirosta, joka oli Ciceron vapautettu orja ja toimi h\xc3\xa4nen sihteerin\xc3\xa4\xc3\xa4n. Ei tiedet\xc3\xa4 kuitenkaan varmasti, oliko j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 Tiron kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4 vai k\xc3\xa4yttik\xc3\xb6 h\xc3\xa4n vain sit\xc3\xa4._NEWLINE_J\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4st\xc3\xa4 tuli hyvin suosittu, ja muun muassa keisarit Augustus ja Titus osasivat pikakirjoituksen. 300-luvun lopulta l\xc3\xa4htien my\xc3\xb6s kirkon piiriss\xc3\xa4 alettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 pikakirjoittajia, kun kirkolliskokousten v\xc3\xa4ittelyt haluttiin saada talteen._NEWLINE_700-luvun lopulla Kaarle Suuri m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4si, ett\xc3\xa4 papeille ja munkeille oli j\xc3\xa4rjestett\xc3\xa4v\xc3\xa4 pikakirjoituksen opetusta. T\xc3\xa4lt\xc3\xa4 ajalta on per\xc3\xa4isin noin 13\xc2\xa0000 Tiron merkki\xc3\xa4 sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4v\xc3\xa4 luettelo, joka on t\xc3\xa4rkein l\xc3\xa4hde j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n tuntimisen kannalta._NEWLINE_Latinan pikakirjoituksen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 kuitenkin loppuneen 1070-luvun paikkeilla.\n_START_SECTION_\nNykyhistoria\n_START_PARAGRAPH_\nPikakirjoitusj\xc3\xa4rjestelmien kehitt\xc3\xa4minen k\xc3\xa4ynnistyi uudestaan Englannissa 1500-luvun lopussa, ja 1800-luvun alusta l\xc3\xa4htien pikakirjoitus alkoi levit\xc3\xa4 laajemmin muuallekin. Uusia j\xc3\xa4rjestelmi\xc3\xa4 kehitettiin erityisesti Englannissa, Ranskassa ja Saksassa. Muualla k\xc3\xa4ytettiin varsinkin aluksi n\xc3\xa4iden kolmen maan j\xc3\xa4rjestelmien muunnoksia, mutta my\xc3\xb6hemmin my\xc3\xb6s itsen\xc3\xa4isempi\xc3\xa4 j\xc3\xa4rjestelmi\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nEnglanninkieliset maat\n_START_PARAGRAPH_\nUuden ajan ensimm\xc3\xa4isen pikakirjoitusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n julkaisi englantilainen Timothe Bright vuonna 1588. J\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 sis\xc3\xa4lsi noin 500 merkki\xc3\xa4 yksitt\xc3\xa4isille sanoille. Se oli kuitenkin hankalasti opittavissa, koska merkit oli opeteltava ulkoa kukin erikseen. Mik\xc3\xa4li tietylle sanalle ei ole omaa merkki\xc3\xa4, se piti kirjoittaa sanan synonyymin ja alkukirjaimen avulla. Samoihin aikoihin englantilainen Peter Bales kehitti oman j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ns\xc3\xa4. Ei tiedet\xc3\xa4 varmasti, kumpaa kehitettiin tai k\xc3\xa4ytettiin aikaisemmin, mutta Bales julkaisi omansa kaksi vuotta Brightin j\xc3\xa4lkeen._NEWLINE_John Willisin vuonna 1602 julkaisema j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 oli edelt\xc3\xa4ji\xc3\xa4\xc3\xa4n selv\xc3\xa4sti helpommin opittava. Se sis\xc3\xa4lsi aakkoston, jonka avulla sanoja voitiin kirjoittaa, eik\xc3\xa4 n\xc3\xa4in tarvinnut opetella tuhansia erillisi\xc3\xa4 merkkej\xc3\xa4. Seuraavaksi j\xc3\xa4rjestelmi\xc3\xa4 julkaisivat muun muassa Edmond Willis 1618, Thomas Shelton 1626 ja Theophilus Metcalfe 1633. Samuel Pepys kirjoitti Sheltonin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kuuluisat p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjansa. Sheltonin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 levisi my\xc3\xb6s Ruotsiin, kun Johan Swan oli sovittanut sen ruotsin kielelle 1660-luvulla ja k\xc3\xa4ytti sit\xc3\xa4 ty\xc3\xb6skennelless\xc3\xa4\xc3\xa4n Ruotsin valtaneuvostossa. Swan ei kuitenkaan levitt\xc3\xa4nyt pikakirjoitustaitoa, ja j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 unohtui h\xc3\xa4nen j\xc3\xa4lkeens\xc3\xa4._NEWLINE_John Byrom kehitti 1720-luvulla j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n, joka loi pohjan nykyaikaisten geometristen j\xc3\xa4rjestelmien kehitt\xc3\xa4miselle._NEWLINE_Useimmat 1600- ja 1700-luvun j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4t olivat lyhytik\xc3\xa4isi\xc3\xa4, mutta Samuel Taylorin vuonna 1786 julkaisema j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 s\xc3\xa4ilyi k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 noin sata vuotta. Siit\xc3\xa4 tehtiin my\xc3\xb6s muunnoksia useille muille kielille, muun muassa espanjalle, portugalille, italialle ja ruotsille._NEWLINE_Englanninkielisist\xc3\xa4 j\xc3\xa4rjestelmist\xc3\xa4 merkitt\xc3\xa4vimmiksi tulivat Isaac Pitmanin (1837) sek\xc3\xa4 John Robert Greggin (1888) j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4t. Greggin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4st\xc3\xa4 tuli suosittu erityisesti Yhdysvalloissa. James Hillin vuonna 1966 julkistama Teeline-j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 on suosittu Britanniassa.\n_START_SECTION_\nRanska\n_START_PARAGRAPH_\nJacques Cossard julkaisi ensimm\xc3\xa4isen ranskalaisen pikakirjoitusj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n vuonna 1651. Kyseess\xc3\xa4 oli itsen\xc3\xa4inen geometrinen j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4, joka ei perustunut aikaisempiin englantilaisiin j\xc3\xa4rjestelmiin. Oppikirjan painosm\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4t olivat kuitenkin pieni\xc3\xa4, eik\xc3\xa4 j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4misest\xc3\xa4 ole s\xc3\xa4ilynyt tietoa. Charles Alois Ramsay julkaisi k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksen englantilaisesta Sheltonin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4st\xc3\xa4 vuonna 1681. Jean Coulon de Th\xc3\xa9venot julkaisi vuonna 1788 j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n, jossa konsonanttien ja vokaalien merkit liittyiv\xc3\xa4t sulavasti yhteen, mutta useampitavuisissa sanoissa kukin tavu kirjoitettiin erikseen, ja kyn\xc3\xa4 piti niiden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 nostaa paperista, mik\xc3\xa4 hidasti kirjoittamista._NEWLINE_Th\xc3\xa9odore Pierre Bertinin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 vuodelta 1792 pohjautui englantilaiseen Taylorin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4n. Bertinin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 pystyttiin kirjoittamaan puhenopeudella, mink\xc3\xa4 ansiosta se voitti suosiossa Coulonin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n._NEWLINE_Ranskassa pikakirjoituksen tarve kasvoi suuren vallankumouksen j\xc3\xa4lkeen, kun parlamentaarinen el\xc3\xa4m\xc3\xa4 virisi. J\xc3\xa4rjestelmi\xc3\xa4 julkaisivat muun muassa Louis F\xc3\xa9lix Conen de Pr\xc3\xa9p\xc3\xa9an, Aim\xc3\xa9 Paris, Louis Prosper Gu\xc3\xa9nin, Hippolyte Pr\xc3\xa9vost, Albert Delaunay ja \xc3\x89mile Duploy\xc3\xa9. 1900-luvulla suosituimmiksi j\xc3\xa4iv\xc3\xa4t Pr\xc3\xa9vost-Delaunay ja Duploy\xc3\xa9.\n_START_SECTION_\nSaksankieliset maat\n_START_PARAGRAPH_\nEnsimm\xc3\xa4isen saksankielisen pikakirjoituksen oppikirjan laati Carl Aloys Ramsay vuonna 1678. J\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 oli l\xc3\xa4hes suora kopio englantilaisesta Sheltonin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4st\xc3\xa4. Oppikirjasta julkaistiin useita painoksia, mutta ei ole tiedossa, miss\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytettiin._NEWLINE_Vuonna 1796 Friedrich Mosengeil julkaisi j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n, joka pohjautui Th\xc3\xa9odore-Pierre Bertinin tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n ranskankieliseen versioon englantilaisesta Taylorin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4st\xc3\xa4. Siin\xc3\xa4 ainoastaan konsonanteille oli omia merkkej\xc3\xa4, ja vokaalit merkittiin sanan ymp\xc3\xa4rille pisteill\xc3\xa4 tai viivoilla. Samaa merkki\xc3\xa4 saatettiin k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 kuitenkin useammalle eri konsonanttiyhdistelm\xc3\xa4lle, ja yksitt\xc3\xa4iset sanan keskell\xc3\xa4 olevat vokaalit j\xc3\xa4tettiin merkitsem\xc3\xa4tt\xc3\xa4, mik\xc3\xa4 hankaloitti tekstin lukemista. Heti seuraavana vuonna Karl Gottlieb Horstig julkaisi uuden j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n, joka muistuttaa englantilaisia Taylorin ja Lewisin j\xc3\xa4rjestelmi\xc3\xa4, mutta on selv\xc3\xa4sti itsen\xc3\xa4isempi kuin Mosengeilin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4. Horstigin j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 tuli laajaan k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n: sit\xc3\xa4 muun muassa opetettiin Jenan yliopistossa, ja sill\xc3\xa4 oli k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ji\xc3\xa4 eri parlamenteissa noin sadan vuoden ajan._NEWLINE_Franz Xaver Gabelsberger kehitti 1800-luvun alussa j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4n, josta tuli eritt\xc3\xa4in suosittu ja joka sovitettiin my\xc3\xb6s useille muille eurooppalaisille kielille. Useimmista aikaisemmista j\xc3\xa4rjestelmist\xc3\xa4 poiketen kyseess\xc3\xa4 oli niin sanottu kursiivinen j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4: sen merkit koostuivat tavallisen kaunokirjoituksen kirjainten muodoista, ja ne liitet\xc3\xa4\xc3\xa4n sulavasti toisiinsa yhten\xc3\xa4isell\xc3\xa4 viivalla._NEWLINE_Saksassa kehitettiin muitakin j\xc3\xa4rjestelmi\xc3\xa4, mm. Stolze, Stolze\xe2\x80\x93Schrey ja Arends, ja k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 oli useita n\xc3\xa4ist\xc3\xa4 rinnakkain. 1900-luvun alussa haluttiin p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4 yhten\xc3\xa4iseen j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4\xc3\xa4n, mutta eri koulukuntien oli vaikea p\xc3\xa4\xc3\xa4st\xc3\xa4 yhteisymm\xc3\xa4rrykseen, kunnes vuonna 1924 saatiin sovituksi Saksan yhten\xc3\xa4isj\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4, joka oli Gabelsbergerin ja Stolze\xe2\x80\x93Schreyn v\xc3\xa4limuoto.\n_START_SECTION_\nPikakirjoituksen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\n_START_PARAGRAPH_\nPikakirjoitusta on k\xc3\xa4ytetty jo varhain julkisten puheiden ja saarnojen muistiinmerkitsemiseen, ja parlamenttien ja oikeusistuinten istuntoja on tallennettu pikakirjoituksella. My\xc3\xb6s liike-el\xc3\xa4m\xc3\xa4 on ollut merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4 pikakirjoittajien ty\xc3\xb6llist\xc3\xa4j\xc3\xa4, mutta sanelukoneiden, tietokoneiden ja tekstink\xc3\xa4sittelyohjelmien yleistymisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 pikakirjoituksen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 on v\xc3\xa4hentynyt.\n_START_SECTION_\nPikakirjoitusnopeudet\n_START_PARAGRAPH_\nKirjoitusnopeuksia mitataan nykyisin yleens\xc3\xa4 tavuina minuutissa. Ainakin Britanniassa ja Yhdysvalloissa k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n kuitenkin mittayksikk\xc3\xb6n\xc3\xa4 sanoja minuutissa, kuten Suomessakin aikaisemmin._NEWLINE_Kun Suomessa opetettiin pikakirjoitusta valinnaisena aineena oppikouluissa, hyv\xc3\xa4n\xc3\xa4 saavutuksena pidettiin sit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 oppilas pystyi ensimm\xc3\xa4isen vuoden j\xc3\xa4lkeen kirjoittamaan melko virheett\xc3\xb6m\xc3\xa4sti 50 tavun minuuttinopeudella. Toisen opetusvuoden j\xc3\xa4lkeen noin kolmannes oppilaista pystyi kirjoittamaan 100 tavun minuuttinopeudella, parhaat jopa 150 tavun nopeudella._NEWLINE_Ruotsalainen pikakirjoittaja ja kielitieteilij\xc3\xa4 Hans Karlgren arvioi, ett\xc3\xa4 kotitarpeikseen pikakirjoitusta k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4 saavuttaa jonkin ajan kuluessa nopeuden 125\xe2\x80\x93175 tavua minuutissa. Kokouspikakirjoittaja voi p\xc3\xa4rj\xc3\xa4t\xc3\xa4 250 tavulla minuutissa, mutta selvi\xc3\xa4\xc3\xa4 huolettomammin, jos pystyy kirjoittamaan noin 300 tavua minuutissa. Suomessa valtiop\xc3\xa4iv\xc3\xa4pikakirjoittajien p\xc3\xa4tevyysvaatimuksena oli alun perin 100 sanaa (n. 250 tavua) minuutissa, mutta my\xc3\xb6hemmin vaatimuksia nostettiin asteittain ja p\xc3\xa4\xc3\xa4dyttiin 325 tavuun minuutissa_NEWLINE_Kansainv\xc3\xa4lisen pikakirjoitusj\xc3\xa4rjest\xc3\xb6n Interstenon kilpailuissa nopeimmat kirjoittajat ovat 2000-luvulla kirjoittaneet noin 350\xe2\x80\x93500 tavua minuutissa. Paras suomalaistulos kautta aikojen on Veikko Sorsalla, joka kirjoitti vuonna 1969 525 tavua minuutissa eli noin 3,5 sanaa sekunnissa. Normaali puhenopeus on noin 200\xe2\x80\x93300 tavua minuutissa.\n_START_SECTION_\nKonepikakirjoitus\n_START_PARAGRAPH_\nPerinteisen k\xc3\xa4sipikakirjoituksen lis\xc3\xa4ksi teksti\xc3\xa4 voidaan kirjoittaa pikakirjoituskoneilla, joissa painetaan useita n\xc3\xa4pp\xc3\xa4imi\xc3\xa4 yht\xc3\xa4aikaa. Tavu syntyy niin ett\xc3\xa4 vasen k\xc3\xa4si valitsee tavun alun, oikea k\xc3\xa4si tavun lopun. Lis\xc3\xa4ksi kukin pikakirjoittaja voi tallentaa koneeseen makroja, joista tulee toistuvia fraaseja, kuten "Hyv\xc3\xa4t naiset ja herrat". Nykyisin tiivistetty teksti avataan saman tien tietokoneella, aikaisemmin se kirjoitettiin paperiliuskalle josta puhtaaksikirjoittaja muutti sen normaalikielelle._NEWLINE__NEWLINE_Konepikakirjoitus on mahdollistanut puheiden tosiaikaisen tulkitsemisen, mit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n muun muassa television tekstityksess\xc3\xa4 kuulovammaisille.'