b'\n_START_ARTICLE_\nDKW 3=6 Monza\n_START_SECTION_\nSuunnittelu\n_START_PARAGRAPH_\nVuonna 1954 DKW-autojen viritt\xc3\xa4miseen erikoistunut Albercht-Wolf Mantzel sek\xc3\xa4 myyntiedustaja G\xc3\xbcnther Ahrens ehdottivat stuttgartilaisen korivalmistaja Donnenhauer & Staussin johtaja Gottfried Donnenhauerille DKW:n alustaan perustuvan urheiluauton suunnittelua. Donnenhauer suunnitteli lyhennetylle DKW F91:n alustalle urheilullisen korin, josta valmistettiin luonnollisen kokoinen ter\xc3\xa4slevyst\xc3\xa4 tehty malli. Sarjatuotannossa kuitenkin p\xc3\xa4\xc3\xa4tettiin soveltaa lasikuituvahvisteista muovia. Prototyypin pohjalta valmistettiin kaksipuoliset muotit, joiden v\xc3\xa4liss\xc3\xa4 korinosat puristettiin. Prosessin avulla pinnoista saatiin eritt\xc3\xa4in sileit\xc3\xa4. Korin osat kiinnitettiin kehikkoon liimaamalla ja niittaamalla. Valmis kori painoi vain noin 125\xc2\xa0kg._NEWLINE_Auto esiteltiin IAA:ssa syyskuussa 1955 Dannenhauer & Staussin osastolla. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen yritys valmisti myyntiin nelj\xc3\xa4 yksil\xc3\xb6\xc3\xa4 nimell\xc3\xa4 DKW Solitude. Samassa n\xc3\xa4yttelyss\xc3\xa4 Auto Union esitteli uuden leve\xc3\xa4mm\xc3\xa4lle alustalle rakennetun F93-mallin, joka tulisi korvaamaan tuotannossa olleen F91:n. Donnenhauer onnistui kuitenkin sovittamaan korin uudelle alustalle vain hieman rungon takap\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4 muuttamalla, ja viides yksil\xc3\xb6 perustui jo F93:n tekniikkaan. Omamassaltaan 735-kiloinen auto ylti 140 km/h huippunopeuteen, joka oli 15 km/h enemm\xc3\xa4n kuin tavanomaisen F93:n._NEWLINE_Kuudennen yksil\xc3\xb6n tuulilasin kulmat oli py\xc3\xb6ristetty, sill\xc3\xa4 auton ollessa t\xc3\xa4ysin kuormattuna korin havaittiin antavan periksi lasien kulmista, mik\xc3\xa4 johti veden vuotamiseen sis\xc3\xa4lle koriin. Seuraavissa autoissa my\xc3\xb6s sivuikkunoiden kulmat oli py\xc3\xb6ristetty. Kuudennen auton moottorin iskutilavuutta kasvatettiin yhteen litraan, mink\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkeen sill\xc3\xa4 osallistuttiin Italiassa Autodromo di Monza -kilpailuun joulukuussa 1956. 72-tuntisen kilpailun aikana autolla ajettiin 10\xc2\xa0041\xc2\xa0km. Saavutus rikkoi kaikkiaan viisi enn\xc3\xa4tyst\xc3\xa4. T\xc3\xa4h\xc3\xa4n asti urheiluautohankkeesta sivussa pysynyt Auto Union osti enn\xc3\xa4tysauton ja esitteli sit\xc3\xa4 ymp\xc3\xa4ri liittotasavaltaa. Auton mallinimeksi vaihtui samalla Monza.\n_START_SECTION_\nSarjavalmistus\n_START_PARAGRAPH_\nJoulukuussa 1956 heidelbergil\xc3\xa4inen DKW-edustaja Fritz Wenk ehdotti Donnenhauer & Staussille auton sarjavalmistusta. Yrityksell\xc3\xa4 ei kuitenkaan ollut valmiuksia laajamittaiseen tuotantoon, joten Wenk osti ty\xc3\xb6kalut, muotit sek\xc3\xa4 puolivalmiit osat ja toimitti ne heidelbergil\xc3\xa4iselle kuorma-autojen rakenteiden ja per\xc3\xa4vaunujen valmistukseen erikoistuneelle Massholder-nimiselle yritykselle, jonka kanssa solmi sopimuksen korien valmistuksesta sek\xc3\xa4 kokoonpanosta. Yrityksell\xc3\xa4 ei ollut lainkaan kokemusta henkil\xc3\xb6autojen valmistuksesta eik\xc3\xa4 sarjatuotannosta, joten se irtisanoi sopimuksen jo 50\xe2\x80\x9355 auton j\xc3\xa4lkeen. Wenk onnistui kuitenkin puhumaan yrityksen ymp\xc3\xa4ri rakentamaan viel\xc3\xa4 30\xe2\x80\x9335 auton sarjan._NEWLINE_Vuonna 1957 Wenk teki uuden sopimuksen Stuttgartin Feuerbachissa sijainneen Karosseriefabrik Robert Schenkin kanssa. Schenk valmisti uudet ty\xc3\xb6kalut ja optimoi valmistusprosessin. Erona aikaisempiin yksil\xc3\xb6ihin Schenkin valmistamissa autoissa j\xc3\xa4\xc3\xa4hdyttimen s\xc3\xa4leikk\xc3\xb6 on konepeiton sijaan kiinnitetty korin alaosaan. My\xc3\xb6s takalokasuojan kaaria muutettiin. Kaarten leikkaukset sahattiin edelleen k\xc3\xa4sin, joten kaikki kaaret ovat hiukan erilaisia. Alkuper\xc3\xa4isen DKW:n rungon lyhennys tehtiin nyt siten, ett\xc3\xa4 auton tilava polttoainetankki voitiin sovittaa kokonaan runkopalkkien v\xc3\xa4liin. B-pilarissa sis\xc3\xa4ilmanpoistoaukkojen kohdalla ollut syvennys poistettiin, ja nyt siin\xc3\xa4 oli vain kaksi pisaranmuotoista koristelistaa. Aikaisemmissa yksil\xc3\xb6iss\xc3\xa4 takavalot oli lainattu Porsche 356A:sta, mutta Schenkin valmistamissa k\xc3\xa4ytettiin 356B:n sek\xc3\xa4 joissain yksil\xc3\xb6iss\xc3\xa4 Mercedes-Benz 300SL Roadsterin takavaloja. Ainakin yhteen autoon asennettiin kattoikkuna._NEWLINE_Kun Auto Union esitteli AU 1000 -mallin vuonna 1958, Monzaa sai kahdella moottoritilavuudella. Sellaiset yritykset kuten Hartmann, Mitter ja Manzel tarjosivat viritettyj\xc3\xa4 moottoreita niille joille alkuper\xc3\xa4inen teho ei riitt\xc3\xa4nyt._NEWLINE_Auto Union toi vuonna 1958 markkinoille oman urheilumallinsa AU 1000 Sp:n. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 johti Auto Unionin ja Wenkin v\xc3\xa4liseen eturistiriitaan ja Auto Union alkoi viivytell\xc3\xa4 alustojen toimittamisessa Wenkille. Vuonna 1959 riit\xc3\xa4 oli johtanut siihen pisteeseen ett\xc3\xa4 Wenk vaati Auto Unionia oikeusteitse t\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n toimitussopimukseen kirjatut sitoumukset. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 ei johtanut toivottuun lopputulokseen ja Wenk joutui maksamaan oikeuskulut. Lis\xc3\xa4ksi Auto Union purki sopimuksen ja Monzan tuotannolta putosi pohja. Alkuvuonna 1959 Wenk purki edustussopimuksen Auto Unionin kanssa. Koreja asennettiin asiakkaiden toimittamiin alustoihin alkuvuoteen 1960 saakka, jonka j\xc3\xa4lkeen Monzan tuotanto p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi. Valmistusm\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 oli yhteens\xc3\xa4 229\xe2\x80\x93239, joista viisitoista oli valmistanut Donnenhauer & Stauss, 80\xe2\x80\x9390 Massholder ja Schenkin valmistamia oli 134.\n_START_SECTION_\nMoottori ja voimansiirto\n_START_PARAGRAPH_\nAuton moottorina oli kaksitahtinen, kolmisylinterinen rivimoottori, jossa oli vapaakiertoj\xc3\xa4\xc3\xa4hdytys. Monza 900:n moottorin iskutilavuus oli 896\xc2\xa0cm\xc2\xb3; sylinterin halkaisija oli 71\xc2\xa0mm ja iskun pituus 76\xc2\xa0mm. Puristussuhde oli 7,25:1. Moottorin teho oli 40\xc2\xa0hv 4250 kierroksella minuutissa. Suurin v\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6 oli 7,8 kilopondimetri\xc3\xa4 3500 kierroksella minuutissa. Monza 1000:n moottorissa iskutilavuus oli 981\xc2\xa0cm\xc2\xb3; sylinterin halkaisija oli 3\xc2\xa0mm suurempi ja iskun pituus sama kuin Monza 900:ssa. Teho ja v\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6momentti olivat aluksi 44\xc2\xa0hv /4500 1/min sek\xc3\xa4 8,5\xc2\xa0kpm /2250\xc2\xa0kpm, mutta vuoden 1958 loulla ne nostettiin lukemiin 50\xc2\xa0hv /4500 1/min ja 8,7\xc2\xa0kpm /2250 1/min. Polttoaineena oli kaksitahtibensiini, jonka seossuhde oli 1:40._NEWLINE_Moottorilta voima v\xc3\xa4littyi halkaisijaltaan 180-millisen yksilevyisen kuivan kytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon, joka oli ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 vaihdetta ja peruutusvaihdetta lukuun ottamatta synkronoitu. Vaihteistossa oli my\xc3\xb6s vapaakytkin. Monza 900-mallissa oli hieman suurempi vetoy\xc3\xb6r\xc3\xa4st\xc3\xb6n v\xc3\xa4lityssuhde. Autossa oli etupy\xc3\xb6r\xc3\xa4veto.\n_START_SECTION_\nRunko ja alusta\n_START_PARAGRAPH_\nAuton kantavana rakenteena oli umpinainen kotelopalkkirunko. Jousituksena sek\xc3\xa4 edess\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 takana oli poikittainen lehtijousi. Etuakselilla oli alapuoliset kolmiotuet ja takana putkiprofiilista valmistettu j\xc3\xa4ykk\xc3\xa4 akseli. Joka py\xc3\xb6r\xc3\xa4ll\xc3\xa4 oli rumpujarrut.\n_START_SECTION_\nKori ja varusteet\n_START_PARAGRAPH_\nKori oli lasikuituvahvisteinen kaksiovinen muovikori. Auto oli 2+2-paikkainen, joten edess\xc3\xa4 oli paikat kahdelle ihmiselle ja takana lis\xc3\xa4istuimet kahdelle. S\xc3\xa4hk\xc3\xb6j\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4 oli 6-volttinen ja polttoainetankin tilavuus 54 litraa.\n_START_SECTION_\nOminaisuuksia\n_START_PARAGRAPH_\nMonza 900-mallin huippunopeus oli 140\xe2\x80\x93145\xc2\xa0km/h. Monza 1000 kulki 145\xe2\x80\x93150\xc2\xa0km/h, mutta vuonna 1958 moottoriteholis\xc3\xa4yksen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 yli 155\xc2\xa0km/h. Polttoaineenkulutus oli 8,0\xe2\x80\x939,0\xc2\xa0l /100\xc2\xa0km. Auton k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xb6s\xc3\xa4de oli 11 metri\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nMoottoriurheiluhistoria\n_START_PARAGRAPH_\nJoulukuussa 1956 Italiassa ajetussa Autodromo di Monza -kilpailussa auto rikkoi kaikkiaan viisi enn\xc3\xa4tyst\xc3\xa4. 72 tuntia kest\xc3\xa4neess\xc3\xa4 kilpailussa auto kulki 10\xc2\xa0041\xc2\xa0km keskinopeudella 139,459\xc2\xa0km/h. 4000 mailin kohdalla keskinopeus oli 140,839\xc2\xa0km/h, 48 tunnin ajon j\xc3\xa4lkeen 140,961\xc2\xa0km/h, 5000 maililla 138,565\xc2\xa0km/h ja 10\xc2\xa0000\xc2\xa0km kohdalla 139,453\xc2\xa0km/h. Kuljettajina olivat G\xc3\xbcnther Ahrens ja d\xc3\xbcsseldorfilainen kilpa-ajaja Heinz Meier sek\xc3\xa4 sveitsil\xc3\xa4iset Roberto Barbay ja Georg Theiler.'