b'\n_START_ARTICLE_\nKeskipersian kieli\n_START_PARAGRAPH_\nKeskipersian kieli eli pahlavi (my\xc3\xb6s pehlevi) on muinaispersian ja nykypersian historiallisesta v\xc3\xa4limuodosta k\xc3\xa4ytetty nimitys. Sit\xc3\xa4 puhuttiin noin 200-luvulta l\xc3\xa4htien eaa. aluksi F\xc4\x81rsin maakunnassa ja my\xc3\xb6hemmin koko sassanidien valtakunnassa, jossa se oli valtion ja zarathustralaisen uskonnon virallinen kieli. Arabien valloitettua Iranin 600-luvulla keskipersia s\xc3\xa4ilyi zarathustralaisten ja Intian parsien kielen\xc3\xa4._NEWLINE_Keskipersia kuuluu iranilaisten kielten lounaisryhm\xc3\xa4\xc3\xa4n. Siit\xc3\xa4 tunnetaan kaksi varianttia: zarathustralaisen ja laajan maallisen kirjallisuuden kieli sek\xc3\xa4 manikealaisten k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4 kirjakieli, joiden v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 on foneettisia ja kieliopillisia eroja. Ne edustavat mahdollisesti eri murteita. Kieless\xc3\xa4 on havaittavissa parthialaista vaikutusta._NEWLINE_Suurin osa s\xc3\xa4ilyneist\xc3\xa4 keskipersialaisista teksteist\xc3\xa4 on 500\xe2\x80\x93600-luvuilta. Ne on kirjoitettu pehlevil\xc3\xa4isell\xc3\xa4 ja manikealaisella kirjaimistolla, jotka molemmat perustuvat aramealaisiin aakkosiin. Pehlevil\xc3\xa4isess\xc3\xa4 kirjoituksessa on runsaasti ideogrammeja, vanhakantaisia kirjoitustapoja ja ligatuureja. Manikealainen kirjoitus on luonteeltaan foneettista. Molemmista puuttuvat lyhyit\xc3\xa4 vokaaleja osoittavat merkit.'