b'\n_START_ARTICLE_\nErnst J\xc3\xbcnger\n_START_PARAGRAPH_\nErnst J\xc3\xbcnger (29. maaliskuuta 1895 Heidelberg \xe2\x80\x93 17. helmikuuta 1998 Riedlingen) oli saksalainen kirjailija, hy\xc3\xb6nteistutkija ja sotilas. H\xc3\xa4nen kenties tunnetuin teoksensa, romaani Ter\xc3\xa4smyrskyss\xc3\xa4 (In Stahlgewittern, 1920), kertoo h\xc3\xa4nen omista kokemuksistaan ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 maailmansodassa. Jotkut pit\xc3\xa4v\xc3\xa4t J\xc3\xbcngeri\xc3\xa4 yhten\xc3\xa4 aikansa merkitt\xc3\xa4vimmist\xc3\xa4 saksalaisista kirjailijoista ja Saksan konservatiivisen vallankumouksen sankarina. Toiset pit\xc3\xa4v\xc3\xa4t h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 taantumuksellisena militaristina.\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4nvaiheet\n_START_PARAGRAPH_\nErnst J\xc3\xbcnger syntyi Heidelbergissa ja kasvoi Hannoverissa. H\xc3\xa4n l\xc3\xa4hti Muukalaislegioonaan, jonka palveluksessa h\xc3\xa4n oli Algeriassa Pohjois-Afrikassa vuosina 1913\xe2\x80\x931914. Ensimm\xc3\xa4isen maailmansodan alussa J\xc3\xbcnger ilmoittautui vapaaehtoisena palvelukseen. H\xc3\xa4net m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ttiin 73. Fusilieerirykmenttiin (1. Hannoverilainen), jonka riveiss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n osallistui ensimm\xc3\xa4isen kerran taisteluun Champagnen suunnalla l\xc3\xa4nsirintamalla 1914. Vuonna 1915 J\xc3\xbcnger ylennettiin upseerikoulutuksen j\xc3\xa4lkeen v\xc3\xa4nrikiksi. J\xc3\xbcnger toimi rykmentiss\xc3\xa4\xc3\xa4n sek\xc3\xa4 joukkueenjohtajana ett\xc3\xa4 komppanianp\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6n\xc3\xa4 ja iskuosastojen johtajana nk. Sto\xc3\x9ftrupp-osastoissa. J\xc3\xbcnger oli sotilaana etev\xc3\xa4 ja rohkea. H\xc3\xa4net palkittiin ansioistaan taistelukent\xc3\xa4ll\xc3\xa4 muun muassa I luokan Rautaristill\xc3\xa4 ja Hohenzollernin Ritariristill\xc3\xa4 miekoin. Vuonna 1918 23-vuotiaalle J\xc3\xbcngerille my\xc3\xb6nnettiin kaikkien aikojen nuorimpana Pour le M\xc3\xa9rite, Preussin korkein sotilaallinen kunniamerkki. H\xc3\xa4n haavoittui sodassa 14 kertaa, joista viisi luodin osumasta._NEWLINE_J\xc3\xbcnger meni vuonna 1925 naimisiin Gretha von Jeinsenin kanssa; parille syntyiv\xc3\xa4t lapset Ernst (1926\xe2\x80\x931944) ja Alexander (1934\xe2\x80\x931993). Gretha kuoli vuonna 1960. Vuonna 1962 h\xc3\xa4n avioitui kielitieteilij\xc3\xa4 Liselotte Lohrerin kanssa._NEWLINE_J\xc3\xbcnger ei julkisesti tukenut Adolf Hitleri\xc3\xa4 mutta ei my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n vastustanut \xe2\x80\x93 joskin h\xc3\xa4nen vuonna 1939 ilmestynyt romaaninsa Marmorijyrk\xc3\xa4nteill\xc3\xa4 (Auf den Marmorklippen) on tulkittavissa kansallissosialismin vastaiseksi allegoriaksi. My\xc3\xb6hemm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 urallaan h\xc3\xa4n otti kantaa poliittisiin kysymyksiin viel\xc3\xa4 v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n. H\xc3\xa4n oli sodan j\xc3\xa4lkeen lyhyen aikaa liittoutuneiden m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 julkaisukiellossa ja asui jonkin aikaa Pariisissa. H\xc3\xa4n voitti my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 urallaan lukuisia tunnustuksia, joista keskeisi\xc3\xa4 olivat Bundesverdienstkreuz ja Frankfurtin kaupungin Goethe-palkinto. H\xc3\xa4n sai kunniatohtorin arvon Bilbaossa vuonna 1989._NEWLINE_J\xc3\xbcnger oli henkisesti vire\xc3\xa4 ja kirjoitti l\xc3\xa4hes el\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 loppuun saakka. H\xc3\xa4n k\xc3\xa4\xc3\xa4ntyi yli 100-vuotiaana protestanttisuudesta katoliseen uskoon ja tunsi henkil\xc3\xb6kohtaisesti Albert Hofmannin, toisen pitk\xc3\xa4ik\xc3\xa4isen merkkihenkil\xc3\xb6n. J\xc3\xbcnger k\xc3\xa4ytti my\xc3\xb6hemm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 i\xc3\xa4ll\xc3\xa4 s\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6llisesti lukuisia huumausaineita, esimerkiksi kokaiinia ja LSD:ta. H\xc3\xa4n n\xc3\xa4ki kaksi kertaa Halleyn komeetan, ja h\xc3\xa4n kertoo tapahtumista p\xc3\xa4iv\xc3\xa4kirjamuotoisessa teoksessaan Zwei Mal Halley.'