b'\n_START_ARTICLE_\nOtto Noro\n_START_PARAGRAPH_\nOtto Emil Noro (ent. Nieminen, oik. Mikkonen, 15. syyskuuta 1884 Pielavesi \xe2\x80\x93 6. marraskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen n\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4._NEWLINE_Varsinaiselta ammatiltaan Noro oli r\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4li. Noro aloitti uransa iltan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 Tampereella Tampereen Ty\xc3\xb6v\xc3\xa4en Teatterissa. H\xc3\xa4n toimi iltan\xc3\xa4yttelij\xc3\xa4n\xc3\xa4 my\xc3\xb6s Helsingin Kansanteatterissa._NEWLINE_Noro aloitti elokuvauransa vuoden 1934 elokuvasta Meid\xc3\xa4n poikamme ilmassa \xe2\x80\x93 me maassa. H\xc3\xa4n n\xc3\xa4ytteli yhteens\xc3\xa4 79 elokuvassa, joista viimeinen oli Kahden ladun poikki vuodelta 1958. H\xc3\xa4n teki kaikki elokuvansa nimell\xc3\xa4 Otto Noro._NEWLINE_Noro esiintyi Pekka Puup\xc3\xa4\xc3\xa4 -elokuvissa pieniss\xc3\xa4 sivuosissa. Noron suurimpia rooleja lienev\xc3\xa4t Variksen is\xc3\xa4nt\xc3\xa4 elokuvassa Tulitikkuja lainaamassa (1938) sek\xc3\xa4 nahkapeitturi elokuvassa Seitsem\xc3\xa4n veljest\xc3\xa4 (1939).'