b'\n_START_ARTICLE_\nCajanderin III hallitus\n_START_PARAGRAPH_\nCajanderin III hallitus oli Suomen tasavallan 22. hallitus. Se oli enemmist\xc3\xb6hallitus, jossa olivat mukana Sosialidemokraattinen puolue, Maalaisliitto, Edistyspuolue, RKP ja kolme ammattiministeri\xc3\xa4. Hallitus toimi 995 hallitusp\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 12. maaliskuuta 1937 - 1. joulukuuta 1939. Erotessaan se oli noussut Suomen siihen saakka toiseksi pitk\xc3\xa4ik\xc3\xa4isimm\xc3\xa4ksi hallitukseksi Kivim\xc3\xa4en hallituksen j\xc3\xa4lkeen._NEWLINE_SDP p\xc3\xa4\xc3\xa4si hallitukseen ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kertaa sitten 1926\xe2\x80\x9327 toimineen Tannerin hallituksen j\xc3\xa4lkeen. Hallituksesta k\xc3\xa4ytettiin yleisesti nimityst\xc3\xa4 punamultahallitus, joka sittemmin vakiintui tarkoittamaan muitakin sosialidemokraattien ja Maalaisliiton (my\xc3\xb6hemmin Suomen Keskustan) yhdess\xc3\xa4 muodostamia hallituksia. Cajanderin hallitus, joka nojasi eduskunnassa vahvempaan enemmist\xc3\xb6\xc3\xb6n kuin yksik\xc3\xa4\xc3\xa4n sen edelt\xc3\xa4jist\xc3\xa4, osoitti kansalaissodan synnytt\xc3\xa4m\xc3\xa4n kahtiajaon valkoiseen ja punaiseen Suomeen olevan murenemassa. Sen sijaan Is\xc3\xa4nmaallinen Kansanliike julisti Cajanderin hallituksen nimityksen "ovenavaukseksi bol\xc5\xa1evismille"._NEWLINE_Hallitusmuodon mukaan ulkopolitiikan johto kuului tasavallan presidentille, mutta presidentti Ky\xc3\xb6sti Kallion rooli ulkopolitiikassa j\xc3\xa4i passiiviseksi ja Suomen ulkoasioiden hoito siirtyi Cajanderin hallituksen aikana k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4- ja ulkoministerin harteille.\n_START_SECTION_\nHallituksen muodostaminen\n_START_PARAGRAPH_\nAjatus vasemmiston ja keskustan yhteishallituksesta oli noussut esille jo vuoden 1933 eduskuntavaalien j\xc3\xa4lkeen, mutta vasta mahdollisimman laajapohjaista hallitusta kannattaneen Ky\xc3\xb6sti Kallion valinta tasavallan presidentiksi oli tehnyt sen mahdolliseksi. Hallitusneuvottelujen vaikeimmaksi ongelmaksi nousi hallituksen kokoonpano: SDP ei hyv\xc3\xa4ksynyt Kokoomusta eik\xc3\xa4 Maalaisliitto Ruotsalaista Kansanpuoluetta hallitukseen, eik\xc3\xa4 kumpikaan hyv\xc3\xa4ksynyt toisen puolueen edustajaa p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeriksi. Koska hallitukseen tulivat SDP:n ja Maalaisliiton vahvimmat miehet V\xc3\xa4in\xc3\xb6 Tanner ja Juho Niukkanen, p\xc3\xa4\xc3\xa4dyttiin kompromissina antamaan p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin paikka Edistyspuolueeseen kuuluneelle professori Aimo Cajanderille. Hallituksen ministerinsalkut jakaantuivat kahta Edistyspuolueen edustajaa (Cajander ja ulkoministeri Rudolf Holsti) sek\xc3\xa4 yht\xc3\xa4 ammattiministeri\xc3\xa4 (oikeusministeri Arvi Ahmavaara) lukuun ottamatta tasan SDP:n ja Maalaisliiton kesken._NEWLINE_Pient\xc3\xa4 puoluetta edustanutta p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Aimo Cajanderia pidettiin aluksi vain hallituksen puheenjohtajana, jonka teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 oli todeta, mit\xc3\xa4 suuret puolueet olivat p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4neet. Cajander ei itsek\xc3\xa4\xc3\xa4n pyrkinyt olemaan poliittinen linjanvet\xc3\xa4j\xc3\xa4, vaan enemm\xc3\xa4nkin hallinnon valvoja ja ohjaaja. Cajanderin roolia sovittelijana osoitti uutena ty\xc3\xb6muotona k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n otettu ns. hallituksen iltakoulu. P\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri otti tavakseen kutsua ministerit keskiviikkoiltaisin virka-asuntoonsa keskustelemaan vapaamuotoisesti kulloinkin p\xc3\xa4\xc3\xa4tett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi tulevista asioista. Iltakoulussa alettiin pian k\xc3\xa4sitell\xc3\xa4 asiat niin valmiiksi, ett\xc3\xa4 seuraavassa valtioneuvoston virallisessa istunnossa tarvittiin en\xc3\xa4\xc3\xa4 vain p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksen muodollinen vahvistus. Cajanderin seuraajien aikana iltakoulu siirtyi pidett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi valtioneuvoston juhlahuoneistoon._NEWLINE_Oikeusministeri Arvi Ahmavaara sai eron hallituksesta omasta pyynn\xc3\xb6st\xc3\xa4\xc3\xa4n tammikuussa 1938 ja h\xc3\xa4nen tilalleen nimitettiin tasavallan presidentin kanslian kansliap\xc3\xa4\xc3\xa4llikk\xc3\xb6 A. E. Rautavaara. Kulkulaitosministeri Hannes Ry\xc3\xb6m\xc3\xa4, joka oli siviiliviraltaan l\xc3\xa4\xc3\xa4kint\xc3\xb6hallituksen p\xc3\xa4\xc3\xa4johtaja, sai sairauden vuoksi pyyt\xc3\xa4m\xc3\xa4ns\xc3\xa4 eron hallituksesta syyskuussa 1938 ja uudeksi kulkulaitosministeriksi tuli toinen kulkulaitosministeri V\xc3\xa4in\xc3\xb6 Salovaara. Salovaaran paikalle tuli Kulutusosuuskuntien keskusliiton neuvonta- ja asunto-osaston tarkastaja Pietari Salmenoja._NEWLINE_Toisen maailmansodan sytytty\xc3\xa4 ja Suomen ulkomaankaupan katkettua perustettiin 20. syyskuuta 1939 uusi kansanhuoltoministeri\xc3\xb6, joka sai laajat valtuudet s\xc3\xa4\xc3\xa4nnell\xc3\xa4 ja ohjata talousel\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4. Kansanhuoltoministeriksi tuli puolueisiin sitoutumaton Pohjoismaiden Yhdyspankin varap\xc3\xa4\xc3\xa4johtaja Rainer von Fieandt. Lokakuussa 1939 hallitusta t\xc3\xa4ydennettiin kahdella Ruotsalaisen Kansanpuolueen ministerill\xc3\xa4 (oikeusministeri Johan Otto S\xc3\xb6derhjelm ja salkuton ministeri Ernst von Born).\n_START_SECTION_\nUlkoministeri Holstin ero ja IKL:n lakkautusyritys\n_START_PARAGRAPH_\nCajanderin hallituksen eniten huomiota her\xc3\xa4tt\xc3\xa4nyt ministerinvaihdos oli ulkoministeri Rudolf Holstin ero marraskuussa 1938 ja Helsingin Sanomien p\xc3\xa4\xc3\xa4toimittajan Eljas Erkon nimitt\xc3\xa4minen h\xc3\xa4nen tilalleen muutamaa viikkoa my\xc3\xb6hemmin. Holstin asema oli heikentynyt Suomen luovuttua Kansainliittoon nojaavasta ulkopolitiikasta ja vaatimukset h\xc3\xa4nen erostaan voimistuivat niin sotilaspiireiss\xc3\xa4 kuin poliittisessa oikeistossakin. Samoihin aikoihin h\xc3\xa4nen terveytens\xc3\xa4 alkoi horjua ja syksyll\xc3\xa4 1938 nousivat esiin my\xc3\xb6s h\xc3\xa4nen v\xc3\xa4itetyt veroep\xc3\xa4selvyytens\xc3\xa4. Kovimmat hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4ykset Holstia vastaan tulivat h\xc3\xa4nen oman puolueensa Edistyspuolueen oikealta laidalta ja erityisen rajusti h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 ry\xc3\xb6pytti Eljas Erkko Helsingin Sanomien p\xc3\xa4\xc3\xa4kirjoituksissa. Oppositio alkoi koota rivej\xc3\xa4\xc3\xa4n hallituksen ulkopolitiikkaa vastaan, ja Holstista oli tulossa riippakivi, joka uhkasi vied\xc3\xa4 koko punamultayhteisty\xc3\xb6n upoksiin._NEWLINE_Holstin vapauttaminen ulkoministerin teht\xc3\xa4vist\xc3\xa4 oli tulossa k\xc3\xa4sittelyyn hallituksessa marraskuun alussa, kun asia sai uuden k\xc3\xa4\xc3\xa4nteen. Suomen Berliinin-l\xc3\xa4hettil\xc3\xa4s Aarne Wuorimaa raportoi Saksan ulkoministeri\xc3\xb6n hy\xc3\xb6k\xc3\xa4nneen rajusti Holstia vastaan sen vuoksi, ett\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli solvannut p\xc3\xa4ihtyneen\xc3\xa4 Adolf Hitleri\xc3\xa4 ja muita Natsi-Saksan johtomiehi\xc3\xa4 er\xc3\xa4ill\xc3\xa4 diplomaattip\xc3\xa4iv\xc3\xa4llisill\xc3\xa4 Kansainliiton p\xc3\xa4\xc3\xa4majassa Genevess\xc3\xa4 saman vuoden syyskuun lopulla. Holsti kiisti syyt\xc3\xb6kset, mutta h\xc3\xa4nen eronsa ulkoministerin paikalta oli v\xc3\xa4ist\xc3\xa4m\xc3\xa4t\xc3\xb6n. Eron muodollisena syyn\xc3\xa4 olivat terveydelliset seikat ja palkkaerimielisyydet, mutta ulkomailla eron tulkittiin johtuneen ennen kaikkea Saksan painostuksesta. Hallituksessa sosiaaliministerin\xc3\xa4 toiminut K.-A. Fagerholm on pit\xc3\xa4nyt Holstin eroa menetyksen\xc3\xa4, koska t\xc3\xa4m\xc3\xa4n diplomaattisia taitoja olisi h\xc3\xa4nen mielest\xc3\xa4\xc3\xa4n tarvittu syksyll\xc3\xa4 1939 Neuvostoliiton kanssa k\xc3\xa4ydyiss\xc3\xa4 neuvotteluissa varsinkin, kun Holsti ei ollut edist\xc3\xa4nyt mink\xc3\xa4\xc3\xa4nlaista kanssak\xc3\xa4ymist\xc3\xa4 Natsi-Saksan kanssa.  Uusi ulkoministeri Eljas Erkko erosi edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n ratkaisevasti siin\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4n kannatti tiukkaa sitoutumista pohjoismaiseen yhteisty\xc3\xb6h\xc3\xb6n my\xc3\xb6s turvallisuuspolitiikassa eik\xc3\xa4 Neuvostoliitolle tarvinnut antaa mit\xc3\xa4\xc3\xa4n erikoisasemaa Suomen ulkovaltasuhteissa. Toisaalta ulkoministerin vaihdos ei merkinnyt muutosta Suomen ja Saksan suhteisiin, koska Erkko oli Holstin tavoin anglofiili ja suhtautui Saksaan ainoastaan kuivan asiallisesti._NEWLINE_Samaan aikaan Holstin eron kanssa sis\xc3\xa4ministeri Urho Kekkonen k\xc3\xa4ynnisti prosessin Is\xc3\xa4nmaallisen Kansanliikkeen lakkauttamiseksi. IKL oli ollut Kekkosen hampaissa perustamisestaan l\xc3\xa4htien, ja kansainv\xc3\xa4lisen tilanteen kiristyess\xc3\xa4 h\xc3\xa4n piti \xc3\xa4\xc3\xa4rioikeiston toiminnan kielt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 yht\xc3\xa4 v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4n\xc3\xa4 kuin kommunistien toiminnan kielt\xc3\xa4minen oli aikoinaan ollut. Kekkonen vetosi my\xc3\xb6s yhdistyslakiin pyrkiess\xc3\xa4\xc3\xa4n osoittamaan, ett\xc3\xa4 IKL jatkoi oikeuden p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6ksell\xc3\xa4 lakkautettujen Lapuanliikkeen ja Sinimustat-j\xc3\xa4rjest\xc3\xb6n toimintaa. Lis\xc3\xa4ksi h\xc3\xa4n katsoi, ett\xc3\xa4 IKL:n lakkauttamisella voitaisiin osoittaa ulkoministeri Rudolf Holstin eron synnytt\xc3\xa4mien huhujen Saksan vaikutusvallan kasvusta Suomessa olevan tuulesta temmattuja. Marraskuussa 1938 sis\xc3\xa4ministeri\xc3\xb6 lakkautti IKL:n ja sen haaraosastojen toiminnan, ja eduskunta hyv\xc3\xa4ksyi toimenpiteen kiivaan keskustelun j\xc3\xa4lkeen \xc3\xa4\xc3\xa4nin 121\xe2\x80\x9342. Vain muutamaa p\xc3\xa4iv\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6hemmin Helsingin raastuvanoikeus kuitenkin j\xc3\xa4tti sis\xc3\xa4ministeri\xc3\xb6n m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4t toimintakiellot vahvistamatta ja asia raukesi. Prosessin ep\xc3\xa4onnistuminen oli ankara isku Kekkoselle, joka oli pannut peliin kaiken arvovaltansa. Kekkosta vastaan hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4siv\xc3\xa4t sek\xc3\xa4 oikeistopuolueet ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen oman puolueensa Maalaisliiton oikeistosiipi ja h\xc3\xa4n sai lukuisia tappouhkauksia. Max Jakobsonin mukaan kyseess\xc3\xa4 oli paljolti Kekkosen halu nostaa omaa profiiliaan, koska IKL:n kannatus oli muutoinkin heikkenem\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja Kokoomus oli tehnyt J. K. Paasikiven johdolla selv\xc3\xa4n pes\xc3\xa4eron \xc3\xa4\xc3\xa4rioikeistoon.\n_START_SECTION_\nPuolustuspolitiikka\n_START_PARAGRAPH_\nLiberaalin Cajanderin johtaman hallituksen puolustusbudjetti oli tiukka. Marsalkka Mannerheimin johtama, kansainv\xc3\xa4lisen poliittisen tilanteen kiristymisest\xc3\xa4 huolestunut puolustusneuvosto taas oli jatkuvasti tyytym\xc3\xa4t\xc3\xb6n Suomen puolustusvalmiuteen ja vaati helmikuussa 1939 puolustusvoimien hankintaohjelman nopeuttamista 500 miljoonan markan lis\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4rahan avulla. Kes\xc3\xa4kuussa puolustusministeri Juho Niukkanen ajoi eduskunnassa l\xc3\xa4pi 400 miljoonaan supistetun m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4rahan, mink\xc3\xa4 vuoksi marsalkka Mannerheim j\xc3\xa4tti eronpyynt\xc3\xb6ns\xc3\xa4 presidentti Ky\xc3\xb6sti Kalliolle. P\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Aimo Cajanderin ja ulkoministeri Eljas Erkon mielest\xc3\xa4 vanha marsalkka olisi joutanutkin menn\xc3\xa4, mutta Kallio katsoi Mannerheimin olevan yleisen mielipiteen vuoksi korvaamaton ja taivutti t\xc3\xa4m\xc3\xa4n perumaan eronpyynt\xc3\xb6ns\xc3\xa4._NEWLINE_Hein\xc3\xa4kuun alussa 1939 Mannerheim esitti sotatarvikkeiden hankkimista Ruotsista, puolustusvoimien perushankintaohjelman kiihdytt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 ja nelj\xc3\xa4n jalkav\xc3\xa4kidivisioonan varustamista. N\xc3\xa4in Suomessa alettiin vasta nyt suunnitella kentt\xc3\xa4armeijan divisioonam\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n nostamista tasolle, jota Hornborgin komitea oli jo 1920-luvulla esitt\xc3\xa4nyt. Hein\xc3\xa4kuun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 yleisesikunta esitti uuden perushankintaohjelman, jonka loppusumma oli l\xc3\xa4hes 5,4 miljardia markkaa. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 oli liikaa varsinkin valtiovarainministeri V\xc3\xa4in\xc3\xb6 Tannerille, jonka mielest\xc3\xa4 varustelumenojen oli pysytt\xc3\xa4v\xc3\xa4 kohtuuden rajoissa. Vaikka puolustusmenot kattoivat vuonna 1939 jo puolet Suomen valtion kokonaismenoista, maan puolustusvalmius ei oleellisesti parantunut, koska hankintojen suorittaminen vaikeutui kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1939. Suomen poliittinen johto ei kuitenkaan ollut huolissaan, koska sodan ei uskottu olevan ovella. Karjalankannaksella elokuussa 1939 pidettyjen suurten sotaharjoitusten p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4j\xc3\xa4isiss\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Aimo Cajander ilmaisi ilonsa siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 Suomi ei ollut k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4nyt v\xc3\xa4hi\xc3\xa4 rahojaan asevarusteluun._NEWLINE_Saksan ja Neuvostoliiton jaettua Puolan syyskuussa 1939 Stalin aktivoitui Neuvostoliiton luoteisrajalla ja pakotti Baltian maat luovuttamaan sotilastukikohtia ja solmimaan avunantosopimukset Neuvostoliiton kanssa. Lokakuun alussa my\xc3\xb6s Suomen hallitus sai kutsun l\xc3\xa4hett\xc3\xa4\xc3\xa4 ulkoministeri Erkko tai muu valtuutettu Moskovaan neuvottelemaan "konkreettisista poliittisista kysymyksist\xc3\xa4". Neuvostoliitto vaati rajan siirt\xc3\xa4mist\xc3\xa4 Karjalankannaksella kauemmas Leningradista, Suomenlahden saaria, Petsamon Kalastajasaarennon l\xc3\xa4nsiosaa sek\xc3\xa4 tukikohtaa Hankoniemelt\xc3\xa4 ja tarjosi vastineeksi alueita It\xc3\xa4-Karjalasta. Hallitus valitsi viivyttelytaktiikan, koska sen mielest\xc3\xa4 Baltian tapahtumat osoittivat, ettei kiirehtiminen parantaisi neuvottelutulosta. Suomen p\xc3\xa4\xc3\xa4neuvottelijaksi valittiin valtioneuvos J. K. Paasikivi ja sotilasasiantuntijaksi eversti Alad\xc3\xa1r Paasonen, jotka saivat hallitukselta tiukat ohjeet pit\xc3\xa4\xc3\xa4 kiinni Suomen puolueettomuuspolitiikasta. Taipumattoman linjan muotoilivat ulkoministeri Eljas Erkko ja puolustusministeri Juho Niukkanen ja sen perusteena oli, ettei eduskunta miss\xc3\xa4\xc3\xa4n tapauksessa hyv\xc3\xa4ksyisi alueluovutuksia. Neuvottelujen toiselle ja kolmannelle kierrokselle osallistui valtiovarainministeri V\xc3\xa4in\xc3\xb6 Tanner. Neuvottelut p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyiv\xc3\xa4t tuloksettomina 13. marraskuuta ja suomalaisneuvottelijat palasivat Helsinkiin mieless\xc3\xa4\xc3\xa4n Neuvostoliiton ulkoministerin Vjat\xc5\xa1eslav Molotovin viimeisen neuvottelukierroksen aikana lausumat pahaenteiset sanat: "Nyt ovat siviiliviranomaiset k\xc3\xa4sitelleet asiaa, ja kun ei ole p\xc3\xa4\xc3\xa4sty sopimukseen, t\xc3\xa4ytyy asia antaa sotilaiden haltuun." T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen Neuvostoliiton lehdist\xc3\xb6 aloitti voimakkaan Suomen hallitusta ja erityisesti p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Aimo Cajanderia ja ulkoministeri Eljas Erkkoa vastaan suunnatun arvostelu- ja parjauskampanjan, joka huipentui marraskuun lopulla. _NEWLINE_Talvisodan sytytty\xc3\xa4 30.11. 1939 useille reservil\xc3\xa4isille ei riitt\xc3\xa4nyt omaa univormua ja he saivat vain kokardin p\xc3\xa4\xc3\xa4hineeseens\xc3\xa4 erottamaan sotilaan siviilist\xc3\xa4. T\xc3\xa4t\xc3\xa4 sotilaspukua kutsuttiin malli Cajanderiksi. Samoin puolustusministeri Juho Niukkasen nimest\xc3\xa4 keksittiin useita puolustusbudjettiin liittyvi\xc3\xa4 irvailuja._NEWLINE_Parlamentarismista poiketen Cajanderin hallitus ei j\xc3\xa4tt\xc3\xa4nyt paikkaansa t\xc3\xa4ytett\xc3\xa4v\xc3\xa4ksi eduskuntavaalien 1939 j\xc3\xa4lkeen.'