b'\n_START_ARTICLE_\nSveitsinajokoira\n_START_SECTION_\nK\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytyminen ja luonne\n_START_PARAGRAPH_\nRotu on oppivainen, herkk\xc3\xa4 ja uskollinen, ja se kiintyy herk\xc3\xa4sti omistajaansa. Sill\xc3\xa4 on kuitenkin voimakas mets\xc3\xa4stysvietti ja sit\xc3\xa4 jalostetaan viel\xc3\xa4 nyky\xc3\xa4\xc3\xa4nkin t\xc3\xa4t\xc3\xa4 tarkoitusper\xc3\xa4\xc3\xa4 ajatellen, joten se ei sovi pelk\xc3\xa4ksi seurakoiraksi. Lis\xc3\xa4ksi aktiivisena ja eloisana koirana se kaipaa virikkeit\xc3\xa4 ja toimintaa. Ty\xc3\xb6koirana sveitsinajokoira on eritt\xc3\xa4in hyv\xc3\xa4 ajokoira, joka ajaa haukkuen jopa villisikoja.\n_START_SECTION_\nRanskalainen juranajokoira\n_START_PARAGRAPH_\nVaikka aito sveitsil\xc3\xa4inen st. hubert-tyypin juranajokoira onkin kuollut sukupuuttoon, ehtiv\xc3\xa4t ranskalaiset jalostaa siit\xc3\xa4 oman versionsa. Vuonna 2003 Ranskan Kennelliitto Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Centrale Canine tunnusti t\xc3\xa4m\xc3\xa4n muunnoksen omaksi rodukseen nimelt\xc3\xa4 bruno saint-hubert fran\xc3\xa7ais eli "ranskalainen saint-hubert-tyypin juranajokoira", ja m\xc3\xa4\xc3\xa4rittelee sen alkuper\xc3\xa4maaksi rodun historiasta huolimatta Ranskan. Sen sallittu s\xc3\xa4k\xc3\xa4korkeus on t\xc3\xa4sm\xc3\xa4lleen sama sveitsinajokoiran kanssa. V\xc3\xa4rilt\xc3\xa4\xc3\xa4n se on juranajokoiran tapaan aina parkinruskea, jolla on musta mantteli.'