b'\n_START_ARTICLE_\nApostrofi\n_START_PARAGRAPH_\nApostrofi (kreikka: apostrophe = \'poisk\xc3\xa4\xc3\xa4ntyminen\') tarkoittaa kirjallisuudentutkimuksessa k\xc3\xa4\xc3\xa4ntymist\xc3\xa4 poissaolevan puoleen. Se on puheen figuuri, jossa jokin paikka, abstrakti ominaisuus, idea, kuollut tai poissaoleva henkil\xc3\xb6 esitet\xc3\xa4\xc3\xa4n l\xc3\xa4sn\xc3\xa4olevana ja kommunikaation kohteena._NEWLINE_Esimerkkej\xc3\xa4 apostrofeista ovat muun muassa Tuomas Anhavalta "J\xc3\xa4\xc3\xa4 hyv\xc3\xa4sti, kotimaa/ ja nuoruus, hyv\xc3\xa4sti j\xc3\xa4\xc3\xa4" ja Percy Bysshe Shelleylt\xc3\xa4 "O Wild West Wind, Thou breath of Autumn\'s being?". Jos apostrofi kohdistuu elottomaan tai ei-inhimilliseen, samalla toteutuu personifikaatio. Apostrofista on my\xc3\xb6s vetoaminen runottariin tai kuolleisiin suurmiehiin. Englantilaisen romantikon William Wordsworthin (1770\xe2\x80\x931850) runo "London 1802" alkaa vuonna 1674 kuolleelle John Miltonille omistetulla apostrofilla: "Milton! thou shouldst be living at this hour." Jonathan Culler on tutkimuksessaan The Pursuit of Signs (1981) sanonut, ett\xc3\xa4 apostrofisuus kuuluu lyriikan keskeisiin ominaisuuksiin. Barbara Johnsonin mukaan runous on yht\xc3\xa4 suurta huutoa: "\xc3\x84iti!"'