b"\n_START_ARTICLE_\nHirmuvaltias\n_START_SECTION_\nJuoni\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbSeuraavassa esitelt\xc3\xa4v\xc3\xa4n Kertomuksen Alkuper\xc3\xa4isversion, kuten muutamia samankaltaisia, ker\xc3\xa4si Id\xc3\xa4ss\xc3\xa4 muuan Oppinut mies ja v\xc3\xa4litti t\xc3\xa4m\xc3\xa4n Toimittajalle kolme vuotta sitten. Mielihyv\xc3\xa4, jota tarinan tutkiskelu h\xc3\xa4nelle tuotti, houkutti h\xc3\xa4net ensin siirtokirjoittamaan ja sittemmin k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n sen. Miss\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin k\xc3\xa4sill\xc3\xa4 oleva versio tekee oikeutta alkuper\xc3\xa4iselle ei liene h\xc3\xa4nen p\xc3\xa4\xc3\xa4tett\xc3\xa4viss\xc3\xa4\xc3\xa4n; kuitenkin katsoo h\xc3\xa4n oikeudekseen toivoa, ett\xc3\xa4 jos huomioidaan ne vaikeudet, joita arabiankielisten ilmaisujen sovittaminen englanninkieliseen puheenparteen v\xc3\xa4ist\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 tuottaa, on lukija havaitseva niiden s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4v\xc3\xa4n alkuper\xc3\xa4isen voimansa my\xc3\xb6s meid\xc3\xa4n kielell\xc3\xa4mme.\xc2\xbb _NEWLINE_(Ensipainoksen esipuhe.)_NEWLINE_Kalifi Vathek on ailahtelevainen hirmuhallitsija, jonka tiedonjano on sammumaton. H\xc3\xa4n v\xc3\xa4ittelee mielell\xc3\xa4\xc3\xa4n oppineiden kanssa, mutta rankaisee niit\xc3\xa4, jotka eiv\xc3\xa4t yhdy h\xc3\xa4nen n\xc3\xa4kemyksiins\xc3\xa4. Nautinnonhaluisena miehen\xc3\xa4 Vathek rakennuttaa itselleen viisi palatsia, jotka on omistettu viineille ja ruoille, musiikille, taiteille, tuoksuille sek\xc3\xa4 lihan iloille. H\xc3\xa4n rakennuttaa my\xc3\xb6s 11\xc2\xa0000 askelmaa korkean tornin, jonka huipulla h\xc3\xa4n ennustaa t\xc3\xa4hdist\xc3\xa4. Profeetta Muhammed tarkkailee Vathekia seitsem\xc3\xa4nnest\xc3\xa4 taivaasta, mutta p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 olla rankaisematta h\xc3\xa4nt\xc3\xa4, koska arvelee dekadentin kalifin aiheuttavan itse oman tuhonsa._NEWLINE_Samarraan saapuu salaper\xc3\xa4inen ja vastenmielisen ruma intialainen, jota kalifi kutsuu nimell\xc3\xa4 Giaour ('v\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4uskoinen'). Intialainen myy Vathekille maagisia aarteita, mutta kielt\xc3\xa4ytyy paljastamasta niiden alkuper\xc3\xa4\xc3\xa4, jolloin Vathek heitt\xc3\xa4\xc3\xa4 h\xc3\xa4net vankilaan. Giaour kuitenkin pakenee, mist\xc3\xa4 masentuneena Vathek menett\xc3\xa4\xc3\xa4 ruokahalunsa ja sortuu juopottelemaan._NEWLINE_Vathekin \xc3\xa4iti Carathis on kreikkalainen oppinut, joka taitaa monia taikoja ja harjoittaa \xe2\x80\x9dmaagien muinaista uskontoa\xe2\x80\x9d (zarathustralaisuutta). H\xc3\xa4n saapuu lohduttamaan poikaansa ja alkaa yllytt\xc3\xa4\xc3\xa4 t\xc3\xa4t\xc3\xa4 hirmutekoihin, joiden tarkoituksena on miellytt\xc3\xa4\xc3\xa4 Giaouria. Giaour palaakin Samarraan ja lupaa is\xc3\xa4nn\xc3\xa4lleen Aatamia edelt\xc3\xa4neiden sulttaanien tiet\xc3\xa4myksen sek\xc3\xa4 avaimet \xe2\x80\x9dMaanalaisen tulen palatsiin\xe2\x80\x9d. Vastineeksi h\xc3\xa4n vaatii 50 ihmisuhria._NEWLINE_Vathek j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4\xc3\xa4 hovipojille urheilukilpailun. Nuorten vartaloiden katselusta kiihottuneena h\xc3\xa4n riisuutuu itsekin ja tarjoaa vaatteitaan lahjaksi kilpailun voittajille. Kun pojat yksi kerrallaan tulevat hakemaan palkintojaan, tuuppaa kalifi heid\xc3\xa4t kuiluun, jonka pohjalla Giaour m\xc3\xa4ss\xc3\xa4ilee heid\xc3\xa4n verell\xc3\xa4\xc3\xa4n. Tapaus suututtaa Samarran asukkaat, mutta visiiri rauhoittaa v\xc3\xa4kijoukon rahalahjoilla ja j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4\xc3\xa4 suuret pidot, joihin Giaour kutsutaan kunniavieraaksi. Vathek yritt\xc3\xa4\xc3\xa4 voittaa vieraansa m\xc3\xa4ss\xc3\xa4ilyss\xc3\xa4 ja juopottelussa mutta p\xc3\xa4ihtyy ja nolaa itsens\xc3\xa4. Riidan seurauksena Giaour katoaa j\xc3\xa4lleen._NEWLINE_Carathis ja Vathek kipuavat torniin tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n taikoja. Samarran asukkaat luulevat tornista nousevaa savua tulipaloksi ja sy\xc3\xb6ksyv\xc3\xa4t auttamaan kalifia, jolloin Carathis polttaa heid\xc3\xa4t el\xc3\xa4v\xc3\xa4lt\xc3\xa4. H\xc3\xa4n saa tiet\xc3\xa4\xc3\xa4 Giaourin odottavan Istakhrin raunioilla muinaisessa Persepoliissa. Vathek l\xc3\xa4htee matkaan ja kohtaa emiirin, jonka vieh\xc3\xa4tt\xc3\xa4v\xc3\xa4n tytt\xc3\xa4ren Nouroniharin h\xc3\xa4n viettelee. Nouroniharin rakastetun, naisellisen Gulchenrouz-nuorukaisen, h\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 uhrata Giaourille, mutta Gulchenrouz pakenee viime hetkell\xc3\xa4 ja suojelushenki (genius) tempaa h\xc3\xa4net korkealle vuorelle, jonka huipulla Giaourin aiemmin sy\xc3\xb6m\xc3\xa4t lapset el\xc3\xa4v\xc3\xa4t ikuisessa viattomuuden tilassa._NEWLINE_Vathek jatkaa matkaansa Nouronihar seuralaisenaan ja murhaa lis\xc3\xa4\xc3\xa4 alamaisiaan. Suojelushenki keskustelee Profeetan kanssa ja he antavat kalifille viimeisen mahdollisuuden katua. Ylpeydess\xc3\xa4\xc3\xa4n Vathek torjuu tarjouksen ja julistaa luopuvansa Islamista. Silloin k\xc3\xa4yt\xc3\xa4v\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dMaanalaisen tulen palatsiin\xe2\x80\x9d avautuu, ja kalifi laskeutuu sinne rakastettunsa kanssa. Pitk\xc3\xa4n portaikon alap\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 odottaa Giaour, joka toivottaa Vathekin tervetulleeksi. H\xc3\xa4n kertoo, ett\xc3\xa4 jokainen helvettiin saapunut saa nauttia Aatamia edelt\xc3\xa4neiden sulttaanien mahdista muutaman p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n ajan, mutta sen j\xc3\xa4lkeen edess\xc3\xa4 on ikuinen rangaistus._NEWLINE_Vathek masentuu niin, ettei kykene lainkaan nauttimaan saamistaan voimista. H\xc3\xa4n tapaa muita kadotukseen joutuneita aatelisia, joille kertoo tarinansa, ja jotka vuorostaan kertovat omansa. Katkerana Vathek l\xc3\xa4hett\xc3\xa4\xc3\xa4 pahan hengen (ifrit) \xc3\xa4iti\xc3\xa4\xc3\xa4n hakemaan. N\xc3\xa4hdess\xc3\xa4\xc3\xa4n poikansa toimettomuuden Carathis raivostuu ja nostattaa helvetin asukit kapinaan. M\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ajan kuluttua sek\xc3\xa4 Vathek ett\xc3\xa4 Carathis vajoavat kuitenkin apatian tilaan, ja heid\xc3\xa4n rintaansa syttyy ikuinen tuli. Kertoja huomauttaa t\xc3\xa4m\xc3\xa4n olevan sovelias rangaistus hillitt\xc3\xb6m\xc3\xa4st\xc3\xa4 pahuudesta ja kunnianhimosta, kun taas viattoman ja hyljeksityn Gulchenrouzin palkkio on ikuinen lapsuus.\n_START_SECTION_\nTaide- ja aatehistoriallinen tausta\n_START_PARAGRAPH_\nIt\xc3\xa4maiset aiheet nousivat Euroopassa 1700-luvun alussa suureen suosioon Antoine Gallandin k\xc3\xa4\xc3\xa4nnetty\xc3\xa4 Tuhannen ja yhden y\xc3\xb6n tarinat ranskaksi. Varhaiset it\xc3\xa4maiset pastissit olivat rehvakkaan mielikuvituksellisia ja seksuaalisesti vapaamielisi\xc3\xa4 humoristisia tarinoita. Vuosisadan puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 lajityyppiin ilmaantui valistusajattelun ja satiirin elementtej\xc3\xa4, moraalisia opetuksia sek\xc3\xa4 filosofista pohdiskelua. Vuosisadan j\xc3\xa4lkipuoliskon keskeinen kirjallinen innovaatio oli uusgotiikka, joka pyrki j\xc3\xa4ljittelem\xc3\xa4\xc3\xa4n keskiaikaista ja goottilaista estetiikkaa. Sen keski\xc3\xb6ss\xc3\xa4 olivat synk\xc3\xa4st\xc3\xa4 menneisyydest\xc3\xa4 kumpuavat kauhut, sadistinen ja seksuaalinen v\xc3\xa4kivalta sek\xc3\xa4 yliluonnollisen kautta kohtalonomaisena toteutuva kosto._NEWLINE_Aikakauden kirjallinen kulttuuri ei arvostanut fiktiota vaan piti kirjallisuuden keskeisin\xc3\xa4 arvoina aitoutta, alkuper\xc3\xa4isyytt\xc3\xa4 ja hy\xc3\xb6dyllisyytt\xc3\xa4. Siksi kaunokirjallisuus pyrittiin tyypillisesti esittelem\xc3\xa4\xc3\xa4n joko tositarinana tai k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksen\xc3\xa4 vanhasta k\xc3\xa4sikirjoitusl\xc3\xb6yd\xc3\xb6st\xc3\xa4. Romaanin k\xc3\xa4site oli tuolloin selv\xc3\xa4sti nykyist\xc3\xa4 suppeampi ja tarkoitti l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 aikalaisille tunnistettaviin puitteisiin sijoittuvaa realistista proosaa. Englannissa mielikuvituksellisia tai historiallisiin puitteisiin sijoittuvia teoksia kuvailtiin yleens\xc3\xa4 romansseiksi (romance) tai yksinkertaisesti historioiksi (history). Ensin mainittu oli avoimen sepitteellinen ja fantastinen, kun taas j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4inen ainakin v\xc3\xa4itti olevansa totta ja saattoi sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 viittauksia todellisiin henkil\xc3\xb6ihin ja tapahtumiin. K\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 genrerajat olivat hyvin h\xc3\xa4\xc3\xa4lyvi\xc3\xa4. Jatkuvien v\xc3\xa4\xc3\xa4renn\xc3\xb6sten seurauksena aitouden k\xc3\xa4site itsess\xc3\xa4\xc3\xa4n h\xc3\xa4m\xc3\xa4rtyi ja todenper\xc3\xa4isyyden korostamisesta tuli paradoksaalisesti yksi romaanin tunnusmerkeist\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nKirjoitusprosessi\n_START_PARAGRAPH_\nWilliam Beckford (1760\xe2\x80\x931844) oli englantilainen eksentrikko, ker\xc3\xa4ilij\xc3\xa4 ja libertiini, joka oli aikanaan Englannin rikkaimpia henkil\xc3\xb6it\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 toimi pitk\xc3\xa4\xc3\xa4n Lontoon pormestarina ja kuoli vuonna 1770, mink\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkeen nuori Beckford kasvoi eristetyiss\xc3\xa4 oloissa \xc3\xa4itins\xc3\xa4, palvelusv\xc3\xa4en ja yksityisopettajien ymp\xc3\xa4r\xc3\xb6im\xc3\xa4n\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen kiinnostuksenkohteisiinsa lukeutuivat maalaustaide, L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n historia ja kulttuuri sek\xc3\xa4 mahdollisesti my\xc3\xb6s okkultismi. Beckford aloitti it\xc3\xa4maisten kertomusten kirjoittamisen jo teini-i\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Noin vuonna 1777 kirjoitetussa esikoisromaanissa Long Story (my\xc3\xb6s The Vision) on siin\xc3\xa4kin it\xc3\xa4maisia elementtej\xc3\xa4. Lis\xc3\xa4ksi juonessa ja hahmoissa on yhtym\xc3\xa4kohtia Hirmuvaltiaaseen. Kumpikin tarina kertoo etsinn\xc3\xa4st\xc3\xa4 ja kummassakin esiintyy kaunis, Nouronihar-niminen henkil\xc3\xb6hahmo._NEWLINE_Loppuvuodesta 1981 Beckford juhlisti t\xc3\xa4ysi-ik\xc3\xa4isyytt\xc3\xa4\xc3\xa4n sukutilansa \xe2\x80\x9dEgyptil\xc3\xa4isess\xc3\xa4 salissa\xe2\x80\x9d (the Egyptian Hall). Vieraita viihdyttiv\xc3\xa4t joukko aikansa merkitt\xc3\xa4vimpi\xc3\xa4 kastraattilaulajia, it\xc3\xa4maisteemainen ohjelma ja Philippe de Loutherbourgin suunnittelema valon\xc3\xa4yt\xc3\xb6s, jonka aiheena oli nekromantia. Beckford aloitti j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n juhlasta inspiroituneena Hirmuvaltiaan kirjoittamisen loppuvuodesta 1781, omien sanojensa mukaan uutenavuotena 1782. H\xc3\xa4n kirjoitti romaaninsa Voltairen tyyli\xc3\xa4 j\xc3\xa4ljittelev\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ranskalla. Vuosia my\xc3\xb6hemmin Beckford kehuskeli kirjoittaneensa tarinan kolmessa p\xc3\xa4iv\xc3\xa4ss\xc3\xa4, mutta tosiasiassa h\xc3\xa4n hioi teksti\xc3\xa4 yli vuoden. Se valmistui alkuvuodesta 1783, mink\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkeen Beckford alkoi kirjoittaa \xe2\x80\x9depisodeina\xe2\x80\x9d (the Episodes of Vathek) tunnettuja jatko-osia. Ne oli alkujaan tarkoitus liitt\xc3\xa4\xc3\xa4 osaksi romaanin leip\xc3\xa4teksti\xc3\xa4, kohtaukseen, jossa Maanalaiseen tulen palatsiin vangitut aateliset kertovat tarinansa Vathekille._NEWLINE_Hirmuvaltiaan k\xc3\xa4sikirjoituksen Beckford j\xc3\xa4tti Samuel Henleylle, joka oli kirkonmies, opettaja ja vanhojen kirjojen tutkija ja jonka oli m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4\xc3\xa4 kertomus englanniksi. Henley otti k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6sty\xc3\xb6ss\xc3\xa4\xc3\xa4n suuria vapauksia, mutta hyv\xc3\xa4ksytti tekstin Beckfordilla sit\xc3\xa4 mukaa kuin ty\xc3\xb6 eteni. K\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksen ensimm\xc3\xa4inen osa valmistui vuodenvaihteen 1784\xe2\x80\x931785 tienoilla, ja Beckford oli siihen eritt\xc3\xa4in tyytyv\xc3\xa4inen. Tarvittaessa h\xc3\xa4n kuitenkin korjaili k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6st\xc3\xa4. Toisaalta my\xc3\xb6s Henley esitti parannusehdotuksia, joiden perusteella Beckford teki juoneen pieni\xc3\xa4 muutoksia; keskeisimm\xc3\xa4t muutokset koskivat Vathekin \xc3\xa4idin Carathisin kohtaloa. Beckford ja Henley pitiv\xc3\xa4t yhteytt\xc3\xa4 etup\xc3\xa4\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kirjeitse. Osana k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6sty\xc3\xb6t\xc3\xa4\xc3\xa4n Henley lis\xc3\xa4si tekstiin suuren m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4n \xe2\x80\x9darvioivia ja selvent\xc3\xa4vi\xc3\xa4\xe2\x80\x9d viitteit\xc3\xa4, joissa selitet\xc3\xa4\xc3\xa4n teoksen it\xc3\xa4maista milj\xc3\xb6\xc3\xb6t\xc3\xa4 ja etsit\xc3\xa4\xc3\xa4n tekstille mahdollisia esikuvia. Beckford avusti noottien laatimisessa, mutta toisaalta pyrki my\xc3\xb6s hillitsem\xc3\xa4\xc3\xa4n Henleyn intoa lis\xc3\xa4ill\xc3\xa4 niit\xc3\xa4. Erimielisyyksien vuoksi miesten v\xc3\xa4lit aikaa my\xc3\xb6den viileniv\xc3\xa4t._NEWLINE_Hirmuvaltiaan kirjoitusprosessin aikana Beckfordin yksityisel\xc3\xa4m\xc3\xa4 ajautui syvenev\xc3\xa4\xc3\xa4n kriisiin. Beckfordin suku ei pit\xc3\xa4nyt h\xc3\xa4nen el\xc3\xa4m\xc3\xa4ntavastaan, ja vuonna 1782 he estiv\xc3\xa4t h\xc3\xa4nen matkakertomuksensa Dreamsin julkaisun sen ahdistuneen ja v\xc3\xa4linpit\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4n s\xc3\xa4vyn vuoksi. Syyskuussa 1784 Beckfordin pederastinen suhde teini-ik\xc3\xa4iseen William Courtenayhyn aiheutti skandaaliin, ja kirjailijan oli l\xc3\xa4hdett\xc3\xa4v\xc3\xa4 maanpakoon. Toukokuussa 1786 h\xc3\xa4nen vaimonsa Lady Margaret kuoli synnytyskomplikaatioihin. Vastoink\xc3\xa4ymisten seurauksena Beckfordin kirjallinen tuotteliaisuus romahti. Episodien viimeistely ja Hirmuvaltiaan julkaisu lykk\xc3\xa4\xc3\xa4ntyiv\xc3\xa4t siten tulevaisuuteen.\n_START_SECTION_\nJulkaisu ja v\xc3\xa4itteet arabialaisesta alkuper\xc3\xa4st\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nKirjeiss\xc3\xa4\xc3\xa4n Beckford painotti Henleylle, ettei Hirmuvaltiasta tulisi julkaista ennen episodien valmistumista eik\xc3\xa4 englanninkielinen laitosta miss\xc3\xa4\xc3\xa4n tapauksessa ennen ranskankielista versiota. Toistuvien viivytysten j\xc3\xa4lkeen Henley p\xc3\xa4\xc3\xa4tti kuitenkin julkaista k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksens\xc3\xa4 itse. H\xc3\xa4n otsikoi laitoksensa nimell\xc3\xa4 An Arabian Tale, from an Unpublished Manuscript with Notes Critical and Explanatory. Anonyymiss\xc3\xa4 esipuheessa Henley kertoo tekstin perustuvan vanhaan \xe2\x80\x9dId\xc3\xa4st\xc3\xa4\xe2\x80\x9d l\xc3\xb6ytyneeseen k\xc3\xa4sikirjoitukseen, jonka oli \xe2\x80\x9dt\xc3\xa4m\xc3\xa4n toimittajalle\xe2\x80\x9d v\xc3\xa4litt\xc3\xa4nyt \xe2\x80\x9dOppinut mies\xe2\x80\x9d (a Man of letters). Ep\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4isten sanavalintojen vuoksi esipuhe j\xc3\xa4tt\xc3\xa4\xc3\xa4 ep\xc3\xa4selv\xc3\xa4ksi, onko kyseess\xc3\xa4 suora k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6s vai pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n arabialaisen alkutekstin inspiroima tarina. Varsinaisen kertomuksen otsikkona on ensipainoksessa The History of the Caliph Vathek, with Notes. Henleyn toimittama laitos ilmestyi J. Johnsonin kustantamana kes\xc3\xa4kuussa 1786. Yhteens\xc3\xa4 selitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 viitteit\xc3\xa4 on ensipainoksessa sanam\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4ll\xc3\xa4 mitattuna miltei yht\xc3\xa4 paljon kuin varsinaista leip\xc3\xa4teksti\xc3\xa4._NEWLINE_Tutkijat ovat spekuloineet Henleyn motiiveilla. Ennenaikaisen julkaisun mahdollisia selityksi\xc3\xa4 ovat halu saattaa noottien sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4m\xc3\xa4 tieto yleis\xc3\xb6n saataville, Beckfordiin liittyvien skandaalien aiheuttama mainehaitta, rahan tarve sek\xc3\xa4 ep\xc3\xa4selvyys siit\xc3\xa4, saisiko Beckford ikuisuusprojektiaan ylip\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4\xc3\xa4n valmiiksi. Rahan tarvetta lukuunottamatta Henley itse perusteli toimintaansa kaikilla edell\xc3\xa4 mainituilla seikoilla. Beckfordin roolin v\xc3\xa4h\xc3\xa4ttely\xc3\xa4 puolestaan on selitetty esimerkiksi kateudella sek\xc3\xa4 miesten tulehtuneilla v\xc3\xa4leill\xc3\xa4. Noottien laatiminen ja julkaiseminen oli samalla osa Henleyn akateemista uraa. H\xc3\xa4nelle my\xc3\xb6nnettiin sittemmin tohtorinarvo, ja h\xc3\xa4n toimi vuodesta 1805 alkaen East India Company Collegen rehtorina._NEWLINE_Sveitsiin siirtynyt Beckford kuuli elokuussa 1786 Hirmuvaltiaan julkaisusta, mik\xc3\xa4 masensi jo entuudestaan kovan paineen alaista kirjailijaa entisest\xc3\xa4\xc3\xa4n. Vastareaktiona englanninkieliselle laitokselle Beckford painatti Lausannessa ranskankielisen versionsa nimell\xc3\xa4 Vathek. Se on p\xc3\xa4iv\xc3\xa4tty vuodelle 1787, mutta painettiin tosiasiassa jo edellisen vuoden marraskuussa. Myyntiin se tuli mahdollisesti joulukuussa 1786. Laitos sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 vain alkuper\xc3\xa4isen kertomuksen, mutta se my\xc3\xb6s mainostaa viel\xc3\xa4 julkaisemattomia episodeja. Viitteit\xc3\xa4 teoksessa on vain nelj\xc3\xa4, nekin luonnosmaisia. My\xc3\xb6s Beckford n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 vihjailleen arabiankieliseen alkuper\xc3\xa4\xc3\xa4n: Lausannen-laitoksen esipuheessa h\xc3\xa4n viittaa \xe2\x80\x9dmuihin samankaltaisiin tarinoihin\xe2\x80\x9d ja nime\xc3\xa4\xc3\xa4 l\xc3\xa4hteekseen Englannin Konstantinopolin-suurl\xc3\xa4hettil\xc3\xa4\xc3\xa4n Edward Wortley Montagun ja h\xc3\xa4nen vaimonsa Lady Maryn j\xc3\xa4\xc3\xa4mist\xc3\xb6n.\n_START_SECTION_\nMy\xc3\xb6hempi\xc3\xa4 vaiheita\n_START_PARAGRAPH_\nBeckford julkaisi Pariisissa kes\xc3\xa4ll\xc3\xa4 1787 tarkistetun ranskankielisen laitoksen, joka sis\xc3\xa4lsi Henleyn viitteet lyhennettyn\xc3\xa4 ja karsittuna versiona. Henleyn laitoksesta otettiin uusintapainos vuonna 1809. Lordi Byron ihastui Hirmuvaltiaaseen ja viittasi siihen vuosien 1815\xe2\x80\x931816 tuotannossaan toistuvasti, mik\xc3\xa4 nosti teoksen takaisin suosioon. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n seurauksena Beckford julkaisi tarkistetut laitokset sek\xc3\xa4 ranskan- (1815) ett\xc3\xa4 englanninkielisist\xc3\xa4 (1816) versioista. Niiss\xc3\xa4 Henleyn viitteit\xc3\xa4 on mukana huomattavasti aiempia Lausannen- ja Pariisin-laitoksia enemm\xc3\xa4n, mutta kuitenkin v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n kuin alkuper\xc3\xa4isess\xc3\xa4 Lontoon-laitoksessa. Vuoden 1809 laitos runsaine nootteineen muodostui aikanaan kaikkein suosituimmaksi ja sen vaikutus tulevaan kirjailijasukupolveen oli suuri. Nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n Beckfordin viimeinen, vuoden 1816 laitos on kuitenkin yleisin._NEWLINE_Beckford ei milloinkaan saattanut episodeja julkaisukelpoiseen asuun, vaikka niist\xc3\xa4 kiinnostuivat muiden muassa Byron ja Benjamin Disraeli. Luonnoksiaan Beckford ei suostunut n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n edes yst\xc3\xa4villeen. Kirjailija kuoli 83-vuotiaana vuonna 1844._NEWLINE_Herbert P. Grimsditch k\xc3\xa4\xc3\xa4nsi vuonna 1929 Hirmuvaltiaan uudelleen englanniksi Beckfordin vuonna 1815 Lontoossa julkaiseman ranskankielisen edition pohjalta. Vuosisadan j\xc3\xa4lkipuoliskolta alkaen Beckford teoksineen on muodostunut suosituiksi akateemisen tutkimuksen kohteiksi. Vathek-tutkija Kenneth W. Graham laati 1971 tekstikriittisen edition osana v\xc3\xa4it\xc3\xb6skirjaty\xc3\xb6t\xc3\xa4ns\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen mukaansa teoksen ranskan- ja englanninkieliset versiot tulisi n\xc3\xa4hd\xc3\xa4 tasavertaisina ja itsen\xc3\xa4isin\xc3\xa4 tulkintoina samasta aiheesta, ei alkutekstin\xc3\xa4 ja k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6ksen\xc3\xa4. Grahamin laitos perustuu eri laitosten vertailevaan tutkimukseen, mutta ristiriitatilanteissa se antaa ranskankieliselle tekstille etusijan. Grahamin versiota k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n muun muassa Penguin Classicsin laitoksessa vuodelta 1993.\n_START_SECTION_\nKirjallinen tyyli\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbBeckford ei j\xc3\xa4t\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 yht\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n tilaisuutta kuvailla Vathekin turmeltuneita nautintoja tai loputonta luovuutta, jolla h\xc3\xa4n kiduttaa alamaisiaan ja vihollisiaan. \xe2\x80\x93 \xe2\x80\x93 Teoksen pornografinen v\xc3\xa4kivalta on kaiken aikaa suistamaisillaan koko kerronnan sivuraiteelle. \xe2\x80\x93 \xe2\x80\x93 Ja vaikka Beckford v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4\xc3\xa4 kuvaamasta seksi\xc3\xa4, vaanii seksuaalisen v\xc3\xa4kivallan pahaenteinen uhka joka kulman takana.\xc2\xbb _NEWLINE_(Joshua Grasso.)_NEWLINE_Hirmuvaltias luokitellaan vaihtelevasti joko it\xc3\xa4maiseksi kertomukseksi, goottilaiseksi kauhuksi tai molemmiksi. Kyseess\xc3\xa4 oli ensimm\xc3\xa4inen mainittuja lajityyppej\xc3\xa4 yhdistelev\xc3\xa4 teos. It\xc3\xa4maisen kertomuksen perinteeseen kuuluivat moraaliopetukset ja satiiriset elementit, ja my\xc3\xb6s niist\xc3\xa4 Hirmuvaltiaassa on viitteit\xc3\xa4. Encyclopedia of Fantasyn mukaan kyseess\xc3\xa4 on \xe2\x80\x9dit\xc3\xa4mainen fantasia, joka hy\xc3\xb6dynt\xc3\xa4\xc3\xa4 Tuhannen ja yhden y\xc3\xb6n suosituksi tekem\xc3\xa4\xc3\xa4 milj\xc3\xb6\xc3\xb6t\xc3\xa4 ja kyll\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4 sen tuolloin muodikkaan goottilaisen fantasian ilmapiirill\xc3\xa4.\xe2\x80\x9d Hirmuvaltiaan kerronnalle ovat ominaisia jyrk\xc3\xa4t kontrastit ja sis\xc3\xa4inen ristiriitaisuus: tunnelma vaihtelee mahtipontisen melodraaman ja absurdin huumorin v\xc3\xa4lill\xc3\xa4. Teoksen kirjallista tyyli\xc3\xa4 on kuvailtu eklektiseksi: se sekoittaa subliimia, lyriikkaa, tragediaa, burleskia, dekadenssia, erotiikkaa, satiiria ja allegoriaa. Modernit kommentaattorit ovat n\xc3\xa4hneet kertomuksessa my\xc3\xb6s camp-henke\xc3\xa4, ja englanninkielen professorin Joshua Grasson mukaan kyseess\xc3\xa4 olisi jopa \xe2\x80\x9dgoottilaisen campin syntysija\xe2\x80\x9d. Hirmuvaltiaan huumori perustuu ennen kaikkea koomisiin mittasuhteisiin liioiteltuun groteskiin, ja siin\xc3\xa4 on sek\xc3\xa4 pastissin ett\xc3\xa4 parodian piirteit\xc3\xa4. Omalaatuinen estetiikka ja pahantahtoinen s\xc3\xa4vy erottavatkin kertomuksen muusta aikakauden it\xc3\xa4maisesta kirjallisuudesta._NEWLINE_Hirmuvaltiasta on kuvailtu antiteesiksi 1700-luvun kirjallisille ihanteille: Beckford ja h\xc3\xa4nen hahmonsa eiv\xc3\xa4t ole kiinnostuneita normeihin mukautumisesta vaan pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n omien mielitekojensa tyydytt\xc3\xa4misest\xc3\xa4. Kertomus leikittelee paitsi hahmojensa my\xc3\xb6s lukijansa kustannuksella. Teemu Ikosen mielest\xc3\xa4 Hirmuvaltias \xe2\x80\x9dviljeli it\xc3\xa4maiden populaarikuvastoa vailla sen syv\xc3\xa4llisemp\xc3\xa4\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4\xe2\x80\x9d. H\xc3\xa4nen mukaansa \xe2\x80\x9dit\xc3\xa4maat ovat Beckfordille aistinautintojen ja hirmutekojen v\xc3\xa4rik\xc3\xa4s kulissi, puitteet kummajaisparaatille\xe2\x80\x9d. Ikosen mukaan tyypillinen 1700-luvun kirjallisuus k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 retorisia keinoja lukijan vakuuttamiseen, mutta Hirmuvaltiaan fiktiivisess\xc3\xa4 maailmassa ne luovat konkreettisia tapahtumia. Kun Vathek potkii lyhytt\xc3\xa4 ja lihavaa Giaouria kuvaannollisesti ulos palatsistaan, tulee t\xc3\xa4st\xc3\xa4 kirjaimellinen pallo, joka py\xc3\xb6rii vainoojiaan karkuun ja jota Vathekin k\xc3\xa4tyrit kilvan sy\xc3\xb6ksyv\xc3\xa4t potkimaan kuin pallopeliss\xc3\xa4. Teoksen kirjalliselle tyylille ovat ominaisia my\xc3\xb6s runsas alkusoinnun k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 (\xe2\x80\x9da particular predilection for a pestilence\xe2\x80\x9d) sek\xc3\xa4 sanaleikit \xe2\x80\x93 Vathekin \xc3\xa4idin Carathisin kuvaillaan mielistyneen ruumiisiin ja muumioihin (engl. mummy, vrt. mommy [\xc3\xa4iti])._NEWLINE_Beckfordin t\xc3\xa4rkeit\xc3\xa4 kirjallisia esikuvia olivat Tuhat ja yksi y\xc3\xb6t\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 v\xc3\xa4h\xc3\xa4isemm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin muu L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n kirjallisuus. Ennen kaikkea Hirmuvaltias on kuitenkin riippuvainen Ranskan ja Englannin it\xc3\xa4maisesta kirjallisuusperinteest\xc3\xa4. T\xc3\xa4llaisia teoksia olivat varsinkin Anthony Hamiltonin it\xc3\xa4mainen kertomuskokoelma Les quatre Facardins (\xe2\x80\x9dNelj\xc3\xa4 Fakhr al-Dini\xc3\xa4\xe2\x80\x9d, 1730) ja Voltairen L\xc3\xa4hi-it\xc3\xa4\xc3\xa4n sijoittuvat kertomukset, kuten La Princesse de Babylone (\xe2\x80\x9dBabylonin prinsessa\xe2\x80\x9d, 1768), sek\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4isen satiirinen Candide-romaani (1759). Muita mahdollisia esikuvia olivat Faustin legenda ja Danten Inferno. Maanalaisen tulen palatsin hallitsija, kaunis mutta piinattu nuorukainen Eblis, lienee saanut vaikutteita John Miltonin Kadotetusta paratiisista (Paradise Lost, 1667). Giambattista Marinon runoelmassa L\xe2\x80\x99Adone (1623) puolestaan kuvaillaan viisi puutarhaa, jotka muistuttavat Vathekin nautinnoille omistamia palatseja. Lis\xc3\xa4ksi Beckford ihaili Giovanni Battista Piranesin etsauksia, joissa kuvataan sokkelomaisia vankityrmi\xc3\xa4 (Le Carceri d\xe2\x80\x99Invenzione, \xe2\x80\x9dKuvitteelliset tyrm\xc3\xa4t\xe2\x80\x9d, 1745\xe2\x80\x931750). Brian Stableford on esitt\xc3\xa4nyt, ett\xc3\xa4 Beckfordiin olisi vaikuttanut my\xc3\xb6s markiisi de Saden tuotanto, jossa pilkataan 1700-luvun seksuaalista k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 ja arvomaailmaa.\n_START_SECTION_\nTeemat ja sanoma\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbb\xc3\x84kki\xc3\xa4 heid\xc3\xa4n syd\xc3\xa4mens\xc3\xa4 leimahtivat liekkeihin ja siin\xc3\xa4 samassa menettiv\xc3\xa4t he taivaan lahjoista arvokkaimman \xe2\x80\x94 TOIVON. \xe2\x80\x93 \xe2\x80\x93 Sellainen oli ja sellaisen on syyt\xc3\xa4kin olla rangaistus hillitt\xc3\xb6mist\xc3\xa4 intohimoista ja kauhistuttavista teoista! Sellaisen on syyt\xc3\xa4kin olla ojennus sokeasta uteliaisuudesta, joka ylitt\xc3\xa4\xc3\xa4 ne rajat jotka Luoja viisaudessaan on ihmisen ymm\xc3\xa4rrykselle m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4nnyt; ja sellainen on se hirmuinen seuraamus, jollainen on pid\xc3\xa4kkeett\xc3\xb6m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kunnianhimolla, \xe2\x80\x93 \xe2\x80\x93 joka hurjassa ylpeydess\xc3\xa4\xc3\xa4n ei oivalla, ett\xc3\xa4 ihmissuvun osa maan p\xc3\xa4\xc3\xa4ll\xc3\xa4 on pysy\xc3\xa4 n\xc3\xb6yr\xc3\xa4n\xc3\xa4 ja ymm\xc3\xa4rt\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4n\xc3\xa4. N\xc3\xa4in kalifi Vathek, joka tyhj\xc3\xa4n turhamaisuuden ja kielletyn mahdin vuoksi oli saastannut itsens\xc3\xa4 tuhansin rikoksin, lankesi loputtoman murheen ja helti\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xb6m\xc3\xa4n katumuksen uhriksi, kun taas n\xc3\xb6yr\xc3\xa4, halveksuttu Gulchenrouz vietti ikuisuudet tyyness\xc3\xa4 levollisuudessa ja lapsuuden viattomassa ilossa.\xc2\xbb _NEWLINE_(Katkelma Hirmuvaltiaan loppuhuipennuksesta.)_NEWLINE_Jorge Luis Borgesin mukaan Hirmuvaltias on pohjimmiltaan yksinkertainen faabeli. H\xc3\xa4n siteeraa St\xc3\xa9phane Mallarm\xc3\xa9n huomiota teoksen yleisest\xc3\xa4 rakenteesta: Vathek aloittaa etsint\xc3\xa4ns\xc3\xa4 korkean tornin huipulta, miss\xc3\xa4 h\xc3\xa4n lukee taivaiden viestej\xc3\xa4. Viestej\xc3\xa4 seuraamalla h\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4tyy lopulta maan alle, helvettiin. Aikalaisten silmiss\xc3\xa4 kertomuksen tarjoama moraaliopetus oikeutti sen sin\xc3\xa4ns\xc3\xa4 moraalittoman sis\xc3\xa4ll\xc3\xb6n. Uudemmissa tulkinnoissa teoksen sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4m\xc3\xa4 irstailu ja groteski liioittelu on kuitenkin n\xc3\xa4hty mustan huumorin keinoina. Tuhat ja yksi y\xc3\xb6t\xc3\xa4 -tutkija Robert Irwinin mukaan moraalisen opetuksen rooli on Beckfordilla pinnallinen ja mukana l\xc3\xa4hinn\xc3\xa4 genretraditioiden muodollisen noudattamisen vuoksi. Toisaalta jotkut tutkijat ovat n\xc3\xa4hneet juonessa satiirisia ja allegorisia elementtej\xc3\xa4, joiden avulla Beckford pilkkaa aikakautensa ilmi\xc3\xb6it\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 it\xc3\xa4maisen kirjallisuuden kli\xc5\xa1eit\xc3\xa4. Hirmuvaltiaassa onkin sek\xc3\xa4 eskapistisia ett\xc3\xa4 didaktisia elementtej\xc3\xa4._NEWLINE_Kenneth W. Grahamin mukaan Hirmuvaltiaan keskeinen j\xc3\xa4nnite muodostuu \xe2\x80\x9dahdasmielisen islamin ja rajoja rikkovan, vapauttavan zarathustralaisuuden vastakkainasettelusta\xe2\x80\x9d. Beckford-tutkija Malcolm Jackin mielest\xc3\xa4 kyseess\xc3\xa4 on ennen kaikkea kertomus matkasta ja uteliaisuudesta. H\xc3\xa4nen mukaansa koko teos rakentuu vastakohtaisuuksille: Beckford sek\xc3\xa4 ihannoi ett\xc3\xa4 pilkkaa aiheitaan ja sekoittaa kirjoittaessaan yl\xc3\xa4- ja alatyyli\xc3\xa4. Moralisoivista elementeist\xc3\xa4 huolimatta tapahtumien kuvaus on amoraalista. Sammumattoman tiedonjanon ajamana Vathek p\xc3\xa4\xc3\xa4tyy lopulta helvettiin, mutta se ei tarkoita, ett\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen etsint\xc3\xa4ns\xc3\xa4 olisi t\xc3\xa4ysin irratonaalinen. Robert Kielyn mielest\xc3\xa4 Hirmuvaltiaan keskeinen teema on itsek\xc3\xa4s hedonismi. Koska tarinan hahmot eiv\xc3\xa4t kykene hillitsem\xc3\xa4\xc3\xa4n itse\xc3\xa4\xc3\xa4n, menett\xc3\xa4v\xc3\xa4t oikeus ja rangaistus merkityksens\xc3\xa4. Faustilaisista elementeist\xc3\xa4 huolimatta Hirmuvaltias ei kerro lankeemuksesta, sill\xc3\xa4 sen p\xc3\xa4\xc3\xa4henkil\xc3\xb6 on alusta l\xc3\xa4htien langennut \xe2\x80\x93 kuin lapsi, jolle koko maailma on leikkikalu ja mielihyv\xc3\xa4n l\xc3\xa4hde. Tarinan lopun Kiely tulkitsee merkitsev\xc3\xa4n, ett\xc3\xa4 juuri aikuiseksi kasvaminen on suurin rangaistus: vain ikuisesti lapsena pysyv\xc3\xa4 Gulchenrouz v\xc3\xa4ltt\xc3\xa4\xc3\xa4 muiden kohdalle lankeavan hirmuisen kohtalon._NEWLINE_Kirjallisuuden professori Donna Landry n\xc3\xa4kee Hirmuvaltiaassa allegorian, joka vieraannuttaa englantilaisen yhteiskunnan ja el\xc3\xa4m\xc3\xa4ntavan ilmi\xc3\xb6t eksoottiseen ymp\xc3\xa4rist\xc3\xb6\xc3\xb6n ja satirisoi niit\xc3\xa4. Erityisesti h\xc3\xa4n n\xc3\xa4kee teoksessa pilkkaa yl\xc3\xa4luokkaista maalaisel\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4 ja mets\xc3\xa4styskulttuuria kohtaan. Samalla Beckfordin hahmot parodioivat it\xc3\xa4maisen fiktion arkkityyppej\xc3\xa4. Vathekin ja Gulchenrouzin suhteessa puolestaan henkil\xc3\xb6ityv\xc3\xa4t orientalismin kaksi miesstereotyyppi\xc3\xa4: maskuliininen despootti sek\xc3\xa4 pedofiilisen himon kohde. Nouronihar valitsee lopulta ensinmainitun, mist\xc3\xa4 rangaistuksena on ikuinen k\xc3\xa4rsimys. Toisaalta esimerkiksi Jamie Jamesin mukaan Hirmuvaltias nimenomaisesti poikkeaa muista aikakauden it\xc3\xa4maisista kertomuksista, koska se ei satirisoi aikansa Eurooppaa vaan kuvaa \xe2\x80\x9dpuhtaan mielikuvituksen valtakunnan, joka uhmaa ja pit\xc3\xa4\xc3\xa4 pilkkanaan yhteiskunnallisia ja seksuaalisia tabuja\xe2\x80\x9d. H\xc3\xa4nest\xc3\xa4 teos heijastelee ep\xc3\xa4tervett\xc3\xa4 kiinnostusta \xe2\x80\x9dsievi\xc3\xa4 poikia sek\xc3\xa4 synniss\xc3\xa4 rypevi\xc3\xa4 v\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4uskoisia\xe2\x80\x9d kohtaan ja on siten nykyp\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 l\xc3\xa4hes yht\xc3\xa4 ep\xc3\xa4sovinnainen kuin ilmestysmisajankohtanaan. Joshua Grasson mukaan Hirmuvaltiaan perimm\xc3\xa4inen sanoma j\xc3\xa4\xc3\xa4 lopulta arvoitukseksi: se on samaan aikaan sek\xc3\xa4 pilkallinen provokaatio valistusaatteen ihanteita kohtaan ett\xc3\xa4 faustilainen murhen\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4 hirvi\xc3\xb6m\xc3\xa4isen tyrannin itseaiheutetusta tappiosta.\n_START_SECTION_\nEl\xc3\xa4m\xc3\xa4kerrallisuus\n_START_PARAGRAPH_\nBeckfordin varhaistuotannossa on usein omael\xc3\xa4m\xc3\xa4kerrallisia piirteit\xc3\xa4. Katkelmallisena s\xc3\xa4ilynyt teinivuosien novelli L\xe2\x80\x99Esplendente kertoo muslimipojasta, joka uskontonsa vastaisesti piirt\xc3\xa4\xc3\xa4 ihmist\xc3\xa4 esitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n kuvan ja joutuu siksi is\xc3\xa4ns\xc3\xa4 rankaisemaksi. Novellin juoni heijastelee Beckfordin vanhempien inhoa poikansa It\xc3\xa4maa-harrastusta kohtaan. Esikoisromaani Long Storyn p\xc3\xa4\xc3\xa4henkil\xc3\xb6 puolestaan on nimelt\xc3\xa4\xc3\xa4n William. My\xc3\xb6s Hirmuvaltiaan tulkitseminen omael\xc3\xa4m\xc3\xa4kerralliseksi on tavanomaista._NEWLINE_Omael\xc3\xa4m\xc3\xa4kerrallisessa tulkinnassa koko kertomus palautuu viime k\xc3\xa4dess\xc3\xa4 Beckfordin vuonna 1781 j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4miin juhliin. Kalifi Vathek on kirjailija itse, Carathis h\xc3\xa4nen ankara kalvinisti\xc3\xa4itins\xc3\xa4, Nouronihar kirjailijan rakastajatar Louisa Beckford, Gulchenrouz teini-ik\xc3\xa4inen William Courtenay ja Giaour Beckfordin okkultismiin tutustuttanut taiteilija Alexander Cozens. Toisaalta romaanin Vathek kuvataan lapsellisena ja ep\xc3\xa4miellytt\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 henkil\xc3\xb6n\xc3\xa4 ja vasta Gulchenrouzin ja Nouroniharin astuessa tarinaan fiktiivinen kalifi muuttuu syv\xc3\xa4llisemm\xc3\xa4ksi hahmoksi, joka kykenee itsereflektioon ja aitoon tunne-el\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n. Beckfordin kerronta samaistuukin vaihtelevasti kaikkiin kolmeen ja toisinaan jopa pelottavaan ja voimakastahtoiseen Carathisiin._NEWLINE_Huomiota on kiinnitetty Beckfordin tapaan j\xc3\xa4ljitell\xc3\xa4 it\xc3\xa4maisten kertomuksien kuvaamaa el\xc3\xa4m\xc3\xa4ntapaa. H\xc3\xa4n esimerkiksi ker\xc3\xa4si ymp\xc3\xa4rilleen palvelijoista koostuvan hovin, mukaanluettuna ovivahtina toimineen k\xc3\xa4\xc3\xa4pi\xc3\xb6n sek\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dnuorukaisten haaremin\xe2\x80\x9d. Lapsuudenkotinsa h\xc3\xa4n purki maanpaosta palattuaan ja rakennutti tilalle Fonthill Abbey -nimisen goottilaisen katedraalin, joka oli aikoinaan koko Englannin suurimpia rakennuksia. Rakennus avattiin vuoden 1800 tienoilla, ja sen pahaenteisess\xc3\xa4 arkkitehtuurissa on n\xc3\xa4hty yhtym\xc3\xa4kohtia Hirmuvaltiaassa kuvattuun helvettiin. Beckfordia onkin ajoittain kuvailtu \xe2\x80\x9dFonthillin kalifiksi\xe2\x80\x9d.\n_START_SECTION_\nOrientalismi\n_START_PARAGRAPH_\nBeckfordin it\xc3\xa4mainen estetiikka luokitellaan yleens\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dsiirtym\xc3\xa4vaiheen\xe2\x80\x9d orientalismiksi. Varhainen it\xc3\xa4mainen kirjallisuus otti suuria vapauksia milj\xc3\xb6\xc3\xb6n suhteen eik\xc3\xa4 edes yritt\xc3\xa4nyt toisintaa aidon L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n kirjallisuuden tyyli\xc3\xa4. Sen sijaan it\xc3\xa4mainen aihe k\xc3\xa4sitettiin ennen kaikkea vapaudeksi moraalin ja realismin rajoituksista. Vuosisadan puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 lajityyppi omaksui filosofisen romaanin ja satiirin piirteit\xc3\xa4 ja siit\xc3\xa4 tuli valistuksen kulttuurikritiikin v\xc3\xa4line. Osa it\xc3\xa4maisista valistuskirjailijoista suhtautui Tuhanteen ja yhteen y\xc3\xb6h\xc3\xb6n ja sen fantastisiin tapahtumaan halveksunnalla. Hirmuvaltiaan j\xc3\xa4lkeen suosituksi tuli romanttinen orientalismi, joka oli kaupallisempaa mutta samalla my\xc3\xb6s heijasteli parempaa L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n tuntemusta. Lis\xc3\xa4ksi 1800-luvun orientalismi palveli imperialismin tavoitteita. Hirmuvaltias sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 kummankin lajityypin piirteit\xc3\xa4._NEWLINE_Beckford ja Henley olivat eritt\xc3\xa4in ylpeit\xc3\xa4 Hirmuvaltiaan tarkasta milj\xc3\xb6\xc3\xb6kuvauksesta. Henley jopa katsoi, ett\xc3\xa4 Hirmuvaltias voisi toimia havainnollistavana esimerkkin\xc3\xa4 L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n kirjallisuudesta ja kulttuurista ja olisi siten avuksi orientalistien tekem\xc3\xa4lle tutkimukselle. Toisaalta Henley pelk\xc3\xa4si, ettei tavallinen lukija ymm\xc3\xa4rt\xc3\xa4isi teoksen arvoa, ja piti siksi noottien lis\xc3\xa4\xc3\xa4mist\xc3\xa4 t\xc3\xa4rke\xc3\xa4n\xc3\xa4. Ty\xc3\xb6tapaansa h\xc3\xa4n kuvaili \xe2\x80\x9dammattimaiseksi tieteelliseksi objektiivisuudeksi\xe2\x80\x9d. Samalla Henley tuotti teokselle historiankirjoituksen ja oppineisuuden s\xc3\xa4dekeh\xc3\xa4\xc3\xa4 ja vahvisti aitouden illuusiota. Nootit ovatkin teoksen omaper\xc3\xa4isin piirre. Nykyn\xc3\xa4k\xc3\xb6kulmasta niiden sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4m\xc3\xa4 tieto on kuitenkin vanhentunutta, ja Henleyn asiantuntemusta on tutkimuskirjallisuudessa kritisoitu n\xc3\xa4enn\xc3\xa4iseksi. Lis\xc3\xa4ksi noottien on katsottu tuottavan teokseen tahatonta komiikkaa._NEWLINE_Hirmuvaltiaan tarkkuudesta on esitetty vaihtelevia arvioita. Perinteisesti sen It\xc3\xa4maa-kuvauksen on katsottu pohjautuvan ennen kaikkea Gallandin k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n Tuhanteen ja yhteen y\xc3\xb6h\xc3\xb6n ja Barth\xc3\xa9lemy d\xe2\x80\x99Herbelot\xe2\x80\x99n Bibliotheque Orientale -tietosanakirjaan. Vaikka Hirmuvaltias edustaa aikakaudelle poikkeuksellista osaamista, se ei tarkoita, ett\xc3\xa4 kyseess\xc3\xa4 olisi erityisen uskottava kuvaus L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4st\xc3\xa4. Osa tutkijoista pit\xc3\xa4\xc3\xa4 t\xc3\xa4t\xc3\xa4 kuitenkin v\xc3\xa4h\xc3\xa4ttelyn\xc3\xa4: Beckford osasi arabiaa ja Hirmuvaltias sek\xc3\xa4 episodit osoittavat aidon L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n kirjallisuuden ja arabiankielisten alkutekstien tuntemusta. Joka tapauksessa kyseess\xc3\xa4 oli siihen menness\xc3\xa4 tarkin Euroopassa ilmestynyt fiktiivinen kuvaus It\xc3\xa4maiden el\xc3\xa4m\xc3\xa4ntavasta._NEWLINE_Viime vuosikymmenin\xc3\xa4 j\xc3\xa4lkikolonialistisesti suuntautuneet tutkijat ovat kritisoineet Hirmuvaltiasta stereotyyppisest\xc3\xa4 It\xc3\xa4maiden kuvauksesta. Kertomuksen on katsottu heijastelevan islamofobisisia ja rasistisia asenteita, ja It\xc3\xa4maat n\xc3\xa4ytt\xc3\xa4ytyv\xc3\xa4t teoksessa helvetillisen\xc3\xa4, irrationaalisena toiseutena. Oikeauskoisten muslimien edustaja Vathek on yksiselitteisen paha ihminen, ja harvat my\xc3\xb6nteisess\xc3\xa4 valossa esitetyt hahmot ovat h\xc3\xa4nen avuttomia uhrejaan. Hirmuteoista huolimatta taikauskoiset alamaiset pysyv\xc3\xa4t sokean uskollisina \xe2\x80\x9doikeauskoisten hallitsijalle\xe2\x80\x9d. Jopa profeetta Muhammed on voimaton puuttumaan h\xc3\xa4nen toimintaansa. Lis\xc3\xa4ksi Henleyn nootit ovat t\xc3\xa4ynn\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dabsurdeja ja loukkaavia asiavirheit\xc3\xa4\xe2\x80\x9d.\n_START_SECTION_\nEp\xc3\xa4varmuus teoksen alkuper\xc3\xa4st\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbId\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vierailleen on vaikea uskoa, ettei kyseess\xc3\xa4 ole pelkk\xc3\xa4 k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6s [arabialaisesta alkutekstist\xc3\xa4].\xc2\xbb _NEWLINE_(Lordi Byron.)_NEWLINE_Hirmuvaltiaan vastaanotto oli eritt\xc3\xa4in my\xc3\xb6nteinen, ja sek\xc3\xa4 tarinaa ett\xc3\xa4 Henleyn kommentaaria ylistettiin. Eri kriitikot keskittyiv\xc3\xa4t eri aiheisiin: teosta tulkittiin joko uskottavana ja tarkkana kuvauksena L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n tapa- ja aineellisesta kulttuurista, poikkeuksellisen vapaasti mielikuvitusta k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 fantasiana tai moraalisesti opettavaisena vertauskuvallisena kertomuksena. Usein Beckfordin milj\xc3\xb6\xc3\xb6kuvauksen katsottiin olevan niin tarkkaa, ett\xc3\xa4 teos oli jollain tapaa aidosti it\xc3\xa4mainen, ja Hirmuvaltiasta verrattiinkin usein Tuhanteen ja yhteen y\xc3\xb6h\xc3\xb6n. Monet tunnistivat teoksen eurooppalaisen alkuper\xc3\xa4n, mutta osa k\xc3\xa4sitteli sit\xc3\xa4 aitona L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n kirjallisuutena._NEWLINE_Useampi kriitikko spekuloi tekstin olevan per\xc3\xa4isin Wortley Montagun k\xc3\xa4sikirjoituskokoelmasta. My\xc3\xb6s muita it\xc3\xa4maisia k\xc3\xa4sikirjoituskokoelmia oli tuolloin liikkeell\xc3\xa4 Englannissa ja niit\xc3\xa4 huutokaupattiin suhteellisen usein. Viel\xc3\xa4 vuonna 1802 er\xc3\xa4s englantilainen kirjojen ker\xc3\xa4ilij\xc3\xa4 kirjasi muistiin Henleylt\xc3\xa4 kuulemansa tarinan. Sen mukaan teksti perustui Wortley Montagun pariskunnan kokoelmista per\xc3\xa4isin olevaan kertomukseen, jonka Beckfordin luona vieraillut turkkilainen oli k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4nyt \xe2\x80\x9deritt\xc3\xa4in heikolle englanninkielelle\xe2\x80\x9d. Turkkilaisen tarinan Beckford oli edelleen k\xc3\xa4\xc3\xa4nt\xc3\xa4nyt ranskaksi v\xc3\xa4h\xc3\xa4isin lis\xc3\xa4yksin, mist\xc3\xa4 Henley puolestaan k\xc3\xa4\xc3\xa4nsi sen j\xc3\xa4lleen englanniksi korjaillen samalla teksti\xc3\xa4. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 tarina on kuitenkin puhdasta fiktiota.\n_START_SECTION_\nAikalaisarviot\n_START_PARAGRAPH_\nA New Review lehden tuoreeltaan julkaistussa arvostelussa Hirmuvaltiasta kuvaillaan \xe2\x80\x9dkirjalliseksi komeetaksi\xe2\x80\x9d. Arvioija ei kyseenalaista kertomuksen arabialaista taustaa, vaan spekuloi alkutekstin olevan per\xc3\xa4isin Wortley Montagun pariskunnan kokoelmista. H\xc3\xa4nen mukaansa Hirmuvaltias kuvaa \xe2\x80\x9did\xc3\xa4n asukkaiden uskomuksia ja oppeja\xe2\x80\x9d ainutlaatuisen tarkasti ja on laajin ja opettavaisin siihen menness\xc3\xa4 julkaistuista, \xe2\x80\x9did\xc3\xa4n merkillist\xc3\xa4 el\xc3\xa4m\xc3\xa4ntapaa\xe2\x80\x9d esittelevist\xc3\xa4 teoksista, mik\xc3\xa4 tekee siit\xc3\xa4 arvokkaan tietol\xc3\xa4hteen._NEWLINE_Critical Review\xe2\x80\x99ss\xc3\xa4 hieman my\xc3\xb6hemmin ilmestyneess\xc3\xa4 arviossa mainitaan Hirmuvaltiaan \xe2\x80\x9dsepitteellinen hillitt\xc3\xb6myys\xe2\x80\x9d ja it\xc3\xa4maisten tapojen tarkka kuvaus, mutta ennen kaikkea arvostelussa kiinnitet\xc3\xa4\xc3\xa4n huomiota kertomuksen loppuun, jossa Vathek saa ansaitsemansa rangaistuksen. Arvioijan mukaan lain, moraalin ja uskonnollisten velvoitteiden vastaisia nautintoja tavoitteleva henkil\xc3\xb6 v\xc3\xa4ist\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 uhraa onnensa sek\xc3\xa4 ajassa ett\xc3\xa4 ikuisuudessa, mist\xc3\xa4 my\xc3\xb6s Hirmuvaltias vakuuttavasti todistaa. The European Magazinen syksyll\xc3\xa4 1797 julkaistussa arvostelussa ylistet\xc3\xa4\xc3\xa4n Hirmuvaltiaan \xe2\x80\x9dit\xc3\xa4maisen asun\xe2\x80\x9d olevan \xe2\x80\x9doppinutta lajia\xe2\x80\x9d ja kehutaan teoksen arvoa kuvauksena L\xc3\xa4hi-id\xc3\xa4n el\xc3\xa4m\xc3\xa4st\xc3\xa4._NEWLINE_Osa arvostelijoista kiinnitti huomiota Henleyn nootteihin. Monthly Review\xe2\x80\x99n arvostelu huomautti niiden eroavan huomattavasti itse kertomuksen s\xc3\xa4vyst\xc3\xa4. Gentleman's Magazinessa alkuvuodesta 1787 julkaistussa lukijakirjeess\xc3\xa4 englantilainen oppinut Stephen Weston jopa esitti koko teoksen olevan nootteja varten sepitetty. Westonin mukaan noottien laatija, jonka h\xc3\xa4n ilmeisesti olettaa kirjoittaneen my\xc3\xb6s tarinan, on \xe2\x80\x9doppinut ja erinomaisen kyvyk\xc3\xa4s\xe2\x80\x9d.\n_START_SECTION_\nJ\xc3\xa4lkimaine\n_START_PARAGRAPH_\nEncyclopedia of Fantasyn mukaan Hirmuvaltias vahvisti \xe2\x80\x9dpaholaismaista\xe2\x80\x9d mainetta, jonka Beckford oli seksuaalisen vapaamielisyytens\xc3\xa4 ja ylellisen el\xc3\xa4m\xc3\xa4ntapansa my\xc3\xb6t\xc3\xa4 saanut. Teos on sittemmin noussut goottilaisen kauhun ja it\xc3\xa4maishenkisen kirjallisuuden klassikoksi. Tuhat ja yksi y\xc3\xb6t\xc3\xa4 -tutkija Robert Irwinin mukaan kyseess\xc3\xa4 on ensimm\xc3\xa4inen Euroopassa kirjoitettu it\xc3\xa4mainen kertomus, jolla on \xe2\x80\x9daitoa ja kest\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 kirjallista arvoa\xe2\x80\x9d. Beckfordin tunnetuimpana ja kest\xc3\xa4vimp\xc3\xa4n\xc3\xa4 saavutuksena pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n teoksen viimeisi\xc3\xa4 sivuja, joissa kuvaillaan h\xc3\xa4nen visionsa helvetist\xc3\xa4._NEWLINE_The American Review: A Whig Journal -aikakauslehti julkaisi Hirmuvaltiaasta arvostelun lokakuun 1845 numerossa. Sen mukaan \xe2\x80\x9dylistetty ja ihailtu\xe2\x80\x9d romaani on \xe2\x80\x9dmodernin aikakauden omaper\xc3\xa4isimpi\xc3\xa4 kirjoja\xe2\x80\x9d. Romaania on usein virheellisesti arvioitu yhten\xc3\xa4 lukemattomista Tuhannen ja yhden y\xc3\xb6n j\xc3\xa4ljitelmist\xc3\xa4, kun sen todellisia vahvuuksia ovat \xe2\x80\x9dvastustamaton satiiri\xe2\x80\x9d sek\xc3\xa4 ovela, hienovarainen huumori. Arvostelijan mukaan vain Beckfordin kaltainen, hemmoteltu ja satumaisen rikas mies on voinut kirjoittaa n\xc3\xa4in onnistuneesti oikukkaasta ja kieroutuneesta kalifista sek\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen mustaa magiaa kylm\xc3\xa4n rationaalisesti harjoittavasta \xc3\xa4idist\xc3\xa4\xc3\xa4n. New Monthly Magazinen Englannissa kirjoitettuja it\xc3\xa4maisia kertomuksia k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4 artikkeli vuodelta 1877 kuvailee Hirmuvaltiasta yhdeksi monista romaaneista, jotka \xe2\x80\x9dkuvaavat it\xc3\xa4maiden itsek\xc3\xa4st\xc3\xa4 etiikkaa sek\xc3\xa4 sen seuraamuksia\xe2\x80\x9d. Vuoden 1887 uusintapainoksen esipuheessa Hirmuvaltiaan ylistettiin \xe2\x80\x9dlis\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4n tuhanteen ja yhteen tarinaan tuhannennentoisen\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Richard Garnett kuvailee Beckfordia Dictionary of National Biography -tietosanakirjan artikkelissa vuodelta 1885 \xe2\x80\x9denglantilaisen kirjallisuuden loistavimmaksi amat\xc3\xb6\xc3\xb6riksi\xe2\x80\x9d. Vain harva on kyennyt tuottamaan samanlaisia mestariteoksia niin v\xc3\xa4h\xc3\xa4isell\xc3\xa4 vaivalla; artikkelin mukaan Beckford kirjoitti p\xc3\xa4\xc3\xa4teoksensa yhdelt\xc3\xa4 istumalta, kolmessa p\xc3\xa4iv\xc3\xa4ss\xc3\xa4. Garnettin mielest\xc3\xa4 Euroopan it\xc3\xa4mainen kertomusperinne ei ole tuottanut toista Hirmuvaltiaan lailla mielikuvitusta kiihottavaa teosta: teos onnistuu liki mahdottomassa yhdist\xc3\xa4ess\xc3\xa4\xc3\xa4n fantastisen ja subliimin voimalliseksi ja mieleenpainuvaksi kokemukseksi. Garnett kuitenkin huomauttaa, ett\xc3\xa4 Hirmuvaltias on paikoitellen raskassoutuinen ja irvokas. _NEWLINE_Kauhukirjailija H. P. Lovecraft kommentoi Hirmuvaltiasta vuonna 1927 julkaistussa esseess\xc3\xa4\xc3\xa4n \xe2\x80\x9dYliluonnollinen kauhu kirjallisuudessa\xe2\x80\x9d. Lovecraftin mukaan Beckford tuntee l\xc3\xa4hdeaineistonsa erinomaisesti ja teksti tavoittaa it\xc3\xa4maisen tunnelman poikkeuksellisen taitavasti. Mukana on my\xc3\xb6s absurdia mustaa huumoria, mutta ennen kaikkea kyse on \xe2\x80\x9dkauhukirjallisuuden riemuvoitosta\xe2\x80\x9d, joka on ansainnut pysyv\xc3\xa4n aseman englantilaisessa kirjallisuudessa. Kuitenkin Beckfordilta puuttuu \xe2\x80\x9dtodellinen mystiikka\xe2\x80\x9d, eik\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen pohjimmiltaan rationaalinen kerrontansa kykene her\xc3\xa4tt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n parhaille kauhutarinoille ominaista paniikin tunnetta. Kirjailija ja esseisti Jorge Luis Borgesin mukaan Hirmuvaltiaan lopussa kuvaillaan l\xc3\xa4nsimaisen kirjallisuuden ensimm\xc3\xa4inen pelottava helvetti. Aiemmat helvettikuvaukset esimerkiksi Danten Jumalaisessa n\xc3\xa4ytelm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 eiv\xc3\xa4t ole itsess\xc3\xa4\xc3\xa4n kammottavia paikkoja, vaan niiss\xc3\xa4 pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n tehd\xc3\xa4\xc3\xa4n kammottavia asioita. Beckfordin kuvailema helvetti sen sijaan on jo paikkana hirmuinen. Laitosten eroja Borges kommentoi huomauttamalla, ettei \xe2\x80\x9dalkuper\xc3\xa4inen lainkaan tee k\xc3\xa4\xc3\xa4nn\xc3\xb6kselle oikeutta\xe2\x80\x9d, mik\xc3\xa4 johtuu h\xc3\xa4nen mukaansa siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 1700-luvun englanti soveltuu aikakauden ranskaa paremmin tuntemattomien kauhujen kuvaamiseen._NEWLINE_Stablefordin hakuteos The A to Z of Fantasy Literature kuvailee Hirmuvaltiasta kuumeiseksi ja riemukkaan perverssiksi klassikoksi. Joshua Grasson mukaan kyseess\xc3\xa4 on \xe2\x80\x9dehk\xc3\xa4 eriskummallisin reaktio\xe2\x80\x9d 1700-luvun It\xc3\xa4maa-villitykseen. H\xc3\xa4nest\xc3\xa4 teos on ristiriitaisuudessaan \xe2\x80\x9dkuin sfinksin salaper\xc3\xa4inen hymy\xe2\x80\x9d. Toimittaja Juri Nummelin kuvailee Hirmuvaltiasta aikaa kest\xc3\xa4neeksi, \xe2\x80\x9dhurjaksi\xe2\x80\x9d kertomukseksi. Onnistuneimpana h\xc3\xa4n pit\xc3\xa4\xc3\xa4 loppuhuipennusta, jossa \xe2\x80\x9dvanhanaikaiseen proosaan tulee yll\xc3\xa4tt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 voimaa ja modernikin lukija h\xc3\xa4tk\xc3\xa4ht\xc3\xa4\xc3\xa4 Beckfordin visioita.\xe2\x80\x9d Hedmanin suomennos on Nummelinin mukaan \xe2\x80\x9dedelleen kelvollinen\xe2\x80\x9d ja pienin korjauksin julkaisukelpoinen nyky\xc3\xa4\xc3\xa4nkin.\n_START_SECTION_\nEpisodit\n_START_PARAGRAPH_\nToisin kuin Hirmuvaltias, episodit ovat saaneet kriitikkojen keskuudessa ristiriitaisen vastaanoton. Mike Ashley arvioi Encyclopedia of Fantasy -hakuteoksen Beckfordia k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4ss\xc3\xa4 artikkelissaan, ett\xc3\xa4 ne ovat nautintojen kuvauksessa liian hillitt\xc3\xb6mi\xc3\xa4, toistavat alkuteoksen kaavaa eiv\xc3\xa4tk\xc3\xa4 yll\xc3\xa4 sen voimaan. Samaa mielt\xc3\xa4 on Juri Nummelin teoksessaan Ulkomaisia kauhukirjailijoita. Nummelinista tarinat ovat \xe2\x80\x9dlaimeita verrattuna Hirmuvaltiaaseen, koska niist\xc3\xa4 puuttuu romaanin dekadenssi ja pahuuden ylistys.\xe2\x80\x9d Robert Irwinin mukaan niiss\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dpaljastuvat Beckfordille luonteenomaiset pakkomielteet\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Toisaalta Kenneth W. Graham katsoo episodien t\xc3\xa4ydent\xc3\xa4v\xc3\xa4n Beckfordin it\xc3\xa4maisen vision ja tuovan teokseen temaattista yhten\xc3\xa4isyytt\xc3\xa4.  \xe2\x80\x9dAlasin ja Firouzin tarinan\xe2\x80\x9d sensuroitua versiota h\xc3\xa4n ei kuitenkaan arvosta, vaan pit\xc3\xa4\xc3\xa4 p\xc3\xa4\xc3\xa4henkil\xc3\xb6n yll\xc3\xa4tt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 sukupuolenvaihdosta v\xc3\xa4kin\xc3\xa4isen\xc3\xa4 ja katsoo kielletyn rakkauden teeman muuttuvan sen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 j\xc3\xa4rjett\xc3\xb6m\xc3\xa4ksi. Beckford-el\xc3\xa4m\xc3\xa4kerturi Malcolm Jack on pit\xc3\xa4nyt jatko-osia jopa Hirmuvaltiasta onnistuneempana, sill\xc3\xa4 niiden insesti\xc3\xa4 ja nekrofiliaa k\xc3\xa4sittelev\xc3\xa4t kohtaukset ovat uskaliaampia. My\xc3\xb6s suorasukainen homoeroottiikka on h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 vahvuus, sill\xc3\xa4 Hirmuvaltiaassa teeman k\xc3\xa4sittely j\xc3\xa4\xc3\xa4 viitteelliseksi._NEWLINE_My\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n Smithin Third Episode of Vathekin ei yleens\xc3\xa4 katsota nousevan Hirmuvaltiaan tasolle.\n_START_SECTION_\nVaikutus\n_START_PARAGRAPH_\nHirmuvaltias oli aikanaan varsin pidetty teos ja sen vaikutus it\xc3\xa4maisen kertomuksen kehitykselle oli huomattava. Erityisesti t\xc3\xa4m\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyi viiteapparaatin k\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4. Vuoteen 1786 menness\xc3\xa4 edes Tuhannesta ja yhdest\xc3\xa4 y\xc3\xb6st\xc3\xa4 ei ollut ilmestynyt huomautuksin selitetty\xc3\xa4 laitosta. Henleyn nootit saavuttivat kuitenkin suosiota siin\xc3\xa4 m\xc3\xa4\xc3\xa4rin, ett\xc3\xa4 my\xc3\xb6hemmiss\xc3\xa4 it\xc3\xa4maisissa kertomuksissa selitt\xc3\xa4vien viitteiden k\xc3\xa4yt\xc3\xb6st\xc3\xa4 tuli hyvin yleist\xc3\xa4. N\xc3\xa4in esimerkiksi Robert Southeyn Thalabassa (1801) sek\xc3\xa4 Thomas Mooren Lalla-Rookhissa (1817)._NEWLINE_Hirmuvaltiaan dekadentti sekoitus herkkyytt\xc3\xa4, erotiikkaa, ironiaa, fantasiaa ja gotiikkaa vaikutti sellaisiin kirjailijoihin Ronald Firbank, Joris-Karl Huysmans, St\xc3\xa9phane Mallarm\xc3\xa9 ja Algernon Swinburne. Beckfordin ehk\xc3\xa4 vaikutusvaltaisin ihailija oli Lordi Byron, joka viittasi teokseen tuotannossaan toistuvasti. H\xc3\xa4nen kertomarunonsa The Giaour: A Fragment of a Turkish Tale (1813) pohjautuu suuressa m\xc3\xa4\xc3\xa4rin Hirmuvaltiaaseen ja erityisesti Henleyn noottien sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n tietoon._NEWLINE_Tuoreemmista kirjailijoista esimerkiksi H. P. Lovecraft otti vaikutteita Beckfordilta. H\xc3\xa4n aloitti Hirmuvaltiaan inspiroimana Azathoth-nimisen romaanin, joka j\xc3\xa4i kuitenkin keskener\xc3\xa4iseksi. Lovecraftin pitk\xc3\xa4 novelli Tuntematon Kadath (The Dream-Quest of Unknown Kadath) on sekin Hirmuvaltiaan innoittama. Tarina valmistui 1927 mutta julkaistiin vasta 1943. My\xc3\xb6s Clark Ashton Smith lukeutui Hirmuvaltiaan ihailijoihin. H\xc3\xa4n luki teoksen ensi kerran 15-vuotiaana ja se oli h\xc3\xa4nen t\xc3\xa4rkeimpi\xc3\xa4 kirjallisia esikuviaan._NEWLINE_Musiikin saralla Hirmuvaltias on innoittanut portugalilaista Lu\xc3\xads de Freitas Brancoa. H\xc3\xa4nen s\xc3\xa4velrunonsa Vathek vuodelta 1913 pohjautuu Beckfordin romaaniin. Espanjalainen ambient-muusikko  Luis Delgado julkaisi vuonna 1986 kokeellisen albumin Vathek: Procesos Electr\xc3\xb3nicos Para Instrumentos Ac\xc3\xbasticos."