b'\n_START_ARTICLE_\nAuloppikalat\n_START_SECTION_\nTaksonomia ja tyypillisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4\n_START_PARAGRAPH_\nVarhaisimmat auloppikaloihin kuuvien lajien fossiilit on ajoitettu my\xc3\xb6h\xc3\xa4iselle liitukaudelle. Nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n el\xc3\xa4v\xc3\xa4t lajit jaetaan 4 alalahkoon, 15\xe2\x80\x9317 heimoon ja 236 lajiin. Ne ovat l\xc3\xa4heist\xc3\xa4 sukua valokaloille (Myctophiformes) ja luetaan toisinaan kuuluvaksi samaan lahkoon. Kooltaan lahkon kalat j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4t yleens\xc3\xa4 noin 30 cm pitk\xc3\xa4ksi, mutta er\xc3\xa4\xc3\xa4t liskokalalajit voivat saavuttaa jopa 2 metrin pituuden. Tyypillisi\xc3\xa4 piirteit\xc3\xa4 ovat pitk\xc3\xa4nomainen ruumiinmuoto, suuret hampaat, rasvaev\xc3\xa4 ja uimarakon puuttuminen. Auloppikalojen ainutlaatuinen piirre viuhkaev\xc3\xa4isiss\xc3\xa4 kaloissa on niiden kiduskannen luiden rakenne. Erikoistuneet silm\xc3\xa4t ovat muun muassa teleskooppikalojen (Giganturidae), sapelileukojen (Evermannellidae), helmisilmien (Scopelarchidae) ja levysilmien (Ipnopidae) heimoissa. Monet auloppikaloihin kuuluvien heimojen lajit ovat hermafrodiitteja ja niill\xc3\xa4 on sek\xc3\xa4 koiraiden ett\xc3\xa4 naaraiden sukuelimet.\n_START_SECTION_\nLevinneisyys ja elintavat\n_START_PARAGRAPH_\nAuloppikaloihin kuuluvia lajeja tavataan kaikista valtamerist\xc3\xa4. Niit\xc3\xa4 tavataan niin matalista vesist\xc3\xa4 l\xc3\xa4helt\xc3\xa4 rannikkoa kuin valtameren syv\xc3\xa4steist\xc3\xa4kin. Kaikki auloppikalat ovat petokaloja.'