b'\n_START_ARTICLE_\nPeter Hacker\n_START_PARAGRAPH_\nPeter Michael Stephan Hacker (s. 15. hein\xc3\xa4kuuta 1939 Lontoo, Englanti) on brittil\xc3\xa4inen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan ja kielifilosofiaan. H\xc3\xa4net tunnetaan Ludwig Wittgensteinin teosten tutkimuksesta sek\xc3\xa4 neurofilosofian kritiikist\xc3\xa4._NEWLINE_Hacker opiskeli filosofiaa, politiikkaa ja taloustiedett\xc3\xa4 Queen\'s Collegessa Oxfordissa vuosina 1960-63. Vuosina 1963-65 h\xc3\xa4n toimi opiskeli St. Antony\'s Collegessa professori H. L. A. Hartin oppilaana. H\xc3\xa4nen v\xc3\xa4it\xc3\xb6skirjansa "Rules and Duties" valmistui vuonna 1966 h\xc3\xa4nen toimiessaan nuorempana tutkijana Oxfordin Balliol Collegessa. Vuodesta 1966 Hacker on toiminut St John\'s Collegessa ja Oxfordin yliopiston filosofian laitoksella. Nykyisin h\xc3\xa4n on St John\'s Collegen emeritustutkijaj\xc3\xa4sen._NEWLINE_Kielifilosofiassa Hacker on ollut Ludwig Wittgensteinin lingvistis-terapeuttisen l\xc3\xa4hestymistavan voimakas kannattaja. L\xc3\xa4hestymistavan mukaan filosofian teht\xc3\xa4v\xc3\xa4n\xc3\xa4 on filosofisten ongelmien ratkaiseminen tai h\xc3\xa4ivytt\xc3\xa4minen analysoimalla kielt\xc3\xa4, sen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6tapoja ja sanojen v\xc3\xa4lisi\xc3\xa4 suhteita. N\xc3\xa4in filosofinen tutkimus poikkeaa suuresti tieteellisest\xc3\xa4 tutkimuksesta. Hackerin mukaan \xe2\x80\x9dfilosofia ei ole panos inhimilliseen tiet\xc3\xa4mykseen, vaan inhimilliseen ymm\xc3\xa4rrykseen\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Seurauksena Hacker vastustaa ns. \xe2\x80\x9dneurofilosofiaa\xe2\x80\x9d, eli sellaisia neurotieteilij\xc3\xb6it\xc3\xa4 ja filosofeja kuin Antonio Damasio ja Daniel Dennett, joiden mukaan neurotiede voi valaista sellaisia filosofisia kysymyksi\xc3\xa4 kuin tietoisuuden luonne ja mieli\xe2\x80\x93ruumis-ongelma. Hackerin mukaan n\xc3\xa4m\xc3\xa4, samoin kuin kaikki filosofiset ongelmat, eiv\xc3\xa4t ole lainkaan oikeita ongelmia, vaan k\xc3\xa4sitteellisest\xc3\xa4 sekaannuksesta aiheutuvia harhoja. N\xc3\xa4in tieteellinen tutkimus (uusien tosiseikkojen oppiminen ihmisist\xc3\xa4 tai todellisuudesta) ei auta niiden ratkaisemisessa. Hackerin teos Philosophical Foundations of Neuroscience (2003) esittelee n\xc3\xa4m\xc3\xa4 n\xc3\xa4kemykset ja kritisoi monien neurotieteilij\xc3\xb6iden ja filosofien, kuten Damasion, Dennettin, Francis Crickin ja John Searlen, ajatuksia,_NEWLINE_Mielenfilosofiassa Hacker on hyl\xc3\xa4nnyt identiteettiteoriat siin\xc3\xa4 miss\xc3\xa4 funktionalismin, eliminativismin kuin muutkin reduktionismin muodot. Sen sijaan h\xc3\xa4n kannattaa metodologista pluralismia, ja katsoo, ettei ihmist\xc3\xa4 voi selitt\xc3\xa4\xc3\xa4 pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n kausaalisesti. Hacker kielt\xc3\xa4\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 psykologiset ominaisuudet voisi liitt\xc3\xa4\xc3\xa4 pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n aivoihin, sen sijaan ne kuuluvat ihmiselle kokonaisuudessaan. Hacker on pyrkinyt osoittamaan, ett\xc3\xa4 tietoisuuteen liitetyt ongelmat ratkeavat tietoisuuden eri muotojen analyysill\xc3\xa4, ja ett\xc3\xa4 kvaliat ovat pelk\xc3\xa4st\xc3\xa4\xc3\xa4n filosofista fiktiota._NEWLINE_Hacker on ty\xc3\xb6skennellyt paljon yhdess\xc3\xa4 G. P. Bakerin kanssa.'