b'\n_START_ARTICLE_\nAstounding Sounds, Amazing Music\n_START_SECTION_\nYhtyeen uudistuminen 1975\xe2\x80\x931976\n_START_PARAGRAPH_\nVuosi 1975 oli vaiheikas Hawkwindin historiassa. Toukokuussa kesken Pohjois-Amerikan kiertuetta erotetun Lemmy Kilmisterin tilalle basistiksi tuli Pink Fairiesissa aiemmin soittanut kitaristi Paul Rudolph ja saman vuoden elokuussa Readingin festivaaleilla yhtyeen kanssa lavalle nousi laulaja-lyyrikko Robert Calvert, joka oli l\xc3\xa4htenyt soolouralle yhtyeest\xc3\xa4 muutamaa vuotta aiemmin. H\xc3\xa4n liittyi loppuvuodesta yhtyeeseen t\xc3\xa4ysaikaiseksi laulajaksi. Readingin esiintyminen j\xc3\xa4i tanssijatar Stacian viimeiseksi yhtyeess\xc3\xa4. _NEWLINE_My\xc3\xb6s levytyssopimus United Artistsin kanssa p\xc3\xa4\xc3\xa4ttyi, ja yhtye l\xc3\xb6ysi uuden kodin Tony Stratton-Smithin Charisma-merkilt\xc3\xa4 ja manageriksi Doug Smithin tilalle tuli Tony Howard. Uutta albumia alettiin tehd\xc3\xa4 n\xc3\xa4ilt\xc3\xa4 pohjilta alkuvuodesta 1976.\n_START_SECTION_\nAlbumin konsepti ja kappaleet\n_START_PARAGRAPH_\nLevyn nimi ja kansitaide parodioi vanhoja tieteislehti\xc3\xa4 (kts. Astounding Science Fiction). Konseptissa jokaisen laulun tarkoitus oli olla niin sanottu irrallinen lehdess\xc3\xa4 oleva tieteistarina. Albumin sis\xc3\xa4pussissa oli kuvitteellisia mainoksia ja ilmoituksia ja jokaisen j\xc3\xa4senen oma kuvitteellinen mainos._NEWLINE_Albumilla kaikki yhtyeen j\xc3\xa4senet rumpali Simon Kingia lukuun ottamatta ovat osallistuneet kappaleiden tekoon. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 n\xc3\xa4kyy musiikillisesti monipuolisina s\xc3\xa4vellyksin\xc3\xa4, esimerkkein\xc3\xa4 Rudolphin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4 jazz-funk-vaikutteinen instrumentaali \xe2\x80\x9dThe Aubergine That Ate Rangoon\xe2\x80\x9d, Nik Turnerin ja Simon Housen intialaisvaikutteinen \xe2\x80\x9dKadu Flyer\xe2\x80\x9d sek\xc3\xa4 tunnelmallisemmat, kosketinsoitinvoittoiset instrumentaalit, Alan Powellin \xe2\x80\x9dCity Of Lagoons\xe2\x80\x9d ja Housen \xe2\x80\x9dChronoglide Skyway\xe2\x80\x9d. Aiemmilta julkaisuilta tuttu heavy rock -ilmaisu on albumilla pieness\xc3\xa4 osassa. _NEWLINE_Albumin tunnetuin kappale on Calvertin sanoittama ja Dave Brockin s\xc3\xa4velt\xc3\xa4m\xc3\xa4 kymmenminuuttinen, tunnelmallinen \xe2\x80\x9dSteppenwolf\xe2\x80\x9d, joka pohjautuu Hermann Hessen samannimiseen romaaniin (suomeksi Arosusi). Calvert oli levytt\xc3\xa4nyt kappaleesta hyvin erilaisen version paria vuotta aiemmin Adrian Wagnerin kanssa. Kappale p\xc3\xa4\xc3\xa4si yhtyeen keikkasettiin usean vuoden ajaksi. _NEWLINE_My\xc3\xb6s Calvert/Brock-tuotantoa oleva \xe2\x80\x9dReefer Madness\xe2\x80\x9d perustuu samannimiseen, vuonna 1936 valmistuneeseen marihuanan vastaiseen opetusfilmiin. Singlen\xc3\xa4kin julkaistu \xe2\x80\x9dKerb Crawler\xe2\x80\x9d on nopea-tempoisempi hard rock -kappale, jonka albumiversion miksasi Pink Floyd -kitaristi David Gilmour.\n_START_SECTION_\nAlbumin saama vastaanotto ja kokoonpanon hajoaminen\n_START_PARAGRAPH_\nAlbumi sai ristiriitaisen vastaanoton fanien keskuudessa, ja kriitikot kritisoivat albumia muun muassa \xe2\x80\x9dsuunnattomaksi\xe2\x80\x9d, kun taas kitaristi Dave Brockin mielest\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dalbumilla oli liikaakin suuntauksia!\xe2\x80\x9d. Brittil\xc3\xa4isen New Musical Expressin kriitikko Dick Tracy puolestaan kehui albumia arvostelussaan juuri sen monipuolisuudesta. Britannian albumilistalla albumi nousi sijalle 33, mik\xc3\xa4 oli yhtyeen heikoin sijoitus kyseisell\xc3\xa4 listalla debyyttialbumin j\xc3\xa4lkeen. Albumin julkaisun j\xc3\xa4lkeen yhtye l\xc3\xa4hti kiertueelle, jossa lavasteena toimi \xe2\x80\x9dAtomhenge\xe2\x80\x9d-niminen, futuristinen versio Stonehenge-monumentista. _NEWLINE_Pian kiertueen j\xc3\xa4lkeen yhtye hajautui sis\xc3\xa4isesti kahtia: Alan Powell, Nik Turner ja Paul Rudolph halusivat tuoda yhtyeen musiikkiin uusia vaikutteita, kun taas Calvert ja Brock halusivat jatkaa perinteisemm\xc3\xa4ll\xc3\xa4 tyylill\xc3\xa4. Powell ja Turner erotettiin yhtyeest\xc3\xa4 vuoden 1976 lopulla ja Rudolph vuoden 1977 alussa.'