b'\n_START_ARTICLE_\nOtto Aarnisalo\n_START_SECTION_\nVarhaiset vuodet\n_START_PARAGRAPH_\nAarnisalon vanhemmat olivat rakennusmestari Anders Lillqvist ja Sofia Beata Skrufving. H\xc3\xa4n p\xc3\xa4\xc3\xa4si ylioppilaaksi Viipurin lyseosta vuonna 1883, suoritti vuonna 1887 teologisen erotutkinnon ja vihittiin papiksi Porvoossa 1888. Aarnisalo toimi seurakuntapappina ensin Karjalassa, sitten Virroilla. Virtain seurakunnan virallisena apulaisena h\xc3\xa4n julkaisi ohjelmakirjaset Diakonia eli Seurakunnallinen vaivaishoito (1897) ja Suomen kirkon diakoniakysymys (1899). Aarnisalo katsoi diakonian kuuluvan osana kirkon ja seurakuntien teht\xc3\xa4v\xc3\xa4kuvaa. Diakoniassa Aarnisalo asetti vaivais- eli k\xc3\xb6yh\xc3\xa4inhoidon laitossairaanhoitoa t\xc3\xa4rke\xc3\xa4mm\xc3\xa4ksi. Vuonna 1898 Virtain seurakunta palkkasi diakonissan ja j\xc3\xa4rjesti ensimm\xc3\xa4isen diakonian elojuhlan._NEWLINE_Vuosina 1900\xe2\x80\x931905 Aarnisalo ty\xc3\xb6skenteli Sortavalan Evankelisen Seuran pappina. H\xc3\xa4n k\xc3\xa4ynnisti vuonna 1901 miesdiakonien koulutuksen erityisess\xc3\xa4 seurakuntapalvelijalaitoksessa, johon rakennettiin vanhuksien, mielisairaiden ja vajaamielisten hoitokodit. Paikalliselle seuralle laajentuva toiminta k\xc3\xa4vi liian kalliiksi, joten vuonna 1905 Aarnisalon aloitteesta perustettiin Suomen Kirkon Sis\xc3\xa4l\xc3\xa4hetysseura, jonka kotipaikaksi tuli Sortavala ja toimitusjohtajaksi Aarnisalo. Seura huolehti diakonien ja diakonissojen koulutuksesta, armeliaisuuslaitosten yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4misest\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 painatti Raamattuja ja muuta hengellist\xc3\xa4 kirjallisuutta. Liikolan diakonikoulu Sortavalassa toimi vuoteen 1921 saakka.\n_START_SECTION_\nDiakoniakysymys kirkkolaissa\n_START_PARAGRAPH_\nAarnisalo ajoi my\xc3\xb6s diakonis\xc3\xa4\xc3\xa4d\xc3\xb6sten saamista kirkkolakiin. Asia pantiin vireille vuoden 1908 kirkolliskokouksessa ja Aarnisalo sai kirkkolakikomitean puolelleen. Kuitenkin vuoden 1913 kirkolliskokouksessa Aarnisalon ehdotukset kokivat vastarintaa. Kovin Aarnisalon kritisoija oli h\xc3\xa4nen vanha opiskelukaverinsa Oulun diakonissakodin johtaja Uno Wegelius. Kirkolliskokous hyv\xc3\xa4ksyi diakoniakysymyksen osalta vain laimean muotoilun; kirkkoherran tuli \xe2\x80\x9dedist\xc3\xa4\xc3\xa4 jatkuvan laupeudentoimen yll\xc3\xa4pit\xc3\xa4mist\xc3\xa4 seurakunnassa ja varsinkin toimia tarvittavien diakonien tai diakonissojen eli mies- tai naispalvelijoiden ottamiseksi seurakunnan palvelukseen\xe2\x80\x9d. Vuoden 1918 kirkkolaki kuitenkin tunnusti diakonian osana kirkon virallista toimintaa. Aarnisalon ehdotukset toteutuivat vuoden 1943 kirkkolaissa, jonka mukaan \xe2\x80\x9djokaisen seurakunnan tulee harjoittaa kristillist\xc3\xa4 laupeudentointa ja ottaa palvelukseensa siihen tarvittavia henkil\xc3\xb6it\xc3\xa4\xe2\x80\x9d.\n_START_SECTION_\nMy\xc3\xb6hempi el\xc3\xa4m\xc3\xa4 ja perhe\n_START_PARAGRAPH_\nAarnisalo j\xc3\xa4i el\xc3\xa4kkeelle Suomen Kirkon Sis\xc3\xa4l\xc3\xa4hetysseuran toimitusjohtajan teht\xc3\xa4v\xc3\xa4st\xc3\xa4 vuonna 1931, mutta toimi teht\xc3\xa4v\xc3\xa4ss\xc3\xa4 k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 vuoteen 1937. Rovastin arvon h\xc3\xa4n sai vuonna 1914. Aarnisalo haudattiin Liikolan entisen diakonialaitoksen l\xc3\xa4helle._NEWLINE_Aarnisalon puoliso vuodesta 1888 oli Alfhild Ingeborg Maria Heinrichs (1861\xe2\x80\x931944). Pariskunnalla oli nelj\xc3\xa4 tyt\xc3\xa4rt\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nPoliittiset n\xc3\xa4kemykset\n_START_PARAGRAPH_\nAarnisalon poliittiset ja yhteiskunnalliset n\xc3\xa4kemykset olivat omaper\xc3\xa4isi\xc3\xa4. Sis\xc3\xa4llisodan aikana Suojeluskuntalainen-lehdess\xc3\xa4 Aarnisalo kirjoitti voimakkaita vetoomuksia ihmisarvoisen el\xc3\xa4m\xc3\xa4n mahdollisuuksien turvaamisesta kaikille ja vihollisten rakastamisesta. H\xc3\xa4n joutui ongelmiin sensuuriviranomaisten kanssa, mutta k\xc3\xa4vi Sein\xc3\xa4joella kenraali Gustaf Mannerheim luona turvaamassa kirjoitusmahdollisuutensa. Syksyll\xc3\xa4 1918 Aarnisalo julkaisi kirjan Suomen vaara\xc2\xa0: mietteit\xc3\xa4 nykyhetken varalta nimimerkill\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dTy\xc3\xb6miehen poika\xe2\x80\x9d, jossa h\xc3\xa4n esitti \xe2\x80\x9dkansallissosialistiseksi\xe2\x80\x9d kutsumansa ohjelman. Aarnisalon mielest\xc3\xa4 taloudelliset ristiriidat voitiin ratkaista ainoastaan siirtym\xc3\xa4ll\xc3\xa4 \xe2\x80\x9dsosialistiselle kannalle\xe2\x80\x9d ja vuoden 1920 Aikalaiskirjassa Aarnisalo luonnehti itse\xc3\xa4\xc3\xa4n t\xc3\xa4ysiverikseksi sosialistiksi, joka ei kuitenkaan kuulunut sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.  Aarnisalon vanha opettaja ja tukija, arkkipiispa Gustaf Johansson vaati h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 irtisanoutumaan sosialismista ja katkaisi v\xc3\xa4lins\xc3\xa4 h\xc3\xa4neen. Sis\xc3\xa4llissodan j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n joutui silm\xc3\xa4tikuksi ja h\xc3\xa4nen toimintaansa rajoitettiin juuri poliittisista syist\xc3\xa4, vaikka poliittista sitoutuneisuutta ei voitukaan todistaa.'