b"\n_START_ARTICLE_\nK\xc3\xa4\xc3\xa4nteiskopioijaentsyymi\n_START_PARAGRAPH_\nK\xc3\xa4\xc3\xa4nteiskopioijaentsyymi on joissain viruksissa oleva entsyymi, joka kopioi viruksen yksijuosteisen RNA:n infektoidun solun k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4m\xc3\xa4ksi kaksijuosteiseksi DNA:ksi. Solun oma integraasientsyymi liitt\xc3\xa4\xc3\xa4 t\xc3\xa4m\xc3\xa4n solun genomiin. K\xc3\xa4\xc3\xa4nteiskopioijaentsyymeit\xc3\xa4 on muun muassa retroviruksilla ja hepatiitti B -viruksilla.\n_START_SECTION_\nRakenne ja toiminta\n_START_PARAGRAPH_\nMonet k\xc3\xa4\xc3\xa4nteiskopioijaentsyymit koostuvat kahdesta alayksik\xc3\xb6st\xc3\xa4, \xce\xb1- ja \xce\xb2-yksik\xc3\xb6st\xc3\xa4. Entsyymi kykenee katalysoimaan kolmea erilaista reaktioita, RNA:sta riippuvaa DNA-synteesi\xc3\xa4, RNA:n hajotusta ja DNA:sta riippuvaista DNA-synteesi\xc3\xa4.\n_START_SECTION_\nSovellukset\n_START_PARAGRAPH_\nL\xc3\xa4\xc3\xa4ketieteess\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n hyv\xc3\xa4ksi k\xc3\xa4\xc3\xa4nteiskopioijaentsyymin inhibiittoreita muun muassa AIDSia vastaan taistellessa. T\xc3\xa4llaisia l\xc3\xa4\xc3\xa4kkeit\xc3\xa4 ovat muun muassa tsidovudiini eli AZT ja dideoksinosiini (DDI)._NEWLINE_Tsidovudiini eli AZT on ensimm\xc3\xa4inen kliiniseen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n hyv\xc3\xa4ksytty inhibiittori. HI-viruksen k\xc3\xa4\xc3\xa4nteiskopioijaentsyymi k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4\xc3\xa4 mieluummin RNA-ketjuun AZT-trifosfaattia kuin dTTP:t\xc3\xa4, mutta koska AZT:st\xc3\xa4 puuttuu 3'-hydroksyyliryhm\xc3\xa4 RNA-ketju ei voi pidenty\xc3\xa4.  N\xc3\xa4in ollen AZT:lla ja muilla vastaavilla aineilla voidaan jossain m\xc3\xa4\xc3\xa4rin hidastaa immuunikadon levi\xc3\xa4mist\xc3\xa4. AZT ei ole myrkyllinen T-lymfosyyteille, joita HIV infektoi, mutta vaikuttaa olevan myrkyllinen luuytimen soluille aiheuttaen anemiaa._NEWLINE_K\xc3\xa4\xc3\xa4nteiskopioijaentsyymeit\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s hy\xc3\xb6dyksi geenitekniikassa. Ne mahdollistavat mRNA:lle komplementaarisen DNA:n eli cDNAn syntetisoimisen.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nK\xc3\xa4\xc3\xa4nteiskopioijaentsyymin l\xc3\xb6ysiv\xc3\xa4t toisistaan tiet\xc3\xa4m\xc3\xa4tt\xc3\xa4 Howard Temin ja David Baltimore vuonna 1970. He saivat Nobelin l\xc3\xa4\xc3\xa4ketieteenpalkinnon vuonna 1975 yhdess\xc3\xa4 Renato Dulbeccon kanssa kasvaimia aiheuttavien virusten ja solun geneettisen materiaalin tutkimisesta ."