b"\n_START_ARTICLE_\nJean-Baptiste de Martignac\n_START_PARAGRAPH_\nJean-Baptiste Sylv\xc3\xa8re Gay, Martignacin varakreivi (20. kes\xc3\xa4kuuta 1778 Bordeaux \xe2\x80\x93 3. huhtikuuta 1832 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko ja historioitsija, joka toimi Ranskan p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin\xc3\xa4 vuosina 1828\xe2\x80\x931829._NEWLINE_Martignac toimi vuonna 1798 vallankumousjohtaja Emmanuel Joseph Siey\xc3\xa8sin sihteerin\xc3\xa4 ja palveli sen j\xc3\xa4lkeen armeijassa. H\xc3\xa4n kirjoitti useita n\xc3\xa4ytelmi\xc3\xa4. Napoleonin valtakauden aikana h\xc3\xa4n toimi menestyksekk\xc3\xa4\xc3\xa4n\xc3\xa4 asianajajana Bordeaux'ssa ja kuului Les Chevaliers de la Foi (\xe2\x80\x9dUskon ritarit\xe2\x80\x9d) -nimiseen rojalistiseen salaseuraan. Martignac nimitettiin 1818 kuninkaallisen oikeuden julkisasiamieheksi ja seuraavana vuonna Limoges\xe2\x80\x99n kruununjuristiksi. Vuonna 1821 h\xc3\xa4net valittiin edustajainkamariin, jossa h\xc3\xa4n tuki konservatiivista p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri Joseph de Vill\xc3\xa8le\xc3\xa4. Seuraavina vuosina h\xc3\xa4n sai useita merkitt\xc3\xa4vi\xc3\xa4 virkanimityksi\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 varakreivin aatelisarvon._NEWLINE_Kuningas Kaarle X nimitti Martignacin sis\xc3\xa4ministeriksi 4. tammikuuta 1828 ja h\xc3\xa4nest\xc3\xa4 tuli pian de Vill\xc3\xa8len seuraaja hallituksen johdossa. Martignacin mielipiteet olivat t\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa maltillistuneet ja p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin\xc3\xa4 h\xc3\xa4n muun muassa kumosi Vill\xc3\xa8len s\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xa4m\xc3\xa4n lehdist\xc3\xb6sensuurin. Hallitus kuitenkin menetti kannatustaan sek\xc3\xa4 oikealle ett\xc3\xa4 vasemmalle ja h\xc3\xa4visi vuoden 1829 vaalit. Luottamuksensa Martignaciin menett\xc3\xa4nyt kuningas korvasi h\xc3\xa4net \xc3\xa4\xc3\xa4rikonservatiivisella Jules de Polignacilla._NEWLINE_Martignac esiintyi julkisuudessa viimeisen kerran joulukuussa 1830 puolustaessaan Polignacia p\xc3\xa4\xc3\xa4rien kamarin istunnossa."