b'\n_START_ARTICLE_\nH\xc3\xb4tel Matignon\n_START_PARAGRAPH_\nH\xc3\xb4tel Matignon on nykyisin Ranskan p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin virasto ja virka-asunto, joka sijaitsee rue de Varennen varrella Pariisin seitsem\xc3\xa4nness\xc3\xa4 kaupunginosassa._NEWLINE_Rakennuksen pohjakerroksessa on nelj\xc3\xa4 salonkia: Suuren neuvoston salonki, Keltainen salonki, Sininen salonki, jossa p\xc3\xa4\xc3\xa4ministeri ottaa t\xc3\xa4rke\xc3\xa4t vieraansa vastaan, ja Punainen salonki. P\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin ty\xc3\xb6tilat ovat ensimm\xc3\xa4isess\xc3\xa4 kerroksessa, ja niihin kuuluvat: toimisto, kokoushuone, ruokasali ja tupakkahuone. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 kerroksessa on my\xc3\xb6s p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin virka-asunto.\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nOsana suurta H\xc3\xb4tel des Invalides -rakennuskompleksin rakentamista Ranskan kuningas Ludvig XIV p\xc3\xa4\xc3\xa4tti vuonna 1670 kunnostaa vanhan Garennen mets\xc3\xa4tien (Chemin Bois de la Garenne), josta tuli sittemmin rue de Varenne. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 tie yhdisti Saint-German-des-Pr\xc3\xa9s\'n kaupungin l\xc3\xa4ntisiin osiin ja mahdollisti alueen uudisrakentamisen._NEWLINE_Charles-Louis de Montmorency Luxemburg, Tignyn ruhtinas ja Ranskan marsalkka, osti 91 livren summalla 2868 "toisen" eli 30 000 neli\xc3\xb6metrin suuruisen maa-alueen rue de Varennen varrelta. Marsalkka oli kiintynyt puistoihin, ja h\xc3\xa4n halusikin rakentaa alueelle kaupunkipuiston. Vuonna 1722 h\xc3\xa4n tilasi melko tuntemattomalta arkkitehdilta Jean Courtonnelta kartanorakennuksen. Tilauksen toteuttamisen onnistumisen ansiosta arkkitehti Courtonne p\xc3\xa4\xc3\xa4si Ranskan arkkitehtuuriakatemian j\xc3\xa4seneksi._NEWLINE_Uusi omistaja kuitenkin syrj\xc3\xa4ytti arkkitehti Courtonnen ep\xc3\xa4iltyn\xc3\xa4 ep\xc3\xa4rehellisyydest\xc3\xa4 tavarahankinnoista, mutta h\xc3\xa4n pysyi viel\xc3\xa4 vuoden 1724 alkupuolelle asti rakennuksen arkkitehtina. Courtonnen tilalle tuli sitten lopulta Antoine Mazin. T\xc3\xa4ss\xc3\xa4 vaiheessa keskeiset rakennusty\xc3\xb6t sek\xc3\xa4 sis\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ett\xc3\xa4 ulkona oli tehty, ja meneill\xc3\xa4\xc3\xa4n oli kalustusvaihe. Mazin keskittyikin toteuttamaan porttirakenteet, jotka kuitenkin my\xc3\xb6s Courtonne toteutti toisaalle._NEWLINE_Jacques de Matignon kuoli 4. tammikuuta 1725. H\xc3\xa4nen puolisonsa Louise-Hippolyte Grimaldi oli Monacon ruhtinaskunnan perillinen, joten rakennus siirtyi Monacon ruhtinashuoneelle. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 vaiheesta nykyisen ruhtinaan arvonimien joukossa on my\xc3\xb6s Monacon herra._NEWLINE_T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen 1700-luvun lopulla H\xc3\xb4tel Matignon kuului tanssijatar Anne El\xc3\xa9onore Francille ja h\xc3\xa4nen rakastajalleen, rikkaalle pankkiirille Quentin Crawfordille._NEWLINE_Vuonna 1808 rakennus myytiin ranskalaiselle poliitikolle ja diplomaatille Charles-Maurice de Talleyrand-P\xc3\xa9rigordille, joka puolestaan myi rakennuksen 1811 keisari Napoleon I:lle._NEWLINE_Restauraation alkuvaiheessa kuningas Ludvig XVIII vaihtoi kiinteist\xc3\xb6n \xc3\x89lys\xc3\xa9e-palatsiin Bourbonin herttuattaren Bathilde d\'Orl\xc3\xa9ansin kanssa. Herttuattaren kuoltua vuonna 1822 h\xc3\xa4n j\xc3\xa4tti sen perinn\xc3\xb6ksi veljentytt\xc3\xa4relleen Ad\xc3\xa9laide d\'Orleansille (1777\xe2\x80\x931847), joka oli tulevan kuningas Ludvig-Filipin sisar. Ad\xc3\xa9laide antoi rakennuksen uskonnollisen yhteis\xc3\xb6n k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6\xc3\xb6n, kunnes vuokrasi sen rikkaalle amerikkalaiselle everstille Herman Thornille, joka vuokrasi kiinteist\xc3\xb6\xc3\xa4 vuoteen 1848 saakka._NEWLINE_Toisen keisarikunnan aikana rakennuksen hankki Gallieran herttua Raffaele de Ferrari. Sen j\xc3\xa4lkeen kun \xc3\xa4\xc3\xa4nestyksell\xc3\xa4 oli p\xc3\xa4\xc3\xa4tetty Orl\xc3\xa9ans-suvun karkottamisesta maanpakoon, leskeksi j\xc3\xa4\xc3\xa4nyt Gallieran herttuatar Maria de Brignole-Sale tarjosi anteliaasti rakennuksen It\xc3\xa4valta-Unkarin keisarille, jotta t\xc3\xa4m\xc3\xa4 tekisi siit\xc3\xa4 valtionsa suurl\xc3\xa4hetyst\xc3\xb6n herttuattaren kuoleman j\xc3\xa4lkeen._NEWLINE_Ensimm\xc3\xa4isen maailmansodan j\xc3\xa4lkeen H\xc3\xb4tel Matignon takavarikoitiin vihollismaan omaisuutena. Vuonna 1922 Ranskan valtio osti rakennuksen. Aluksi rakennuksesta piti teht\xc3\xa4m\xc3\xa4n museo, ja sen j\xc3\xa4lkeen siit\xc3\xa4 suunniteltiin asuinrakennusta. Gaston Doumerque teki siit\xc3\xa4 kuitenkin vuonna 1935 p\xc3\xa4\xc3\xa4ministerin (pr\xc3\xa9sident du Conseil) viraston ja virka-asunnon._NEWLINE_Toisen maailmansodan j\xc3\xa4lkivaiheessa H\xc3\xb4tel de Matignoniin asettui kenraali Charles de Gaulle.'