b'\n_START_ARTICLE_\nChiaroscuro\n_START_PARAGRAPH_\nChiaroscuro (ital. chiaro \xe2\x80\x99kirkas\xe2\x80\x99, oscuro \xe2\x80\x99pime\xc3\xa4\xe2\x80\x99) eli valoh\xc3\xa4my tarkoittaa maalauksessa asteittaista siirtymist\xc3\xa4 valosta varjoon. Valon ja varjon vaihtelua alettiin soveltaa n\xc3\xa4kyv\xc3\xa4mmin Italian renessanssissa, mutta voimakkaan chiaroscuron kehitt\xc3\xa4j\xc3\xa4n\xc3\xa4 pidet\xc3\xa4\xc3\xa4n Caravaggioa ja tyypillisen\xc3\xa4 soveltajana Rembrandtia. Chiaroscuro sekoitetaan toisinaan pehmeisiin ja h\xc3\xa4ivytettyihin v\xc3\xa4reihin perustuvaan sfumatoon, jota ovat k\xc3\xa4ytt\xc3\xa4neet Leonardo da Vinci ja Rafael. Chiaroscurolle on kuitenkin ominaista suhteellisen jyrk\xc3\xa4t valon ja varjon erot, vaikka valoorisiirtym\xc3\xa4t ovatkin asteittaisia. My\xc3\xb6s valon suunta ja toisinaan my\xc3\xb6s valol\xc3\xa4hde on selke\xc3\xa4, kun sfumatossa valo on pehme\xc3\xa4\xc3\xa4 hajavaloa._NEWLINE_Chiaroscuro vahvistaa kolmiulotteisuuden ja tilan tuntua. Se oli t\xc3\xa4ysrenessanssin maalaustaiteessa yksi tekij\xc3\xa4, jonka ansiosta Euroopan taide alkoi eriyty\xc3\xa4 muun maailman taiteesta.'