b'\n_START_ARTICLE_\nScorpions\n_START_SECTION_\nYhtyeen perustaminen ja esikoisalbumi Lonesome Crow (1965-1973)\n_START_PARAGRAPH_\nRytmikitaristi Rudolf Schenker perusti Scorpionsin vuonna 1965. Perustamisensa aikana yhtye suuntautui musiikillisesti beat-musiikkiin, ja Schenker toimi itse my\xc3\xb6s yhtyeen laulajana. Yhtyeen alkuper\xc3\xa4isen kokoonpanon t\xc3\xa4ydensiv\xc3\xa4t basisti Achim Kirchoff, rumpali Wolfgang Dziony ja soolokitaristi Karl-Heinz Vollmer, mutta yhtyeen uran alussa kokoonpanojen kesto oli hyvin vaihteleva. Yhtye alkoi l\xc3\xb6yt\xc3\xa4\xc3\xa4 lopullisen kokoonpanonsa vasta vuonna 1969, kun Rudolf Schenkerin nuorempi veli, soolokitaristi Michael Schenker ja laulaja Klaus Meine liittyiv\xc3\xa4t Scorpionsiin. Ennen Meinen liittymist\xc3\xa4 yhtyeen laulajaksi, pesti\xc3\xa4 olivat hoitaneet jo sek\xc3\xa4 Werner Hoyer ett\xc3\xa4 Bernd Hegner._NEWLINE_Vuoden 1971 lokakuussa Schenkerin veljesten, Meinen, Dzionyn ja basisti Lothar Heinbergin muodostama Scorpions levytti yhtyeen uran ensimm\xc3\xa4isen studioalbumin Lonesome Crow. Albumin \xc3\xa4\xc3\xa4nitt\xc3\xa4minen kesti noin viikon, ja se julkaistiin vuoden 1972 helmikuussa L\xc3\xa4nsi-Saksassa huumeidenvastaisen dokumenttielokuvan Das Kalte Paradies soundtrack-albumina. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin vuoden 1973 toukokuussa. Albumin singlen\xc3\xa4 julkaistiin kappale \xe2\x80\x9dI\xe2\x80\x99m Going Mad\xe2\x80\x9d b-puolenaan \xe2\x80\x9dAction\xe2\x80\x9d. Jo esikoisalbumillaan yhtyeen musiikki sis\xc3\xa4lsi sille hyvin ominaisia elementtej\xc3\xa4, ja se rakentui kahden kitaran ymp\xc3\xa4rille pohjautuvaan, melodiseen rockmusiikkiin sek\xc3\xa4 Klaus Meinen voimakkaaseen ja puhtaaseen laulu\xc3\xa4\xc3\xa4neen. _NEWLINE_Lonesome Crowin julkaisemisen j\xc3\xa4lkeen Scorpions kiersi brittil\xc3\xa4isen UFO -yhtyeen l\xc3\xa4mmittelij\xc3\xa4n\xc3\xa4, ja UFO:ssa huomioitiin kitaristi Michael Schenkerin lahjakkuus. Schenker liittyikin UFO:n soolokitaristiksi hieman ennen kiertueen p\xc3\xa4\xc3\xa4ttymist\xc3\xa4, ja Scorpionsin kitaristiksi lopun kiertueen ajaksi h\xc3\xa4nen tilalleen valittiin Schenkerin veljesten pitk\xc3\xa4aikainen tuttava Uli Jon Roth. Schenkerin p\xc3\xa4\xc3\xa4t\xc3\xb6s liitty\xc3\xa4 UFO:n kitaristiksi yhtyeen pyynn\xc3\xb6st\xc3\xa4 oli helppo, sill\xc3\xa4 UFO oli noussut kansainv\xc3\xa4lisesti hyvin menestyneeksi ja arvostetuksi yhtyeeksi._NEWLINE_Michael Schenkerin ero hajotti Scorpionsin vuonna 1973, sill\xc3\xa4 Uli Jon Roth oli kielt\xc3\xa4ytynyt h\xc3\xa4nelle tarjotusta pysyv\xc3\xa4st\xc3\xa4 toimesta yhtyeen kitaristina, koska h\xc3\xa4n oli vakituisesti Dawn Road -yhtyeen kitaristi. Scorpionsin hajoamisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 Rudolf Schenker liittyi Dawn Roadin toiseksi kitaristiksi, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4n halusi jatkaa yhteisty\xc3\xb6t\xc3\xa4\xc3\xa4n Rothin kanssa. Dawn Roadin kokoonpanon t\xc3\xa4ydensiv\xc3\xa4t basisti Francis Buchholz, kosketinsoittaja Achim Kirschning ja rumpali J\xc3\xbcrgen Rosenthal. Pian Roth ja Buchholz painostivat Rudolf Schenkerin pyyt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n Klaus Meinen liittym\xc3\xa4\xc3\xa4n yhtyeen laulajaksi. Meinen liittymisen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 Dawn Road p\xc3\xa4\xc3\xa4tyi vaihtamaan nimens\xc3\xa4 Scorpionsiksi, koska Lonesome Crowin julkaisun ansiosta yhtye oli onnistunut tekem\xc3\xa4\xc3\xa4n itsens\xc3\xa4 varsin tunnetuksi saksalaisen rockmusiikin saralla.\n_START_SECTION_\nNousu kuuluisuuteen (1974-1978)\n_START_PARAGRAPH_\nUuden kokoonpanonsa my\xc3\xb6t\xc3\xa4 hajoamisen j\xc3\xa4lkeen paluun tehnyt Scorpions aloitti toisen studioalbuminsa Fly to the Rainbow \xc3\xa4\xc3\xa4nitt\xc3\xa4misen, ja albumi julkaistiin vuoden 1974 marraskuussa. Albumi onnistui vankistamaan yhtyeen tunnettavuutta, ja muun muassa sen kappaleet \xe2\x80\x9dSpeedy\xe2\x80\x99s Coming\xe2\x80\x9d ja \xe2\x80\x9dFly to the Rainbow\xe2\x80\x9d vahvistivat jo Lonesome Crow -albumilla kuultua, Scorpionsille ominaista rockmusiikkia. Albumin \xc3\xa4\xc3\xa4nitt\xc3\xa4misen j\xc3\xa4lkeen sek\xc3\xa4 kosketinsoittaja Achim Kirschning ett\xc3\xa4 rumpali J\xc3\xbcrgen Rosenthal j\xc3\xa4ttiv\xc3\xa4t yhtyeen. Uutta kosketinsoittajaa Scorpions ei Kirschningin eron j\xc3\xa4lkeen en\xc3\xa4\xc3\xa4 pestannut, mutta sen sijaan uudeksi rumpalikseen yhtye valitsi Jurgen Fechterin. Fechterin taival yhtyeess\xc3\xa4 kuitenkin j\xc3\xa4i varsin lyhyeksi, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4nen tilallaan vuonna 1975 yhtyeen uutena rumpalina vaikutti Rudy Lenners, joka soitti my\xc3\xb6s Scorpionsin vuoden 1975 syyskuussa julkaisemalla studioalbumilla In Trance. Albumi aloitti merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n ja pitk\xc3\xa4n yhteisty\xc3\xb6n yhtyeen ja tuottaja Dieter Dierksin kanssa, ja se oli yhtyeelle musiikillisesti valtava edistysaskel vakiinnuttaen Scorpionsin musiikin lopullisesti hard rockiksi ja kasvattamalla yhtyeen fanipohjaa sek\xc3\xa4 Saksassa ett\xc3\xa4 sen ulkopuolella._NEWLINE_Vuoden 1976 lokakuussa Scorpions julkaisi nelj\xc3\xa4nnen studioalbuminsa  Virgin Killer, jonka kansikuvitus her\xc3\xa4tti heti julkaisustaan l\xc3\xa4htien valtavasti kielteist\xc3\xa4 huomiota, mik\xc3\xa4 johti albumin julkaisun kielt\xc3\xa4miseen useassa eri maassa. Huolimatta kansikuvakohun kielteisest\xc3\xa4 huomiosta Virgin Killer sai musiikillisesti hyvin positiivisen vastaanoton sek\xc3\xa4 yhtyeen faneilta ett\xc3\xa4 kriitikoilta ja nousi Japanin albumilistalla 32. sijalle. Rudy Lenners erosi yhtyeest\xc3\xa4 vuonna 1977, ja h\xc3\xa4nen tilalleen yhtyeen rumpaliksi valittiin Herman Rarebell._NEWLINE_Virgin Killerin seuraaja Taken by Forcen oli Scorpionsin uran ensimm\xc3\xa4inen albumi, jota kaupattiin merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti my\xc3\xb6s Yhdysvalloissa. Levy-yhti\xc3\xb6 RCA Records teki mittavan ty\xc3\xb6n edist\xc3\xa4\xc3\xa4kseen albumin kappalemateriaalin n\xc3\xa4kyvyytt\xc3\xa4 radioasemien soittolistoilla ja saadakseen albumille huomiota levykaupoissa. Virgin Killerin aiheuttaman kansikuvakohun tavoin my\xc3\xb6s Taken by Forcen kansikuvitus onnistui her\xc3\xa4tt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n kielteist\xc3\xa4 huomiota, ja edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4 tavoin my\xc3\xb6s uuden albumin kansikuva jouduttiin vaihtamaan._NEWLINE_Soolokitaristi Uli Jon Roth ei ollut tyytyv\xc3\xa4inen kaupalliseen suuntaan ja levy-yhti\xc3\xb6 RCA Recordsin vaatimiin muutoksiin, joihin yhtye oli kaiken aikaa h\xc3\xa4nen mielest\xc3\xa4\xc3\xa4n etenem\xc3\xa4ss\xc3\xa4 liian nopeasti. H\xc3\xa4n esiintyi Scorpionsin kanssa viel\xc3\xa4 Japanin kiertueen ajan, jolloin yhtye taltioi my\xc3\xb6s uransa livealbumin Tokyo Tapes. Albumin julkaisemisen aikaan Roth oli jo eronnut yhtyeest\xc3\xa4 perustaakseen uuden yhtyeens\xc3\xa4 Electric Sun, ja Scorpions oli pestannut uudeksi soolokitaristikseen Matthias Jabsin.\n_START_SECTION_\n(1979-1992)\n_START_PARAGRAPH_\nJabbsin liitytty\xc3\xa4 yhtyeen uudeksi soolokitaristiksi Scorpions j\xc3\xa4tti levy-yhti\xc3\xb6ns\xc3\xa4 RCA Recordsin, ja yhtyeen seuraavan albumin Lovedrive julkaisi Yhdysvalloissa Mercury Records ja kansainv\xc3\xa4lisesti Harvest/EMI Electrola. Albumin \xc3\xa4\xc3\xa4nitt\xc3\xa4misen aikana Michael Schenker palasi hetkellisesti Scorpionsin kitaristiksi, sill\xc3\xa4 h\xc3\xa4net oli erotettu UFO:sta liiallisen alkoholink\xc3\xa4ytt\xc3\xb6ns\xc3\xa4 vuoksi. N\xc3\xa4in ollen vuoden 1979 helmikuussa julkaistulla Lovedrivella Scorpionsin musiikissa vaikutti kolmen kitaristin kokoonpano. Vaikka my\xc3\xb6s Lovedrive sai osakseen kielteist\xc3\xa4 palautetta kansikuvansa vuoksi, se nousi yhtyeen siihenastisen uran menestyneimm\xc3\xa4ksi albumiksi ja sai positiivisen vastaanoton kriitikoiden ja fanien keskuudessa._NEWLINE_Vuonna 1980 yhtye julkaisi albumin Animal Magnetism, joka menestyi Yhdysvalloissa yli odotusten. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat The Zoo, Make It Real ja alun perin vain singlen\xc3\xa4 julkaistu Hey You. Albumit olivat aina edellist\xc3\xa4 suositumpia, kuten osoitti my\xc3\xb6s vuonna 1982 julkaistu Blackout, joka vauhditti b\xc3\xa4ndin maailmankiertueelle. Vuonna 1983 Kaliforniassa Scorpions t\xc3\xa4hditti us-festivaaleja noin 400 000 ihmisen edess\xc3\xa4._NEWLINE_Kenties kaikkein menestynein albumi on Love at First Sting vuodelta 1984, joka sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4\xc3\xa4 kuolemattomia kappaleita kuten Big City Nights, Bad Boys Running Wild, Still Loving You ja Rock You Like A Hurricane. Albumi ylsi korkeimmillaan Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kuudenneksi, ja myi multi-platinaa (2 miljoonaa kappaletta) julkaisuvuotena. T\xc3\xa4h\xc3\xa4n menness\xc3\xa4 se on myynyt yli 3 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa. Levyn balladi Still Loving You on \xc3\xa4\xc3\xa4nestetty maailman kaikkien aikojen parhaaksi powerballadiksi. Levyn julkaisun j\xc3\xa4lkeen Scorpions teki maailmankiertueen "Live At First Sting",josta saatiin kokoon livealbumi World Wide Live. T\xc3\xa4m\xc3\xa4n j\xc3\xa4lkeen yhtye odotti pari vuotta ennen seuraavan albumin tekoa, joka tapahtui vuonna 1988. Levyn nimell\xc3\xa4 Savage Amusement on yhteys Scorpionsin yhteen tavaramerkkiin: heid\xc3\xa4n Savage Amusementiksi kutsuttuun ihmispyramidiin,   jota he olivat esitelleet live-esityksiss\xc3\xa4\xc3\xa4n. Vuonna 1990 julkaistu albumi Crazy World saavutti suosiossa Love at First Stingin. Balladi Wind of Change nousi v\xc3\xa4litt\xc3\xb6m\xc3\xa4sti hitiksi, jonka suosio ei ole viel\xc3\xa4 t\xc3\xa4n\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n p\xc3\xa4iv\xc3\xa4n\xc3\xa4 laantunut. Muuten levy koostuu enimm\xc3\xa4kseen tarttuvista, melodisista heavy rock -kappaleista, joista tunnetuimpia ovat Tease Me Please Me ja Don\xc2\xb4t Believe Her.\n_START_SECTION_\n(1993-1999)\n_START_PARAGRAPH_\nVuoden 1993 syyskuussa Scorpions julkaisi uransa kahdennentoista studioalbumin Face the Heat, joka oli yhtyeen viimeinen rumpali Herman Rarebellin kanssa ja samalla my\xc3\xb6s ensimm\xc3\xa4inen basisti Ralph Rieckermanin kanssa. Albumin tuotti aiemmin muun muassa Bon Jovin ja Aerosmithin suurimpien kaupallisten menestysten taustalla vaikuttanut Bruce Fairbairn, ja albumilta julkaistiin nelj\xc3\xa4 single\xc3\xa4. Face the Heat my\xc3\xb6s markkinoi Scorpionsin mainetta poliittisena yhtyeen\xc3\xa4, sill\xc3\xa4 esimerkiksi kappale \xe2\x80\x9cAlien Nation\xe2\x80\x9c k\xc3\xa4sitteli Saksan j\xc3\xa4lleenyhdistymist\xc3\xa4. Saksassa Face the Heat oli albumilistan nelj\xc3\xa4s, ja Yhdysvalloissa sen korkein listasijoitus Billboard 200 -listalla oli 24. Albumin nelj\xc3\xa4st\xc3\xa4 singlest\xc3\xa4 \xe2\x80\x9cAlien Nation\xe2\x80\x9c, \xe2\x80\x9cWoman\xe2\x80\x9c ja \xe2\x80\x9cUnder the Same Sun\xe2\x80\x9c nousivat kahdenkymmenen parhaan joukkoon Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -listalla, ja Face the Heat menestyi Euroopassa kaupallisesti ylitt\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 kultalevyrajan Ranskassa ja Sveitsiss\xc3\xa4 jo julkaisuvuotensa aikana. \xe2\x80\x9cUnder the Same Sun\xe2\x80\x9c oli my\xc3\xb6s mukana Steven Seagalin ohjaamassa ja t\xc3\xa4hditt\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 toimintaelokuvassa Vaarallisella alueella vuonna 1994. Musiikillisesti Crazy Worldia raskaampi Face the Heat ei kuitenkaan onnistunut uusimaan edelt\xc3\xa4j\xc3\xa4ns\xc3\xa4 singlemenestyst\xc3\xa4._NEWLINE_Vuonna 1996 julkaistulla Pure Instinct -albumilla rumpalina oli sessiomuusikko Curt Cress. Pure Instinct joutui alastomuutta sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4neen kansikuvansa vuoksi sensuurin kohteeksi, ja se julkaistiin my\xc3\xb6s vaihtoehtoisella kansikuvituksella. Albumilta julkaistiin viisi single\xc3\xa4, joista balladi \xe2\x80\x9cYou and I\xe2\x80\x9c oli pieni hitti Euroopassa ja \xe2\x80\x9cWild Child\xe2\x80\x9c kahdenkymmenen parhaan joukkoon ylt\xc3\xa4nyt listamenestyj\xc3\xa4 Yhdysvalloissa. Pure Instinct saavutti listamenestyst\xc3\xa4 Euroopassa nousemalla esimerkiksi Saksan albumilistan kahdeksanneksi ja Suomen albumilistan kymmenenneksi, mutta Yhdysvalloissa sen menestyminen oli heikkoa ja se ylsi Billboard 200 -listalla vaivoin sijalle 99. Albumi ylitti vuoden 1996 aikana kultalevyrajan Suomessa, Ranskassa ja Saksassa. Pure Instinct oli j\xc3\xa4lleen musiikillinen tyylivaihdos yhtyeelle, sill\xc3\xa4 raskaan Face the Heatin j\xc3\xa4lkeen yhtyeen musiikki otti vaikutteita poprockista ja sis\xc3\xa4lsi monia balladeja. Albumin \xc3\xa4\xc3\xa4nitt\xc3\xa4misen j\xc3\xa4lkeen Scorpionsin uudeksi, vakituiseksi rumpaliksi valittiin James Kottak._NEWLINE_Vuonna 1999 Scorpions julkaisi uransa seuraavan studioalbumin Eye II Eye, joka ammensi yh\xc3\xa4 enemm\xc3\xa4n vaikutteita poprockista. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 vieraannutti monia yhtyeen faneja, ja se n\xc3\xa4kyi my\xc3\xb6s albumin menestymisess\xc3\xa4: albumi ylsi Saksan ohella listoille ainoastaan Suomessa, Sveitsiss\xc3\xa4, Ranskassa ja Japanissa, eik\xc3\xa4 se ylitt\xc3\xa4nyt kultalevyrajaa yhdess\xc3\xa4k\xc3\xa4\xc3\xa4n maassa. T\xc3\xa4st\xc3\xa4 huolimatta albumin single \xe2\x80\x9cMysterious\xe2\x80\x9c nousi Hot Mainstream Rock Tracks -listalla sijalle 26.\n_START_SECTION_\n(2000-)\n_START_PARAGRAPH_\nVuosituhannen vaihteessa julkaistiin Moment of Glory, jossa yhtye esitti Berliinin filharmonikoiden s\xc3\xa4est\xc3\xa4m\xc3\xa4n\xc3\xa4 uransa tunnetuimpia kappaleita. Moment of Glory oli Saksassa albumilistan kolmas ja ylitti kultalevyrajan, ja vuonna 2004 albumin DVD-julkaisu myi kultaa Kanadassa._NEWLINE_Vuotta my\xc3\xb6hemmin Scorpions julkaisi livealbumi Acoustica:n._NEWLINE_Scorpionsin seuraavaa studioalbumia odotettiin yli viiden vuoden ajan, kunnes yhtye julkaisi uransa viidennentoista studioalbumin Unbreakable vuoden 2004 kes\xc3\xa4kuussa. Albumilla yhtye palasi tavanomaisempaan, raskaan rockin tyyliin kokeellisempien Pure Instinct- ja Eye II Eye -albumien j\xc3\xa4lkeen. Unbreakable menestyi hyvin Euroopan albumilistoilla, mutta levy-yhti\xc3\xb6n v\xc3\xa4h\xc3\xa4isen markkinoimisen takia albumin kaupallinen menestyminen j\xc3\xa4i lopulta pienimuotoiseksi. Albumin markkinoimisen edist\xc3\xa4miseksi Scorpions teki mittavan Unbreakable World Tour -maailmankiertueen, ja esiintyi my\xc3\xb6s Judas Priestin Britannian-kiertueella vuonna 2005._NEWLINE_Vuoden 2007 toukokuussa yhtye julkaisi uuden studioalbuminsa Humanity: Hour 1, joka julkaistiin Yhdysvalloissa my\xc3\xb6hemmin elokuussa. Albumi oli tyylilt\xc3\xa4\xc3\xa4n konseptialbumi, ja se perustui tuottaja Desmond Childin ja futuristi Liam Carlin kehitt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n kertomukseen, jossa tulevaisuuden maailma tuhoutuu ihmisten ja robottien v\xc3\xa4lisess\xc3\xa4 sis\xc3\xa4llissodassa. Albumin julkaisua seurasi j\xc3\xa4lleen mittava, kaksivuotinen Humanity World Tour -maailmankiertue._NEWLINE_Marraskuussa 2009 Scorpions ilmoitti julkaisevansa seuraavan studioalbuminsa Sting in the Tail alkuvuodesta 2010, ja ett\xc3\xa4 albumi \xc3\xa4\xc3\xa4nitett\xc3\xa4isiin Hannoverissa tuottajina toimivien Mikael Anderssonin ja Martin Hansenin kanssa. Sting in the Tail julkaistiin maaliskuussa 2010, mutta ennen albumin julkaisua yhtye oli kertonut tammikuussa Sting in the Tailin j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4n Scorpionsin uran viimeiseksi studioalbumiksi. Albumia seuranneen maailmankiertueen ilmoitettiin aluksi j\xc3\xa4\xc3\xa4v\xc3\xa4n niin ik\xc3\xa4\xc3\xa4n yhtyeen uran viimeiseksi, mutta my\xc3\xb6hemmin yhtye p\xc3\xa4\xc3\xa4tti jatkaa uraansa aiempien aikeiden vastaisesti. Sting in the Tail oli Suomessa albumilistan kuudes ja Saksassa toinen, ja Yhdysvalloissa se teki parannuksen Humanity: Hour 1 -albumin listamenestyksest\xc3\xa4 noustessaan Billboard 200 -albumilistan sijalle 23.\n_START_SECTION_\nKohua\n_START_PARAGRAPH_\nLoppuvuodesta 2008 brittil\xc3\xa4inen Internet Watch Foundation (IWF) -j\xc3\xa4rjest\xc3\xb6n mukaan Scorpionsin Virgin Killer -levyn alkuper\xc3\xa4inen kansikuvitus on lapsipornoa, jonka johdosta Wikipedian artikkeli kyseisest\xc3\xa4 levyst\xc3\xa4 sensuroitiin Isossa-Britanniassa. Suomessakin Wikipedian artikkeli joutui suodatuslistalle, mutta asiaan perehdytty\xc3\xa4 esto purettiin.'