b'\n_START_ARTICLE_\nKakhetin kuningaskunta\n_START_SECTION_\nVarhaishistoria\n_START_PARAGRAPH_\nKakhetin kuningaskunnan syntyminen oli ensimm\xc3\xa4inen askel kohti Georgian kuningaskunnan hajaantumista. Sis\xc3\xa4llissodat olivat piinanneet Georgiaa 1400-luvun puoliv\xc3\xa4list\xc3\xa4 l\xc3\xa4htien. Kakhetin eroaminen tapahtui sen j\xc3\xa4lkeen, kun kuningas Giorgi VIII, joka oli itsekin vallananastaja, joutui uhmakkaan vasallinsa Samtskhen herttuan Qvarqvare III:n vangitsemaksi vuonna 1465. H\xc3\xa4net syrj\xc3\xa4ytettiin valtaistuimelta ja h\xc3\xa4nen tilalleen nousi Bagrat VI. Sen j\xc3\xa4lkeen h\xc3\xa4n teki itsest\xc3\xa4\xc3\xa4n Georgian it\xc3\xa4isimm\xc3\xa4n maakunnan ja entisen ruhtinaskuntansa ja l\xc3\xa4\xc3\xa4nitysalueensa eli Alazani- ja Iori-jokien laaksojen ymp\xc3\xa4rille levitt\xc3\xa4ytyv\xc3\xa4n Kakhetin itsen\xc3\xa4isen hallitsijan. H\xc3\xa4n pysyi alueen tietynlaisena vastakuninkaana kuolemaansa saakka vuonna 1476. N\xc3\xa4iden vaikeuksien musertamana tynk\xc3\xa4-Georgian kuninkaan Konstantine III:n oli pakko hyv\xc3\xa4ksy\xc3\xa4 asioiden uusi tila. H\xc3\xa4n tunnusti vuonna 1490 Giorgi VIII:n pojan Aleksandre I:n Kakhetin kuninkaaksi id\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja vuonna 1491 Bagrat VI:n pojan Aleksandre II:n Imeretin kuninkaaksi l\xc3\xa4nness\xc3\xa4. H\xc3\xa4nen omaan hallintaansa j\xc3\xa4i Kartlin alue, ja Georgian kuningaskunta oli jakautunut kolmeen osaan._NEWLINE_Toisin kuin muut georgialaiset valtiot Kakheti s\xc3\xa4\xc3\xa4styi v\xc3\xa4liaikaisesti suurilta ulkomaiden hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksilt\xc3\xa4 ja merkitt\xc3\xa4vilt\xc3\xa4 sis\xc3\xa4isilt\xc3\xa4 levottomuuksilta. Lis\xc3\xa4ksi se sijaitsi muista Georgian osista poiketen merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n G\xc4\xabl\xc4\x81nin\xe2\x80\x93\xc5\x9eamax\xc4\xb1n\xe2\x80\x93Astrahanin "silkkitien" kyljess\xc3\xa4. Kakhetin hallinto tuki rahallisesti tiell\xc3\xa4 kulkevaa kauppaa ja osallistui siihen aktiivisesti sitoen kuningaskunnan kiinte\xc3\xa4sti it\xc3\xa4isen Transkaukasian ja Iranin talousel\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n. Kakhetin laajamittaisesti viljellyt, hedelm\xc3\xa4lliset maa-alueet tuottivat yhdess\xc3\xa4 Gremin, Zagemin, Karagad\xc5\xbein ja Telavin eloisissa kauppakaupungeissa asuvien juutalaisten, armenialaisten ja persialaisten yhteis\xc3\xb6jen kanssa vaurautta, jota ei muihin fragmentoituneen Georgian osiin syntynyt. T\xc3\xa4m\xc3\xa4 suhteellinen vakaus lis\xc3\xa4si joksikin aikaa kuninkaan valtaa ja h\xc3\xa4nen kannattajiensa m\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4\xc3\xa4 aatelistossa._NEWLINE_Id\xc3\xa4n suurien, nousevien valtakuntien \xe2\x80\x93 osmanien ja safavidien \xe2\x80\x93 uhkaamina Kakhetin kuninkaat harjoittivat varovaista tasapainopolitiikkaa ja yrittiv\xc3\xa4t solmia liiton Moskovan ruhtinaskunnan samanuskoisten hallitsijoiden kanssa pohjoiskaukasuslaisen Tarkin \xc5\xa1amhal-hallitsijoita vastaan. Osmanien ja safavidien v\xc3\xa4linen rauhansopimus Amasyassa vuonna 1555 j\xc3\xa4tti Kakhetin safavidien Persian vaikutuspiiriin, mutta sen paikallisilla hallitsijoilla oli yh\xc3\xa4 huomattavasti vaikutusvaltaa. He s\xc3\xa4ilyttiv\xc3\xa4t vakaat olonsa tekem\xc3\xa4ll\xc3\xa4 halukkaasti yhteisty\xc3\xb6t\xc3\xa4 safavidiherrojensa kanssa. Kuitenkin vuonna 1589 kuningas Aleksandre II vannoi virallisesti uskollisuuttaan Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4n tsaari Fjodor I:lle, mutta valtakuntien v\xc3\xa4linen liitto ei koskaan k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 toteutunut. Kun Aleksandre murhattiin h\xc3\xa4nen oman poikansa, islamiin k\xc3\xa4\xc3\xa4ntyneen Konstantine I:n, j\xc3\xa4rjest\xc3\xa4m\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja Persian tukemassa vallankaappauksessa vuonna 1605, Kakhetin onni alkoi k\xc3\xa4\xc3\xa4nty\xc3\xa4. Kakhetin kansa ei suostunut hyv\xc3\xa4ksym\xc3\xa4\xc3\xa4n is\xc3\xa4nmurhaa ja syrj\xc3\xa4ytti Konstantinen, jolloin safavidien \xc5\xa1aahi Abbas I:n oli pakko vastahakoisesti tunnustaa kapinallisten ehdokas, Konstantinen veljenpoika Teimuraz I, maan uudeksi kuninkaaksi vuonna 1605. Teimurazin pitk\xc3\xa4 ja vaikea, vuodet 1605\xe2\x80\x931648 kest\xc3\xa4nyt hallinto jatkuvassa konfliktissa safavidien kanssa alkoi.\n_START_SECTION_\nPersian hegemonia\n_START_PARAGRAPH_\n1610-luvun puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 \xc5\xa1aahi Abbas I yritti uudelleen liitt\xc3\xa4\xc3\xa4 Georgiaa kiinte\xc3\xa4mmin safavidivaltakunnan osaksi ja hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4si toistuvasti Kakhetiin vuosina 1614\xe2\x80\x931617. Sarjassa georgialaisia kansannousuja ja persialaisten kostoiskuja kuoli 60\xc2\xa0000\xe2\x80\x9370\xc2\xa0000 henke\xc3\xa4, ja yli sata tuhatta kakhetilaista talonpoikaa karkotettiin Iraniin. Kakhetin v\xc3\xa4kiluku laski kahdella kolmasosalla; aikoinaan kukoistaneet kaupungit, kuten Gremi ja Zagemi, taantuivat merkityksett\xc3\xb6miksi kyliksi, maataloustuotanto laski ja kauppa pys\xc3\xa4htyi. Vuoteen 1648 menness\xc3\xa4 v\xc3\xa4sym\xc3\xa4t\xc3\xb6n Teimuraz oli lopulta saatu syrj\xc3\xa4ytetty\xc3\xa4 Kakhetin valtaistuimelta. Safavidihallinto tiukensi kontrolliaan Kakhetista ja aloitti syntyper\xc3\xa4isen v\xc3\xa4est\xc3\xb6n korvaamisen turkkilaisilla paimentolaisheimoilla. Samaan aikaan dagestanilaiset vuoristolaiset alkoivat hy\xc3\xb6k\xc3\xa4t\xc3\xa4 maahan ja asettua Kakhetin suoalueille._NEWLINE_Vuonna 1659 kakhetilaiset aloittivat suuren kansannousun, surmasivat paimentolaiset ja luovuttivat maansa Kartlin islaminuskoisen georgialaisen kuninkaan Vakhtang V:n haltuun. H\xc3\xa4n onnistui saamaan \xc5\xa1aahilta luvan nostaa poikansa Art\xc5\xa1ilin Kakhetin kuninkaaksi. Jonkin aikaa kaksi it\xc3\xa4georgialaista kuningaskuntaa olivat k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 yhdistyneet Vakhtang V:n ja h\xc3\xa4nen poikansa hallintoon, ja koitti suhteellisen rauhallinen aikakausi. Art\xc5\xa1il siirsi p\xc3\xa4\xc3\xa4kaupunkinsa persialaisten hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4yksiss\xc3\xa4 tuhoutuneesta Gremist\xc3\xa4 Telaviin ja aloitti j\xc3\xa4lleenrakentamisohjelman. Lupaava tilanne kesti kuitenkin vain hetken. Art\xc5\xa1ilin valtaannousu aloitti kahden Bagrationi-dynastian haaran \xe2\x80\x93 Art\xc5\xa1ilin Mukhrani-haaran ja Kakhetin haaran, joka oli joutunut luopumaan kruunusta Teimuraz I:n syrj\xc3\xa4ytt\xc3\xa4misen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 \xe2\x80\x93 v\xc3\xa4lisen kilpailun. J\xc3\xa4lkimm\xc3\xa4inen sukuhaara sai lopulta vallan k\xc3\xa4siins\xc3\xa4 vuonna 1703, vaikka he joutuivatkin k\xc3\xa4\xc3\xa4ntym\xc3\xa4\xc3\xa4n islamiin, ja he hallitsivat safavidiherrojensa iloksi. Siit\xc3\xa4 ei kuitenkaan ollut Kakhetille juuri k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6n hy\xc3\xb6ty\xc3\xa4, ja kuningaskuntaa piinasivat edelleen dagestanilaisten jatkuvat hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4ykset._NEWLINE__NEWLINE_Vuosina 1724\xe2\x80\x931744 Kakhetia tuhosivat osmanien ja persialaisten toisiaan seuranneet miehitykset. Kun Kakhetin prinssi Teimuraz II kuitenkin tuki Persian Nadir \xc5\xa0ahia t\xc3\xa4m\xc3\xa4n kamppailussa osmaneja vastaan, Kakhetin Persian hoville maksama raskas vero peruttiin vuonna 1743. Teimuraz II:n yhteisty\xc3\xb6 Nadirin kanssa varmisti h\xc3\xa4nen valta-asemansa sek\xc3\xa4 Kakhetissa ett\xc3\xa4 Kartlissa, ja h\xc3\xa4net tunnustettiin Kartlin kuninkaaksi. H\xc3\xa4n sai my\xc3\xb6s tunnustuksen pojalleen Erekle II:lle Kakhetin kuninkaana. Molemmat hallitsijat kruunattiin kristityn perinteen mukaan vuonna 1745. He k\xc3\xa4yttiv\xc3\xa4t hy\xc3\xb6dykseen Nadirin salamurhaa seurannutta sekasortoa Iranissa vuonna 1747 ja nousivat k\xc3\xa4yt\xc3\xa4nn\xc3\xb6ss\xc3\xa4 itsen\xc3\xa4isiksi hallitsijoiksi. Heid\xc3\xa4n hallintonsa auttoi vakauttamaan maan tilannetta: talous alkoi elpy\xc3\xa4 ja dagestanilaisten hy\xc3\xb6kk\xc3\xa4ykset v\xc3\xa4heniv\xc3\xa4t, vaikkeiv\xc3\xa4t lakanneetkaan kokonaan. Kun Teimuraz kuoli 6. tammikuuta 1762, Erekle seurasi h\xc3\xa4nt\xc3\xa4 valtaistuimelle ja yhdisti siten it\xc3\xa4isen Georgian yhdeksi valtioksi ensimm\xc3\xa4ist\xc3\xa4 kertaa l\xc3\xa4hes kolmeen vuosisataan.'