b'\n_START_ARTICLE_\nSuksi\n_START_SECTION_\nHistoria\n_START_PARAGRAPH_\nSukset on tunnettu jo esihistoriallisella ajalla. Aiemmin on k\xc3\xa4ytetty tasapituisia suksia, mutta esihistoriallisella ajalla yleistyiv\xc3\xa4t eripariset sukset: lyhyempi potkusuksi kalhu ja pidempi liukusuksi lyly. Lyly oli vasemman jalan ja kalhu (tai sivakka) oikean jalan suksi. Hiihdett\xc3\xa4ess\xc3\xa4 liu\xc2\xb4uttiin vasemman jalan varassa samalla oikealla jalalla potkien. Suksien kanssa k\xc3\xa4ytettiin vain yht\xc3\xa4 sauvaa, jolloin toinen k\xc3\xa4si vapautui pit\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n esimerkiksi mets\xc3\xa4stysasetta._NEWLINE_Umpihankihiiht\xc3\xa4misen v\xc3\xa4lineen\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n nyky\xc3\xa4\xc3\xa4n mets\xc3\xa4suksia, jotka ovat latu-urille tarkoitettuja suksia leve\xc3\xa4mm\xc3\xa4t ja pidemm\xc3\xa4t ja joiden siteet on usein tarkoitettu huopakumi- tai nahkasaappaisiin sopiviksi.\n_START_SECTION_\nMaastosuksen historia Suomessa\n_START_PARAGRAPH_\nPuusuksien myynti alkoi 1880-luvulla, kun vapaa-aika ja hiihtokilpailut lis\xc3\xa4\xc3\xa4ntyiv\xc3\xa4t. Suksien kaupallinen tuotanto alkoi Kainuussa, josta se levisi 1910\xe2\x80\x931920-luvulla my\xc3\xb6s Uudellemalle koneellistumisen ja tuotantom\xc3\xa4\xc3\xa4rien kasvaessa. Talvisodan my\xc3\xb6t\xc3\xa4 tuotantom\xc3\xa4\xc3\xa4r\xc3\xa4 nousivat huippuunsa. _NEWLINE_Uudellamaalla ensimm\xc3\xa4isi\xc3\xa4 suksia tehtiin Porvoon Kerkkoossa tiett\xc3\xa4v\xc3\xa4sti vuonna 1883. Emil Lampinen oli yksi teollisen suksenvalmistuksen uranuurtaja. H\xc3\xa4nt\xc3\xa4 kutsuttiin my\xc3\xb6s Suomen murtomaasuksen is\xc3\xa4ksi. Ensimm\xc3\xa4isen suksitehdas nousi Lampiselle h\xc3\xa4nen ollessa 18-vuotias vuonna 1901. Itsen\xc3\xa4isyyden alkuaikoina vuonna 1916 perustettiin uusi yhti\xc3\xb6 Oy Urheilutarpeita Ab, jonka osakkaaksi ja osastop\xc3\xa4\xc3\xa4llik\xc3\xb6ksi Lampinen ryhtyi.  _NEWLINE_Hiihtokilpailujen my\xc3\xb6t\xc3\xa4 suksien suunnittelun merkitys kasvoi. Akseli Gallen-Kallela toimi Lampisen suksitehtaalla suunnittelijana. Puusuksien kultakaudella Suomessa suksia valmistettiin Porvoossa, Jyv\xc3\xa4skyl\xc3\xa4ss\xc3\xa4 ja Vimpeliss\xc3\xa4, joiden osuus.oli noin 75\xc2\xa0% koko Suomen suksituotannonsta.\n_START_SECTION_\n50-luku\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xa4lesukset korvasivat puusuksia 1950\xe2\x80\x931960\xe2\x80\x93luvulla. Mallia haettiin Ruotsista. Mailmanmarkkinoiden k\xc3\xa4rkeen nousi Esko J\xc3\xa4rvinen Oy Lahdesta. Suksituotanto kukoisti 1950-luvulla my\xc3\xb6s Porvoossa, Jyv\xc3\xa4skyl\xc3\xa4ss\xc3\xa4, Vimpeliss\xc3\xa4 ja Haminan seudulla. Vuosikymmenen puoliv\xc3\xa4liss\xc3\xa4 suksitehtaita oli j\xc3\xa4ljell\xc3\xa4 en\xc3\xa4\xc3\xa4 26.\n_START_SECTION_\n80-luku\n_START_PARAGRAPH_\nSuurin suksien valmistaja 1980-luvulla oli Esko J\xc3\xa4rvinen Oy miljoonan parin vuosivolyymilla. Puusuksien pohjat tervattiin suksitervalla ja luistovoideltiin \xe2\x80\x9dkynttil\xc3\xa4ll\xc3\xa4\xe2\x80\x9d, tai parafiinilla ja pitovoiteeksi k\xc3\xa4vi m\xc3\xa4ntytervapiki tai (Johannes Schefferin jo vuonna 1673 antaman voiteluohjeen mukaan) hartsi.\n_START_SECTION_\nSuksen valmistus ja rakenne\n_START_PARAGRAPH_\nNykyaikaiset sukset ovat yleens\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 pohja- ett\xc3\xa4 pintarakenteeltaan muovia._NEWLINE_Suksien puumateriaali on kehittynyt yksipuisesta liimapuusukseen, s\xc3\xa4lesukseen ja siit\xc3\xa4 puu-ilmakanavarunkoiseen, jota yh\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n halvimmissa suksimalleissa. 1970-luvun lasikuitukuori korvautui ABS-muovikuorella. Nykyaikaisessa suksessa on j\xc3\xa4ykkyytt\xc3\xa4 antavia lasikuitu-/basalttikuitu-/hiilikuituvahvisteita, sek\xc3\xa4 t\xc3\xa4yte, joka voi olla PU-vaahtoa, tai kalleimmissa malleissa kevytt\xc3\xa4 komposiittihunajakennorakennetta, kuten Nomexia. Suksen komponentit ladotaan muottiin, laminoidaan kasaan epoksihartsilla paistamalla kuumapr\xc3\xa4ssiss\xc3\xa4 parikymment\xc3\xa4 minuuttia vesitiiviksi paketiksi, poistetaan reunapurseet, hiotaan pohja ja muodostetaan suksien jousto-ominaisuudet mittaamalla mahdollisimman identtisi\xc3\xa4 pareja. Erikoismateriaalien hintojen jatkuvasti laskiessa suksi kevenee ja ominaisuuden kehittyv\xc3\xa4t tuotekehityksen ansiosta ilman merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4\xc3\xa4 tuotantokustannusten nousua. 10 vuotta sitten valmistettu kilpasuksi vastaakin t\xc3\xa4m\xc3\xa4np\xc3\xa4iv\xc3\xa4ist\xc3\xa4 keskihintaista kuntohiiht\xc3\xa4j\xc3\xa4n suksea._NEWLINE_FIS:n spesifikaatioiden mukaisen maastohiihtokilpasuksen pituuden tulee olla v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n hiiht\xc3\xa4j\xc3\xa4n pituus \xe2\x80\x9310 cm, suksen leveyden v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n 40 mm ja k\xc3\xa4rjen kaarevuuden v\xc3\xa4hint\xc3\xa4\xc3\xa4n 30 mm, mutta kannan k\xc3\xa4yryys ei saa ylitt\xc3\xa4\xc3\xa4 30 mm. Poikkileikkauksen korkeus tulee olla 20\xe2\x80\x9335 mm, eik\xc3\xa4 suksi saa levet\xc3\xa4 sivuiltaan yl\xc3\xb6sp\xc3\xa4in. Molempien suksien tulee olla identtisi\xc3\xa4 rakenteeltaan ja pituudeltaan. Minimimassa on 750 g/pari. Ulkopuolisen energianl\xc3\xa4hteen k\xc3\xa4ytt\xc3\xb6 ei ole sallittua. Suksi ei my\xc3\xb6sk\xc3\xa4\xc3\xa4n saa vaikuttaa kanssakilpalijoita haittaavasti lumiolosuhteisiin. Kuluttajille myyt\xc3\xa4v\xc3\xa4t massatuotantosukset t\xc3\xa4ytt\xc3\xa4v\xc3\xa4t n\xc3\xa4m\xc3\xa4 vaatimukset. Suurimmilla suksivalmistajilla Maailman Cup -tason kilpasukset valmistetaan erikseen huippu-urheilijan ominaisuuksille optimaalisiksi ja muun muassa suksien P-tex -pohjamateriaaleissa voi olla jopa kymmeni\xc3\xa4 eri vaihtoehtoja. T\xc3\xa4llaisen suksiparin hinta on reilun tuhannen euron luokkaa, kun kuluttajalle valmistetun vastaavan suksiparin j\xc3\xa4lleenmyyntihinta on 450\xe2\x80\x93650 euroa.\n_START_SECTION_\nPohjan rakenne\n_START_PARAGRAPH_\nNyky\xc3\xa4\xc3\xa4n halvempien suksien pohjamateriaalina on helposti kuluva ja voitelua hylkiv\xc3\xa4 pursotemuovi. Parempilaatuiten suksien pohjat on tehty sintratusta polyeteenist\xc3\xa4 (UHMWPE). Materiaali tunnetaan sen kehitt\xc3\xa4neen sveitsil\xc3\xa4isen valmistajan, CPS Austria Groupin (alun perin IMS Plastics) tuotenimell\xc3\xa4 P-tex. P-tex pohjamateriaalit jaotellaan molekyylipainon ja t\xc3\xa4yteaineiden mukaan eri keleille, tyypillisesti vesikelin suksi on transparenttipohjainen. Pakkas- ja yleiskelin suksien pohjamateriaaliin on lis\xc3\xa4tty t\xc3\xa4yteaineeksi 5\xe2\x80\x9315\xc2\xa0% staattista s\xc3\xa4hk\xc3\xb6\xc3\xa4 poistavaa 20 um partikkelikoon hiiliainesta, sek\xc3\xa4 grafiittia ja hiili-fluoridi-yhdisteit\xc3\xa4 luiston parantamiseksi. Hiiliaines tekee suksen pohjasta mustan, mutta heikent\xc3\xa4\xc3\xa4 hieman sen kulutuskest\xc3\xa4vyytt\xc3\xa4. Gallium-yhdiste puolestaan lis\xc3\xa4\xc3\xa4 pohjan l\xc3\xa4mm\xc3\xb6njohtavuutta, mutta sama imua v\xc3\xa4hent\xc3\xa4v\xc3\xa4 vaikutus saadaan transparentiin pohjamateriaaliin boori-nitridi-t\xc3\xa4yteaineistuksella. Ultramariini-v\xc3\xa4ripigmentti\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n my\xc3\xb6s t\xc3\xa4yteaineena hiiliaineettomissa grafiikkaa sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4viss\xc3\xa4 pohjamateriaaleissa parantamaan luistoa.\n_START_SECTION_\nLatusuksen sidej\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4t\n_START_PARAGRAPH_\n1800-luvun loppupuolen nahkaremmisten Fritz Huitfeldin m\xc3\xa4ystimien tilalle tulivat yksinkertaiset, osittain metalliset Bergendahl lenkkisiteet 1913. Bror With kaupallisti Norjassa oman sidekeksint\xc3\xb6ns\xc3\xa4 ja nimitti sen Rottefellaksi 1927 - uudenlainen suksiside, jossa sanka puristaa keng\xc3\xa4n lestin etureunaa ja pohjapuolen rei\xc3\xa4t osuvat siteess\xc3\xa4 oleviin nystyihin. 1936 Tuomas Vohlosen idealtaan samankaltainen Voitto-side tuli kilpailemaan markkinoista lahtelaisen kenk\xc3\xa4tehtaan tehdess\xc3\xa4 siihen sopivaa Mono-kenk\xc3\xa4\xc3\xa4 ja 1950-luvulla melko samakaltainen ns. Y-side tuli vaihtoehdoksi, Voitto-siteen kadotessa jo pois kaupan hyllyilt\xc3\xa4._NEWLINE_Viel\xc3\xa4 1980-luvulla n\xc3\xa4ki uusissa maastohiihtosuksissa 3-piikkist\xc3\xa4 75 mm NN (Nordic Norm) -sidett\xc3\xa4, joka oli v. 1973 luotu standardi silloisen Rottefellan ja mm. Y-siteen pohjalta. Leve\xc3\xa4t 75 mm NN -siteet eiv\xc3\xa4t soveltuneet luisteluhiihtoon, eiv\xc3\xa4tk\xc3\xa4 mahtuneet koneella tehtyihin kapeisiin ja syviin latu-uriin ja kaikilla n\xc3\xa4ll\xc3\xa4 lestinreunasta puristavilla siteill\xc3\xa4 oli taipumus rikkoa keng\xc3\xa4n pohja. V\xc3\xa4liss\xc3\xa4 ehtiv\xc3\xa4t piipahtaa ainakin kilpak\xc3\xa4yt\xc3\xb6ss\xc3\xa4 50 ja 37 mm k\xc3\xa4rkisiteet, mutta jo 1970-luvun loppupuolelta alkaen tulivat ensimm\xc3\xa4isen sukupolven integroidut sidej\xc3\xa4rjestelm\xc3\xa4t: muun muassa Adidas SDS, Salomonin vanhempi SNS, jossa oli D-muotoinen metallirengas keng\xc3\xa4n k\xc3\xa4rjess\xc3\xa4. Rottefellan NNN-sidetyyppi kehitettiin vuonna 1983-1985._NEWLINE_Perinteiseen hiihtotyyliin ja ns. luistelutyyliin on omat sidemallinsa (tai ainkin erilaiset joustopalat) ja hiihtokenk\xc3\xa4ns\xc3\xa4. Tosin on olemassa my\xc3\xb6s kombi-mallin kenki\xc3\xa4 sek\xc3\xa4 ns. automaattisiteit\xc3\xa4, harjoitussiteit\xc3\xa4 ja latujen ulkopuoliseen maastoon backcountry-siteit\xc3\xa4 (Salomon XA, Rottefella NNN-BC).\n_START_SECTION_\nSuksivalmistajat t\xc3\xa4n\xc3\xa4\xc3\xa4n\n_START_PARAGRAPH_\nSuurin maastohiihtosuksien valmistaja on it\xc3\xa4valtalainen Fischer, jonka per\xc3\xa4ss\xc3\xa4 seuraavat Madshus, Atomic (& Salomon), Rossignol, Yoko ja Peltonen. Suksien valmistus ty\xc3\xb6llist\xc3\xa4\xc3\xa4 relut 50 ty\xc3\xb6ntekij\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6s Suomessa Peltosen ja KSF Sportin suksitehtailla. Useimmat suksivalmistajat teett\xc3\xa4v\xc3\xa4t tiukan hintakilpailun takia halvimmat suksiparinsa alihankijoilla, joskin muutamilla on omat tehtaansa lastensuksille ja edullisille puu-ilmakanavasuksille, kuten Fischerin tehdas Mukachevossa Ukrainassa ja Amer-konsernin Pamporovo Ski Bulgariassa. Rossginolin tehdas Barcelonan alueella Espanjassa valmistaa my\xc3\xb6s kalleimmat suksimallit. Suuria alihankintavalmistajia ovat mm. STC Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4, Sporten T\xc5\xa1ekiss\xc3\xa4 ja Hasiky Sports Goods Kiinassa. Tuotekehitys ja laadukkaampien mallien, kuten Maailman Cup, kilpa- ja aktiivikuntoilijasuksien valmistus kuitenkin s\xc3\xa4ilyy valmistajan omissa k\xc3\xa4siss\xc3\xa4. Suomessa vuosittain myydyst\xc3\xa4 keskim\xc3\xa4\xc3\xa4rin noin 180\xc2\xa0000 suksiparista noin puolet valmistetaan Ven\xc3\xa4j\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ja Kiinassa, vajaa viidesosa on Suomessa valmistettuja ja loput tulevat ulkomailta ulkomaisten suksivalmistajien tehtailta. Globaali markkina on reilut miljoona suksiparia vuodessa, kun maastohiihdon harrastajia arvellaan olevan yhteens\xc3\xa4 noin 16 miljoonaa.\n_START_SECTION_\nSuksien voitelu ja huolto\n_START_PARAGRAPH_\nSintratun polyeteenipohjaisen suksen kitkakerroin lumella vaihtelee tyypillisesti v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 0,02\xe2\x80\x930,05. Pohjiin on tehty ns. stukturointihionta, jonka karkeus riippuu suksen aiotusta kelialueesta. Pakkaskelin suksessa hionta on hienoin, vesikelille karkein. Suksen luistoon vaikuttavat my\xc3\xb6s suksen j\xc3\xa4ykkyys, profiili ja pohjan kuviointi, jotka pyrit\xc3\xa4\xc3\xa4n valitsemaan lumen l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tilan, kosteuden, lumikiteen rakenteen ja lumipinnan ominaisuudet huomioiden. Tarkoituksena on saada lumen ja suksen pohjan v\xc3\xa4lisen vesikalvon paksuus noin 10 \xce\xbcm tienoille, mik\xc3\xa4 on normaaliolosuhteissa merkitt\xc3\xa4vin luistoon vaikuttava tekij\xc3\xa4. Pohjan hionnalla vaikutetaan pohjan ja lumen v\xc3\xa4liseen kosketuspinta-alaan, joka vaihtelee v\xc3\xa4lill\xc3\xa4 5\xe2\x80\x9315\xc2\xa0% ja mik\xc3\xa4 puolestaan vaikuttaa liukuvan suksen alle syntyv\xc3\xa4n vesikerroksen paksuuteen._NEWLINE_Vaikka UHMW-PE -pohja on luisto-ominaisuuksiltaan lumella jo sin\xc3\xa4ll\xc3\xa4\xc3\xa4n erinomainen esim. puuhun verrattuna, yleens\xc3\xa4 luistovoitelulla saadaan luistoa viel\xc3\xa4 merkitt\xc3\xa4v\xc3\xa4sti parannettua. Polyeteenill\xc3\xa4 pintaj\xc3\xa4nnitys on noin 0,032 N/m, kun tavallisella hiilivetypohjaisella luistovoiteella pinnoitettuna 0,029 N/m ja fluorivoiteilla ja -pinnoitteilla jopa vain 0,017 N/m. Yhden maastohiihtosuksen pohjaan saadaan materiaalivalmistajan (CPS) mukaan ns. imeytym\xc3\xa4\xc3\xa4n (liukenemaan UHMW PE:n sis\xc3\xa4lt\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4n amorfiseen olomuotoon) reilun gramman verran luistovoidetta 110 \xc2\xb0C:n l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tilassa. Suksien voiteluun l\xc3\xb6ytyy kymmeni\xc3\xa4 eri tuotteita jokaiselta voidevalmistajalta. Merkitt\xc3\xa4vin lis\xc3\xa4aine luistovoiteisiin on kuitenkin ollut fluori, jonka t\xc3\xa4rkein ominaisuus on parantaa luistoa vesikeleill\xc3\xa4 hylkim\xc3\xa4ll\xc3\xa4 vett\xc3\xa4, eli v\xc3\xa4hent\xc3\xa4m\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ns. kapillaarista imua, mik\xc3\xa4 johtuu liian paksusta vesikerroksesta suksen ja lumen v\xc3\xa4liss\xc3\xa4. Suksen luisto on parhaimmillaan muutaman pakkasteen tienoilla. Sit\xc3\xa4 kylmemm\xc3\xa4ss\xc3\xa4 se heikkenee tasaisesti luistoa antava ohuen vesikerroksen huvetessa. Pakkaskelill\xc3\xa4 noin alle \xe2\x80\x9315 \xc2\xb0C:n l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tilassa t\xc3\xa4t\xc3\xa4 kalvoa ei en\xc3\xa4\xc3\xa4 suksen alle synny ja kahden kiinte\xc3\xa4n pinnan v\xc3\xa4linen liikekitka kasvaa voimakkaasti l\xc3\xa4mp\xc3\xb6tilan laskiessa ja lumikiteiden muuttuessa yh\xc3\xa4 kovemmiksi. Luistovoide valitaan kelin mukaan siten, ett\xc3\xa4 voiteen kovuus vastaa lumen kovuutta.\n_START_SECTION_\nPitovoitelu\n_START_PARAGRAPH_\nPitovoide on l\xc3\xa4hemp\xc3\xa4n\xc3\xa4 liimaa kuin voiteluvahaa ja sen tarkoitus on antaa hyv\xc3\xa4 pito perinteisen tyylin maastohiihtosukseen potkuvaiheen aikana. Pitovoide on siis oltava riitt\xc3\xa4v\xc3\xa4n pehme\xc3\xa4\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 lumikide uppoaa siihen painettaessa suksen keskiosan voidepes\xc3\xa4 ladun pintaan, mutta sen pit\xc3\xa4\xc3\xa4 my\xc3\xb6s irrota lumesta. Pakkaskelin pitovoide on kovaa, nollakeli\xc3\xa4 l\xc3\xa4hestytt\xc3\xa4ess\xc3\xa4 toimiva pitovode on pehme\xc3\xa4\xc3\xa4 ja ongelmakeleill\xc3\xa4 k\xc3\xa4ytet\xc3\xa4\xc3\xa4n liisteri\xc3\xa4. Pitovoide saattaa j\xc3\xa4\xc3\xa4ty\xc3\xa4, tai siihen voi tarttua lumipaakku. Pitoteippi on osittain korvannut pitovoiteen tarpeen._NEWLINE_Pitopohjasuksissa on karhennettu (ns. Zerot), tai kohokuvioitu voidepes\xc3\xa4, tai pitokarva ja niiss\xc3\xa4 ei tarvita pitovoidetta. Zero-suksen toiminta-alue on kapeahko ja l\xc3\xa4hell\xc3\xa4 nollakeli\xc3\xa4._NEWLINE_Hieman laajempi toimintal\xc3\xa4mp\xc3\xb6tila-alue on Matti J\xc3\xa4rvisen nanoteknologiaan perustuvilla pinnoitteilla valmistetuilla suksilla, jotka toimivat hyvin nollakeleill\xc3\xa4 ja pikku pakkasessa lumen kosteudesta riippuen ilman pitovoitelua (Peltonen Nanogrip, Yoko ja J\xc3\xa4rvinen Optigrip, Karhu Beargrip), mutta pakkaskeleill\xc3\xa4 eiv\xc3\xa4t ole olleet ainakaan viel\xc3\xa4 perinteisen pitovoidellun suksen veroisia luistoltaan.\n_START_SECTION_\nSiklaus\n_START_PARAGRAPH_\nLuistovoitelu voidaan korvata ns. Kuzminin menetelm\xc3\xa4n avulla, jossa suksen pohja hiotaan sile\xc3\xa4ksi kovalla, ter\xc3\xa4v\xc3\xa4ll\xc3\xa4 ter\xc3\xa4ssiklill\xc3\xa4. Menetelm\xc3\xa4 perustuu ajatukseen siit\xc3\xa4, ett\xc3\xa4 UHMW-PE -materiaali on luisto-ominaisuuksiltaan jo sin\xc3\xa4ll\xc3\xa4\xc3\xa4n erinomainen, jolloin pohjan huolellinen hiominen sile\xc3\xa4ksi ja nukattomaksi tekee siit\xc3\xa4 yht\xc3\xa4 liukkaan kuin parafiinilla voideltu. Teorian mukaan ter\xc3\xa4ksell\xc3\xa4 siklattu (tai pikemminkin leikattu) pohja s\xc3\xa4ilytt\xc3\xa4\xc3\xa4 (olosuhteista riippuen) luistonsa paremmin ja ker\xc3\xa4\xc3\xa4 likaa v\xc3\xa4hemm\xc3\xa4n kuin luistovoideltu pohja. Kuzmin-siklattu pohja voidaan my\xc3\xb6s kuvioida tai voidella perinteiseen tapaan esimerkiksi fluorivoiteilla, jolloin sen ominaisuuksia voidaan saada optimoitua.'