b'\n_START_ARTICLE_\nClifford Brown\n_START_SECTION_\nDescoberta de la trompeta\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x9altim dels vuit nens de la fam\xc3\xadlia Brown, i en la qual el pare somiava en tenir un fill m\xc3\xbasic de jazz, Clifford no va comen\xc3\xa7ar a tocar la trompeta de forma seriosa fins als 14 anys. El seu pare li va regalar una trompeta pel seu aniversari, que tenia en un calaix per si de cas, per\xc3\xb2 que va comen\xc3\xa7ar a atreure l\'atenci\xc3\xb3 de l\'adolescent uns anys m\xc3\xa9s tard._NEWLINE_El 1944, Clifford Brown comen\xc3\xa7a a seguir curs d\'un trompetista local molt dotat, Robert \xc2\xabBoysie\xc2\xbb Lowery, amic de Dizzy Gillespie. A l\'edat de quinze anys,  Clifford, sent estudiant de l\'institut, aprofundeix amb Lowery en els seus coneixements musicals de manera intensiva a la Howard High School, iniciant-se tamb\xc3\xa9 amb el piano, el vibr\xc3\xa0fon\xc2\xa0i al contrabaix.\n_START_SECTION_\nEstudis\n_START_PARAGRAPH_\nEntre la tardor de 1947 i la primavera 1948 comen\xc3\xa7a una s\xc3\xa8rie de jam sessions on tots els m\xc3\xbasics aficionats v\xc3\xa9nen mesurar-se a Brownie. Durant l\'any 1948, es trobar\xc3\xa0 amb \xc2\xa0Miles Davis i Fats Navarro durant despla\xc3\xa7aments a Philadelphia\xc2\xa0(Philly). A l\'estiu de\xc2\xa01949, l\'Orquestra de Gillespie s\'anuncia a Wilmington. Els faltava una trompeta a la\xc2\xa0big band, Benny Harris. Robert Lowery proposa llavors Clifford Brown per reempla\xc3\xa7ar-lo. Despr\xc3\xa9s d\'aquest concert, Clifford Brown decideix deixar el\xc2\xa0Delaware State College per entrar al Maryland State College\xc2\xa0que gaudia d\'un prestigi molt m\xc3\xa9s gran.\n_START_SECTION_\nTrobades i primers enregistraments\n_START_PARAGRAPH_\nDe concerts en jam sessions, Clifford Brown toca durant l\'any 1949 amb nombroses personalitats del jazz, entre les quals hi ha\xc2\xa0Jay Jay Johnson i Kenny Dorham.\xc2\xa0Tamb\xc3\xa9 s\'apropar\xc3\xa0 Red Rodney, el trompetista de Charlie Parker.\xc2\xa0El 1950, un primer accident de cotxe el deixa imm\xc3\xb2bil durant un any i mig._NEWLINE_Un cop restablit, el 1952, grava per primer cop amb el\xc2\xa0combo de Chris Powell\xc2\xa0tant de pianista com de trompetista del grup. Al\xc2\xa01953, efectua un breu passatge en una gravaci\xc3\xb3 de\xc2\xa0Jimmy Heath\xc2\xa0en el qual es fixa\xc2\xa0Tadd Dameron. Aquest \xc3\xbaltim li demana de gravar amb ell amb la discogr\xc3\xa0fica\xc2\xa0Prestige. \xc3\x89s tamb\xc3\xa9 en aquest per\xc3\xadode en el qual comen\xc3\xa7a a gravar sota el seu nom amb la discogr\xc3\xa0fica\xc2\xa0Blue Note\xc2\xa0acompanyat de Gigi Gryce, Charlie Rouse, Percy Heath i Art Blakey. Acompanya tamb\xc3\xa9 Dinah Washington en algunes gravacions.\n_START_SECTION_\nGira europea\n_START_PARAGRAPH_\nDurant l\'any 1953, Lionel Hampton\xc2\xa0afegeix Clifford Brown en una gira europea que fa la Big Band del vibrafonista. A Estocolm, el 13 o 14 de setembre, despr\xc3\xa9s d\'un dels concerts oficials del Big Band Hampton, Clifford participa en un primer enregistrament clandest\xc3\xad (el contracte dels m\xc3\xbasics estipulava que no podien fer cap gravaci\xc3\xb3 sense la coneixen\xc3\xa7a de Lionel Hampton durant la gira) amb alguns dels m\xc3\xbasics de Hampton (Quincy Jones, Gigi Gryce, Jimmy Cleveland, Art Farmer, George Wallington).  L\'enregistrament es fa en companyia de l\'elit de m\xc3\xbasics escandinaus (els saxophonistes Arne Domn\xc3\xa9rus, Lars Gullin, el pianista\xc2\xa0Bengt Hallberg, el trombonista\xc2\xa0\xc3\x85ke Persson i el contrabaixista\xc2\xa0Gunnar Johnson)._NEWLINE_L\'esdeveniment es reprodueix a Par\xc3\xads amb certs membres del Quintette del Hot Club de Fran\xc3\xa7a, despr\xc3\xa9s del concert de clausura de la big band a l\'\xc3\x89cole normale, la nit del 27 al 28 de setembre. Jimmy Cleveland i la quasi-totalitat de l\'orquestra de Lionel Hampton es troben en companyia de les trompetistes\xc2\xa0Fernand Verstraete, Fred G\xc3\xa9rard, dels\xc2\xa0saxofonistes Henry Bernard, Henry Jouot, del contrabaixista\xc2\xa0Pierre Michelot i del pianista\xc2\xa0Henri Renaud per un nou enregistrament pirata publicat a la discogr\xc3\xa0fica\xc2\xa0Vogue. De retorn a Nova York, Lionel i Gladys Hampton fan fora a Clifford Brown de l\'orquestra._NEWLINE_Enrolat per Art Blakey al si dels seus Jazz Messengers l\'any 1954, participa entre d\'altres en un enregistrament memorable al Birdland, el 21 de febrer de 1954.\n_START_SECTION_\nL\'\xc3\xa8poca Max Roach\n_START_PARAGRAPH_\nSis setmanes despr\xc3\xa9s de la seva trobada amb Max Roach, Clifford Brown forma el fam\xc3\xb3s quintet del qual fan tamb\xc3\xa9 formen part\xc2\xa0Teddy Edwards,\xc2\xa0Harold Land i finalment Sonny Rollins al saxo, Carl Perkins,\xc2\xa0Richie Powell (germ\xc3\xa0 de Bud Powell) al piano, i George Bledsoe i despr\xc3\xa9s\xc2\xa0George Morrow al contrabaix. La seva col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 debuta en un concert al Tiffany Club de Hollywood (a menys que aquest no sigui al Pasadena Civic Auditorium" de Los Angeles, ja que no \xc3\xa9s del tot clar). _NEWLINE_Paral\xc2\xb7lelament als primers enregistraments del quintet, participa en dues sessions  en companyia de West-coasters de renom\xc2\xa0: Zoot Sims, Bob Gordon, Russ Freeman, Shelly Manne, Herb Geller, Kenny Drew, Walter Benton, i a altres jam sessions  ..._NEWLINE_Al final de 1954, acompanya Sarah Vaughan\xc2\xa0en el disc\xc2\xa0"S.V. sings" i Helen Merrill\xc2\xa0a "Helen Merrill with Quincy Jones". _NEWLINE_Els seus \xc3\xbaltims enregistraments a l\'estudi es fan el 22 de mar\xc3\xa7 de 1956 amb Sonny Rollins, per l\'\xc3\xa0lbum "Sonny Rollins M\xc3\xa9s 4". El segueixen dos enregistraments "live" amb Max Roach, i una \xc3\xbaltima jam session en companyia de m\xc3\xbasics locals despr\xc3\xa9s d\'una brillant jam session al "Music City Club", a Filad\xc3\xa8lfia, el 25 de 25 de 25  _NEWLINE_La mateixa nit, Brown i Powell prenen la Pennsylvania Turnpike per anar a Chicago\xc2\xa0en un cotxe condu\xc3\xaft per Nancy, la dona de Richie. Sota la pluja batent, aquesta perd el control del vehicle i surt de la carretera. Ning\xc3\xba dels tres ocupants no va sobreviure a l\'accident._NEWLINE_Ha estat evocat en la 187a dels 480 records citats de\xc2\xa0Georges Perec,  en el seu text Me\'n recordo.\n_START_SECTION_\nEstil\n_START_PARAGRAPH_\nClifford Brown \xc3\xa9s apreciat pel seu lirisme i per les seves frases llargues, per\xc3\xb2 alhora molt mel\xc3\xb2diques. Es sol comparar el seu so molt abundant d\'aire al de\xc2\xa0Fats Navarro.\xc2\xa0_NEWLINE_Ha inspirat de nombrosos trompetistes posteriors, com Freddie Hubbard, Lee Morgan o Wynton Marsalis.\xc2\xa0Malauradament no queden gaires gravacions dels seus concerts\xc2\xa0(concerts, jams, studios...). Per culpa de la seva curta carrera s\'ha anat oblidant una mica la seva figura._NEWLINE_Era un acompanyant amb una orella molt atenta, que solia respondre a les frases dels seus conseg\xc3\xbcents i com a solista utilitzava mitjans molt t\xc3\xa8cnics per a posar-se en situacions d\'alta dificultat sempre executant-ho amb una gran perfecci\xc3\xb3. Es pot comptar com a un dels principals pilars del jazz i de la trompeta (en el sentit de la seva construcci\xc3\xb3 i evoluci\xc3\xb3).'