b'\n_START_ARTICLE_\nHarm\xc3\xb2nium\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nOriginalment, l\'harm\xc3\xb2nium es va desenvolupar a Alemanya, justament a principis del segle XVIII. Va patir un sobtat canvi en la seva arquitectura quan els anglesos el van portar a l\'\xc3\x8dndia, on va tenir el seu primer contacte amb la poblaci\xc3\xb3 asi\xc3\xa0tica. R\xc3\xa0pidament, l\'harm\xc3\xb2nium original va patir certes modificacions i es transform\xc3\xa0 en un orgue "de pis" (l\'instrument se situa al terra), on el cantant indi podia seure, tocar i cantar al mateix temps. L\'escala tonal de les diverses cascades del pedal dins de l\'estructura de l\'harm\xc3\xb2nium es va canviar a l\'escala tonal de do sostingut major (C# M). R\xc3\xa0pidament, va obtenir un auge espl\xc3\xa8ndid en tota l\'\xc3\x8dndia i al Pakistan i \xc3\xa9s t\xc3\xadpic de la m\xc3\xbasica devocional._NEWLINE_Christian Gottlieb Kratzenstein (1723-1795), professor de fisiologia de Copenhaguen, va ser acreditat amb el primer instrument de lleng\xc3\xbceta lliure constru\xc3\xaft al m\xc3\xb3n occidental, despr\xc3\xa9s de guanyar el premi anual el 1780 de l\'Acad\xc3\xa8mia Imperial de Sant Petersburg. El disseny de l\'harm\xc3\xb2nium incorpora lleng\xc3\xbcetes lliures i deriva de l\'anterior orgue de regalia. Gabriel Joseph Greni\xc3\xa9 (1756-1837) exhib\xc3\xad un orgue similar el 1810. El va anomenar orgue expressif (orgue expressiu), perqu\xc3\xa8 l\'instrument era capa\xc3\xa7 de ser m\xc3\xa9s expressiu, aix\xc3\xad com de produir un crescendo i diminuendo. Alexandre Debain va millorar l\'instrument de Greni\xc3\xa9 i li va donar el nom d\'harm\xc3\xb2nium quan va patentar la seva versi\xc3\xb3 el 1840. Hi va haver un desenvolupament concurrent d\'instruments similars. Un mec\xc3\xa0nic que havia treballat a la f\xc3\xa0brica d\'Alexandre a Par\xc3\xads va emigrar als Estats Units i va concebre la idea d\'una manxa d\'aspiraci\xc3\xb3, en comptes de la manxa normal que for\xc3\xa7a l\'aire cap a l\'exterior a trav\xc3\xa9s de les lleng\xc3\xbcetes. A partir de 1885, l\'empresa de Mason & Hamlin, de Boston, va fer els seus instruments amb la manxa d\'aspiraci\xc3\xb3, i aquest m\xc3\xa8tode de construcci\xc3\xb3 aviat va substituir a tots els altres a Am\xc3\xa8rica._NEWLINE_En l\'actualitat, la versi\xc3\xb3 \xc3\xadndia ha recorregut tot el m\xc3\xb3n, dins dels g\xc3\xa8neres indost\xc3\xa0nics religiosos del Gazal, pakistanoindis del Qawali, i nord-indis del Kirtan.\n_START_SECTION_\nRepertori\n_START_PARAGRAPH_\nL\'harm\xc3\xb2nium va ser en part acceptat pels compositors europeus i americans de la m\xc3\xbasica cl\xc3\xa0ssica. Tamb\xc3\xa9 va ser utilitzat sovint en la m\xc3\xbasica tradicional dels Apalatxes i al sud dels Estats Units._NEWLINE_Els harm\xc3\xb2niums van jugar un paper significatiu en el ressorgiment de la m\xc3\xbasica tradicional n\xc3\xb2rdica, especialment a Finl\xc3\xa0ndia. A la fi dels anys 70, es trobava un harm\xc3\xb2nium a la majoria de les escoles on hi havia bandes, i es va fer natural que les bandes incloguessin un harm\xc3\xb2nium en la seva configuraci\xc3\xb3. Una banda popular t\xc3\xadpica, particularment a Finl\xc3\xa0ndia occidental, consistia en viol\xc3\xad, contrabaix i harm\xc3\xb2nium. Hi va haver una limitaci\xc3\xb3 pr\xc3\xa0ctica que va impedir que l\'acordi\xc3\xb3 i l\'harm\xc3\xb2nium sonessin en un mateix conjunt: els harm\xc3\xb2niums estaven afinats a 438 Hz, mentre que l\'afinaci\xc3\xb3 general estava a 442 Hz._NEWLINE_Alguns m\xc3\xbasics clau del ressorgiment de l\'harm\xc3\xb2nium en el folk n\xc3\xb2rdic han estat Tino Alakotila i Milla Vilajamaa.'