b"\n_START_ARTICLE_\nNotaci\xc3\xb3 de Leibniz\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEl desenvolupament del c\xc3\xa0lcul infinitesimal per part de Newton i Leibniz es va presentar al segle XVII. Al segle XIX, el matem\xc3\xa0tics varen deixar de prendre la notaci\xc3\xb3 de Leibniz per a les derivades i les integrals d'una forma literal. \xc3\x89s a dir, els matem\xc3\xa0tics varen veure que el concepte de infinitesimals contenien contradiccions l\xc3\xb2giques en el seu desenvolupament. Uns quants matem\xc3\xa0tics del segle XIX (Cauchy, Weierstrass i altres) varen trobar formes l\xc3\xb2gicament rigoroses de tractar les derivades i les integrals sense utilitzar infinitesimals, empraven l\xc3\xadmits tal com s'ha expressat m\xc3\xa9s amunt. Tot i aix\xc3\xad la notaci\xc3\xb3 de Leibniz va continuar sent utilitzada de forma generalitzada. Tot i que la notaci\xc3\xb3 no havia de ser presa literalment, era m\xc3\xa9s simple que les alternatives quant es feia servir la t\xc3\xa8cnica de la separaci\xc3\xb3 de variables en la resoluci\xc3\xb3 d'equacions diferencials. En aplicacions f\xc3\xadsiques per exemple es pot fer refer\xc3\xa8ncia a  com a mesurada en metres per segon i a  en segons, de forma que  resulta en metres, aix\xc3\xad com el valor de la seva integral definida. D'aquesta forma la notaci\xc3\xb3 de Leibniz resulta en harmonia amb l\xe2\x80\x99an\xc3\xa0lisi dimensional._NEWLINE_A les d\xc3\xa8cades del 1950 i del 1960, Abraham Robinson va presentar formes de tractar els infinitesimals amb rigor l\xc3\xb2gic i formal, i va reescriure el c\xc3\xa0lcul des d'aquest punt de vista._NEWLINE_Per\xc3\xb2 els m\xc3\xa8todes de Robinson encara no s\xc3\xb3n emprats per la majoria dels matem\xc3\xa0tics. (Un matem\xc3\xa0tic, Jerome Keisler, ha escrit un llibre de text per a un curs de primer any de c\xc3\xa0lcul seguint el punt de vista den Robinson.)"