b"\n_START_ARTICLE_\nEdward Heath\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa9ixer el 9 de juliol de 1916 a la ciutat de Broadstairs, poblaci\xc3\xb3 situada al comtat de Kent. D'or\xc3\xadgens modests, va estudiar economia i ci\xc3\xa8ncies pol\xc3\xadtiques a la Universitat d'Oxford, d'on fou nomenat president de l'associaci\xc3\xb3 d'estudiants conservadors l'any 1937. El 1938 es va oposar activament a la pol\xc3\xadtica d'apaivagament vers l'Alemanya nazi propugnada pel primer ministre conservador Neville Chamberlain. _NEWLINE_El 24 d'abril de 1992 fou nomenat Cavaller de la Lligacama per part de la reina Elisabet II del Regne Unit. Heath mor\xc3\xad el 17 de juliol de 2005 a la ciutat de Salisbury, poblaci\xc3\xb3 situada al comtat de Wiltshire.\n_START_SECTION_\nActivitat pol\xc3\xadtica\n_START_PARAGRAPH_\nL'any 1950 fou escollit membre del parlament pel Partit Conservador 1950. Nomenat Ministre de Treball en el govern del primer ministre Harold Macmillan, ocup\xc3\xa0 aquest c\xc3\xa0rrec des de l'any 1959 fins al 1960, data en la qual va entrar a prestar serveis al Ministeri d'Afers exteriors, on va ser cap de la delegaci\xc3\xb3 que va negociar l'entrada del Regne Unit a la Comunitat Econ\xc3\xb2mica Europea (CEE). L'any 1963 fou guardonat amb el Premi Internacional Carlemany, concedit per la ciutat d'Aquisgr\xc3\xa0, en reconeixement dels seus esfor\xc3\xa7os en favor de la unitat europea._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la derrota conservadora en les eleccions de 1964 es va convertir en una de les principals figures de l'oposici\xc3\xb3, sent escollit l\xc3\xadder de la mateixa l'any 1965, i obtenint la vict\xc3\xb2ria en les eleccions de 1970 derrotant al laborista Harold Wilson. Nomenat primer ministre per part de la reina Elisabet II del Regne Unit el 19 de juny del mateix any, va haver de plantar cara a la crisi del conflicte terrorista a Irlanda del Nord i va seguir impulsant l'entrada del seu pa\xc3\xads a la CEE, realitzada finalment l'any 1973. La crisi econ\xc3\xb2mica de 1973 va comportar la impossibilitat de reactivar l'economia, el que va contribuir a un dels seus fracassos fonamentals en pol\xc3\xadtica interior. _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s del frac\xc3\xa0s de les eleccions de 1974, que va perdre davant els laboristes de Harold Wilson, va ser substitu\xc3\xaft com a l\xc3\xadder del seu partit per Margaret Thatcher el 1975."