b"\n_START_ARTICLE_\nPau Claris i Casademunt\n_START_SECTION_\nEls anys de formaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nDe fam\xc3\xadlia paterna procedent de Berga, tant l'avi (Francesc) com el pare (Joan) foren destacats juristes a Barcelona. La seva mare era Peronella Casademunt. Pau fou el petit de quatre germans, dels quals destac\xc3\xa0 tamb\xc3\xa9 el gran, Francesc, que fou jurista i exerc\xc3\xad una forta influ\xc3\xa8ncia sobre el seu germ\xc3\xa0. La fam\xc3\xadlia de Pau Claris formava part de la burgesia administrativa barcelonina i tingu\xc3\xa9 un poder econ\xc3\xb2mic for\xc3\xa7a elevat._NEWLINE_Hi ha un gran desconeixement dels estudis de Pau Claris; nom\xc3\xa9s se sap que es doctor\xc3\xa0 en dret civil i can\xc3\xb2nic a la Universitat de Barcelona i que estudi\xc3\xa0 la carrera en el per\xc3\xadode compr\xc3\xa8s entre el 1604 i el 1612._NEWLINE_Pau Claris va ser nomenat beneficiat de la seu el 28 d'agost i canonge el 25 de setembre del 1612. Fou destinat a la di\xc3\xb2cesi d'Urgell.\n_START_SECTION_\nLa carrera pol\xc3\xadtica\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1626, Claris va ser elegit com a representant del bra\xc3\xa7 eclesi\xc3\xa0stic en les corts de Barcelona que s'obriren el 28 de mar\xc3\xa7, enmig d'una gran tibantor que provenia ja del 1621 quan, en morir el rei d'Espanya, Felip III, el seu successor no volgu\xc3\xa9 jurar les constitucions de Catalunya. Els motius de dissentiment entre els bra\xc3\xa7os i la monarquia de Felip IV foren sobretot: la q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 dels quints -impost que consistia en el fet que les ciutats del Principat pagaven una cinquena part de llurs impostos anuals a la corona-, el problema de l'Observan\xc3\xa7a -constituci\xc3\xb3 acordada l'any 1481 que exigia l'obligaci\xc3\xb3 de complir el dret catal\xc3\xa0 als oficials reials- i l'eterna voluntat de voler frenar els privilegis de la Inquisici\xc3\xb3 en terres catalanes. El bra\xc3\xa7 eclesi\xc3\xa0stic no adopt\xc3\xa0 aquest cop una actitud servil, exhaust econ\xc3\xb2micament per la pressi\xc3\xb3 dels impostos reials i minat per la castellanof\xc3\xb2bia que provocaven els continuats nomenaments de bisbes castellans en les di\xc3\xb2cesis catalanes. L'abandonament de la sala pels cap\xc3\xadtols catedralicis el 3 de maig, en voler-hi sotmetre una votaci\xc3\xb3 per a la concessi\xc3\xb3 de 3.300.000 ducats per al rei, va provocar la sortida immediata del rei cap a Madrid._NEWLINE_No fou fins al 1632 que no es reprengueren les corts, encara amb els mateixos diputats que el 1626. En aquesta ocasi\xc3\xb3, fou quan es f\xc3\xa9u m\xc3\xa9s evident la rebel\xc2\xb7lia contra la corona espanyola d'una brillant generaci\xc3\xb3 de juristes catalans encap\xc3\xa7alats per Joan Pere Fontanella, els quals arremeteren jur\xc3\xaddicament contra dos nous motius d'enfrontament: el dret dels consellers a romandre coberts davant la pres\xc3\xa8ncia reial i la mec\xc3\xa0nica de la insaculaci\xc3\xb3, en la qual es disputava la facultat dels bra\xc3\xa7os per proveir c\xc3\xa0rrecs de la Generalitat sense l'anu\xc3\xa8ncia del rei._NEWLINE_L'any 1632, Claris fou nomenat pel seu bra\xc3\xa7 per tractar el tema de la insaculaci\xc3\xb3 i el 15 de juliol els estaments nomenaren divuit persones -la Divuitena- que exerciria l'aut\xc3\xa8ntic paper de Consell Executiu._NEWLINE_L'episodi pol\xc3\xadtic m\xc3\xa9s remarcable d'aquest per\xc3\xadode de la vida de Claris fou, sens dubte, els anomenats aldarulls de Vic. Arran d'una concessi\xc3\xb3 papal al rei d'Espanya de l'establiment d'una d\xc3\xa8cima sobre les rendes de l'Esgl\xc3\xa9sia a Espanya, que serviria de subsidi a la corona, esclata el malestar popular a la di\xc3\xb2cesi de Vic amb virul\xc3\xa8ncia, sota el guiatge de l'ardiaca vigat\xc3\xa0 doctor Melcior de Palau i Bosc\xc3\xa0 i el suport apassionat de dos canonges d'Urgell: Jaume Ferran i Pau Claris. El segrest de la propietat eclesi\xc3\xa0stica de Vic per part de la Reial Audi\xc3\xa8ncia, provoc\xc3\xa0 manifestacions revolucion\xc3\xa0ries amb libels difamatoris i amenaces de subversi\xc3\xb3 en el camp, durant la primavera i estiu del 1634. Malgrat les pressions del bisbe de Girona, el Consell d'Arag\xc3\xb3 nom\xc3\xa9s s'atrev\xc3\xad a empresonar un diaca dissident, Pau Capfort. Finalment, el conflicte s'apaivag\xc3\xa0 per la via de retardar el pagament de la d\xc3\xa8cima fins al novembre._NEWLINE_Claris assist\xc3\xad, els anys 1630 i 1636 als concilis eclesi\xc3\xa0stics provincials de Tarragona. En el de l'any 1636, amb el suport del bisbe de Tortosa, el castell\xc3\xa0 Justino Antol\xc3\xadnez de Burgos y de Saavedra, s'aconsegu\xc3\xad aprovar una disposici\xc3\xb3 per la qual totes les pr\xc3\xa8diques en el Principat fossin en catal\xc3\xa0.\n_START_SECTION_\nLa presid\xc3\xa8ncia de la Generalitat\n_START_PARAGRAPH_\nEl 22 de juliol del 1638 Pau Claris fou elegit diputat eclesi\xc3\xa0stic per a constituir la Diputaci\xc3\xb3. Els altres membres escollits amb Claris foren Jaume Ferran (tamb\xc3\xa9 canonge d'Urgell), Rafael Antic i Rafael Cerd\xc3\xa0 com a o\xc3\xafdors del bra\xc3\xa7 eclesi\xc3\xa0stic, militar i reial, respectivament, i Francesc de Tamarit i Josep Miquel Quintana com a diputats dels bra\xc3\xa7os militar i reial._NEWLINE_Com a diputat eclesi\xc3\xa0stic, Claris pass\xc3\xa0 a presidir les sessions de la Generalitat. Segons Elliott, el virrei Santa Coloma intent\xc3\xa0 endebades el suborn de Claris i Tamarit, personatges inc\xc3\xb2modes per a la seva funci\xc3\xb3 al servei del rei._NEWLINE_Claris es trob\xc3\xa0 una Generalitat amb grav\xc3\xadssims problemes econ\xc3\xb2mics, fruit de molts anys de mala gesti\xc3\xb3 i amb el conflicte que s'obr\xc3\xad amb la corona espanyola referent a l'acusaci\xc3\xb3 de contraban que f\xc3\xa9u a la Generalitat a causa de l'incompliment dels edictes dels anys 1635 i 1638, que prohibien tota mena de comer\xc3\xa7 amb Fran\xc3\xa7a a causa de la Guerra dels Trenta anys. La intervenci\xc3\xb3 de l'agutzil Montrodon per enc\xc3\xa0rrec del virrei Santa Coloma als magatzems de Matar\xc3\xb3 i Salses, desencaden\xc3\xa0 el conflicte, en el qual novament el jurista Joan Pere Fontanella jug\xc3\xa0 un paper destacat a favor de les tesis dels diputats de la Generalitat. Si b\xc3\xa9 la ciutat de Barcelona estigu\xc3\xa9 inicialment reticent, acab\xc3\xa0 per fer costat als diputats el 1639, sobretot per la decisi\xc3\xb3 de la corona d'instaurar una recaptaci\xc3\xb3 general a Catalunya, pels anys 1639 i 1640, de 50.000 lliures anuals._NEWLINE_Darrere aquest nou afany recaptatori, hi havia la voluntat del privat de Felip IV, el comte-duc Olivares, d'afegir totes les terres de la corona espanyola a l'esfor\xc3\xa7 de contribuir econ\xc3\xb2micament a les despeses que ocasionava la Guerra dels Trenta anys i que ja havia devastat Castella. Catalunya mai havia sentit com a propi aquest conflicte, d'arrels expansionistes i del qual els catalans mai no havien esperat res. Olivares, per a contrarestar aquesta situaci\xc3\xb3, volgu\xc3\xa9 traslladar-hi el conflicte (o si m\xc3\xa9s no, ja li sembl\xc3\xa0 b\xc3\xa9) i, aix\xc3\xad, el 19 de juliol del 1639, els francesos assetjaren i prengueren el castell de Salses, al Rossell\xc3\xb3. S'inici\xc3\xa0 aleshores una dur\xc3\xadssima pugna entre el comte-duc i la Generalitat per tal que increment\xc3\xa9s el seu esfor\xc3\xa7 en la guerra. Finalment, els diputats accediren a enviar Francesc de Tamarit al front d'una nova lleva de soldats per recuperar el castell de Salses, cosa que s'aconsegu\xc3\xad el dia de Reis del 1640. Tanmateix, el cost en vides humanes i en diners per al pa\xc3\xads havia estat tan gran que la situaci\xc3\xb3 esdevingu\xc3\xa9 explosiva.\n_START_SECTION_\nLa Guerra dels Segadors\n_START_PARAGRAPH_\nTot i que la data d'inici dels contactes amb Fran\xc3\xa7a, que acabarien amb la formaci\xc3\xb3 d'una alian\xc3\xa7a catalanofrancesa enfrontada a la corona espanyola i que donaria lloc a la denominada Guerra dels Segadors o Guerra de separaci\xc3\xb3 de Catalunya, continua sent motiu de controv\xc3\xa8rsia entre els historiadors; sembla que podrien haver comen\xc3\xa7at ja el mes de maig del 1640. Pau Claris havia convocat les corts generals el 10 de setembre de 1640, per\xc3\xb2 paral\xc2\xb7lelament i sense consultar les ciutats, hauria comen\xc3\xa7at els contactes amb els francesos._NEWLINE_El 7 de setembre de 1640, els representants de la Generalitat de Catalunya, Francesc de Tamarit, Ramon de Guimer\xc3\xa0 i Francesc de Vilaplana, nebot de Claris, van signar un primer pacte de Ceret amb Bernard Du Plessis-Besan\xc3\xa7on, delegat per Armand Jean Du Plessis de Richelieu (el cardenal Richelieu) en representaci\xc3\xb3 de Llu\xc3\xads XIII de Fran\xc3\xa7a, pel qual Catalunya havia de rebre suport militar destinat a fer front a l'ofensiva castellana manada pel comte-duc Olivares, que ja havia decidit intervenir a Catalunya. Hom creu que davant la pressi\xc3\xb3 militar castellana, Claris es vei\xc3\xa9 progressivament impulsat a acceptar a contracor les pressions franceses per les quals Catalunya se separaria de la monarquia hisp\xc3\xa0nica i quedaria constitu\xc3\xafda com a rep\xc3\xbablica lliure sota la protecci\xc3\xb3 del rei franc\xc3\xa8s._NEWLINE_L'assumpci\xc3\xb3 personal del poder per Claris des del setembre del 1640 sembla que va ser total. Fou ell qui va convocar la Junta General de Bra\xc3\xa7os, que s'erig\xc3\xad en la instituci\xc3\xb3 rectora de la nova situaci\xc3\xb3 oficialitzant la secessi\xc3\xb3 i els compromisos amb Fran\xc3\xa7a i emetent deute p\xc3\xbablic per finan\xc3\xa7ar les despeses militars._NEWLINE_El 20 d'octubre de 1640 entrava a Barcelona Du Plessis Besan\xc3\xa7on i, uns dies despr\xc3\xa9s, se signava el primer pacte de confraternitat i ajut militar de Fran\xc3\xa7a a Catalunya, pel qual Fran\xc3\xa7a es comprometia a defensar el Principat.\n_START_SECTION_\nCatalunya, rep\xc3\xbablica\n_START_PARAGRAPH_\nEl 24 de novembre entrava a Catalunya, pel sud, l'ex\xc3\xa8rcit castell\xc3\xa0 del marqu\xc3\xa8s de Los V\xc3\xa9lez. El 23 de desembre, Pau Claris al\xc3\xa7a el sometent i comen\xc3\xa7a la guerra contra Felip IV de Castella. L'avan\xc3\xa7 victori\xc3\xb3s de les tropes castellanes per Tortosa, Cambrils, Tarragona i Martorell f\xc3\xa9u que la Junta de Bra\xc3\xa7os i el Consell de Cent cedissin a les pressions franceses i el 16 de gener els bra\xc3\xa7os i el 17 el Consell, acceptessin la proposta de constituir la Rep\xc3\xbablica Catalana sota la protecci\xc3\xb3 de Fran\xc3\xa7a._NEWLINE_Per\xc3\xb2, de nou, la pressi\xc3\xb3 dels castellans que s'apropaven a Barcelona i les pretensions franceses portaren Claris a haver de liquidar el projecte republic\xc3\xa0 i a haver de fer proclamar Llu\xc3\xads XIII comte de Barcelona el 23 de gener del 1641, tres dies abans de la Batalla de Montju\xc3\xafc, que derrot\xc3\xa0 estrepitosament les forces castellanes i detur\xc3\xa0 l'atac a Barcelona el 26 de gener del 1641.\n_START_SECTION_\nHonors\n_START_PARAGRAPH_\nEl mateix any de la seva mort, Francesc Fontanella i Garraver public\xc3\xa0 Panegirica alaban\xc3\xa7a del molt Illustre y Reverent Doctor Pau Claris, Canonge de la Santa Iglesia Cathedral de Urgell, Deputat Eclesiastich del Principat de Cathalunya. Un retrat seu forma part de la galeria de Catalans Il\xc2\xb7lustres de l'Ajuntament de Barcelona._NEWLINE_A Barcelona, al barri de l'Eixample, i travessant-lo en direcci\xc3\xb3 perpendicular al mar, hi ha el carrer de Pau Claris. Neix al carrer C\xc3\xb2rsega, a prop de l'avinguda Diagonal i arriba fins a la pla\xc3\xa7a Urquinaona. Tamb\xc3\xa9, a Barcelona, se li han al\xc3\xa7at diversos monuments, el m\xc3\xa9s conegut dels quals \xc3\xa9s l'est\xc3\xa0tua situada al final del passeig de Llu\xc3\xads Companys, obra de Rafael Atch\xc3\xa9 i Ferr\xc3\xa9 i que fou inaugurada el 1917, retirada i guardada durant la guerra civil espanyola i recol\xc2\xb7locada el 1977. Ja des dels primers moments i amb les interrupcions degudes a la guerra i a la posterior persecuci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica de la cultura catalana, el lloc ha esdevingut punt de trobada i commemoraci\xc3\xb3 de sensibilitats pol\xc3\xadtiques de car\xc3\xa0cter independentista. Moltes altres poblacions de Catalunya li han dedicat carrers, places i li han expressat reconeixements."