b'\n_START_ARTICLE_\nHer\xc3\xa0ldica\n_START_PARAGRAPH_\nL\'her\xc3\xa0ldica o ci\xc3\xa8ncia del blas\xc3\xb3 \xc3\xa9s la ci\xc3\xa8ncia i art auxiliar de la hist\xc3\xb2ria que estudia l\'\xc3\xbas sistem\xc3\xa0tic d\'emblemes hereditaris plasmats sobre un escut d\'armes, la seva composici\xc3\xb3 i el seu significat. \xc3\x89s una de les branques del coneixement que han perdurat amb menys canvis fins a l\'actualitat. _NEWLINE_L\'her\xc3\xa0ldica aparegu\xc3\xa9 arreu d\'Europa gaireb\xc3\xa9 simult\xc3\xa0niament vers el segon quart del segle XII. La seva aparici\xc3\xb3 en aquest per\xc3\xadode determinat de l\'edat mitjana \xc3\xa9s cong\xc3\xa8nita a la crisi dels estats centralitzats i l\'ascens dels senyors feudals. El senyal her\xc3\xa0ldic nasqu\xc3\xa9 per la necessitat d\'un emblema personal privat que identifiqu\xc3\xa9s cadascun dels senyors feudals al camp de batalla, i aquest emblema es plasm\xc3\xa0 sobre l\'escut, una arma defensiva que des de temps immemorials es convert\xc3\xad en el suport m\xc3\xa9s adequat per a rebre tota mena de decoracions; per\xc3\xb2 \xc3\xa9s nom\xc3\xa9s en aquest per\xc3\xadode quan aquest emblema personal privat esdevingu\xc3\xa9, a m\xc3\xa9s, hereditari; d\'aquesta manera no podia \xc3\xa9sser usurpat per ning\xc3\xba altre i es transmetia de pares a fills, esdevenint d\'aquesta manera un emblema din\xc3\xa0stic o de llinatge. En aquest moment naixia l\'her\xc3\xa0ldica. _NEWLINE_Posteriorment el seu \xc3\xbas s\'estengu\xc3\xa9 m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 del seu \xc3\xa0mbit estricte per abastar la identificaci\xc3\xb3 de tota mena de persones, corporacions, entitats pol\xc3\xadtiques i d\'altres, i en l\'actualitat es troba molt propera a la cultura de comunicaci\xc3\xb3 visual (marques, logotips, etc.). La caracter\xc3\xadstica que diferencia l\'her\xc3\xa0ldica d\'altres tipus de simbologies es pot resumir en tres pilars: l\'assumpci\xc3\xb3 d\'un conjunt de normes r\xc3\xadgides per a la composici\xc3\xb3 de l\'emblema, la plasmaci\xc3\xb3 de l\'emblema en un escut d\'armes i la transmissi\xc3\xb3 heredit\xc3\xa0ria de les armories com a element identificador del llinatge._NEWLINE_L\'her\xc3\xa0ldica no s\'ha de confondre amb la vexil\xc2\xb7lologia, que \xc3\xa9s l\'estudi de l\'emblem\xc3\xa0tica de les banderes o senyeres. L\'emblem\xc3\xa0tica de les banderes o vexil\xc2\xb7lologia \xc3\xa9s molt m\xc3\xa9s antiga que l\'her\xc3\xa0ldica, ja que l\'\xc3\xbas d\'emblemes sobre un tros de tela est\xc3\xa0 documentat des de ben antic.\n_START_SECTION_\nLa preher\xc3\xa0ldica\n_START_PARAGRAPH_\nDiverses escenes de la Batalla de Hastings (Regne d\'Anglaterra, 1066) foren representades al Tap\xc3\xads de Bayeux, brodat entre el 1080 i 1100. En un moment de la batalla s\'estengu\xc3\xa9 el rumor que el cabdill de les tropes invasores, el duc Guillem de Normandia, havia mort. Una de les escenes del tap\xc3\xads representa el moment en qu\xc3\xa8 el duc Guillem de Normandia gira el cap enrere i amb la m\xc3\xa0 s\'al\xc3\xa7a l\'elm per tal que els seus homes vegin el seu rostre i reconeguin que no ha mort; incl\xc3\xbas el mateix gonfanoner, Eustaqui II de Boulogne, que porta el gonfan\xc3\xb3 i cavalca al seu costat es veu for\xc3\xa7at a col\xc2\xb7laborar en la seva identificaci\xc3\xb3 al\xc3\xa7ant el bra\xc3\xa7 dret i assenyalant amb el dit el rostre del duc Guillem. Tal com resumeix Mart\xc3\xad de Riquer (1983), els guerrers de l\'any 1066, per tal de poder recon\xc3\xa8ixer el seu cabdill al mig del cap de batalla, havien de veure el seu rostre, que quedava cobert sota l\'elm; cap s\xc3\xadmbol ni emblema l\'identificava personalment. Si hagu\xc3\xa9s existit l\'her\xc3\xa0ldica l\'any en qu\xc3\xa8 tingu\xc3\xa9 lloc la batalla (1066) el duc Guillem no s\'hauria vist for\xc3\xa7at a cometre un acte tan perill\xc3\xb3s com era al\xc3\xa7ar-se l\'elm, o incl\xc3\xbas quan es confeccion\xc3\xa0 el tap\xc3\xads (1080-1100), aquelles que el brodaren no l\'hagueren representat d\'aquesta manera; i \xc3\xa9s que de fet, per tal de deixar expl\xc3\xadcit que el representat \xc3\xa9s el cabdill de les tropes invasores d\'Anglaterra, les autores del tap\xc3\xads no el representaren amb cap emblema o s\xc3\xadmbol personal identificatiu, sin\xc3\xb3 que hi hagueren de brodar les seg\xc3\xbcents paraules: \xc2\xabHic est dux Wilel / mus\xc2\xbb (\xc2\xabAqu\xc3\xad est\xc3\xa0 el duc Guillem\xc2\xbb). _NEWLINE_Mart\xc3\xad de Riquer (1983) tamb\xc3\xa9 assenyala que molts dels guerrers representats al Tap\xc3\xads de Bayeux van prove\xc3\xafts d\'escuts de tipus ametlla decorats amb motius geom\xc3\xa8trics (cercles, aspes, creus corbades, arcs) i zoomorfs (dracs); per\xc3\xb2 aquests emblemes encara no tenen la consideraci\xc3\xb3 de senyals identificatius individuals doncs apareixen aleat\xc3\xb2riament tant en els escuts d\'un b\xc3\xa0ndol com en els escuts de l\'altre; m\xc3\xa9s encara, un dels personatges identificats que apareix en dues escenes \xc3\xa9s representat en cadascuna amb escuts amb emblemes diferents; si hagu\xc3\xa9s existit l\'her\xc3\xa0ldica aleshores, els emblemes mai no haurien estat aleatoris i al mateix temps el cabdill de les tropes invasores, el duc Guillem, hauria estat representat portant un escut armoriat personal. Un altre valu\xc3\xb3s document pel m\xc3\xb3n de la preher\xc3\xa0ldica \xc3\xa9s la B\xc3\xadblia de Citeaux (1109); en les miniatures que la il\xc2\xb7lustren hi apareixen diversos personatges b\xc3\xadblics representats amb escuts de tipus ametlla i decorats amb motius geom\xc3\xa8trics; aquests emblemes esdevindran posteriorment motius her\xc3\xa0ldics cl\xc3\xa0ssics - els xebrons, les bandes, les faixes, els pals, ... - per\xc3\xb2 per la mateixa naturalesa b\xc3\xadblica dels personatges representats, aquests motius pintats sobre els escuts encara no han esdevingut senyals her\xc3\xa0ldics pr\xc3\xb2piament dits perqu\xc3\xa8 ni s\xc3\xb3n personals, ni permanents, ni hereditaris.\n_START_SECTION_\nEscut d\'armes i blasons\n_START_PARAGRAPH_\nUn escut d\'armes (tamb\xc3\xa9 dit armories o, simplement, escut) \xc3\xa9s una representaci\xc3\xb3 simb\xc3\xb2lica de persones o entitats que es deriva de la pr\xc3\xa0ctica medieval de pintar dissenys sobre l\'escut i sobre les robes dels cavallers per permetre la identificaci\xc3\xb3 en la batalla i m\xc3\xa9s tard en les justes i els tornejos. Han passat d\'identificar llinatges o fam\xc3\xadlies determinades a ser utilitzats tamb\xc3\xa9 com a s\xc3\xadmbol de municipis, regions, estats o determinades corporacions i organitzacions. L\'escut \xc3\xa9s una superf\xc3\xadcie delimitada entre l\xc3\xadnies, anomenada camper, que pot tenir diverses formes (rectangular, caironat, quadrat, ovalat, etc.), dins el qual es representen els diversos elements o c\xc3\xa0rregues. Les diferents coloracions que pot tenir l\'escut s\'anomenen esmalts._NEWLINE_El blas\xc3\xb3 (mot derivat del verb alemany blasen, \xc2\xabtocar el corn\xc2\xbb) era un instrument medieval que feien servir els heralds per anunciar l\'arribada del cavaller als torneigs, i tot seguit passaven a fer el blasonament (o descripci\xc3\xb3) del seu escut d\'armes i la relaci\xc3\xb3 dels seus t\xc3\xadtols nobiliaris segons les regles de l\'her\xc3\xa0ldica. A trav\xc3\xa9s d\'aquest origen, el terme ha passat a indicar en el llenguatge modern un dibuix simb\xc3\xb2lic que respecta les regles her\xc3\xa0ldiques i que representa la noblesa d\'una fam\xc3\xadlia o d\'una ciutat. El terme blas\xc3\xb3, doncs, actualment \xc3\xa9s usat com a sin\xc3\xb2nim d\'escut d\'armes i, per extensi\xc3\xb3, de ci\xc3\xa8ncia her\xc3\xa0ldica._NEWLINE_Blas\xc3\xb3 \xc3\xa9s una paraula d\'origen fosc, pot ser que vingui d\'alguna llengua Franconia de la paraula bl\xc3\xa2sjan (torxa encesa, gl\xc3\xb2ria), o m\xc3\xa9s probablement del llat\xc3\xad "blasus" significant "arma de guerra", "blasonar" significa descriure les armories seguint les regles de la ci\xc3\xa8ncia her\xc3\xa0ldica. En un estricte sentit, el blas\xc3\xb3 \xc3\xa9s, llavors, un enunciat que pot ser oral o escrit. \xc3\x89s la descripci\xc3\xb3 de les armories feta en un llenguatge t\xc3\xa8cnic, el llenguatge her\xc3\xa0ldic. El blasonament \xc3\xa9s l\'acci\xc3\xb3 que consisteix a descriure les armories (i per tant d\'enunciar el blas\xc3\xb3 que representa). La ci\xc3\xa8ncia del blas\xc3\xb3 \xc3\xa9s molt antiga, es funda menys d\'un segle despr\xc3\xa9s que s\'establ\xc3\xads l\'\xc3\xbas d\'armories a l\'edat mitjana. En esgrima, els blasons (groc, vermell, blau ...) s\xc3\xb3n ex\xc3\xa0mens que permeten provar un nivell de t\xc3\xa8cnica adquirida, d\'arbitratge o de participaci\xc3\xb3 en certes compet\xc3\xa8ncies.\n_START_SECTION_\nHerald\n_START_PARAGRAPH_\nPer als grans senyors, el rol de l\'escuder va prendre progressivament una dimensi\xc3\xb3 diplom\xc3\xa0tica i es va especialitzar en la funci\xc3\xb3 de l\'herald. Desarmats, sense valor de rescat, es beneficien d\'immunitat diplom\xc3\xa0tica, i poden despla\xc3\xa7ar-se lliurement per assegurar la seva missi\xc3\xb3, incloent-hi els camps de batalla i pa\xc3\xafsos enemics. S\xc3\xb3n subjectes, en conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia, d\'una imparcialitat i discreci\xc3\xb3 estrictes. L\'activitat dels heralds es regeix per tot un codi de drets i obligacions. _NEWLINE_Els heralds d\'armes porten una t\xc3\xbanica, el tabard, que els fa immediatament identificables. \xc3\x89s una t\xc3\xbanica densa i descendeix fins als genolls, es presenta amb les armes del seu senyor davant i darrere i en les m\xc3\xa0nigues d\'aquest. \xc3\x89s una vestimenta que indica que el seu portador es beneficia dels privilegis d\'immunitat dels heralds. El tabard transforma l\'herald en un s\xc3\xadmbol vivent de les armes i de l\'honor del seu senyor._NEWLINE_A l\'edat mitjana, l\'herald es torna un servidor p\xc3\xbablic al servei d\'un pr\xc3\xadncep o un senyor. En el desenvolupament de la guerra, est\xc3\xa0 encarregat de portar la declaraci\xc3\xb3 de guerra o les advert\xc3\xa8ncies. Per als cavallers que participen en un combat (sigui en batalla o en torneig), pot rebre testaments o dip\xc3\xb2sits sagrats i s\'assegura dels serveis funeraris en cas de ser necessari. El seu paper es completa finalment sobretot pel que fa a l\'honor: reconeix les armes dels nobles i vigila els blasons, presideix les cerim\xc3\xb2nies i els jocs, i \xc3\xa9s testimoni d\'actes de valor.\n_START_SECTION_\nRepresentant d\'una identitat\n_START_PARAGRAPH_\nLes figures pintades en l\'escut, establertes i enunciades pels heralds, donen origen a l\'her\xc3\xa0ldica. L\'her\xc3\xa0ldica \xc3\xa9s essencialment la ci\xc3\xa8ncia dels heralds, i el seu origen no es pot comprendre sin\xc3\xb3 a trav\xc3\xa9s del seu rol. _NEWLINE_El primer element que va ser armat, amb un objectiu militar, va ser l\'escut del cavaller. Despr\xc3\xa9s aquests elements van ser represos en tot el seu equip, per permetre recon\xc3\xa8ixer al titular (en els costats de les seves armes) per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 per a representar (estendard) o marcar la seva propietat (cascos i armadures de cavalls) ... _NEWLINE_Aquest vincle entre les armes i el seu titular va ser repr\xc3\xa8s en la composici\xc3\xb3 dels segells. Les armories van ser aix\xc3\xad transformades en la imatge de la personalitat jur\xc3\xaddica. La pr\xc3\xa0ctica de segells armats es va estendre fins a ser d\'\xc3\xbas com\xc3\xba de totes les entitats capaces de tenir un segell. Aquesta pr\xc3\xa0ctica encara \xc3\xa9s viva en l\'\xc3\xbas dels anells armats, els quals estan, en principi, destinats a servir de segell (\xc3\xa9s pel que estan gravats de manera c\xc3\xb2ncava i normalment usats en el dit petit).\n_START_SECTION_\nDesenvolupament hist\xc3\xb2ric\n_START_PARAGRAPH_\nAl principi reservades als caps de guerra que les portaven en els seus escuts (fi del segle\xc2\xa0XI), l\'\xc3\xbas d\'armories es va estendre progressivament als cavallers i despr\xc3\xa9s a la noblesa (S. XII). A trav\xc3\xa9s de la identificaci\xc3\xb3 de la persona per les armories, notablement en els segells, l\'\xc3\xbas es va estendre a les dones i als nobles prelats (fi del s. XII). i dels prelats als burgesos, artesans i jutges, cap\xc3\xadtols, corporacions, comunitats urbanes (principis del s. XIII), comunitats eclesi\xc3\xa0stiques i ordes religiosos (s. XIV), senyorius, dominis, prov\xc3\xadncies, universitats i administracions civils ... Transformades en un signe d\'identitat social, les armes es tornen heredit\xc3\xa0ries i designen a cases, \xc3\xa9s a dir a les fam\xc3\xadlies i vincles de parentiu (s. XV), despr\xc3\xa9s, i m\xc3\xa9s generalment, a vincles socials, que s\xc3\xb3n cada vegada m\xc3\xa9s representats._NEWLINE_Fins al segle XVI, les figures emprades eren principalment figures animals, en nombre bastant restringit (una quinzena d\'\xc3\xbas corrent), aix\xc3\xad com alguns mobles inanimats (diverses vegades abstractes), i sobretot figures geom\xc3\xa8triques. No obstant aix\xc3\xb2, el repertori s\'engrandeix amb objectes, armes, parts del cos, edificis, etc\xc3\xa8tera.\n_START_SECTION_\nEstudi d\'objectes armats\n_START_PARAGRAPH_\nArmar un objecte li agregava un element decoratiu i afirmava un vincle amb el titular, llegible i comprensible per aquells que no sabien llegir. Les armories es trobaven aix\xc3\xad en tots els testimonis del passat: documents, llibres, tapisseries, monuments, plaques de xemeneies, mobles, joies, vehicles ... La identificaci\xc3\xb3 de les armories (quan no s\xc3\xb3n fant\xc3\xa0stiques) permeten substituir el seu suport en el temps i l\'espai social, i de retardar part de la hist\xc3\xb2ria de l\'origen geogr\xc3\xa0fic. La identificaci\xc3\xb3 del titular \xc3\xa9s facilitada pels ornaments exteriors, notablement els ordes de cavalleria representats. Aquests poden conduir a una gran precisi\xc3\xb3 (incloent-hi l\'any de creaci\xc3\xb3), quan aquesta ha modificat freq\xc3\xbcentment la composici\xc3\xb3 de les seves armes i la conjunci\xc3\xb3 d\'armes sobre un mateix suport pot conduir a conclusions fins i tot m\xc3\xa9s precises.\n_START_SECTION_\nLa noblesa i les armes\n_START_PARAGRAPH_\nLa composici\xc3\xb3 d\'un blas\xc3\xb3 va representar gr\xc3\xa0ficament la situaci\xc3\xb3 d\'un titular d\'acord amb un cert ordre social, entre els segles XIII i el XIX. L\'estudi del blas\xc3\xb3 supos\xc3\xa0 un cert coneixement de la societat i de la seva organitzaci\xc3\xb3 en noblesa, rangs, ordres i costums. _NEWLINE_No obstant aix\xc3\xb2, tenir armories mai ha estat, des del punt de vista hist\xc3\xb2ric, un privilegi d\'una classe noble. _NEWLINE_Les armes no s\xc3\xb3n nobles per naturalesa, en un inici no s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s que la ins\xc3\xadgnia del titular. \xc3\x89s l\'obligaci\xc3\xb3 d\'aquest titular "ennoblir-les", \xc3\xa9s a dir manifestar la seva noblesa pels seus actes, atorgant-los honor i gl\xc3\xb2ria. El reconeixement social oficial d\'aquest car\xc3\xa0cter noble, o "ennobliment", no ve a recon\xc3\xa8ixer sin\xc3\xb3 una noblesa que ja ha estat adquirida pr\xc3\xa8viament._NEWLINE_El noble \xc3\xa9s essencialment el "cap" d\'alguna cosa, \xc3\xa9s qui t\xc3\xa9 gl\xc3\xb2ria i honor. El mitj\xc3\xa0 per accedir pot ser per les armes, per viol\xc3\xa8ncia o usurpaci\xc3\xb3, per her\xc3\xa8ncia ... En aquesta l\xc3\xb2gica, l\'exercici efica\xc3\xa7 i durable del poder \xc3\xa9s la seva pr\xc3\xb2pia legitimaci\xc3\xb3 i nom\xc3\xa9s el resultat compte en el llarg termini. Una persona \xc3\xa9s reconeguda com a noble quan ocupa una situaci\xc3\xb3 de comandament o responsabilitat per un temps perllongat, al punt d\'identificar-la amb aquesta persona social. Les armes representen alhora a la persona, el seu poder actual i la gl\xc3\xb2ria acumulada per moltes generacions. _NEWLINE_L\'\xc3\xa8xit atreu m\xc3\xa9s \xc3\xa8xit, incl\xc3\xb2s als membres de la fam\xc3\xadlia, i una casa "noble" tendeix a mantenir-se aix\xc3\xad. La direcci\xc3\xb3 d\'unes terres o d\'un territori \xc3\xa9s generalment heredit\xc3\xa0ria i no \xc3\xa9s sempre possible distingir les armes d\'una terra d\'aquelles de la casa que la dirigeix. En canvi, un c\xc3\xa0rrec \xc3\xa9s generalment personal, encara que est\xc3\xa0 m\xc3\xa9s a voluntat que figuri en els ornaments exteriors que en les armes pr\xc3\xb2piament dites._NEWLINE_Les armes m\xc3\xa9s famoses s\xc3\xb3n el signe d\'una propietat col\xc2\xb7lectiva amb les quals es deu o desitja relacionar. La relaci\xc3\xb3 es tradueix en reprendre les armes integralment (en cas del cap de la branca), amb una brisura o en una composici\xc3\xb3. Aquesta relaci\xc3\xb3 s\'obt\xc3\xa9 per dret (t\xc3\xadtol, her\xc3\xa8ncia i branca), per adquisici\xc3\xb3 (dominis posse\xc3\xafts) o per privilegi adquirit o concedit. \xc3\x89s un honor portar armes famoses i aquest honor obliga en principi el titular a contribuir a la gl\xc3\xb2ria d\'aquestes armes. \xc3\x89s aix\xc3\xb2 el que s\'expressa en la frase "Noblesa obligada": portar armes nobles significa simplement que s\'\xc3\xa9s d\'una branca noble per\xc3\xb2 no diu res m\xc3\xa9s sobre el seu propi car\xc3\xa0cter.\n_START_SECTION_\nTitular\n_START_PARAGRAPH_\nEl titular d\'un blas\xc3\xb3 \xc3\xa9s la "persona" que designa aquest blas\xc3\xb3. Les armes pertanyen a un cert titular, del qual es representen els atributs pels adorns exteriors. \xc3\x89s el conjunt d\'aquesta relaci\xc3\xb3 el que representen les armories. El titular pot ser de qualsevol tipus (individu, fam\xc3\xadlia, col\xc2\xb7lectivitat o instituci\xc3\xb3)._NEWLINE_La composici\xc3\xb3 d\'armes noves tradueix el que el titular posar per davant en relaci\xc3\xb3 a un teixit de vincles i de drets socials: simb\xc3\xb2lica primitiva, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 pertinen\xc3\xa7a a una branca (per les armes de la fam\xc3\xadlia), afirmaci\xc3\xb3 de la seva genealogia (per composici\xc3\xb3 de les armes dels seus pares, avis), matrimoni (per composici\xc3\xb3 de les armes del c\xc3\xb2njuge), dominis sobre els quals es tenen drets reals o sup\xc3\xb2sits, actuals o passats. Les armes de les ciutats o institucions es componen amb aquelles del seu fundador o senyor. _NEWLINE_Les armes, pr\xc3\xb2piament dites, s\xc3\xb3n generalment invariables per\xc3\xb2 els adorns exteriors depenen generalment del titular: els seus t\xc3\xadtols, dignitats i qualitats, la seva funci\xc3\xb3 o la seva condici\xc3\xb3 social.\n_START_SECTION_\nOrde de cavalleria\n_START_PARAGRAPH_\nEls ordes de cavalleria neixen amb les croades, al voltant d\'ordes religiosos amb vocaci\xc3\xb3 militar (Orde del Temple, Orde del Sant Sepulcre, Orde dels Hospitalers...). Com tots els ordes mon\xc3\xa0stics, aquests ordes poden associar no-religiosos: la pertinen\xc3\xa7a a un orde manifesta la seva associaci\xc3\xb3 amb una certa vocaci\xc3\xb3 (varia segons l\'orde) i el prestigi de l\'orde descansa sobre el membre associat. Al final de l\'edat mitjana, van ser creats els ordes sense vocaci\xc3\xb3 religiosa, el m\xc3\xa9s prestigi\xc3\xb3s dels quals fou l\'Orde del Tois\xc3\xb3 d\'Or._NEWLINE_Els ordes poden ser sobirans (per exemple, l\'Orde de Malta). El m\xc3\xa9s freq\xc3\xbcent era que estiguessin units al pa\xc3\xads o la casa din\xc3\xa0stica que els va crear._NEWLINE_Les ins\xc3\xadgnies de l\'orde de cavalleria van ser generalment part dels ornaments exteriors de les armories. Certs ordes s\'inscrivien, depenent del cap, en l\'escut del titular. El m\xc3\xa9s usual \xc3\xa9s que s\'afeg\xc3\xads un collaret de l\'orde al voltant de l\'escut. Quan el titular era membre de molts ordes, l\'orde m\xc3\xa9s prestigi\xc3\xb3s se situava a l\'exterior. _NEWLINE_L\'admissi\xc3\xb3 a un orde era l\'objecte d\'un acte oficial i registrat, \xc3\xa9s per aix\xc3\xb2 que la representaci\xc3\xb3 d\'un collaret de l\'orde a les armories permet identificar el titular m\xc3\xa9s precisament que simplement enunciant les armes familiars. _NEWLINE_A Fran\xc3\xa7a, els ordes de cavalleria nacionals (Saint-Michel, Saint-Esprit...) van ser suprimits per l\'Assemblea Constituent, al mateix temps que els atributs de la noblesa. Napole\xc3\xb3 va crear l\'orde nacional de la Legi\xc3\xb3 d\'Honor, i l\'Orde Nacional del M\xc3\xa8rit va ser creat al segle XX.\n_START_SECTION_\nNoblesa i armories\n_START_PARAGRAPH_\nA Fran\xc3\xa7a, l\'Assemblea Constituent decreta el 19 de juny de 1790 la supressi\xc3\xb3 de la noblesa (com estatut de la persona) i dels seus atributs reals o suposats: t\xc3\xadtols de domini, privilegis, ordes de cavalleria, armories i llibertats. Prohibides per un temps, les armories van ser restaurades al principi del s. XIX per Napole\xc3\xb3 per decret l\'1 de mar\xc3\xa7 de 1808 i que va limitar-ne durant l\'Imperi l\'\xc3\xbas als nobles, limitaci\xc3\xb3 abolida per Llu\xc3\xads XVIII durant la restauraci\xc3\xb3. Les armories per\xc3\xb2 ja no foren m\xc3\xa9s l\'objectiu social en qu\xc3\xa8 s\'havien convertit al final de l\'antic r\xc3\xa8gim.\n_START_SECTION_\nDret d\'armes\n_START_PARAGRAPH_\nJur\xc3\xaddicament, les armes s\xc3\xb3n l\'equivalent designat d\'un nom propi (nom de fam\xc3\xadlia o nom de lloc) i s\xc3\xb3n accessoris a aquest nom. Les armes s\xc3\xb3n una propietat regular, de transmissi\xc3\xb3 heredit\xc3\xa0ria i susceptible de ser adquirit o conferit. El dret associat amb les armories s\'assembla com a aquell de les marques i \xc3\xa9s probablement el primer tema sobre el qual es va elaborar un dret internacional (per normes o costums)._NEWLINE_Com a regla general, cada un pot portar armes, a reserva de no usurpar aquelles d\'altres. Alguns pa\xc3\xafsos que han conservat una noblesa (notablement el Regne Unit) li han imposat una reglamentaci\xc3\xb3 espec\xc3\xadfica, fins i tot un tribunal espec\xc3\xadfic (Esc\xc3\xb2cia). No obstant aix\xc3\xb2, el "dret" a portar tals o tals armes \xc3\xa9s per la major part un assumpte de costum. _NEWLINE_El principal problema del dret d\'armes \xc3\xa9s, per a un titular, provar l\'anterioritat en l\'\xc3\xbas d\'un blas\xc3\xb3 que ha reivindicat. Aquesta prova \xc3\xa9s generalment aportada a trav\xc3\xa9s d\'actes oficials que registren un blas\xc3\xb3 donat o acorden una modificaci\xc3\xb3 en les armes preexistents._NEWLINE_Les regles del blas\xc3\xb3 per se, \xc3\xa9s a dir aquelles que parlen sobre la composici\xc3\xb3 de les armes, estan impl\xc3\xadcites i responen als costums. El car\xc3\xa0cter adequat o no d\'un blas\xc3\xb3 s\'avalua en funci\xc3\xb3 d\'un "esperit her\xc3\xa0ldic". L\'avaluaci\xc3\xb3 es recolza sobre el consell d\'autoritats eminents que pronuncien les seves lli\xc3\xa7ons en els seus tractats d\'her\xc3\xa0ldica als quals fan refer\xc3\xa8ncia.\n_START_SECTION_\nMobles\n_START_PARAGRAPH_\nEls mobles estan emparentats amb les peces i les figures. De fet, sovint es considera que no s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s que figures de tipus geom\xc3\xa8tric, mentre que les figures pr\xc3\xb2piament dites fan refer\xc3\xa8ncia a realitats i objectes del m\xc3\xb3n natural, artificial o fant\xc3\xa0stic; alguns d\'aquests objectes s\xc3\xb3n definits com a mobles o figures segons els diversos autors o tractats, cas de la rosa, el roc, el mont o la vall. En moltes lleng\xc3\xbces, moble i figura s\xc3\xb3n, en her\xc3\xa0ldica, termes sin\xc3\xb2nims. D\'altres, en canvi, consideren el moble una categoria interm\xc3\xa8dia entre la pe\xc3\xa7a i la figura._NEWLINE_Es diferencien essencialment de les peces en el sentit que no toquen les vores de l\'\xc3\xa0rea en qu\xc3\xa8 es troben circumscrites (sempre que no es tracti de figures movents, \xc3\xa9s a dir, que surten d\'alguna de les vores). Mentre que les peces segueixen la regla del contrast d\'esmalts, segons la qual no es pot sobreposar o juxtaposar metall amb metall o color amb color, els mobles i les figures no, excepte casos ben comptats (com ara el besant i la rodella). Alguns heraldistes consideren els mobles com a peces de categoria inferior.\n_START_SECTION_\nTimbres\n_START_PARAGRAPH_\nUn timbre \xc3\xa9s un s\xc3\xadmbol que es posa sobre els escuts d\'armes per indicar quin \xc3\xa9s el grau de noblesa de la fam\xc3\xadlia o de la poblaci\xc3\xb3. En l\'her\xc3\xa0ldica c\xc3\xadvica catalana es coronen els escuts gen\xc3\xa8ricament amb corones murals de poble, vila, ciutat, comarca i vegueria o prov\xc3\xadncia, excepte si han estat el centre jurisdiccional senyorial, que llueixen com a timbre corones nobili\xc3\xa0ries depenent de la categoria del noble que en fos sobir\xc3\xa0. En l\'her\xc3\xa0ldica gentil\xc3\xadcia, en canvi, les corones poden ser de senyor, bar\xc3\xb3, vescomte, comte, marqu\xc3\xa8s, duc, pr\xc3\xadncep, rei i imperial, en aquells casos que els escuts porten corona. Hi ha d\'altres timbres: el casc o elm, la tiara, la mitra, el capel, la cimera combinada amb el casc, el borlet, la capellina o els llambrequins, combinats amb l\'elm i la cimera.'