b'\n_START_ARTICLE_\nAlan Brooke\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa9ixer el 1883 a Banh\xc3\xa8ras de Big\xc3\xb2rra, Fran\xc3\xa7a, al si d\'una fam\xc3\xadlia anglo-irlandesa de llarga tradici\xc3\xb3 militar. Era el sis\xc3\xa8 de nou fills de Sir Victor Brooke, 3r Baronet, de Colebrooke, Brookeborough, Comtat Fermanagh i d\'Alice Bellingham._NEWLINE_Alan Brooke va ser educat a Fran\xc3\xa7a, on va viure fins als 16 anys, i despr\xc3\xa9s a la Reial Acad\xc3\xa8mia Militar de Woolwich. Deix\xc3\xa0 l\'Acad\xc3\xa8mia com a Cavaller Cadet el 24 de desembre de 1902 per unir-se al Reial Regiment d\'Artilleria com a Tinent de 2a. Gr\xc3\xa0cies als anys viscuts a Fran\xc3\xa7a, el seu franc\xc3\xa8s era fluid. Durant la Primera Guerra Mundial serv\xc3\xad a Fran\xc3\xa7a amb la Royal Artillery, finalitzant la guerra amb rang de Tinent Coronel i una reputaci\xc3\xb3 de ser un destacat planificador d\'operacions. Entre ambdues guerres va ser lector a l\'Acad\xc3\xa8mia d\'Estat Major de Camberley i a l\'Acad\xc3\xa8mia Imperial de Defensa, on Brooke coneixeria a bastants dels que serien els principals comandants brit\xc3\xa0nics durant la Segona Guerra Mundial.\n_START_SECTION_\nSegona Guerra Mundial\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de l\'esclat de la Segona Guerra Mundial, Brooke comand\xc3\xa0 el II Cos del Cos Expedicionari Brit\xc3\xa0nic (que contenia la 3a Divisi\xc3\xb3, comandada pel llavors Major General Bernard Montgomery), distingint-se en la direcci\xc3\xb3 de la retirada de les forces brit\xc3\xa0niques de Dunkerque. Poc despr\xc3\xa9s, torn\xc3\xa0 a ser enviat a Fran\xc3\xa7a per comandar la resta de tropes brit\xc3\xa0niques al pa\xc3\xads. Brooke aviat s\'adon\xc3\xa0 que la situaci\xc3\xb3 era insostenible i, en la primera xerrada que va mantenir amb el nou Primer Ministre Winston Churchill, recoman\xc3\xa0 que totes les forces brit\xc3\xa0niques haurien de ser retirades de Fran\xc3\xa7a. El juliol de 1940 va ser nomenat comandant de les Forces Locals del Regne Unit, per ocupar-se els preparatius anti-invasi\xc3\xb3 i, al desembre de 1941, va ser nomenat Cap de l\'Estat Major Imperial (CIGS), sent posteriorment nomenat president del Comit\xc3\xa8 dels Caps d\'Estat Major, i mantenint ambd\xc3\xb3s c\xc3\xa0rrecs fins a la seva retirada del servei actiu el 1946._NEWLINE_Durant la major part de la Segona Guerra Mundial, Brooke va ser el principal conseller militar del Primer Ministre Churchill (qui alhora era Ministre de Defensa), al Gabinet de Guerra i als aliats brit\xc3\xa0nics. Com a Cap de l\'Estat Major Imperial, Brooke era funcionalment el cap de l\'Ex\xc3\xa8rcit, i com a President del Comit\xc3\xa8 de Caps d\'Estat Major (que dominava gr\xc3\xa0cies a la seva personalitat i al seu intel\xc2\xb7lecte) tingu\xc3\xa9 una participaci\xc3\xb3 destacada en la direcci\xc3\xb3 estrat\xc3\xa8gica de l\'esfor\xc3\xa7 de guerra. Tot i semblar una tasca poc relacionada amb l\'\xc3\xa8xit aliat, s\'ha de recordar que, entre altres coses, Brooke era el responsable de designar als generals que havien d\'encap\xc3\xa7alar cadascuna de les forces brit\xc3\xa0niques, aix\xc3\xad com els homes i material assignats a cadascuna. En aquest sentit, va fer prevaldre la seva opini\xc3\xb3 davant de Churchill, qui com a Ministre de Defensa era qui finalment signava els nomenaments._NEWLINE_El 1941 se li ofer\xc3\xad el comandament de les forces brit\xc3\xa0niques a l\'Orient Mitj\xc3\xa0, per\xc3\xb2 declin\xc3\xa0 l\'oferiment argumentant que era el general que sabia manejar millor a Churchill, de qui va dir que sovint sembla vulnerable als consells erronis per part de gent no qualificada. Va proposar enviar en el seu lloc al Mariscal de Camp Sir Claude Auchinleck, qui efectu\xc3\xa0 un espectacular paper al Nord d\'\xc3\x80frica contra les forces italianes fins a l\'arribada al desert d\'Erwin Rommel a capdavant de l\'Afrika Korps._NEWLINE_El focus principal d\'Alan Brooke era el teatre europeu d\'operacions. All\xc3\xa0, un dels seus punts claus era mantenir una forta pressi\xc3\xb3 sobre l\'Eix al nord d\'\xc3\x80frica i a It\xc3\xa0lia, mantenint obert la Mediterr\xc3\xa0nia pels vaixells Aliats, fins que els Aliats estiguessin preparats i els alemanys suficientment afeblits, per llan\xc3\xa7ar la invasi\xc3\xb3 a trav\xc3\xa9s del canal. Aquesta era l\'estrat\xc3\xa8gia essencialment implementada, tot i que en un inici els aliats americans no estaven d\'acord, car volien atacar directament l\'Europa occidental en un clar contrast amb el punt de vista brit\xc3\xa0nic sobre la import\xc3\xa0ncia de les operacions mediterr\xc3\xa0nies. S\'ha d\'advertir, aix\xc3\xb2 no obstant, que no tots els plans de Brooke van acabar amb \xc3\xa8xit, com per exemple, l\'entrada de Turquia a la guerra al costat dels Aliats._NEWLINE_El c\xc3\xa0rrec de Cap de l\'Estat Major Imperial no era tan vistos com comandar un teatre de guerra important, per\xc3\xb2 era ell qui escollia qui ho havia de fer. Quan havia de trobar els comandants correctes sovint recordava que molts oficials que haguessin estat bons generals van ser morts durant la I Guerra Mundial, i que aix\xc3\xb2 va ser un dels esculls que van trobar-se els brit\xc3\xa0nics a l\'inici de la guerra (tot i que els alemanys tamb\xc3\xa9 havien tingut el mateix problema, per\xc3\xb2 no sembl\xc3\xa0 que els afect\xc3\xa9s). Quan el General Claude Auchinleck va haver de ser substitu\xc3\xaft com a comandant del 8\xc3\xa8 Ex\xc3\xa8rcit el 1942, Brooke prefer\xc3\xada a Bernard Montgomery en comptes del Tinent General William Gott, que era el candidat de Churchill. Poc despr\xc3\xa9s Gott moriria en un accident aeri i Montgomery prengu\xc3\xa9 el comandament (Brooke arrib\xc3\xa0 a afirmar sobre l\'accident que comport\xc3\xa0 el nomenament de Montgomery com una intervenci\xc3\xb3 divina)._NEWLINE_Un any despr\xc3\xa9s, la guerra havia pres un caire diferent i Brooke ja no consider\xc3\xa0 estrictament necessari seguir al costat de Churchill. Esperava ser nomenat comandant de la invasi\xc3\xb3 aliada de l\'Europa Occidental, c\xc3\xa0rrec prom\xc3\xa8s per Churchill fins en 3 ocasions. Per\xc3\xb2 durant la Primera Confer\xc3\xa8ncia de Quebec, a l\'agost de 1943, es decid\xc3\xad que el futur comandant seria el General americ\xc3\xa0 George Marshall (tot i que, com que la tasca que estava realitzant Marshall com a Cap d\'Estat Major de l\'Ex\xc3\xa8rcit era massa important perqu\xc3\xa8 abandon\xc3\xa9s Washington DC, i enlloc seu, el tamb\xc3\xa9 general americ\xc3\xa0 Dwight Eisenhower va ser nomenat pel c\xc3\xa0rrec). Brooke se sent\xc3\xad molt decebut, tant per ser deixat de banda com perqu\xc3\xa8 Churchill li havia prom\xc3\xa8s el c\xc3\xa0rrec. No obstant aix\xc3\xb2, Brooke sempre va mantenir una relaci\xc3\xb3 cordial amb Eisenhower.\n_START_SECTION_\nRelaci\xc3\xb3 amb Churchill\n_START_PARAGRAPH_\nDurant els seus anys com a Cap de l\'Estat Major Imperial, Alan Brooke mantingu\xc3\xa9 una relaci\xc3\xb3 tempestuosa amb Winston Churchill. Brooke sovint se sentia frustrat pels h\xc3\xa0bits del Primer Ministre i pels seus m\xc3\xa8todes de treball, pel seu ab\xc3\xbas dels generals i la seva constant intromissi\xc3\xb3 en afers estrat\xc3\xa8gics. Per\xc3\xb2 per l\'altra banda, admirava enormement a Churchill per la manera en com inspirava la causa aliada i per com desenvolupava la dif\xc3\xadcil tasca de ser Primer Ministre en temps de guerra. En un passatge t\xc3\xadpic dels diaris de guerra de Brooke, Churchill \xc3\xa9s descrit com "un geni barrejat amb una espectacular manca de visi\xc3\xb3 \xe2\x80\x93 \xc3\xa9s de lluny l\'home m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcil amb qui treballar que mai m\'hagi trobat per\xc3\xb2 no m\'hauria perdut l\'oportunitat de treballar amb ell per res del m\xc3\xb3n"_NEWLINE_Quan les idees estrat\xc3\xa8giques de Churchill topaven amb l\'estrat\xc3\xa8gia militar, nom\xc3\xa9s Alan Brooke (de tots els membres del Comit\xc3\xa8 de Caps de l\'Estat Major) era capa\xc3\xa7 d\'aturar al Primer Ministre. Churchill deia sobre Brooke que "quan dono un cop de puny sobre la taula i me\'l quedo mirant, ell en d\xc3\xb3na un de m\xc3\xa9s fort i tamb\xc3\xa9 se\'m queda mirant. Conec a tots aquests Brookes, gent de l\'Ulster amb qui no hi ha pitjor amb qu\xc3\xa8 tractar!". Es diu que part del millor que va fer Churchill va ser nomenar a Brooke com a i mantenir-lo Cap de l\'Estat Major Imperial durant tota la guerra._NEWLINE_Una queixa habitual de Brooke era que Churchill sovint volia una diversi\xc3\xb3 de forces all\xc3\xa0 on el Cap de l\'Estat Major Imperial preferia una concentraci\xc3\xb3. Brooke estava especialment preocupat amb la idea de Churchill de capturar la punta nord de Sumatra. Per\xc3\xb2 en diverses ocasions, Brooke no veia la dimensi\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica de l\'estrat\xc3\xa8gia, tal com s\xc3\xad que ho feia el Primer Ministre. Per exemple, Brooke era esc\xc3\xa8ptic sobre intervenir a Gr\xc3\xa8cia a finals de 1944, una operaci\xc3\xb3 que ell creia que distrauria tropes del front central a Alemanya; per\xc3\xb2 en aquells moments, la guerra ja estava pr\xc3\xa0cticament guanyada i Chruchill veia la possibilitat d\'evitar que Gr\xc3\xa8cia esdevingu\xc3\xa9s un pa\xc3\xads comunista._NEWLINE_L\'equilibri al Comit\xc3\xa8 de Caps d\'Estat Major va inclinar-se quan a l\'octubre de 1943 l\'Almirall Cunningham succe\xc3\xad a l\'Almirall Pound com a Primer Lord del Mar. Des d\'aquell moment, Brooke tenia un ferm aliat en les seves discussions amb Churchill. Aix\xc3\xb2 va fer-se patent en el xoc m\xc3\xa9s seri\xc3\xb3s entre el Primer Ministre i els Caps d\'Estat Major, davant dels preparatius brit\xc3\xa0nics per a les darreres etapes de la Guerra del Pac\xc3\xadfic. Brooke i la resta dels Caps d\'Estat Major volien bastir les forces brit\xc3\xa0niques a Austr\xc3\xa0lia, mentre que Churchill volia fer servir l\'\xc3\x8dndia com a seu de l\'esfor\xc3\xa7 de guerra brit\xc3\xa0nic. Era una decisi\xc3\xb3 per a la qual els caps d\'estat major ja se n\'havien fet a la idea, per\xc3\xb2 al final s\'aconsegu\xc3\xad arribar a un comprom\xc3\xads._NEWLINE_Malgrat moltes discussions, Brooke i Churchill es professaven un afecte mutu. Despr\xc3\xa9s d\'una ferotge discussi\xc3\xb3 Churchill li digu\xc3\xa9 al General Ismay que no creia que pogu\xc3\xa9s seguir treballant m\xc3\xa9s amb Brooke perqu\xc3\xa8 "m\'odia. Puc veure l\'odi com surt dels seus ulls". Brooke respongu\xc3\xa9 a Ismay: "Odiar-lo? Jo no l\'odio pas. Si jo l\'aprecio. Per\xc3\xb2 la primera vegada que li digui que estic d\'acord amb ell quan no ho estigui ser\xc3\xa0 el moment en qu\xc3\xa8 es podr\xc3\xa0 desfer de mi, car llavors ja no li far\xc3\xa9 cap mena de servei.". Quan Churchill ho va saber va murmurar "Estimat Brooke".\n_START_SECTION_\nValoraci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAlan Brooke, o Brookie, com era habitualment conegut, \xc3\xa9s reconegut com un dels caps m\xc3\xa9s destacats de l\'ex\xc3\xa8rcit brit\xc3\xa0nic. Era velo\xc3\xa7 de pensament i de paraula, i profundament respectat entre els seus col\xc2\xb7legues militars, tant brit\xc3\xa0nics com Aliats, encara que les seves maneres incomprensibles poguessin posar alerta als americans. La seva influ\xc3\xa8ncia en la gran estrat\xc3\xa8gia dels Aliats Occidentals potser va ser major que ning\xc3\xba altre. Potser la seva contribuci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s important va ser retardar el segon front. La parella formada per Brooke i Churchill va ser molt fructuosa. La combinaci\xc3\xb3 entre la visi\xc3\xb3 de Churchill i la metodologia de Brooke va portar als brit\xc3\xa0nics a la vict\xc3\xb2ria el 1945.\n_START_SECTION_\nEls diaris de guerra\n_START_PARAGRAPH_\nAlan Brooke va portar un diari durant tota la Segona Guerra Mundial. Si b\xc3\xa9 originalment eren nom\xc3\xa9s per a la seva esposa, a la d\xc3\xa8cada dels 50 van ser comentats per Brooke. Els diaris contenen descripcions del dia a dia del transcurs de l\'esfor\xc3\xa7 de guerra (incloent algunes refer\xc3\xa8ncies indiscretes a les interceptacions d\'alt secret del tr\xc3\xa0fic radiof\xc3\xb2nic alemany). les idees de Brooke sobre l\'estrat\xc3\xa8gia en general, aix\xc3\xad com an\xc3\xa8cdotes de les trobades de Brooke amb els l\xc3\xadders aliats durant la guerra._NEWLINE_Els diaris s\'han fet famosos principalment per les freq\xc3\xbcents anotacions i cr\xc3\xadtiques cap a Churchill. Si b\xc3\xa9 apareix apreciaci\xc3\xb3 i admiraci\xc3\xb3 cap a Churchill, tamb\xc3\xa9 mostren la frustraci\xc3\xb3 de Brooke al treballar amb el Primer Ministre. Als diaris tamb\xc3\xa9 apareix l\'opini\xc3\xb3 que tenia sobre diversos caps aliats: els generals americans Eisenhower i Marshall, per exemple, s\xc3\xb3n descrits com uns mals estrategs, i el mariscal brit\xc3\xa0nic Alexander apareix com un babau. Entre els pocs pels que Brooke sembla tenir una opini\xc3\xb3 positiva est\xc3\xa0 el general MacArthur, el mariscal Dill o Stalin. Brooke admirava de Stalin la seva rapidesa mental i la seva visi\xc3\xb3 com a estrateg militar, tot i que no tenia cap mena d\'il\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 cap a l\'home, descrivint-lo com "una cara morta i inc\xc3\xb2modament freda, i sempre que l\'he mirat puc imaginar-lo enviant gent a la tomba sense moure un cabell"._NEWLINE_Editats per l\'historiador Arthur Bryant, els diaris van ser publicats per primera vegada el 1957 (The Turn of the Tide) i el 1959 (Triumph in the West). En un principi, aquests diaris no s\'haurien d\'haver publicat mai. El motiu pel qual Brooke canvia d\'idea va ser el fet que al publicar-se les mem\xc3\xb2ries de Churchill, aquest presentava les idees i innovacions com a pr\xc3\xb2pies, oblidant la tasca de Brooke i dels Caps d\'Estat Major. Si b\xc3\xa9 van ser molt sotmesos a la censura, els llibres van despertar controv\xc3\xa8rsia, no nom\xc3\xa9s pels comentaris sobre Churchill i d\'altres, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 perqu\xc3\xa8 presenten a Brooke com l\'\xc3\xbanic home d\'entre tots els aliats darrere de la Vict\xc3\xb2ria. Winston Churchill no va mostrar cap mena d\'afecte pels llibres. La publicaci\xc3\xb3 dels llibres el 2001 sense haver de ser sotmesos a la censura, editats per Alex Danchev i per Daniel Todman, van tornar a atraure l\'atenci\xc3\xb3 cap a un dels estrategs m\xc3\xa9s influents de la Segona Guerra Mundial.\n_START_SECTION_\nCarrera de postguerra i honors\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de retirar-se de l\'ex\xc3\xa8rcit, Brooke treball\xc3\xa0 als gabinets de diverses empreses, tant del sector industrial com en el financer. Va ser director de l\'Anglo-Iranian Oil Company, del Midland Bank, del the National Discount Company i del Belfast Banking Company. Es mostr\xc3\xa0 particularment satisfet de ser el director de la Hudson\'s Bay Company, on s\'est\xc3\xa0 11 anys des de 1948._NEWLINE_Brooke va ser fet Bar\xc3\xb3 Alanbrooke de Brookeborough, al comtat de Fermanagh el 1945, i Vescomte Alambrooke el 1946; i tamb\xc3\xa9 el 1946 va ser nomenat Cavaller de la Lligacama, i fet membre de l\'Orde del M\xc3\xa8rit. El 1942 va rebre la Gran Creu de l\'Orde del Bany i, el 1953, va rebre la Gran Creu del Reial Orde Victori\xc3\xa0. El 1916 havia rebut l\'Orde del Servei Distingit._NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 va servir com a Canceller de la Universitat de Belfast entre 1949 i fins a la seva mort. A la coronaci\xc3\xb3 de la Reina Elisabet II va ser nomenat Lord Alt Condestable d\'Anglaterra, comandant totes les tropes que prendrien part a la cerim\xc3\xb2nia. El 1994 s\'erig\xc3\xad una est\xc3\xa0tua seva davant del Ministeri de Defensa a Londres. Als costats t\xc3\xa9 les est\xc3\xa0tues dels altres 2 principals generals brit\xc3\xa0nics de la II Guerra Mundial: el Vescomte Slim i el Vescomte Montgomery.\n_START_SECTION_\nEscut d\'armes\n_START_PARAGRAPH_\nEl seu escut d\'armes, lliurat pel College of Arms \xc3\xa9s:_NEWLINE_Or, una creu enllustrada per pal en Gules i Sable, amb un Creixent al primer quadrant.\n_START_SECTION_\nVida privada i Ornitologia\n_START_PARAGRAPH_\nAlan Brooke es va casar en dues ocasions. Despr\xc3\xa9s de 6 anys de prometatge es va casar amb Jane Richardson el 1914, una ve\xc3\xafna dels Brooke a Fermanagh (Irlanda del nord). Despr\xc3\xa9s de 6 dies de lluna de mel, Brooke torn\xc3\xa0 a acudir al servei actiu quan la I Guerra Mundial esclat\xc3\xa0. La parella van tenir una filla (Rosemary) i un fill (Thomas. Jane Brooke va morir el 1925 en un accident de cotxe, i la seva mort li caus\xc3\xa0 una profunda depressi\xc3\xb3. El 1929 es torn\xc3\xa0 a casar amb Benita Lees. El casament va ser feli\xc3\xa7, i van tenir una filla i un fill, Katleen i Victor. Despr\xc3\xa9s de la guerra, la situaci\xc3\xb3 financera de la parella els oblig\xc3\xa0 a viure a la casa del jardiner de la seva antiga propietat, on van viure ja per sempre. Els darrers anys van quedar enfosquits per la mort de Kathleen en un accident d\'equitaci\xc3\xb3 el 1961._NEWLINE_Alan Brooke estava enamorat de la natura. La cacera i la pesca es trobaven entre els seus interessos. Per\xc3\xb2 la seva passi\xc3\xb3 principal eren els ocells. Brooke era un citat ornit\xc3\xb2leg, especialment h\xc3\xa0bil en la fotografia d\'ocells. Va ser president de la Societat Zool\xc3\xb2gica de Londres entre 1950 i 1954 i vicepresident de la Societat Reial per a la Protecci\xc3\xb3 d\'Ocells. En les seves pauses durant la guerra, de vegades era vist a Londres buscant llibres sobre ocells estranys.\n_START_SECTION_\nMort\n_START_PARAGRAPH_\nEl 17 de juny de 1963, Brooke va patir un atac de cor i va morir r\xc3\xa0pidament al seu llit amb la seva dona al costat. El mateix dia hauria d\'haver assistit al Servei de la Lligacama a la Capella de Sant Jordi de Windsor. 9 dies despr\xc3\xa9s reb\xc3\xa9 un funeral a Windsor i va ser enterrat al cementiri de St Mary, prop de la seva llar de Hasrtley Wintney, on el seu fill el darrer hereu del vescomtat Alanbrooke, encara viu.'