b"\n_START_ARTICLE_\nEdward Bruce\n_START_SECTION_\nPrimers anys\n_START_PARAGRAPH_\nEdward va ser un dels 5 fills de Robert de Brus i Marjorie, Comtessa de Carrick. Ell i Niall, (tamb\xc3\xa9 conegut com a Nigel) van ser el segon i el tercer germ\xc3\xa0. La seva data de naixement \xc3\xa9s desconeguda, per\xc3\xb2 probablement no va ser gaire despr\xc3\xa9s del naixement del seu germ\xc3\xa0 Robert el 1274, ja que el 1307 ja era prou adult com per lluitar a l'ex\xc3\xa8rcit i comandar el seu propi escamot no molt de temps despr\xc3\xa9s. Sean Duffy, especialista en hist\xc3\xb2ria medieval d'Irlanda, suggereix que possiblement va ser enviat a Irlanda quan era un nen, ja que era una pr\xc3\xa0ctica molt habitual en la cultura ga\xc3\xa8lica la d'enviar els fills a \xc3\xa9sser educats per altres fam\xc3\xadlies. Aquesta experi\xc3\xa8ncia possiblement influiria en la seva traject\xc3\xb2ria futura._NEWLINE_Edward va lluitar de costat amb Robert durant la seva lluita pel tron d'Esc\xc3\xb2cia. Els tres germans menors de la fam\xc3\xadlia Bruce, Niall, Thomas i Alexander van morir durant aquest per\xc3\xadode, despr\xc3\xa9s d'haver estat capturats pels anglesos, per\xc3\xb2 Edward va sobreviure. Va complir un important rol capturant i demolint fortaleses angleses al sud-oest d'Esc\xc3\xb2cia. Va ser ell qui va fer un pacte amb el governador angl\xc3\xa8s del Castell de Stirling, que va conduir els anglesos a formar un fort ex\xc3\xa8rcit per alliberar el castell. Aquesta contraofensiva va ser la causa de la Batalla de Bannockburn, entre el 23 i el 24 de juny de 1314, en la qual Edward va comandar un \xc2\xabschiltron\xc2\xbb escoc\xc3\xa8s._NEWLINE_En algun moment entre 1309 i 1313, Edward va ser nomenat Comte de Carrick, un t\xc3\xadtol anteriorment a les mans del seu avi matern Niall de Carrick, la seva mare i el seu germ\xc3\xa0 gran.\n_START_SECTION_\nLa campanya de 1315\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1315, Esc\xc3\xb2cia es trobava en plena guerra d'independ\xc3\xa8ncia amb Anglaterra. Els aven\xc3\xa7os anglesos havien col\xc2\xb7locat els escocesos en una posici\xc3\xb3 dif\xc3\xadcil, en aconseguir reconquistar l'illa de Man i obrir una porta d'entrada a Esc\xc3\xb2cia des del sud-oest._NEWLINE_Davant aquesta situaci\xc3\xb3, i aprofitant el requeriment de Domnhall Mac Brian O'Neill, rei de Tyrone, Robert Bruce va enviar un contingent a Irlanda encap\xc3\xa7alat per Edward per tractar d'obrir un segon front i afeblir la pressi\xc3\xb3 anglesa sobre Esc\xc3\xb2cia._NEWLINE_Edward va desembarcar en Larne el 26 de maig de 1315, on va ser rebut per nombrosos nobles irlandesos de l'Ulster que el van aclamar com a rei i li van jurar fidelitat. Durant l'estiu d'aquest any, les tropes dels escocesos i els seus aliats irlandesos van marxar cap al sud, derrotant els anglesos i anglo-irlandesos en diverses batalles, encara que mai no van ser capa\xc3\xa7os d'amena\xc3\xa7ar realment la posici\xc3\xb3 anglesa al sud de l'illa. Al novembre d'aquest any, va derrotar un ex\xc3\xa8rcit angl\xc3\xa8s comandat per Roger Mortimer, comte de March, a la batalla de Kells, despr\xc3\xa9s del que es va retirar a les seves casernes d'hivern.\n_START_SECTION_\n1316-1317. Passa de fam\n_START_PARAGRAPH_\nEls dos anys seg\xc3\xbcents van estar marcats per un equilibri de forces. Encara que els \xc3\xa8xits militars d'Edward Bruce van prosseguir, els anglo-irlandesos no cedien terreny. Per complicar encara m\xc3\xa9s la situaci\xc3\xb3, 1316 i 1317 van ser anys d'una climatologia terriblement adversa, el que, al costat de la situaci\xc3\xb3 de guerra, va acabar estenent la plaga i la passa de fam entre la poblaci\xc3\xb3 civil. D'altra banda, les accions d'Edward Bruce van estar marcades per una contund\xc3\xa8ncia notable, atacant i saquejant les possessions d'aquells que no eren aliats seus, el que a l'\xc3\xbaltim, va crear una hostilitat general cap a ell entre els irlandesos. _NEWLINE_El 1317, els nobles irlandesos aliats de Bruce van enviar una missiva al papa Joan XXII en qu\xc3\xa8 demanaven la revocaci\xc3\xb3 de la butlla Laudabiliter i renovaven la seva adhesi\xc3\xb3 i suport a Edward Bruce com a rei d'Irlanda, encara que sense resultats.\n_START_SECTION_\n1318 i la batalla de Faughart\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de dos anys de guerra, fam i malaltia, els dos ex\xc3\xa8rcits es trobaven molt castigats. El 14 d'octubre de 1318, John de Bermingham, al capdavant d'un ex\xc3\xa8rcit de m\xc3\xa9s de 20.000 hombres va presentar batalla a Edward Bruce a la batalla de Faughart, a prop de Dundalk. Els relats de l'\xc3\xa8poca parlen d'una actuaci\xc3\xb3 temer\xc3\xa0ria de Bruce, que se'l va enfrontar amb poc m\xc3\xa9s de 2.000, el que va resultar en una total derrota i mort de l'escoc\xc3\xa8s, donant fi aix\xc3\xad a la guerra.\n_START_SECTION_\nFam\xc3\xadlia\n_START_PARAGRAPH_\nEdward va estar probablement casat amb Elisabet de Strathbogie, filla del comte d'Atholl, de la que va tenir un fill, Alexander de Brus, que heretaria els t\xc3\xadtols del seu pare. Despr\xc3\xa9s de la mort d'Elisabet, es va pensar en un matrimoni amb Isabelle de Ross, per\xc3\xb2 no hi ha evid\xc3\xa8ncia que aquest matrimoni arrib\xc3\xa9s a produir-se, ja que Edward es trobava lluitant a Irlanda en aquesta \xc3\xa8poca."