b'\n_START_ARTICLE_\nJohn Michael Wright\n_START_SECTION_\nPrimers anys i connexions amb Esc\xc3\xb2cia\n_START_PARAGRAPH_\nLa proced\xc3\xa8ncia de John Michael Wright, qui al cim de la seua carrera signava indiferentment com \xc2\xabAnglus\xc2\xbb o \xc2\xabScotus\xc2\xbb, \xc3\xa9s incerta. _NEWLINE_L\'escriptor John Evelyn el va qualificar d\'escoc\xc3\xa8s, un ep\xc3\xadtet repetit per Horace Walpole i acceptat provisionalment pel seu \xc3\xbaltim bi\xc3\xb2graf, Verne. No obstant aix\xc3\xb2, en un escrit de 1700, l\'antiquari angl\xc3\xa8s Thomas Hearne va dir que Wright havia nascut a Shoe Lane, Londres i que despr\xc3\xa9s de la seua conversi\xc3\xb3 al catolicisme, quan encara era un adolescent, va ser portat a Esc\xc3\xb2cia per un sacerdot. El naixement a Londres sembla confirmar-se pel registre d\'un bateig, datat el 25 de maig de 1617, d\'un tal "Mighell Wryghtt", fill de James Wright, sastre i ciutad\xc3\xa0 de Londres, a l\'esgl\xc3\xa9sia de St Bride, Fleet Street, Londres._NEWLINE_El que se sap \xc3\xa9s que el 6 d\'abril de 1636, un Wright de dinou anys era aprenent de George Jamesone, un pintor retratista d\'Edimburg amb certa reputaci\xc3\xb3. El Registre d\'aprenents d\'Edimburg el recull com \xc2\xabMichaell, fill de James W(right), sastre, ciutad\xc3\xa0 de Londres\xc2\xbb. Les raons del seu trasllat a Esc\xc3\xb2cia no s\'han aclarit, per\xc3\xb2 va poder ser degut a relacions familiars (els seus pares podrien haver estat escocesos emigrats a Londres) o l\'esclat de la pesta. Hom creu que durant la seua estada a Edimburg va allotjar-se en un edifici d\'apartaments situat a la Royal Mile prop de la Netherbow Gate, que Jameson usava com a taller. Inicialment s\'havia parlat d\'un aprenentatge de cinc anys, per\xc3\xb2 va haver de ser acurtat arran de l\'empresonament de Jameson a la darreria de 1639. No hi ha const\xc3\xa0ncia de cap obra individual de Wright durant aquest per\xc3\xadode (la seua primera obra coneguda \xc3\xa9s un petit retrat de Robert Bruce, I comte d\'Ailesbury pintat a principi de la d\xc3\xa8cada dels 1640 durant la seua estada a Roma)._NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s possible que Wright coneguera la seua muller durant la seua estada a Esc\xc3\xb2cia. No se sap res d\'ella, excepte per un text de trenta anys despr\xc3\xa9s, que la descriu com \xc2\xabrelacionada amb les m\xc3\xa9s nobles i distingides fam\xc3\xadlies d\'Esc\xc3\xb2cia\xc2\xbb. Si aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s cert, explicaria com posteriorment Wright va ser capa\xc3\xa7 d\'atraure els enc\xc3\xa0rrecs de l\'aristocr\xc3\xa0cia. Tot el que es coneix amb certesa \xc3\xa9s que Wright va tenir almenys un fill d\'ella, anomenat Thomas.\n_START_SECTION_\nRoma i els Pa\xc3\xafsos Baixos\n_START_PARAGRAPH_\nHi ha indicis que suggereixen que Wright viatj\xc3\xa0 Fran\xc3\xa7a despr\xc3\xa9s del seu aprenentatge, per\xc3\xb2 el seu dest\xc3\xad final va ser It\xc3\xa0lia. \xc3\x89s possible que ja estiguera a Roma l\'any 1642, entorn de la figura de James Alban Gibbes (un erudit d\'origen escoc\xc3\xa8s), per\xc3\xb2 \xc3\xa9s segur que hi residia des de 1647. De la seua vida a Roma no hi ha m\xc3\xa9s que m\xc3\xadnims detalls, per\xc3\xb2 certament la seua habilitat i reputaci\xc3\xb3 havien crescut tant que l\'any 1648 va ingressar com a membre de la prestigiosa Accademia di San Luca (el registre diu "Michele Rita, pittore inglese"). En aquella \xc3\xa8poca l\'Acad\xc3\xa8mia es componia de pintors italians reputats i de pintors estrangers il\xc2\xb7lustres, com ara el franc\xc3\xa8s Nicolas Poussin i l\'espanyol Diego Vel\xc3\xa1zquez. El 10 de febrer d\'aquell any va ingressar en la Congregazione dei Virtuosi al Pantheon, una entitat caritativa que promovia la fe cat\xc3\xb2lica a trav\xc3\xa9s de l\'art i que patrocinava una exposici\xc3\xb3 anual al Pante\xc3\xb3._NEWLINE_Wright va passar m\xc3\xa9s de deu anys a Roma, i durant aquest temps esdevingu\xc3\xa9 un competent ling\xc3\xbcista i un respectat expert en temes art\xc3\xadstics. A m\xc3\xa9s, va guanyar prou diners com per reunir una gran col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de llibres, gravats, pintures, gemmes i medalles; amb obres atribu\xc3\xafdes a Mantegna, Miquel \xc3\x80ngel, Rafael, Tici\xc3\xa0 i Correggio. Va adquirir al voltant de quaranta quadres, potser tant com a marxant d\'art com a col\xc2\xb7lecionista. Richard Symonds, pintor afeccionat i reialista, va catalogar la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de Wright a principi dels anys 1650 (cal destacar el fet interessant que va designar el pintor com "Scotus").\n_START_SECTION_\nAnglaterra\n_START_PARAGRAPH_\nQualssevol que foren les seues intencions, el fet \xc3\xa9s que Wright no va tornar a It\xc3\xa0lia, sin\xc3\xb3 que poc despr\xc3\xa9s va fer venir la seua fam\xc3\xadlia a Anglaterra. Tot i el seu fervent catolicisme i el radical protestantisme que caracteritz\xc3\xa0 el Protectorat (1653\xe2\x80\x931659), sembla que Wright va ser capa\xc3\xa7 d\'adjudicar-se prestigiosos enc\xc3\xa0rrecs. De fet, Waterhouse diu que va practicar \xc2\xabl\'adulaci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s deliberada i desvergonida a Cromwell\xc2\xbb en el retrat p\xc3\xb2stum d\'Elizabeth Claypole, filla d\'Oliver Cromwell, fet l\'any 1658 (avui dia a la National Portrait Gallery). Es tracta d\'un retrat al\xc2\xb7leg\xc3\xb2ric que mostra Elizabeth com Minerva, recolzada en un relleu tallat que mostra la deessa brollant del cap de J\xc3\xbapiter amb el lema Ab Jove Principium \xe2\x80\x93 una al\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 al mateix Cromwell, de qui portava el retrat en un camafeu. Segons sembla, tamb\xc3\xa9 va ser capa\xc3\xa7 de treballar per al b\xc3\xa0ndol contrari al r\xc3\xa8gim: l\'any 1659 va pintar el retrat del coronel John Russell, qui va intervenir en la conspiraci\xc3\xb3 Sealed Knot per restituir el tron a Carles II. Aquest retrat en particular \xc3\xa9s considerat per almenys un crit\xc3\xadc com l\'obra mestra de Wright._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la restauraci\xc3\xb3 de Charles II l\'any 1660, el catolicisme de Wright va deixar de ser un problema, a causa de la pol\xc3\xadtica de toler\xc3\xa0ncia religiosa del rei. No mai va ser un bon home de negocis i Wright va trobar-se amb dificultats financeres. El rei Carles li va permetre vendre per lots la seua col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 d\'obres d\'art. El mateix rei va adquirir catorze dels quadres de la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de Wright. A principi de la d\xc3\xa8cada del 1660, Wright havia reeixit a establir un prestigi\xc3\xb3s taller a Londres, i era qualificat per l\'escriptor John Evelyn al seu diari com \xc2\xabel fam\xc3\xb3s pintor Mr Write\xc2\xbb. Despr\xc3\xa9s, la Gran pesta de Londres (1665) va fer que Wright se n\'anara al camp, on va pintar almenys tres membres de la fam\xc3\xadlia cat\xc3\xb2lica Arundell of Wardour. Ir\xc3\xb2nicament, l\'any seg\xc3\xbcent, el Gran incendi de Londres (1666) havia de beneficiar-lo, at\xc3\xa8s que li va ser adjudicat un dels primers enc\xc3\xa0rrecs art\xc3\xadstics de la Ciutat de Londres per pintar vint-i-dos retrats de cos sencer dels anomenats \xc2\xabJutges de l\'Incendi\xc2\xbb (nomenats per dictaminar en les disputes sobre propietats sorgides arran de l\'incendi). Aquests quadres, acabats l\'any 1670, van estar penjats al Guildhall fins que va ser bombardejat en la Segona Guerra Mundial; avui dia nom\xc3\xa9s hi ha dos (els de Sir Matthew Hale i Sir Hugh Wyndham) a la Guildhall Art Gallery; la resta han estat destru\xc3\xafts o s\'han perdut.\n_START_SECTION_\nPatrocini reial\n_START_PARAGRAPH_\nCarles II, qui va promocionar a la cort a un bon nombre de cat\xc3\xb2lics romans, afavor\xc3\xad Wright amb una mena de mecenatge art\xc3\xadstic reial. L\'any 1661, poc despr\xc3\xa9s de la coronaci\xc3\xb3, va pintar un retrat formal del rei, assegut davant d\'un tap\xc3\xads que representa el Judici de Salom\xc3\xb3, amb la Corona de Sant Eduard, els guarniments de l\'Orde de la Lligacama i subjectant l\'orbe i el ceptre. Tamb\xc3\xa9 se li va encarregar la decoraci\xc3\xb3 del sostre del dormitori del rei al Palau de Whitehall, amb motius al\xc2\xb7leg\xc3\xb2rics, i posteriorment, l\'any 1673, va ser nomenat pintor permanent, el que li permetia signar les seues obres amb l\'afegit de Pictor Regis. No obstant aix\xc3\xb2, per al seu disgust, no va rebre el cobejat nomenament de \xc2\xabpintor del Rei\xc2\xbb, que en la d\xc3\xa8cada del 1660 va gaudir en solitari Sir Peter Lely. En contrast amb el realisme de Wright i els seus acurats paisatges de fons, l\'estil de Lely era m\xc3\xa9s glamur\xc3\xb3s, m\xc3\xa9s estimat per la cort, i basat en l\'estil pre-guerra de Van Dyck. Aix\xc3\xb2 va fer que Samuel Pepys escriguera al seu diari despr\xc3\xa9s d\'una agradable visita a l\'estudi de Lely, \xc2\xabDes d\'all\xc3\xa0 me\'n vaig anar a veure Wright, el pintor: per\xc3\xb2 D\xc3\xa9u meu, quina difer\xc3\xa8ncia entre les obres d\'ambd\xc3\xb3s\xc2\xbb._NEWLINE_A difer\xc3\xa8ncia de Lely, qui va ser fet cavaller, Wright mai no va rebre cap distinci\xc3\xb3 important de mans del rei Carles. No obstant aix\xc3\xb2, almenys un dels seus admiradors pensava que la mereixia. L\'any 1669, Wright i el pintor de retrats en miniatura Samuel Cooper havien conegut Cosme III de M\xc3\xa8dici, Gran Duc de la Toscana. Posteriorment, Cosme va posar-se en contacte amb Wright i li va encarregar un retrat del Duc d\'Albemarle. El 3 de mar\xc3\xa7 de 1673, potser poc despr\xc3\xa9s que Wright hagu\xc3\xa9s pintat el retrat oficial de Carles II (avui a la Royal Collection), una tal Mairie Lady Hermistan (evidentment una companya en la fe cat\xc3\xb2lica) va enviar una estranya carta a Cosme III, per demanar-li que intercedira davant del rei perqu\xc3\xa8 conced\xc3\xads a Wright el t\xc3\xadtol de baronet. No obstant aix\xc3\xb2, la carta no tingu\xc3\xa9 cap efecte._NEWLINE_A mesura que l\'antipatia contra els cat\xc3\xb2lics creixia al Londres de final de la d\xc3\xa8cada del 1670, Wright passava m\xc3\xa9s temps treballant fora de la cort. Va pintar sis retrats de fam\xc3\xadlia per a Sir Walter Bagot de Blithfield, a Staffordshire, l\'any 1676/7. L\'any 1678 es va traslladar a Dubl\xc3\xadn i hi va romandre uns anys, potser a causa de la hist\xc3\xa8ria anticat\xc3\xb2lica desfermada pel complot papista de Titus Oates. Ac\xc3\xad, signant encara com a Pictor Regis, va pintar Les Ladies Catherine i Charlotte Talbot, que encara es conserva a la National Gallery of Ireland. Tamb\xc3\xa9 va pintar dos retrats de cos sencer de cavallers disfressats, el Sir Neil O\'Neil (c. 1680), avui dia a la Col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 Tate i el Lord Mungo Murray (c.1683), avui dia a la Scottish National Portrait Gallery. Sir Neil O\xe2\x80\x99Neill tamb\xc3\xa9 era un cat\xc3\xb2lic exiliat a Dubl\xc3\xadn. _NEWLINE_Wright el va retratar vestit com a cabdill irland\xc3\xa8s, amb una mena d\'estranya armadura japonesa als peus. S\'ha suggerit que aquesta armadura podria ser un s\xc3\xadmbol del triomf sobre els opressors del catolicisme, ja que en aquell temps els japonesos eren uns notoris perseguidors de cat\xc3\xb2lics. El retrat de Mungo Murray (cinqu\xc3\xa8 fill del reialista Marqu\xc3\xa8s d\'Atholl) \xc3\xa9s important perqu\xc3\xa8 es considera un dels primers tartans escocesos que apareixen en obres d\'art.\n_START_SECTION_\nAmbaixada a Roma\n_START_PARAGRAPH_\nL\'any 1685, quan el declarat cat\xc3\xb2lic Jaume II va pujar al tron, Wright va poder tornar al servei reial. No obstant aix\xc3\xb2, i de manera significativa, Jaume II no va comptar amb Wright com a artista, sin\xc3\xb3 que li va donar "el labori\xc3\xb3s i in\xc3\xbatil treball" d\'adjunt d\'una missi\xc3\xb3 diplom\xc3\xa0tica. Va ser designat adjunt de Roger Palmer, I Comte de Castlemaine, marit de Barbara Villiers, la darrera amant del rei. El seu coneixement de Roma i de l\'itali\xc3\xa0 van poder ser decisius en aquesta decisi\xc3\xb3, tan aviat com Castlemaine va ser enviat l\'any 1686 en ambaixada davant del papa Innocenci XI, per demostrar que Anglaterra podria esdevenir un aliat cat\xc3\xb2lic del papat en els conflictes europeus. El paper de Wright en l\'ambaixada va ser el de supervisar la producci\xc3\xb3 d\'elaborades carrosses, vestits i decoracions per a la process\xc3\xb3 que va garantir l\'audi\xc3\xa8ncia papal al gener de 1687. Tamb\xc3\xa9 va organitzar un fastu\xc3\xb3s banquet per a milers de convidats al Palau Doria Pamphilj, adornat amb escultures de sucre i un gran retrat de Jaume II. Durant la seua estada a Roma, Wright public\xc3\xa0 i il\xc2\xb7lustr\xc3\xa0 una cr\xc3\xb2nica de l\'ambaixada, dedicada a la Duquessa de M\xc3\xb2dena, i al seu retorn va publicar-ne la versi\xc3\xb3 anglesa, a l\'octubre de 1687, dedicada a la germana de l\'anterior dedicat\xc3\xa0ria, la reina Maria.\n_START_SECTION_\n\xc3\x9altims anys\n_START_PARAGRAPH_\nLa carrera de Wright va arribar al seu final amb l\'expulsi\xc3\xb3 del rei Jaume II arran de la Revoluci\xc3\xb3 Gloriosa. Sembla que va acceptar la inevitable p\xc3\xa8rdua del favor reial amb l\'ascens al tron del protestant Guillem d\'Orange. Va viure sis anys m\xc3\xa9s, en una relativa pobresa. Al mar\xc3\xa7 del 1694 va fer testament, pel qual deixava a la seua neboda Katherine Vaux la casa al barri de la Catedral de Saint Paul. La seua col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de dibuixos, gravats i llibres a anar a mans del seu nebot, el pintor Michael Wright; no obstant aix\xc3\xb2, en codicil annex, va establir que els llibres havien de ser venuts a benefici del seu fill Thomas, qui llavors era a l\'estranger. Els llibres van ser subhastats el 4 de juny i l\'1 d\'agost de 1694. John Michael Wright va ser enterrat a St Martin-in-the-Fields.'