b'\n_START_ARTICLE_\nHist\xc3\xb2ria del m\xc3\xa8tode cient\xc3\xadfic\n_START_PARAGRAPH_\nLa hist\xc3\xb2ria del m\xc3\xa8tode cient\xc3\xadfic \xc3\xa9s la hist\xc3\xb2ria de la metodologia de la recerca cient\xc3\xadfica, que \xc3\xa9s diferent de la hist\xc3\xb2ria de la ci\xc3\xa8ncia. El desenvolupament i l\'elaboraci\xc3\xb3 de les regles del raonament i la investigaci\xc3\xb3 cient\xc3\xadfics no ha consistit en un proc\xc3\xa9s directe i clar, i ha estat objecte de debats intensos i recurrents al llarg de la hist\xc3\xb2ria de la ci\xc3\xa8ncia. Molts fil\xc3\xb2sofs i cient\xc3\xadfics eminents han mantingut discussions que donaven suport a la primacia de determinades formes de conduir-lo. Malgrat les discrep\xc3\xa0ncies, \xc3\xa9s tamb\xc3\xa9 cert que poden identificar-se clares tend\xc3\xa8ncies d\'una metodologia comuna al llarg del desenvolupament dels \xc3\xbaltims mil\xc2\xb7lennis, fins a arribar a les formes del moment present._NEWLINE_B\xc3\xa0sicament hi ha hagut dos pilars per al desenvolupament del coneixement cient\xc3\xadfic: el racionalista i l\'empirista, que han donat primacia a les deduccions fetes amb el raonament, o a les observacions dels fen\xc3\xb2mens naturals, per arribar finalment a una s\xc3\xadntesi que es basa en els dos m\xc3\xa8todes. Com a eina important utilitzada pel raonament, cal esmentar especialment les matem\xc3\xa0tiques, que van ser introdu\xc3\xafdes en el raonament cient\xc3\xadfic sobretot gr\xc3\xa0cies a Descartes, Galileu, Kepler, Newton i Leibniz.\n_START_SECTION_\nMetodologia m\xc3\xa9s antiga\n_START_PARAGRAPH_\nEls documents de les primeres cultures que han arribat fins als nostres dies contenen poques refer\xc3\xa8ncies a metodologies cient\xc3\xadfiques. No obstant aix\xc3\xb2, es troben algunes descripcions d\'investigacions que fan refer\xc3\xa8ncia a la natura. Aix\xc3\xad, hi ha un tractat de medicina eg\xc3\xadpcia, el denominat Papir d\'Edwin Smith (cap al 1600 aC), que aplica els elements seg\xc3\xbcents: examen, diagn\xc3\xb2stic, tractament i pron\xc3\xb2stic; que mostren un paral\xc2\xb7lelisme amb la metodologia emp\xc3\xadrica. Aix\xc3\xad mateix, un altre papir, Papir d\'Ebers (cap al 1500 aC) tamb\xc3\xa9 cont\xc3\xa9 evid\xc3\xa8ncies del m\xc3\xa8tode emp\xc3\xadric._NEWLINE_Cap a mitjans del primer mil\xc2\xb7lenni aC a Mesopot\xc3\xa0mia, l\'astronomia babil\xc3\xb2nica havia evolucionat ja de tal manera que es pot dir que fou el primer intent seri\xc3\xb3s i reeixit de donar un tractament matem\xc3\xa0tic als fen\xc3\xb2mens astron\xc3\xb2mics. Segons l\xe2\x80\x99historiador A. Aaboe totes les varietats d\'astronomia cient\xc3\xadfica arrenquen d\'aquestes arrels._NEWLINE_Els antics babilonis i egipcis van desenvolupar for\xc3\xa7a coneixement t\xc3\xa8cnic, artesanal i matem\xc3\xa0tic, utilitzat en tasques pr\xc3\xa0ctiques de previsi\xc3\xb3, aix\xc3\xad com coneixements de medicina. No obstant aix\xc3\xb2, tot i que els babilonis havien desenvolupat les primeres formes d\'una ci\xc3\xa8ncia matem\xc3\xa0tica emp\xc3\xadrica, no tenien teories racionals de la natura. Van ser els grecs el que es van dedicar per primer cop a formular teories racionals cient\xc3\xadfiques. L\'escola presocr\xc3\xa0tica va iniciar aquesta tasca durant el per\xc3\xadode arcaic (650-480 aC). Thales va proclamar que cada fenomen natural tenia una causa que era tamb\xc3\xa9 natural, i va rebutjar acceptar explicacions religioses o mitol\xc3\xb2giques. Leucip va desenvolupar la teoria de l\'atomisme, \xc3\xa9s a dir, que totes les coses estan compostes d\'elements indivisibles i no destructibles, denominats \xc3\xa0toms. Aquesta teoria va ser elaborada amb m\xc3\xa9s detall per Dem\xc3\xb2crit. Idees atomistes similars varen desenvolupar-se de manera independent entre fil\xc3\xb2sofs indis antics de les escoles nyaya, vaisesika i budista._NEWLINE_Cap a mitjan segle V aC, alguns dels components de la tradici\xc3\xb3 cient\xc3\xadfica ja estaven establerts. Plat\xc3\xb3 \xc3\xa9s una figura de refer\xc3\xa8ncia en aquesta \xc3\xa8poca, i va contribuir al desenvolupament del raonament deductiu. Al seu di\xc3\xa0leg Prot\xc3\xa0goras, Plat\xc3\xb3 menciona l\'ensenyament de l\'aritm\xc3\xa8tica, l\'astronomia i la geometria a les escoles. Les idees filos\xc3\xb2fiques de l\xe2\x80\x99\xc3\xa8poca estaven alliberades de les limitacions de les aparences i del sentit com\xc3\xba._NEWLINE_Al segle III aC, el metge grec Eras\xc3\xadstrat va utilitzar experiments per fonamentar les seves recerques, aix\xc3\xad en una ocasi\xc3\xb3 va pesar repetidament un ocell engabiat, tot anotant la p\xc3\xa8rdua de pes entre per\xc3\xadodes d\'alimentaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nCi\xc3\xa8ncia i empirisme aristot\xc3\xa8lics\n_START_PARAGRAPH_\nArist\xc3\xb2til va introduir el que es pot denominar un m\xc3\xa8tode cient\xc3\xadfic, basat en l\'observaci\xc3\xb3 i la inducci\xc3\xb3: l\'empirisme. Per Arist\xc3\xb2til les veritats universals poden ser conegudes a partir de fets particulars, per via de la inducci\xc3\xb3. Des d\'aquestes veritats prim\xc3\xa0ries, es poden obtenir altres veritats per via deductiva, utilitzant la l\xc3\xb2gica del sil\xc2\xb7logisme.\n_START_SECTION_\nEls metodologistes moderns inicials\n_START_PARAGRAPH_\nSi b\xc3\xa9 el pensament aristot\xc3\xa8lic va dominar l\'Edat mitjana el Renaixement, en general, va rebutjar les tradicions medievals i va recuperar altres fil\xc3\xb2sofs cl\xc3\xa0ssics, principalment Plat\xc3\xb3._NEWLINE_Francis Bacon (1561\xe2\x80\x931626) va entrar al Trinity College de Cambridge el 1573, i va aplicar-se diligentment a les diverses ci\xc3\xa8ncies que hi ensenyaven. Va arribar a la conclusi\xc3\xb3 que els m\xc3\xa8todes utilitzats i els resultats eren erronis, i va aprendre a desconfiar de la filosofia aristot\xc3\xa8lica. Quan va sortir de la universitat, Bacon ja tenia els g\xc3\xa8rmens de les seves noves concepcions.\n_START_SECTION_\nGalileo Galilei: m\xc3\xa8tode experimental i matem\xc3\xa0tiques\n_START_PARAGRAPH_\nGalileu (1564\xe2\x80\x931642) va mostrar la seva teoria sobre el moviment en una \xc3\xa8poca de gran conservadorisme religi\xc3\xb3s, a causa de la Reforma i la Contrareforma. Ni la seva metodologia ni els resultats seguien el sistema aristot\xc3\xa8lic. Mentre Arist\xc3\xb2til enseny\xc3\xa0 que les ci\xc3\xa8ncies havien de ser dedu\xc3\xafdes a partir dels "primers principis", Galileu s\'havia basat en l\'experimentaci\xc3\xb3. No obstant aix\xc3\xb2, va presentar els seus resultats en forma de demostracions matem\xc3\xa0tiques, sense fer refer\xc3\xa8ncia als seus resultats experimentals. La utilitzaci\xc3\xb3 de les matem\xc3\xa0tiques per a l\'obtenci\xc3\xb3 de resultats cient\xc3\xadfics era aix\xc3\xad mateix una novetat a l\'\xc3\xa8poca._NEWLINE_Galileu no va presentar els resultats dels seus assajos a les obres escrites en llat\xc3\xad, sin\xc3\xb3 a les obres complement\xc3\xa0ries escrites en itali\xc3\xa0, i presentades en forma de di\xc3\xa0leg.\n_START_SECTION_\nLa inducci\xc3\xb3 eliminativa de Francis Bacon\n_START_PARAGRAPH_\nMentre Galileu havia defugit presentar-se com un experimentador, Francis Bacon, ben al contrari, va establir el "rol" de l\'experimentador: "\xc3\x89s necessari establir una nova forma d\'inducci\xc3\xb3, diferent a la utilitzada fins ara, i ha de ser utilitzada no nom\xc3\xa9s per provar i descobrir els primers principis, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 els axiomes menors, els mitjans i, aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s, tots. La inducci\xc3\xb3 que procedeix amb simples enumeracions \xc3\xa9s pueril."_NEWLINE_No obstant aix\xc3\xb2, ell mateix no va fer grans descobriments cient\xc3\xadfics. La ra\xc3\xb3 pot ser que no era un experimentador h\xc3\xa0bil, o potser pel fet que la formulaci\xc3\xb3 d\'hip\xc3\xb2tesis juga un paper petit en el seu m\xc3\xa8tode, si ho comparem amb la ci\xc3\xa8ncia moderna. Les hip\xc3\xb2tesis apareixen durant el proc\xc3\xa9s d\xe2\x80\x99experimentaci\xc3\xb3, amb l\xe2\x80\x99ajuda de les matem\xc3\xa0tiques i la l\xc3\xb2gica. Bacon va donar un paper substancial, encara que alhora secundari, a les matem\xc3\xa0tiques, "que han d\'ajudar a definir la filosofia natural, no donar-li naixement" (Novum Organum XCVI). Un \xc3\xa8mfasi excessiu en el raonament axiom\xc3\xa0tic havia fet que la filosofia anterior, no emp\xc3\xadrica, fos impotent, segons expressa Bacon al seu Novum Organum: "Hi ha dues maneres, i nom\xc3\xa9s dues, d\'investigar i descobrir la veritat. Una vola des de l\'experi\xc3\xa8ncia dels sentits cap als axiomes generals, i a partir d\'aquests principis, la veritat dels quals accepta com a inamovible, procedeix a l\'establiment dels axiomes intermedis. I aquest \xc3\xa9s el sistema que est\xc3\xa0 de moda actualment. L\'altre sistema deriva els axiomes a partir de les observacions, pujant per un cam\xc3\xad continu i gradual, de manera que arriba als principis m\xc3\xa9s generals al final de tot. Aquest \xc3\xa9s el m\xc3\xa8tode vertader, encara que fins ara no practicat."\n_START_SECTION_\nEl racionalisme de Descartes\n_START_PARAGRAPH_\nDescartes se centra en la ra\xc3\xb3, i est\xc3\xa0 preocupat per la veritat. \xc3\x89s considerat pare del racionalisme, que mant\xc3\xa9 que no s\'arriba a la veritat a trav\xc3\xa9s dels sentits, que s\xc3\xb3n enganyosos, sin\xc3\xb3 de la ra\xc3\xb3. A part de les seves teories filos\xc3\xb2fiques, la seva aportaci\xc3\xb3 principal al progr\xc3\xa9s cient\xc3\xadfic el constitueix la creaci\xc3\xb3 de la geometria anal\xc3\xadtica, que utilitza el sistema de coordenades "cartesianes", per a representar les figures geom\xc3\xa8triques, per mitj\xc3\xa0 d\'equacions, o relacions entre variables. El sistema va ser la base del desenvolupament posterior del c\xc3\xa0lcul infinitesimal, fet per Leibniz i Newton.\n_START_SECTION_\nIntegraci\xc3\xb3 del m\xc3\xa8tode deductiu i inductiu\n_START_PARAGRAPH_\nA mitjan segle XVIII David Hume va plantejar el "problema de la inducci\xc3\xb3", que de forma resumida ve a dir que el fet que un fenomen hagi esdevingut d\'una forma determinada en el passat, no assegura que continu\xc3\xaf de la mateixa forma en el futur, o que una determinada generalitzaci\xc3\xb3 d\'un nombre finit d\'observacions no assegura que en el futur no puguem trobar nous fets que contradiguin la generalitzaci\xc3\xb3. La soluci\xc3\xb3 d\'aquest problema ja l\'havia comen\xc3\xa7at a donar Newton, i va ser arrodonida per Karl Popper (vegeu aquest mateix article, m\xc3\xa9s endavant). Immanuel Kant en la seva Cr\xc3\xadtica de la ra\xc3\xb3 pura va argumentar que les nostres percepcions no s\xc3\xb3n pures, i que nosaltres afegim components de les nostres ments. De nou, Karl Popper tamb\xc3\xa9 corregeix aquesta afirmaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nOersted, f\xc3\xadsica i metaf\xc3\xadsica\n_START_PARAGRAPH_\nHans Christian Oersted (1777-1851) va ser influenciat de manera important per Kant, en particular per l\'obra Fonaments metaf\xc3\xadsics de la ci\xc3\xa8ncia natural. A continuaci\xc3\xb3 figura una descripci\xc3\xb3 que fa Oersted del m\xc3\xa8tode cient\xc3\xadfic:_NEWLINE_"Per tal d\'aconseguir un coneixement complet de la natura, hem de comen\xc3\xa7ar des de dos extrems, l\'experi\xc3\xa8ncia i la intel\xc2\xb7lig\xc3\xa8ncia. \xe2\x80\xa6 El primer m\xc3\xa8tode ha d\'acabar en la formulaci\xc3\xb3 de lleis naturals, que han estat abstretes de l\'experi\xc3\xa8ncia, mentre que el segon ha de comen\xc3\xa7ar des de principis, i a mesura que va desenvolupant-se, va fent-se cada vegada m\xc3\xa9s detallat. ... Quan l\xe2\x80\x99emp\xc3\xadric, en el seu proc\xc3\xa9s de regressi\xc3\xb3 cap a lleis generals de la natura es troba amb el metaf\xc3\xadsic que desenvolupa el seu proc\xc3\xa9s progressiu, la ci\xc3\xa8ncia adquireix el seu m\xc3\xa0xim de perfecci\xc3\xb3."\n_START_SECTION_\nSanders Peirce: abducci\xc3\xb3 i estad\xc3\xadstica\n_START_PARAGRAPH_\nCharles Sanders Peirce (1839-1914) era principalment un l\xc3\xb2gic, i va tornar a introduir el terme \'abducci\xc3\xb3\', a m\xc3\xa9s de deducci\xc3\xb3 i inducci\xc3\xb3. Abducci\xc3\xb3 \xc3\xa9s equivalent al proc\xc3\xa9s de crear una hip\xc3\xb2tesi. El terme ja havia estat introdu\xc3\xaft per Arist\xc3\xb2til a la seva obra Primers anal\xc3\xadtics._NEWLINE_Segons Peirce, l\'abducci\xc3\xb3 va abans que la inducci\xc3\xb3 i la deducci\xc3\xb3. L\'abducci\xc3\xb3 es produeix quan l\'investigador considera un conjunt de fets, aparentment sense relaci\xc3\xb3 m\xc3\xbatua, t\xc3\xa9 la intu\xc3\xafci\xc3\xb3 que estan relacionats i formula una hip\xc3\xb2tesi. Aix\xc3\xad doncs el producte del proc\xc3\xa9s \xc3\xa9s la hip\xc3\xb2tesi. Peirce va afirmar que clarifica molt els conceptes d\'abducci\xc3\xb3, inducci\xc3\xb3 i deducci\xc3\xb3 considerar la seva funci\xc3\xb3 distintiva dintre del \'cicle d\'indagaci\xc3\xb3\'. L\'abducci\xc3\xb3 genera les hip\xc3\xb2tesis explicatives que la deducci\xc3\xb3 desenvolupa cap a les conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies que seran comprovades per mitj\xc3\xa0 dels assajos inductius per avaluar les hip\xc3\xb2tesis._NEWLINE_Charles S. Peirce va ser igualment un pioner en estad\xc3\xadstica. Va mantenir que la ci\xc3\xa8ncia arriba a probabilitats estad\xc3\xadstiques, no certituds. Va assignar una probabilitat a les conclusions del raonament l\xc3\xb2gic, en comptes de fer-ho als fen\xc3\xb2mens i premisses. La major part dels seus escrits estad\xc3\xadstics insisteixen en el concepte de \'freq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia\'. Va formular la teoria moderna de l\'estad\xc3\xadstica a les seves obres Ilustrations of the Logic of Science (1877-1878) (Il\xc2\xb7lustracions de la l\xc3\xb2gica de la ci\xc3\xa8ncia) i A Theory of Probable Inferernce (1883) (Una teoria de la deducci\xc3\xb3 probable)._NEWLINE_Moltes de les idees de Pierce van ser popularitzades i desenvolupades posteriorment per Ronald Aylmer Fisher, Jerzy Neyman, Frank P. Ramsey, Bruno de Finetti i Karl Popper.\n_START_SECTION_\nPopper i Kuhn: la relativitat de la veritat cient\xc3\xadfica\n_START_PARAGRAPH_\nKarl Popper (1902-1994)_NEWLINE_afirma que les teories cient\xc3\xadfiques no s\xc3\xb3n vertaderes o falses, sin\xc3\xb3 aproximacions a la veritat. Hi ha una evoluci\xc3\xb3, de manera que les teories s\'aproximen cada vegada m\xc3\xa9s a la veritat._NEWLINE_Va rebutjar l\'empirisme cl\xc3\xa0ssic en afirmant que les teories cient\xc3\xadfiques s\xc3\xb3n abstractes i que nom\xc3\xa9s poden ser provades indirectament, verificant les seves implicacions. Tamb\xc3\xa9 va afirmar que les teories cient\xc3\xadfiques s\xc3\xb3n conjectures i hip\xc3\xb2tesis, generades per una imaginaci\xc3\xb3 creativa. Per moltes observacions i assajos que confirmin una teoria, un sol resultat negatiu \xc3\xa9s suficient per destruir-la. Aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s tan important que el requeriment per a recon\xc3\xa8ixer una teoria com a cient\xc3\xadfica \xc3\xa9s que sigui "falsable", \xc3\xa9s a dir, que les seves implicacions puguin ser sotmeses a comprovacions i assajos que eventualment puguin demostrar la seva falsedat. Si una teoria no es pot sotmetre a aquesta comprovaci\xc3\xb3, no pot ser qualificada com a cient\xc3\xadfica. Aix\xc3\xad, per exemple, va afirmar que la psicoan\xc3\xa0lisi i el marxisme no eren teories cient\xc3\xadfiques, ja que no podien ser sotmeses al proc\xc3\xa9s de "falsabilitat". _NEWLINE_Thomas Kuhn (1922-1996) va ser un f\xc3\xadsic que va escriure de manera extensa sobre la hist\xc3\xb2ria de la ci\xc3\xa8ncia i va desenvolupar alguns conceptes importants en els camps de la sociologia i la filosofia de la ci\xc3\xa8ncia, que tenen certa relaci\xc3\xb3 amb el m\xc3\xa8tode cient\xc3\xadfic._NEWLINE_A l\'obra "L\'estructura de les revolucions cient\xc3\xadfiques" (The Structure of Scientific Revolutions), coneguda com a SSR, diu que la ci\xc3\xa8ncia no progressa de manera lineal, sin\xc3\xb3 que t\xc3\xa9 revolucions peri\xc3\xb2diques, a causa de la resist\xc3\xa8ncia a l\'acceptaci\xc3\xb3 de noves idees i teories per part de les establertes. El canvi es produeix quan les noves idees prenen una for\xc3\xa7a que no es pot aturar, al mateix temps que els defensors de les antigues teories van desapareixent. A aquest proc\xc3\xa9s el denomina \xe2\x80\x98canvi de paradigma\xe2\x80\x99. Aquesta visi\xc3\xb3 historicista contrasta amb l\'exposici\xc3\xb3 filos\xc3\xb2fica de Popper. Malgrat aix\xc3\xb2, Popper tamb\xc3\xa9 va parlar d\'alguna cosa similar al canvi de paradigma, encara que sense entrar-hi massa. Popper va dir que en cada moment del desenvolupament cient\xc3\xadfic vivim en el centre d\'un horitz\xc3\xb3 d\'expectatives. Les observacions poden modificar el marc d\'expectatives, o fins i tot, destruir-lo com una bomba. Aleshores \xc3\xa9s necessari reconstruir el marc d\'expectatives, que \xc3\xa9s el que Kuhn denomina \'canvi de paradigma\'.'