b"\n_START_ARTICLE_\nGilles Servat\n_START_SECTION_\nCarrera musical\n_START_PARAGRAPH_\nS'instal\xc2\xb7l\xc3\xa0 a Par\xc3\xads, on treball\xc3\xa0 com a funcionari de correus, va aprendre a fer teatre de titelles i va compondre la can\xc3\xa7\xc3\xb3 Montparnasse blues. Durant dos anys va cantar al bar Ti Jos, lloc de reuni\xc3\xb3 dels bretons de Par\xc3\xads. El 1970 va crear la discogr\xc3\xa0fica Kelenn, que va donar a con\xc3\xa8ixer autors bretons com Tri Yann an Naoned i que fou finalment venut a Phonogram. El 1972 va editar l'\xc3\xa0lbum i la can\xc3\xa7\xc3\xb3 La blanche hermine, can\xc3\xa7\xc3\xb3 amb la que va obtenir un disc d'or i que finalment esdevindr\xc3\xa0 himne ofici\xc3\xb3s de Bretanya._NEWLINE_Durant els anys setanta va donar nombrosos concerts tant arreu de Fran\xc3\xa7a com a l'estranger, i va treure tamb\xc3\xa9 un disc per any: Ki du el 1973, L'Hirondelle, La Libert\xc3\xa9 brille dans la nuit, Le Pouvoir des mots, amb texts que barregen la inspiraci\xc3\xb3 po\xc3\xa8tica i la reivindicaci\xc3\xb3 militant. El 1977 va editar Chantez la vie, l'amour, la mort i el 1979 L'Or et le Cuivre, on rendeix homenatge al malaurat poeta Ren\xc3\xa9-Guy Cadou (1920-1951). El 1981 treu un disc en directe i el 1982 Je ne hurlerai pas avec les loups. El 1984 i 1985 particip\xc3\xa0 en les activitats del Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre de la Chim\xc3\xa8re de Michel Ecoffart. El 1988 obt\xc3\xa9 amb Mad in S\xc3\xa9r\xc3\xa9nit\xc3\xa9 el Gran Premi de l'Acad\xc3\xa8mia Charles-Cros i el premi del Consell Regional de Bretanya. El 1992 va editar el disc Le Fleuve, que fou objecte d'un espectacle presentat al festival Tomb\xc3\xa9es de la Nuit de Rennes. _NEWLINE_A partir de 1993 es va unir a Dan Ar Braz en el projecte l'H\xc3\xa9ritage des Celtes, que ambicionava presentar la riquesa de la m\xc3\xbasica celta dins tota la seva diversitat, i on hi trob\xc3\xa0 Elaine Morgan, Nollaig Casey, Karen Matheson (cantant de Capercaillie), Yann-Fa\xc3\xb1ch Kemener i Donald Shaw. Particip\xc3\xa0 en l'enregistrament de quatre discs: H\xc3\xa9ritage des Celtes (1994), En concert (1995), Finisterres (1997) i le Z\xc3\xa9nith (concert el 1998). El 1999 particip\xc3\xa0 en la Reuni\xc3\xb3 de les Bretanyes a Bercy, amb els artistes de \xc2\xabL'H\xc3\xa9ritage\xc2\xbb, Armens, Alan Stivell i Tri Yann._NEWLINE_El 1996 edita el disc Sur Les Quais de Dublin, on hi participen com a artistes convidats Ronnie Drew (de The Dubliners), Andy Irvine, Rita Connolly, i el Bagad Ronsed-Mor de Locoal-Mendon. Touche pas \xc3\xa0 la Blanche Hermine \xc3\xa9s un disc registrat en directe el 1998 a Auray, en el que es troben alguns dels t\xc3\xadtols m\xc3\xa9s coneguts (Vieille ville de merde, Sur les quais de Dublin, etc.); el tema La blanche Hermine \xc3\xa9s precedit del text Touche pas ..., una violenta diatriba contra els militants del Front Nacional, que adoptaren la seva can\xc3\xa7\xc3\xb3 als seus m\xc3\xadtings. El 2000 va treure Comme je voudrais despr\xc3\xa9s del naugrafi de l'Erika, que va contaminar les costes de Bretanya el desembre de 1999._NEWLINE_El 2003 va rebre l'Orde de l'Hermini a Saint-Malo, que reconeix les personalitats que han reivindicat qualsevol aspecte de Bretanya. El 19 de maig de 2005 va treure el nou disc Sous le ciel de cuivre et d'eau, que cont\xc3\xa9 una can\xc3\xa7\xc3\xb3 en mem\xc3\xb2ria de Polig Monjarret titulada Le G\xc3\xa9n\xc3\xa9ral des Binious, malnom del fundador de la Bodadeg ar Sonerion. El 2006, en ocasi\xc3\xb3 dels seus 35 anys de carrera, va treure un recopilatori en 2 cd amb 35 temes escollits pel p\xc3\xbablic, i el 12 de novembre d'aquell any, va fer un concert d'aniversari a l'Olympia de Par\xc3\xads en companyia de Nolwenn Korbell."