b"\n_START_ARTICLE_\nLa sardana\n_START_SECTION_\nContext hist\xc3\xb2ric i art\xc3\xadstic\n_START_PARAGRAPH_\nXavier Nogu\xc3\xa9s va n\xc3\xa9ixer a Barcelona el 1873. Treball\xc3\xa0 uns quants anys de dependent de ferreteria, per\xc3\xb2 la visi\xc3\xb3 directa de Goya amb motiu d'un viatge a Madrid el va fer decidir a dedicar-se exclusivament a l'art. Despr\xc3\xa9s de dos viatges a Par\xc3\xads (el 1901 i el 1903), en el segon dels quals hi resid\xc3\xad durant un any, deix\xc3\xa0 el realisme negre que practicava i, entusiasmat per C\xc3\xa9zanne i Gauguin, va evolucionar, partint d'aquests autors, cap a un sintetisme d'arrel popular, com el d'Aragay. L'obra fonamental de Nogu\xc3\xa9s no \xc3\xa9s pas la pintura a l'oli sin\xc3\xb3 els gravats, els dibuixos, les caricatures, els cartells, la pintura mural i la pintura aplicada (cer\xc3\xa0mica, vidre, etc.). La s\xc3\xa8rie de dibuixos de l'any 1919 que va titular La Catalunya pintoresca reflecteix un m\xc3\xb3n fort i de saborosa vida que correspon exactament a una societat catalana treballadora i somiadora, progressista i tradicional, alegre i moderada. Aquest esperit popular, que impregna tamb\xc3\xa9 els murals, plens de gr\xc3\xa0cia burlesca, del celler de les Galeries Laietanes (1915), avui al MNAC, ha estat considerat per Alexandre Cirici i Pellicer com el paral\xc2\xb7lel pict\xc3\xb2ric de l'esperit de s\xc3\xa0tira de Guerau de Liost, el llibre del qual il\xc2\xb7lustr\xc3\xa0 l'any 1927. M\xc3\xa9s tard, realitz\xc3\xa0 altres murals en colors delicats com els del domicili del seu amic i col\xc2\xb7leccionista Llu\xc3\xads Plandiura i Pou sobre temes de can\xc3\xa7ons populars catalanes, i els del despatx del batlle a l'Ajuntament de Barcelona (1929) que porten els t\xc3\xadtols L'aventurer i el capit\xc3\xa0 i El senyor Esteve, prou expressius d'una projecci\xc3\xb3 idealitzada de Catalunya.\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa pintura a l'oli no \xc3\xa9s gaire abundant en la seua producci\xc3\xb3. Caracteritzada pels matisos fins i els colors apagats, de vegades po\xc3\xa8tica, d'altres popular, sovint s'hi barreja d'una manera sorprenent la tend\xc3\xa8ncia del seu autor a la caricatura."