b"\n_START_ARTICLE_\nFreesia\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xb3n plantes herb\xc3\xa0cies, de fulles ensiformes, aplanades i flors vistoses, fragants, disposades en espigues unilaterals. Les flors s\xc3\xb3n hermafrodites i lleugerament irregulars. El perigoni est\xc3\xa0 compost de 6 t\xc3\xa8pals subiguals entre si, units, amb el tub perigonial una mica corbat i els l\xc3\xb2buls aovats, obtusos. Els estams s\xc3\xb3n lliures. L'ovari \xc3\xa9s \xc3\xadnfer, trilocular, l'estil \xc3\xa9s filiforme, dividit en tres branques b\xc3\xadfides. El fruit \xc3\xa9s una c\xc3\xa0psula dehiscent per tres valves.\n_START_SECTION_\nLa freesia cultivada\n_START_PARAGRAPH_\nLa popular freesia dels jardins i de flor tallada \xc3\xa9s Freesia \xc3\x97 hybrida, un h\xc3\xadbrid complex basat en hibridacions interespec\xc3\xadfiques entre Freesia refracta, Freesia leictlinii,  Freesia corymbosa i altres esp\xc3\xa8cies del g\xc3\xa8nere, de la qual s'han obtingut centenars de cultivars comercials. Les cultivars modernes s\xc3\xb3n tetraploides i exhibeixen flors simples o dobles, de colors brillants (blanc pur, groc, rosa, taronja, vermell i blau), tot i que la frag\xc3\xa0ncia en elles \xc3\xa9s menys intensa que en les esp\xc3\xa8cies originals."