b"\n_START_ARTICLE_\nLupa Coddington\n_START_PARAGRAPH_\nUna Lupa Coddington \xc3\xa9s una lent d'augment que consisteix d'una sola lent molt gruixuda amb un profund solc central com diafragma al seu equador, aquest diafragma  limita els raigs propers a l'eix, fet que al seu torn minimitza l'aberraci\xc3\xb3 esf\xc3\xa8rica. Aix\xc3\xb2 permet una ampliaci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s gran que una lupa convencional, t\xc3\xadpicament de 10\xc3\x97 fins 20\xc3\x97.  La majoria de les lupes de lents individuals estan limitades a m\xc3\xa9s o menys 5\xc3\x97 abans que es produeixi una distorsi\xc3\xb3 significativa.  L'inconvenient \xc3\xa9s que l el solc-diafragma redueix l'\xc3\xa0rea de visi\xc3\xb3 a trav\xc3\xa9s de la lupa.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1812 William Hyde Wollaston va introduir una versi\xc3\xb3 molt millorada de les primeres lents d'augment que consistien en un cristall esf\xc3\xa8ric emprant dos hemisferis de vidre muntats juntament amb una petita dist\xc3\xa0ncia entre ells. Sir David Brewster va trobar que la forma de Wollaston treballava millor quan les dues lents eren dos hemisferis i l'espai central s'omplia amb un ciment transparent amb el mateix \xc3\x8dndex de refracci\xc3\xb3 que el vidre. Per aquest motiu va utilitzar una esfera feta a partir d'una \xc3\xbanica pe\xc3\xa7a de vidre tall  un solc profund tot al voltant Al 1829, Henry Coddington va portar la lent Wollaston-Brewster a l'atenci\xc3\xb3 general, refinant encara m\xc3\xa9s el seu disseny mitjan\xc3\xa7ant la modificaci\xc3\xb3 de la forma del solc, per\xc3\xb2 Coddington ja no va pretendre ser el seu inventor.."