b"\n_START_ARTICLE_\nRodolf de Diepholt\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nRodolf de Diepholt va ser un dels m\xc3\xa9s influents bisbes d'Utrecht als finals de l'edat mitjana. Rudolf era el fill de Johann III, senyor de Diepholz (mort el 1422), i la comtessa Kunigunde von Oldenburg; era germ\xc3\xa0 de Konrad IX, Senyor de Diepholz (mort el 1426), i oncle d'Otto IV, senyor de Diepholz (mort el 1481).\n_START_SECTION_\nBisbat d'Utrecht\n_START_PARAGRAPH_\nAbans d'\xc3\xa9sser nomenat bisbe, va ser canonge a Col\xc3\xb2nia. A Utrecht, despr\xc3\xa9s de la mort de Frederic III de Blankenheim quan va caldre elegir un nou bisbe el 1423, es van trobar dues parts en disputa els Lichtenbergers i els Lockhorsten. Rodolf va ser el candidat de Lichtenbergers, i va ser elegit pel cap\xc3\xadtol amb el suport de les ciutats i la classe noble dels cavallers. Els Lockhorsten, tanmateix, van mantenir el seu suport al seu candidat Zweder de Culembourg. Per resoldre el conflicte, el papa Mart\xc3\xad V va nomenar al seu protegit Rhabanus van Helmstatt el 7 de juny de 1424 encara que Rhabanus es va retirar, i despr\xc3\xa9s d'aix\xc3\xb2 el papa va nomenar a Zweder el 6 de febrer de 1425. Per tant, el que s'anomena el \xc2\xabCisma d'Utrecht\xc2\xbb es va convertir en realitat. Zweder es va establir per la viol\xc3\xa8ncia, per\xc3\xb2 va ser expulsat de la ciutat el 1426 pels Lichtenbergers. Rodolf va ser excomunicat pel papa, per\xc3\xb2 tanmateix es va mantenir, encara que en principi Zweder podia comptar amb el suport del duc Felip III de Borgonya, que era a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s comte d'Holanda i duc de Gelderland. _NEWLINE_Rodolf encara va aconseguir un acord amb els dos sobirans ve\xc3\xafns. El papa Eugeni IV -successor de Mart\xc3\xad V- va recon\xc3\xa8ixer a Rodolf el 10 de desembre 1432, que podria ser bisbe oficialment entronitzat el 1433. Despr\xc3\xa9s de la mort de Zweder el mateix any, Walraven van Meurs va presentar la seva candidatura enfront de la de Rodolf, recolzada pel Consell de Basilea; va abdicar el 1448, donant fi al cisma. Rodolf va ser universalment reconegut, al mateix any en qu\xc3\xa8 va ser expulsat de la ciutat per la poblaci\xc3\xb3 que no aprovaven la seva pol\xc3\xadtica fiscal. Rodolf va regressar el 1449 mitjan\xc3\xa7ant la for\xc3\xa7a i va mantenir la seva posici\xc3\xb3 fins a la seva mort el 1455.\n_START_SECTION_\nBisbat d'Osnabr\xc3\xbcck\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de la mort del bisbe d'Osnabr\xc3\xbcck Hendrik van Meurs el 1450, Rodolf va interferir en la lluita per la successi\xc3\xb3 que es va allargar durant molt de temps. Va tractar d'assentar-se al soli episcopal en lloc del seu nebot Konrad III de Diepholz, que ja era rector d'Osnabr\xc3\xbcck. El 1454 Rodolf va aconseguir infligir una severa derrota als seus oponents i aconseguir la funci\xc3\xb3 del pr\xc3\xadncep-bisbe d'Osnabr\xc3\xbcck. Despr\xc3\xa9s de la seva mort, va ser el seu nebot, qui el va succeir."