b"\n_START_ARTICLE_\nHugues de Payns\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nNo se sap gran cosa sobre la vida d'Hugues abans de la fundaci\xc3\xb3 de l'orde dels templers. Es creu que era originari de la vila de Payns, situada a prop de Troyes. Hauria estat un vassall del comte Hug I de Xampanya, noble que va participar en la primera croada, que tenia la seva cort establerta en aquesta ciutat. Tampoc se sap res amb certesa sobre la seva dona o llinatge. Tanmateix, es diu que tamb\xc3\xa9 era parent, precisament, del comte Hug, almenys d'una branca secund\xc3\xa0ria de la dinastia Xampanya. Alguns creuen que va tenir un fill (d'altres diuen que era un nebot) anomenat Teobald, que va esdevenir abat de Saint Columbe-de-Sens el 1139._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la presa de Jerusalem el 1099, vers el 1119, ell i el seu company i col\xc2\xb7laborador, el flamenc Godofreu de Saint-Omer, i uns altres set companys, van fundar una mena de confraria consagrada a la protecci\xc3\xb3 i cust\xc3\xb2dia dels pelegrins que visitaven i travessaven Terra Santa. A m\xc3\xa9s, havien de fer vots religiosos, per la qual cosa esdevenia un orde militar. Baldu\xc3\xad II de Jerusalem va concedir-los una ala de palau que donava a la mesquita d'al-Aqsa, a l'\xc3\xa0rea de l'antic temple de Salom\xc3\xb3, d'on van prendre el nom de l'orde: Pauperes commilitones Christi templique Salomonis. _NEWLINE_Al comen\xc3\xa7ament, el Temple no va tenir gaire \xc3\xa8xit, per les caracter\xc3\xadstiques de l'orde, marcat per la pobresa i la duresa de la vida; que va fer que no hi hagu\xc3\xa9s gaires vocacions. Aix\xc3\xb2 va emp\xc3\xa8nyer Hugues a tornar a Europa i, entre 1128 i 1129, visitar diversos territoris amb alguns dels seus companys per aconseguir donacions i m\xc3\xa9s membres. Va viatjar \xc3\xa0mpliament per Fran\xc3\xa7a, i tamb\xc3\xa9 va visitar Anglaterra i Esc\xc3\xb2cia. El major \xc3\xa8xit va ser a partir del concili de Troyes del gener de 1129, presidit per un legat papal i amb la pres\xc3\xa8ncia de nombrosos alts c\xc3\xa0rrecs eclesi\xc3\xa0stics, incl\xc3\xb2s l'abat Bernat de Claravall. All\xc3\xa0, el Temple va rebre plena aprovaci\xc3\xb3 i se'ls va donar una regla inspirada en la de sant Benet, amb setanta-dos cap\xc3\xadtols, escrits almenys en part pel mateix Bernat de Claravall. D'altra banda, tamb\xc3\xa9 van rebre un mantell blanc, al qual es va afegir una creu roja octogonal patent, que va ser atorgada pel papa Eugeni III. _NEWLINE_En acabar el concili, Hugues i els seus companys van tornar a Terra Santa, on van intentar prendre, sense \xc3\xa8xit, Damasc, per falta de suport log\xc3\xadstic en un setge de llarga durada. Aix\xc3\xb2 va fer que Hugues replanteg\xc3\xa9s la forma de funcionar de l'orde i va utilitzar les terres i rendes europees per a tenir una base fora de Terra Santa que pogu\xc3\xa9s proveir amb soldats, diners, menjar, roba i armes als combatents.  Entre 1128 i 1136, Bernat de Claravall va dedicar i adre\xc3\xa7ar una de les seves obres als templers, De laude novae militae, que va donar un nou impuls a l'orde; aix\xc3\xb2 succeiria almenys en vida d'Hugues, la mort del qual es fixa el 24 de maig de 1136.\n_START_SECTION_\nOrigen\n_START_PARAGRAPH_\nNo hi ha dubte que Hugues de Payns va ser un personatge hist\xc3\xb2ric, car \xc3\xa9s present en la documentaci\xc3\xb3 de l'\xc3\xa8poca. No obstant aix\xc3\xb2, \xc3\xa9s un problema saber qui era abans d'entrar a l'orde. Els cronistes medievals no donen detalls de la seva vida o hi s\xc3\xb3n molt imprecisos. En primer lloc, abans d'entrar a l'orde no es deia Hugues de Payns; rebr\xc3\xa0 el t\xc3\xadtol \xc2\xabde Payns\xc2\xbb nom\xc3\xa9s a partir de 1125, quan esdev\xc3\xa9 el primer gran mestre de l'orde. La seva identificaci\xc3\xb3 com un noble de la casa de Xampanya (tamb\xc3\xa9 comtes de Blois) originari de Payns \xc3\xa9s confusa, en tant que l'\xc3\xa0rea d'aquesta vila entre 1095 i 1125 estava en mans dels comtes de Lorena, i abans d'aquests dels d'Angers, vassalls del rei de Fran\xc3\xa7a, i per tant no estaven en mans de la casa de Blois-Xampanya. De fet, aquestes terres van ser donades al comte de Blois, i no pas als templers, el 1125, per un enigm\xc3\xa0tic personatge anomenat Hugues de Xampanya._NEWLINE_Alguns estudiosos diuen que es deia Hugues de Pagens, o fins i tot que era un home anomenat Hugues el Pecador (Peccator), autor d'una carta que s'adre\xc3\xa7ava als cavallers templers, per\xc3\xb2 dita carta \xc3\xa9s imprecisa en tant que el nom no est\xc3\xa0 clar i no t\xc3\xa9 data. Altres candidats, membres de l'orde, van ser Hugues de Puiset, que va rebre la ciutat de Jaffa a Terra Santa, o Hugues de Crecy, que va rebre Corbeil i el seu castell a Fran\xc3\xa7a; les fam\xc3\xadlies d'ambd\xc3\xb3s van estar relacionades amb les transfer\xc3\xa8ncies de terres abans esmentades._NEWLINE_Una darrera teoria, dubtosa per la data tardana del document que la recolza, s'origina en un manuscrit de 1662 trobat a la Biblioteca Nacional de Madrid, en el qual un erudit catal\xc3\xa0 escriu un redactat al comte de Guimer\xc3\xa0 amb el t\xc3\xadtol \xc2\xabDeclaraci\xc3\xb3 de la inscripci\xc3\xb3 grega de la creu de Sant Esteve de Bag\xc3\xa0, cap de les baronies de Pin\xc3\xb3s, gui\xc3\xb3 de l'armada que va prendre Terra Santa, any de 1110. Hug de Bag\xc3\xa0, primer mestre del Temple\xc2\xbb. El document descriu la campanya a Terra Santa i trasllada el noble Hug de Pin\xc3\xb3s al lloc d'Hug de Payns i que, un cop convertit en primer mestre del Temple, va ser conegut com a Hug de Bag\xc3\xa0, llatinitzat com Baganus, quelcom que hauria portat a confusi\xc3\xb3 amb Paganus."