b"\n_START_ARTICLE_\nY\xc3\xbassuf ibn Taixf\xc3\xadn\n_START_SECTION_\nSuccessi\xc3\xb3 al poder\n_START_PARAGRAPH_\nY\xc3\xbassuf ibn Taixf\xc3\xadn va n\xc3\xa0ixer en una fam\xc3\xadlia de governants militars vers 1009 o 1010, dins una fam\xc3\xadlia berber sanhadja del clan Bani Turgut. Fou successor del seu cos\xc3\xad Abu-Bakr ibn \xc3\x9amar al-Lamtun\xc3\xad, un dels deixebles de Abd-Al\xc2\xb7lah ibn Yass\xc3\xadn, que fou nomenat general despr\xc3\xa9s de la mort del seu germ\xc3\xa0 Yahya ibn Ibrahim. Abu-Bakr el va nomenar cap de l'ex\xc3\xa8rcit el 1061 i va comen\xc3\xa7ar eficaces campanyes militars. Abu-Bakr s'havia casat un parell d'anys abans amb la bella i ambiciosa tunisiana Zaynab bint Ishak al-Nafzawiyya, fill del darrer governant d'Aghmat i vivia en aquesta ciutat on la vida era dura. Fou conven\xc3\xa7ut de fundar una nova capital m\xc3\xa9s al nord i la va establir al lloc de la moderna Marr\xc3\xa0queix i el trasllat oficial fou el 7 de maig de 1070; els primers treballs foren construir una kasaba(el Kasr al-hadjar) i un castell de pedra pel tresor, l'harem i les armes. El gener del 1071 va rebre not\xc3\xadcies alarmants del desert, i va anar en ajut de la seva tribu deixant el govern del Marroc al seu nebot i cap militar Y\xc3\xbassuf, amb seu a la vila en construcci\xc3\xb3; li va cedir tamb\xc3\xa9 una gran part de l'ex\xc3\xa8rcit i la seva dona, que per consell d'ella mateixa, fou repudiada i passat el termini establert a l'islam per la viudetat, es va poder casar amb Y\xc3\xbassuf perqu\xc3\xa8 aquest pogu\xc3\xa9s aprofitar la seva experi\xc3\xa8ncia dels afers marroquins.\n_START_SECTION_\nGestes militars\n_START_PARAGRAPH_\nYusuf, de vida asc\xc3\xa8tica i frugal, que vestia de bedu\xc3\xad i que no parlava l'\xc3\xa0rab (coses que no va canviar durant tota la seva vida), va formar un ex\xc3\xa8rcit amb mercenaris cristians (Uludj) i tribals saharians dels gudala, lamtuna i masufa, i va ampliar l'imperi, creuant l'Atlas cap a les planes del Marroc, assolint la Mediterr\xc3\xa0nia i capturant de Fes el 1075, T\xc3\xa0nger en 1079, Tlemcen i Guercif en 1080, Ceuta en 1083, com aix\xc3\xad com Alger, Tenes i Or\xc3\xa0 en 1082-83. Considerat cofundador de la ciutat de Marr\xc3\xa0queix, iniciada en 1070 i convertida per Al\xc3\xad ibn Y\xc3\xbassuf en la capital del seu imperi, en comptes de l'antiga capital Aghm\xc4\x81t. Es va convertir en el l\xc3\xadder dels almor\xc3\xa0vits a la mort d'Abu-Bakr ibn \xc3\x9amar al-Lamtun\xc3\xad el 1087 per ver\xc3\xad de fletxa.\n_START_SECTION_\nInvasi\xc3\xb3 d'Al-\xc3\x80ndalus\n_START_PARAGRAPH_\nQuan va tornar a al-\xc3\x80ndalus el 1090 atac\xc3\xa0 infructuosament Toledo, i en veure la laxitud dels comportaments espiritual i militar com una violaci\xc3\xb3 de la llei isl\xc3\xa0mica, sota els auspicis d'Al-Muqtadi, Califa Abb\xc3\xa0ssida de Bagdad. va usurpar el poder dels principats musulmans, perqu\xc3\xa8 les ciutats com Isbiliya, Badajoz, al-Mariyya, i Granada s'havia acostumat a les formes extravagants recaptant impostos feixucs sobre la poblaci\xc3\xb3 a mantenir aquest estil de vida i donaven als jueus llibertats i autoritat sense precedents._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d'una s\xc3\xa8rie de f\xc3\xa0tuas i una acurada deliberaci\xc3\xb3, Yusuf va aplicar l'ortod\xc3\xb2xia, exiliant a Aghmat als emirs de Granada i M\xc3\xa0laqa, i un any m\xc3\xa9s tard Al-Mutamid de Sevilla patiria el mateix dest\xc3\xad, unint tots els dominis musulmans de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica, amb l'excepci\xc3\xb3 de l'Emirat de Saraqusta, al Regne del Marroc amb capital a Marr\xc3\xa0queix. Va prendre el t\xc3\xadtol d'Amir Al-muslimin (pr\xc3\xadncep dels musulmans), veient-se a si mateix com humil servidor del califa de Bagdad, per\xc3\xb2 per a tots els efectes, se'l considera com el califa de la zona occidental de l'Imperi isl\xc3\xa0mic. El poder militar dels almor\xc3\xa0vits estava en el seu apogeu._NEWLINE_Les forces d'ocupaci\xc3\xb3 almor\xc3\xa0vit foren en gran manera cavalleria, amb uns 20.000 genets, que s'anaven unint als supervivents de la batalla d'az-Zallaqa, instal\xc2\xb7lant-se a les principals ciutats d'al-Andalus. La infanteria usava arcs i espases, piques i javelines, i anaven protegits amb cuirassa de cuir i escuts, i usaren un fon\xc3\xa8vol al Setge d'Aledo. Yusuf va establir bases navals a Cadis, al-Mariyya, i els ports ve\xc3\xafns al llarg de la Mediterr\xc3\xa0nia. Ibn-Maymun, el governador d'al-Mariyya, tenia una flota a la seva disposici\xc3\xb3, i els Banu Ganiya un altre estol a les Illes Balears, resultant en el domini del mediterrani occidental."