b"\n_START_ARTICLE_\nCanal hidr\xc3\xa0ulic\n_START_SECTION_\nUbicaci\xc3\xb3 i descripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nPel que fa a la seva ubicaci\xc3\xb3 f\xc3\xadsica, els canals romans podien estar a l'aire lliure, en un t\xc3\xbanel o enterrats (circulant l'aigua per la llera del canal, deixant una superf\xc3\xadcie lliure).\n_START_SECTION_\nDetalls constructius dels canals d'aigua romans\n_START_PARAGRAPH_\nA m\xc3\xa9s d'algunes obres cl\xc3\xa0ssiques que tracten dels aq\xc3\xbceductes romans (b\xc3\xa0sicament les de Vitruvi i Front\xc3\xad), hi ha alguns estudis especialitzats sobre el tema que poden consultar-se a la xarxa.\n_START_SECTION_\nCanals superficials\n_START_PARAGRAPH_\nLes parts d\xe2\x80\x99un aq\xc3\xbceducte que anaven per la superf\xc3\xadcie no arribaven al 20 percent. Els canals superficials anaven protegits, totalment o parcial, amb lloses de pedra. Aquesta soluci\xc3\xb3 era la m\xc3\xa9s econ\xc3\xb2mica sempre que l'orografia ho permet\xc3\xa9s. Els treballs d'excavaci\xc3\xb3 eren m\xc3\xadnims i el manteniment i les reparacions eren f\xc3\xa0cils i r\xc3\xa0pides.\n_START_SECTION_\nCanals enterrats a poca profunditat\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xa9s freq\xc3\xbcent que la soluci\xc3\xb3 anterior, aquesta opci\xc3\xb3 era molt semblant des del punt de vista t\xc3\xa8cnic. Quan la profunditat del canal era redu\xc3\xafda (de l'ordre de tres metres o menys) les excavacions es podien fer des de la superf\xc3\xadcie, sense foradar t\xc3\xbanel. Els treballs eren r\xc3\xa0pids i econ\xc3\xb2mics. A difer\xc3\xa8ncia dels t\xc3\xbanels, en una rasa relativament superficial hi poden treballar una muni\xc3\xb3 d'operaris.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xbanels\n_START_PARAGRAPH_\nSempre que era possible es preferien els t\xc3\xbanels. La seva secci\xc3\xb3 t\xc3\xadpica era d\xe2\x80\x99un metre d\xe2\x80\x99ample, aproximadament, i uns 2 metres d\xe2\x80\x99alt. Aix\xc3\xb2 permetia una excavaci\xc3\xb3 relativament f\xc3\xa0cil i la realitzaci\xc3\xb3 c\xc3\xb2moda de les tasques de manteniment. Cada 30 o 60 metres hi havia un pou vertical que comunicava el t\xc3\xbanel amb la superf\xc3\xadcie (aquests pous s\xe2\x80\x99anomenaven puteus o lumen en llat\xc3\xad). Cada pou estava prove\xc3\xaft d\xe2\x80\x99escales, o un sistema equivalent, permetent que els o\xc3\xa8raris poguessin baixar i pujar amb facilitat. La boca del pou estava normalment tancada i protegida amb lloses o un muntatge semblant.\n_START_SECTION_\nCanonades de terrissa\n_START_PARAGRAPH_\nLa conducci\xc3\xb3 d'aigua en els trams finals, o en casos particulars, es podia fer amb canonades de terrissa. Un conducte estava format per unitats modulars de forma troncoc\xc3\xb2nica d'uns 70 cent\xc3\xadmetres de llarg. La boca petita encaixa d'una pe\xc3\xa7a encaixava en la boca gran de la pe\xc3\xa7a ve\xc3\xafna. La boca gran acostumava a tenir un cord\xc3\xb3 de refor\xc3\xa7 formant part integral de la pe\xc3\xa7a.  Tamb\xc3\xa9 eren freq\xc3\xbcents els encaixos o canals rebaixats per a millorar l'estanquitat del conjunt. Les peces de terrissa anaven unides per argamassa hidr\xc3\xa0ulica formant un tancament impermeable._NEWLINE_Alguns m\xc3\xb2duls de terrissa eren de secci\xc3\xb3 rectangular amb els extrems adaptats per a ser encaixats.\n_START_SECTION_\nAcabat i revestiment\n_START_PARAGRAPH_\nLes canals d'aigua pr\xc3\xb2piament dites (aquelles parts d'un canal que entraven en contacte amb l'aigua), amb independ\xc3\xa8ncia de l'estructura adoptada (pedra picada, ma\xc3\xa7oneria o formig\xc3\xb3) havien de ser impermeables a l'aigua i tenir una superf\xc3\xadcie relativament llisa. Ambdues qualitats s'obtenien aplicant un revestiment basat en l'anomenatopus signinum. La secci\xc3\xb3 de la canal que havia de dur aigua es revestia de diverses capes i la darrera capa s'allisava amb cura. La feble rugositat obtinguda amb el m\xc3\xa8tode descrit permetia una circulaci\xc3\xb3 d'aigua amb un fregament m\xc3\xadnim, i dificultava el dip\xc3\xb2sit de mat\xc3\xa8ries estranyes o la formaci\xc3\xb3 d'incrustacions a les parets."