b'\n_START_ARTICLE_\nFanny Salvini-Donatelli\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nFanny Salvini-Donatelli, de nom genu\xc3\xad Francesca Lucchi, va n\xc3\xa9ixer a Flor\xc3\xa8ncia en una fam\xc3\xadlia pr\xc3\xb2spera. Les dificultats financeres despr\xc3\xa9s de la mort del seu pare la portaren a una carrera com a actriu. Durant els primers anys 1830 es convertia en la segona muller de l\'actor Giuseppe Salvini, (i la madrastra de l\'actor molt m\xc3\xa9s fam\xc3\xb3s Tommaso Salvini). Tanmateix, el seu matrimoni fou infeli\xc3\xa7, com ho era la seva relaci\xc3\xb3 amb els seus fillastres. Despr\xc3\xa9s de la seva deserci\xc3\xb3 de la fam\xc3\xadlia el 1842, Giuseppe Salvini obtingu\xc3\xa9 la separaci\xc3\xb3 basant-se en la infidelitat. Moria dos anys m\xc3\xa9s tard. Mentre estigu\xc3\xa9 casada amb Salvini, estudi\xc3\xa0 cant i f\xc3\xa9u el seu debut oper\xc3\xadstic el 1839 al Teatro Apollo a Ven\xc3\xa8cia com Rosina a dIl barbiere di Siviglia. _NEWLINE_Salvini-Donatelli comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a tenir una carrera important a It\xc3\xa0lia quan va cantar principalment a La Fenice i el Teatro Regio de Parma, on el 1850 un sonet en el seu honor, escrit per l\'epigramista de la ciutat, Artaserse Folli, es distribu\xc3\xafa a l\'audi\xc3\xa8ncia. Tamb\xc3\xa9 actu\xc3\xa0 a La Scala, al Teatro Regio de Tor\xc3\xad, al Teatro Comunale de Bolonya, al Teatro Grande di Trieste i altres teatres italians. A fora d\'It\xc3\xa0lia, cant\xc3\xa0 a Par\xc3\xads, Barcelona, Viena (on feia el seu debut el 1843 com Abigaille dins de Nabucco dirigit pel mateix Verdi), i Londres (on feia el seu debut el 1858 al Theatre Royal, Drury Lane com Leonora a Il trovatore). Encara que se la recorda principalment per crear el paper de Violetta per La traviata, va crear uns altres quatre papers en \xc3\xb2peres ara oblidades: Editta a Allan Cameron de Giovanni Pacini (18 de mar\xc3\xa7 de 1848, La Fenice); Elmina a Elmina de Salvatore Sarmiento (8 de febrer de 1851, Teatro Regio di Parma); Clemenza a Il fornaretto de Gualtiero Sanelli (24 de mar\xc3\xa7 de 1851, Teatro Regio di Parma); i Donna Eleonora a La prigioniera de Carlo Ercole Bosoni (16 de gener de 1853, La Fenice)._NEWLINE_Es creia generalment que s\'havia retirat de l\'escenari el 1860. Tanmateix, se la troba cantant al Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre Royal De La Monnaie a Brussel\xc2\xb7les el 1877. Fanny Salvini-Donatelli mort a Mil\xc3\xa0 el juny de 1891.\n_START_SECTION_\nEl "fiasco" de La traviata\n_START_PARAGRAPH_\nEl mateix Verdi va descriure l\'estrena de 1853 de La traviata com a "fiasco". Salvatini-Donatelli tenia 38 anys en aquell moment i era bastant robusta. El fet del seu f\xc3\xadsic, que no era l\'idoni per interpretar una dona jove bonica que es consumeix de la tuberculosi, se cita sovint com una de les raons per al frac\xc3\xa0s inicial de l\'\xc3\xb2pera. En el tercer acte, quan el doctor anuncia que la malaltia de Violetta ha empitjorat i nom\xc3\xa9s t\xc3\xa9 unes hores de viure, l\'audi\xc3\xa8ncia de la primera nit es diu que es va posar a riure, amb un membre del p\xc3\xbablic que crid\xc3\xa0: "No veig cap malaltia, nom\xc3\xa9s hidropesia"! Verdi ja havia expressat dubtes seriosos sobre la conveni\xc3\xa8ncia de Salvatini-Donatelli per al paper dos mesos abans de l\'estrena i envi\xc3\xa0 al seu llibretista, Francesco Piave, al director de La Fenice per transmetre la seva visi\xc3\xb3 que Violetta exigia una cantant "amb una elegant figura, jove i que canti amb passi\xc3\xb3". La seva petici\xc3\xb3 d\'un canvi d\'int\xc3\xa8rpret no va ser reeixida._NEWLINE_Malgrat el que l\'audi\xc3\xa8ncia va poder pensar de l\'aparen\xc3\xa7a f\xc3\xadsica de Fanny Salvini-Donatelli, el seu cant era molt apreciat. Els cr\xc3\xadtics contemporanis mostren que la seva primera \xc3\xa0ria del primer acte, Sempre libera, rebia grans aplaudiments. El cr\xc3\xadtic de La Gazzetta di Venezia escrivia l\'endem\xc3\xa0: "Salvini-Donatelli va cantar aquells passatges de coloratura, dels quals el maestro n\'escrivia tants, amb una habilitat indescriptible i perfecci\xc3\xb3. Va captivar el teatre." El "frac\xc3\xa0s" de l\'actuaci\xc3\xb3 de la nit de l\'estrena fou nom\xc3\xa9s relatiu. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s dels aplaudiments per a l\'\xc3\xa0ria de Salvini-Donatelli, el preludi orquestral era tan ben rebut que l\'audi\xc3\xa8ncia comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a demanar Verdi, que havia de sortir a saludar fins i tot abans que la cortina pug\xc3\xa9s per comen\xc3\xa7ar el primer acte. La cosa es va comen\xc3\xa7ar a descarrilar en el segon acte, especialment el cant del bar\xc3\xadton (Felice Varesi) i el tenor (Ludovico Graziani). La traviata tamb\xc3\xa9 fou reeixida a la taquilla. Va tenir deu representacions a La Fenice, i amb un vespre els beneficis foren el doble de les altres dues \xc3\xb2peres de Verdi que s\'hi havien representat, Ernani i Il corsaro . En qualsevol cas, un any m\xc3\xa9s tard es muntava una altra vegada al Teatro San Benedetto a Ven\xc3\xa8cia en una recepci\xc3\xb3 indiscutiblement triomfant. En aquella ocasi\xc3\xb3, el paper de Violetta era pres per Maria Spezia, tretze anys m\xc3\xa9s jove i considerablement m\xc3\xa9s esvelta que Salvini-Donatelli. _NEWLINE_Els problemes de la nit de l\'estrena no semblen haver dissuadit Salvini-Donatelli d\'intentar el paper en altres ocasions. El cant\xc3\xa0 tres vegades m\xc3\xa9s com a m\xc3\xadnim: el 1856 a Constantinoble, quan Luigi Arditi la dirig\xc3\xad per primera vegada a Turquia; el 1857 al Teatro Comunale de Bologna (amb la segona revisi\xc3\xb3 i portant el t\xc3\xadtol de Violetta).; i el 1858, quan la cant\xc3\xa0 a Londres al Drury Lane Theatre.'