b"\n_START_ARTICLE_\nHiperrealisme\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nL'hiperrealisme t\xc3\xa9 un origen en la tradici\xc3\xb3 pict\xc3\xb2rica nord-americana, favorable a la literalitat del trompe-l'oeil, com mostren els quadres de finals del segle XIX de William Harnett o John Haberle. A la d\xc3\xa8cada dels 1920, els pintors del precisionisme ja van treballar amb l'ajuda de fotografies fidelment reprodu\xc3\xafdes (com en el cas de Charles Sheela, pintor i fot\xc3\xb2graf al mateix temps). Per\xc3\xb2 \xc3\xa9s innegable que el pop art fou el precursor immediat de l'hiperrealisme, ja que pren la iconografia de la quotidianitat, es mant\xc3\xa9 fidel a la dist\xc3\xa0ncia del seu enfocament i produeix les mateixes imatges neutres i est\xc3\xa0tiques._NEWLINE_Els hiperrealistes mai es van constituir en grup, per\xc3\xb2 s\xc3\xad que van fer exposicions que els van presentar com un estil: La Imatge fotogr\xc3\xa0fica i 22 Realistes, ambdues en Nova York, a mitjans dels anys seixanta. En aquesta \xc3\xa8poca l'abstracci\xc3\xb3 era la tend\xc3\xa8ncia dominant i el realisme estava mal vist, es considerava un art que copiava de fotografies o de la realitat i sense cap inter\xc3\xa8s. No obstant aix\xc3\xb2, artistes com Chuck Close, Malcolm Morley o Richard Estes, van desenvolupar t\xc3\xa8cniques totalment noves de representaci\xc3\xb3 de la realitat, aconseguint resultats a vegades sorprenents._NEWLINE_Chuck Close utilitza la fotografia com a mitj\xc3\xa0 per fer els seus retrats, que s'aparten totalment del retrat tradicional i s'acosten m\xc3\xa9s cap al cartell\xc3\xadstic i suggestiu principi cinematogr\xc3\xa0fic del primer pla en superpantalles, cap a la no-dist\xc3\xa0ncia de la t\xc3\xa8cnica de la instant\xc3\xa0nies i cap al gest objectivat de les fotografies cl\xc3\xadniques i policials. En la seva obra tracta problemes com la percepci\xc3\xb3 de l'espectador i la focalitat. Close no part de la realitat sin\xc3\xb3 que l'aborda indirectament a trav\xc3\xa9s de la fotografia que projecta sobre el llen\xc3\xa7._NEWLINE_Com tots els fotorealistes, no hi ha empremtes de pinzellades i l'artista sembla estar absent, els quadres es cobreixen amb una fina capa de pintura, aplicada amb pistola i pinzell, sent raspada si cal, amb una fulla perqu\xc3\xa8 no quedi cap relleu, cap mat\xc3\xa8ria._NEWLINE_Richard Estes, conegut pels seus quadres d'aparadors i escenes urbanes, utilitza diverses diapositives d'aquest objecte, de manera que en els seus quadres es veu no nom\xc3\xa9s l'aparador sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 el que hi ha dins de la botiga i el que es reflecteix a la plataforma. Els seus llocs p\xc3\xbablics estan deserts, en una manera d'abstreure la funcionalitat del representat que \xc3\xa9s t\xc3\xadpica del fotorealisme._NEWLINE_Don Eddy pinta cotxes i David Parrish motos. El franc\xc3\xa8s Jean Olivier Hucleux pinta cementiris de persones i cementiris de cotxes, en un realisme que \xc3\xa9s una repetici\xc3\xb3 de la realitat. Ed Ruscha, a cavall entre el pop art i l'hiperrealisme, pinta benzineres, quadres de paraules i fa llibres de fotografies. L'artista Guan Zeju representa l'hiperrealisme xin\xc3\xa9s. _NEWLINE_Altres caracter\xc3\xadstiques de l'hiperrealisme s\xc3\xb3n l'exactitud en els detalls, contrastada amb la irrealitat de l'efecte espacial i la capacitat de convertir en temes pict\xc3\xb2rics els detalls visuals de la realitat. Aquests pintors exerceixen un alt grau de conceptualisme en representar la difer\xc3\xa8ncia entre l'objecte real i la seva imatge pintada: la realitat, traslladat a la tela per mitj\xc3\xa0 de la c\xc3\xa0mera fotogr\xc3\xa0fica, fotografiat mitjan\xc3\xa7ant recursos pict\xc3\xb2rics. En utilitzar la fotografia en el proc\xc3\xa9s de la realitat al quadre, la realitat queda trencada i manipulada dues vegades, en el quadre i en la fotografia, d'aqu\xc3\xad l'aspecte d'irrealitat que diferencia l'hiperrealsime del realisme tradicional._NEWLINE_Altres artistes nord-americans d'aquesta tend\xc3\xa8ncia s\xc3\xb3n Robert Cottingham, John Kacere, Pa\xc3\xbcl Staiger, Robert Bechtle, Richard McLean i Malcolm Morley i John de Andrea._NEWLINE_Alguns artistes que, sense ser espec\xc3\xadficament hiperrealistes, han utilitzat la fotografia com a mitj\xc3\xa0 d'expressar la realitat s\xc3\xb3n el franc\xc3\xa8s Christian Boltanski, qui utilitza fotografies d'\xc3\xa0lbums familiars d'altres persones que segons les seves pr\xc3\xb2pies paraules, serien, despr\xc3\xa9s d'haver mort, la prova de la seva exist\xc3\xa8ncia, l'alemany Gerhard Richter, que utilitza fotografies des de 1962 de manera continuada, encara que el seu treball ha explorat pr\xc3\xa0cticament tots els possibles terrenys de la pintura i no \xc3\xa9s per tant un hiperrealista pur com els anteriors. L'americ\xc3\xa0 Richard Artschwager porta fotografies d'interiors a una superf\xc3\xadcie de celotex amb un granulat fi al qual aplica un lleugera m\xc3\xa0 de pintura blanca i negra._NEWLINE_Pel que fa a l'escultura hiperrealista americana cal destacar Duane Hanson, que reprodueix a mida natural personatges trets de les classes treballadores, i a Segal que utilitza la mateixa t\xc3\xa8cnica que Hanson: buidatge de guix dels models, farcit dels motlles amb fibra de vidre i poli\xc3\xa8ster, acoblament de les parts i pintat en color carn, la pe\xc3\xa7a acaba vestint amb robes usades. John de Andrea esculpeix nus d'un hiperrealisme tan acusat que semblen persones reals, com Nancy Graves fa amb les seves escultures de camells._NEWLINE_En el cas espanyol, algunes de les figures m\xc3\xa9s rellevants de l'hiperrealisme serien els pintors Antonio L\xc3\xb3pez Garc\xc3\xada i Eduardo Naranjo."