b"\n_START_ARTICLE_\nCrisi portuguesa de 1383-1385\n_START_SECTION_\nPrimeres accions\n_START_PARAGRAPH_\nEl primer acte d'hostilitats el van dur a terme les faccions favorables a Joan d'Av\xc3\xads al desembre de 1383. Jo\xc3\xa3o Fernandes Andeiro i amant de la reina regent, va ser assassinat per un grup de conspiradors comandats per Joan d'Av\xc3\xads. Seguint aquesta declaraci\xc3\xb3 de guerra, Joan era ara el l\xc3\xadder de la posici\xc3\xb3. Amb ajuda de Nuno \xc3\x81lvares Pereira, un general talent\xc3\xb3s, va prendre les ciutats de Lisboa, Beja, Portalegre, Estremoz i \xc3\x89vora. Joan I de Castella va entrar a Portugal ocupant la ciutat de Santar\xc3\xa9m. En un esfor\xc3\xa7 per normalitzar la situaci\xc3\xb3 i assegurar la corona de la seva esposa, va for\xc3\xa7ar a Elionor a abdicar la reg\xc3\xa8ncia i va prendre control del pa\xc3\xads.\n_START_SECTION_\nBatalla d'Atoleiros\n_START_PARAGRAPH_\nLa resist\xc3\xa8ncia armada es va trobar amb l'ex\xc3\xa8rcit castell\xc3\xa0 el 6 d'abril de 1384 a la batalla d'Atoleiros. Nuno \xc3\x81lvares Pereira va guanyar la batalla per la secci\xc3\xb3 d'Av\xc3\xads, per\xc3\xb2 la vict\xc3\xb2ria no va ser decisiva.\n_START_SECTION_\nSetge de Lisboa\n_START_PARAGRAPH_\nJoan d'Av\xc3\xads es va retirar a Lisboa al maig i va assetjar la capital, amb la flota de Fernando S\xc3\xa1nchez de Tovar bloquejant el port de la ciutat. Sense el capital i les riqueses del comer\xc3\xa7, no es podia fer molt per alliberar el pa\xc3\xads de les mans del monarca castell\xc3\xa0. Per la seva banda, Joan I de Castella necessitava Lisboa, no nom\xc3\xa9s per raons financeres, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 pol\xc3\xadtiques, ja que ni ell ni Beatriu de Portugal havien estat coronats a la capital, nom\xc3\xa9s havien estat designats reis. _NEWLINE_Joan d'Av\xc3\xads va lliurar el comandament militar de la resist\xc3\xa8ncia a \xc3\x81lvares Pereira, que va continuar atacant ciutats lleials als castellans i l'ex\xc3\xa8rcit invasor mentre Joan d'Av\xc3\xads es dedicava a l'ofensiva diplom\xc3\xa0tica. Amb la Guerra dels Cent Anys oberta i el Regne d'Anglaterra i el Regne de Fran\xc3\xa7a enfrontats per la corona de Fran\xc3\xa7a. Castella era un aliat tradicional de Fran\xc3\xa7a, aix\xc3\xad que l'opci\xc3\xb3 de Joan d'Av\xc3\xads va ser buscar ajuda a Anglaterra. Al maig, amb Lisboa sota setge, es va enviar una ambaixada a Ricard II d'Anglaterra per demanar ajuda. Ricard tenia 17 anys, per\xc3\xb2 el poder el mantenia el regent d'Anglaterra, el seu oncle Joan de Gant, Duc de Lancaster. Malgrat el rebuig inicial de concedir homes, Joan de Gant va accedir finalment a enviar tropes per ajudar l'ex\xc3\xa8rcit portugu\xc3\xa8s, i aquestes tropes serien decisives. _NEWLINE_Lisboa s'enfrontava a la fam mentre era assetjada per les tropes castellanes. Estava bloquejada per terra i pel riu i la ciutat no tenia esperances que l'ex\xc3\xa8rcit de Joan d'Av\xc3\xads, que encara era molt petit com per enfrontar-se a les tropes castellanes, pogu\xc3\xa9s alliberar-lo. Un intent el va realitzar la flota portuguesa intentant acabar amb el bloqueig del port. El 18 de juliol un grup de vaixells comandats pel capit\xc3\xa0 Rui Pereira va intentar trencar el bloqueig i portar aliments i refor\xc3\xa7os a la ciutat. El cost va ser alt, perqu\xc3\xa8 tres vaixells es van perdre i Rui Pereira va morir en l'atac. Malgrat l'esc\xc3\xa0s \xc3\xa8xit, el setge va anar guanyant terreny: la ciutat d'Almada al marge sud del Tajo es va rendir a les tropes castellanes. Per\xc3\xb2 el setge no nom\xc3\xa9s era nefast per a les ciutats, el mateix ex\xc3\xa8rcit castell\xc3\xa0 patia de fam i de la pesta bub\xc3\xb2nica. El 3 de setembre Joan I va haver d'abandonar el setge i tornar a Castella. Setmanes m\xc3\xa9s tard, la flota castellana tamb\xc3\xa9 va abandonar el Tajo i Lisboa va quedar lliure.\n_START_SECTION_\nCoronaci\xc3\xb3 de Joan I de Portugal\n_START_PARAGRAPH_\nA finals de 1384 i principis de 1385, Nuno \xc3\x81lvares Pereira va intentar derrotar totes les ciutats portugueses que es mostraven favorables a Castella. Responent a la crida d'auxili, les tropes angleses van arribar a Portugal el dia de Pasqua. No era un gran contingent, amb prou feines eren 600 homes, per\xc3\xb2 eren veterans de la Guerra dels Cent Anys i coneixien les t\xc3\xa0ctiques militars brit\xc3\xa0niques. Entre ells hi havia una divisi\xc3\xb3 d'arquers que havia demostrat el seu valor contra la cavalleria en la Batalla de Cr\xc3\xa9cy. _NEWLINE_Amb tot aparentment del seu costat, Joan d'Av\xc3\xads va convocar a les corts de Coimbra. All\xc3\xa0, el 6 d'abril, va ser proclamat des\xc3\xa8 rei de Portugal, en un acte de rebel\xc2\xb7lia contra les pretensions castellanes. Joan I de Portugal va nomenar \xc3\x81lvares Pereira protector del regne i va atacar els punts de resist\xc3\xa8ncia que encara es mantenien en el nord.\n_START_SECTION_\nLa batalla de Trancoso\n_START_PARAGRAPH_\nJoan I de Castella, en desacord amb la coronaci\xc3\xb3 va enviar expedicions punitives, per\xc3\xb2 les forces van ser derrotades a la batalla de Trancoso el mes de maig.\n_START_SECTION_\nLa batalla d'Aljubarrota\n_START_PARAGRAPH_\nVeient que l'\xc3\xbas de la for\xc3\xa7a era l'\xc3\xbanica manera d'imposar-se, Joan I de Castella va organitzar un gran ex\xc3\xa8rcit per envair Portugal a la segona setmana de juny entrant pel nord. Un contingent aliat de cavalleria pesada francesa va viatjar amb ells. El poder dels nombres estava de la seva part: 30.000 castellans contra 6.000 portuguesos. Immediatament van posar rumb a Lisboa i Santar\xc3\xa9m, les grans ciutats del regne. _NEWLINE_Mentrestant, els ex\xc3\xa8rcits de Joan I i \xc3\x81lvares Pereira es van unir a la ciutat de Prendre. Despr\xc3\xa9s d'un debat es va prendre una decisi\xc3\xb3: no es podia permetre que els castellans assetgessin Lisboa de nou, ja que la ciutat cauria, aix\xc3\xad que els portuguesos van interceptar l'ex\xc3\xa8rcit enemic a Leiria, prop del poble d'Aljubarrota. El 14 d'agost, l'ex\xc3\xa8rcit castell\xc3\xa0, molt lent a causa del seu gran nombre, es va trobar amb les tropes portugueses, refor\xc3\xa7ades pels anglesos. La batalla d'Aljubarrota es va desenvolupar com la batalla de Cr\xc3\xa9cy i la Batalla de Poitiers. Aquestes t\xc3\xa0ctiques van permetre a un redu\xc3\xaft grup d'infanteria derrotar a la cavalleria amb l'\xc3\xbas d'arcs en els flancs i estructures defensives al front. L'ex\xc3\xa8rcit castell\xc3\xa0 no nom\xc3\xa9s va ser ven\xc3\xa7ut sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 delmat. Les seves baixes van ser tan grans que Joan I no va poder tornar a atacar a Portugal en els anys seg\xc3\xbcents. _NEWLINE_Amb aquesta vict\xc3\xb2ria, Joan I d'Av\xc3\xads va ser reconegut com a rei de Portugal, posant punt final a l' interregne  i a l'anarquia que havia tingut lloc durant aquesta \xc3\xa8poca. El reconeixement per part de Castella no arribaria fins a 1411, amb el tractat d'Ayll\xc3\xb3n (avui dia a la Seg\xc3\xb2via). L'alian\xc3\xa7a lusitano-brit\xc3\xa0nica seria renovada el 1386 a trav\xc3\xa9s del Tractat de Windsor i el matrimoni de Joan I amb Felipa de Lancaster, filla de Joan de Gant. El tractat, encara en vigor, va establir el pacte d'ajuda m\xc3\xbatua entre els dos pa\xc3\xafsos. De fet, Portugal el faria servir per lluitar contra els seus ve\xc3\xafns el 1640, per a expulsar als reis castellans del seu territori."