b'\n_START_ARTICLE_\nOt\xc3\xb3 I del Sacre Imperi Romanogerm\xc3\xa0nic\n_START_SECTION_\nInici del regnat\n_START_PARAGRAPH_\nOt\xc3\xb3 va succeir el seu pare com rei dels alemanys el 936. Dispos\xc3\xa0 que la seva coronaci\xc3\xb3 fosa l\'antiga capital de Carlemany, Aquisgr\xc3\xa0, on va ser ungit per part de l\'arquebisbe de Mag\xc3\xbancia i primat de l\'Esgl\xc3\xa9sia alemanya. D\'aquesta manera va voler presentar-se com a successor de Carlemany, la nissaga del qual s\'havia extingit el 911, i demostrar que tenia el suport l\'Esgl\xc3\xa9sia alemanya, amb els seus poderosos bisbes i abats. Des del principi Ot\xc3\xb3 va intentar aliar-se amb l\'Esgl\xc3\xa9sia i utilitzar-la com l\'\xc3\xbanica instituci\xc3\xb3 que unifiqu\xc3\xa9s el territori alemany com un imperi teocr\xc3\xa0tic poder\xc3\xb3s. L\'Esgl\xc3\xa9sia oferia riquesa, m\xc3\xa0 d\'obra militar i el seu monopoli sobre alfabetitzaci\xc3\xb3. Per la seva part l\'Emperador oferia protecci\xc3\xb3 contra els nobles, la promesa de donacions, i una cancelleria que es desenvolupava com la via d\'enfortir l\'administraci\xc3\xb3 central._NEWLINE_Segons l\'historiador sax\xc3\xb3 Widukind de Corvey, al seu banquet de coronaci\xc3\xb3 hi van assistir els altres quatre ducs de l\'imperi: Franc\xc3\xb2nia, Su\xc3\xa0bia, Baviera i Lorena, actuant com els seus ajudants personals: Arnulf I de Baviera com a oficial (o mariscal), Herman I de Su\xc3\xa0bia com a encarregat del vi (l\'equivalent modern del sommelier) (llat\xc3\xad pincerna o buticularius), Eberhard III de Franc\xc3\xb2nia com majordom, i Gilbert de Lorena com ajudant de cambra. _NEWLINE_En 938, es descobreix una mina rica d\'argent al Rammelsberg a Sax\xc3\xb2nia. Aquest cos de mena proporcionaria molt de l\'argent, coure, i plom d\'Europa als dos-cents propers anys, i aquest riquesa mineral mantenia els fons per a les activitats d\'Ot\xc3\xb3 durant el seu regnat._NEWLINE_Els inicis del regnat d\'Ot\xc3\xb3 van estar marcats per una s\xc3\xa8rie de rebel\xc2\xb7lions ducals. El 938 el nou duc de Baviera rebutj\xc3\xa0 retre homenatge a Ot\xc3\xb3. Quan Ot\xc3\xb3 el destitu\xc3\xad, aquest es revolt\xc3\xa0 i juntament amb uns quants nobles saxons intent\xc3\xa0 deposar Ot\xc3\xb3 a favor del seu germanastre gran Thankmar (fill de la primera muller d\'Enric Hatheburg). Tot i que Ot\xc3\xb3 va derrotar i matar Thankmar el 936, la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 continu\xc3\xa0 l\'any seg\xc3\xbcent en qu\xc3\xa8 Gilbert, el Duc de Lorena, jurava fidelitat al Rei Llu\xc3\xads IV de Fran\xc3\xa7a. Mentrestant, el germ\xc3\xa0 m\xc3\xa9s jove d\'Ot\xc3\xb3, Enric I de Baviera, conspirava amb l\'arquebisbe de Mag\xc3\xbancia per assassinar-lo. La rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 acabava el 939 amb la vict\xc3\xb2ria d\'Ot\xc3\xb3 a la batalla d\'Andernach, on morien els ducs de Franc\xc3\xb2nia i Lorena. Enric fugia a Fran\xc3\xa7a, i Ot\xc3\xb3 responia donant suport Hug el Gran en la seva campanya contra la corona francesa, per\xc3\xb2 el 941 Ot\xc3\xb3 i Enric es reconcilien a trav\xc3\xa9s dels esfor\xc3\xa7os de la seva mare, i l\'any seg\xc3\xbcent Ot\xc3\xb3 es retirava de Fran\xc3\xa7a despr\xc3\xa9s que Llu\xc3\xads reconegu\xc3\xa9s el seu protectorat sobre Lorena._NEWLINE_Per evitar futures rebel\xc2\xb7lions, Ot\xc3\xb3 va intentar situar familiars propers al capdavant de tots els ducats importants del regne alemany. Va mantenir el ducat de Franc\xc3\xb2nia, ara vacant, com a feu personal. El 944 atorgava el ducat de Lorena a Conrad el Roig, que m\xc3\xa9s tard es casaria amb la seva filla Lietgarda. Mentrestant, disposava que el seu fill Liutdolf es cas\xc3\xa9s amb Ida, la filla del Duc Herman de Su\xc3\xa0bia, i heret\xc3\xa9s aquell ducat quan Herman va morir el 947. Un arranjament similar portava a Enric a convertir-se en duc de Baviera el 949.\n_START_SECTION_\nCampanyes a It\xc3\xa0lia i l\'Europa oriental\n_START_PARAGRAPH_\nMentrestant, It\xc3\xa0lia havia caigut en un caos pol\xc3\xadtic. A la mort (950), possiblement enverinat, de Lotari d\'Arles, el tron itali\xc3\xa0 va ser heretat per una dona, Adelaida d\'It\xc3\xa0lia, respectivament filla, jove, i v\xc3\xaddua dels tres \xc3\xbaltims reis d\'It\xc3\xa0lia. _NEWLINE_Un noble local, Berenguer d\'Ivrea, es va autodeclarar rei d\'It\xc3\xa0lia, va segrestar Adelaida, i va intentar de legitimar el seu regnat for\xc3\xa7ant Adelaida a casar-se amb el seu fill Adalbert. Adelaida es va poder escapar a Canossa i va demanar la intervenci\xc3\xb3 alemana. Luitdolf i Enric van envair It\xc3\xa0lia independemnent per aprofitar-se de la situaci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 el 951 Ot\xc3\xb3 frustr\xc3\xa0 les ambicions del seu fill i el seu germ\xc3\xa0 envaint It\xc3\xa0lia essent ell el que va obligar a Berenguer a jurar-li fidelitat. A m\xc3\xa9s, com que Ot\xc3\xb3 era vidu des del 946, es va casar amb Adelaida._NEWLINE_Aquest matrimoni va provocar una altra rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 quan Adelaida va tenir un fill, ja que Liutdolf va t\xc3\xa9mer per la seva posici\xc3\xb3 com l\'hereu d\'Ot\xc3\xb3, i el 953 es rebel\xc2\xb7l\xc3\xa0 en coalici\xc3\xb3 amb Conrad el Roig i l\'Arquebisbe de Mag\xc3\xbancia. Tot i que Ot\xc3\xb3 tingu\xc3\xa9 un \xc3\xa8xit inicial reafirmant la seva autoritat a Lorena, va ser capturat quan atac\xc3\xa0 Mag\xc3\xbancia, i l\'any seg\xc3\xbcent la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 s\'havia est\xc3\xa8s per tot el regne. No obstant aix\xc3\xb2, Conrad i Luitdolf es van equivocar aliant-se amb els magiars. Les extenses r\xc3\xa0tzies magiars al sud d\'Alemanya el 954 va fer que els nobles alemanys s\'unissin a unir-se i mitjan\xc3\xa7ant el R\xc3\xa8gim d\'Auerstadt, Conrad i Luitdolf eren desposse\xc3\xafts dels seus t\xc3\xadtols i l\'autoritat d\'Ot\xc3\xb3 es restablia. El 955 Ot\xc3\xb3 va consolidar seva autoritat vencent les forces magiars a la Batalla de Lechfeld.\n_START_SECTION_\nEl sistema Otoni\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nUna part clau de la pol\xc3\xadtica nacional d\'Ot\xc3\xb3 era refor\xc3\xa7ar les autoritats eclesi\xc3\xa0stiques, principalment bisbes i abats, a costa de la secular noblesa que amena\xc3\xa7ava amb el seu propi poder. Per controlar les forces que l\'Esgl\xc3\xa9sia representava, Ot\xc3\xb3 havia recurregut a tres institucions de les quals feia un \xc3\xbas consistent. Una era la investidura reial dels bisbes i abats amb els s\xc3\xadmbols dels seus oficis, en sentit espiritual, perqu\xc3\xa8 Ot\xc3\xb3 era el Rei ungit dels alemanys, com en sentit temporal, ja que Ot\xc3\xb3 s\'assegurava als seus bisbes i abats com els seus vassalls mitjan\xc3\xa7ant una cerim\xc3\xb2nia de distinci\xc3\xb3. "Sota aquestes condicions l\'elecci\xc3\xb3 clerical es convertia en una mera formalitat a l\'Imperi Otoni\xc3\xa0, i el rei omplia les files de l\'episcopat amb els seus propis parents i amb els seus administratius lleials de la cancelleria, que tamb\xc3\xa9 eren nomenats per a encap\xc3\xa7alar els grans monestirs" (Cantor, 1994 p213). _NEWLINE_La segona instituci\xc3\xb3 es va establir de forma m\xc3\xa9s segura als territoris otonians, es tractava de la propietat de les esgl\xc3\xa9sies. En el dret alemany, qualsevol estructura constru\xc3\xafda en terra propietat d\'un senyor pertanyia a aquell senyor, llevat que una carta hagu\xc3\xa9s alliberat, molt espec\xc3\xadficament, aquells drets. Ot\xc3\xb3 i la seva cancelleria reclamaven insistentment els drets de propietat sobre moltes esgl\xc3\xa9sies i abadies._NEWLINE_El tercer instrument de poder Otoni\xc3\xa0 era el sistema de l\'advocatus (advocat). L\'advocatus era un dirigent secular de propietats eclesi\xc3\xa0stiques, que tenia dret a una certa porci\xc3\xb3 dels productes agr\xc3\xadcoles i a uns altres ingressos i era responsable de la seguretat i el bon ordre. Efectuaven les funcions similars als bailli dels francs occidentals i mantenien la seva posici\xc3\xb3 nom\xc3\xa9s per la voluntat continuada de l\'emperador al que servien._NEWLINE_Ot\xc3\xb3 dot\xc3\xa0 els bisbats i abadies amb grans extensions de terra, en les quals les autoritats seculars no tenien ni poder de jurisdicci\xc3\xb3 ni d\'impostos. En un exemple extrem, quan Conrad el Vermell va ser desposse\xc3\xaft del seu t\xc3\xadtol ducal a Lorena, Ot\xc3\xb3 assign\xc3\xa0 al seu germ\xc3\xa0 Brun\xc3\xb3, Arquebisbe de Col\xc3\xb2nia, nou duc de Lorena. A les terres que Ot\xc3\xb3 conqueria als Wends i a altres pobles eslaus, fundava nous bisbats a les seves fronteres orientals._NEWLINE_Donat que Ot\xc3\xb3 personalment assignava els bisbes i abats, aquestes reformes refor\xc3\xa7aven la seva autoritat central, i les posicions superiors de l\'esgl\xc3\xa9sia alemanya funcionaven al respecte com a bra\xc3\xa7 de la burocr\xc3\xa0cia imperial. La conflictivitat d\'aquests bisbats poderosos amb els successors d\'Ot\xc3\xb3 i el creixement del poder Papal durant la Reforma Gregoriana, portar\xc3\xa0 durant el segle XI a la Querella de les Investidures i a la desaparici\xc3\xb3 de l\'autoritat central a Alemanya.\n_START_SECTION_\nEl Renaixement Otoni\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nUn limitat renaixement de les arts i l\'arquitectura va dependre del patronatge de la cort d\'Ot\xc3\xb3 i els seus successors. El Renaixement Otoni\xc3\xa0 era evident en algunes escoles de catedrals, com la de Brun\xc3\xb3 de Col\xc3\xb2nia, i en la producci\xc3\xb3 de manuscrits il\xc2\xb7lustrats, la forma d\'art essencial de l\'\xc3\xa8poca, amb un grup de scriptoria d\'elit com ara Quedlinburg, fundada per Ot\xc3\xb3 en 936. _NEWLINE_Les abadies Imperials i la cort imperial es convertien en els centres de vida religiosa i espiritual, guiades per l\'exemple de dones de la fam\xc3\xadlia reial. Ot\xc3\xb3 estava escandalitzat per l\'estat de la lit\xc3\xbargia a Roma, i va encarregar el primer Llibre Pontifical, un llibre lit\xc3\xbargic que contenia tant oracions com instruccions lit\xc3\xbargiques. La "Compilaci\xc3\xb3 Pontifical Romanogerm\xc3\xa0nica", com la varen anomenar, va ser supervisada per l\'Arquebisbe Wilhelm de Mag\xc3\xbancia.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xadtol Imperial\n_START_PARAGRAPH_\nAl voltant de 960, It\xc3\xa0lia era una altra vegada en una confusi\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica, i quan Berenguer ocup\xc3\xa0 els Estats Papals del nord, el Papa Joan XII deman\xc3\xa0 ajut a Ot\xc3\xb3. Ot\xc3\xb3 va tornar a It\xc3\xa0lia i el 2 de febrer de 962, el papa el coronava emperador (Translatio Imperii.) Deu dies m\xc3\xa9s tard, el papa i l\'emperador ratificaven el Diploma Ottonianum, pel qual l\'emperador es convertia en l\'avalador de la independ\xc3\xa8ncia dels estats papals. Aquest era el primer poder efica\xc3\xa7 garantit des de l\'Imperi Carolingi._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s que Ot\xc3\xb3 marx\xc3\xa9s de Roma i reconquer\xc3\xads els Estats Papals a Berenguer, Joan es va inquietar del poder de l\'emperador i envi\xc3\xa0 enviats als magiars i a l\'imperi Bizant\xc3\xad per formar una lliga contra Ot\xc3\xb3. El novembre de 963, Ot\xc3\xb3 tornava a Roma i convocava un s\xc3\xadnode de bisbes per deposar a Joan XII i coronar a Lle\xc3\xb3 VIII, un seglar, com papa. Quan l\'emperador marxava de Roma, s\'inici\xc3\xa0 una guerra civil a la ciutat entre els que donaven suport a l\'emperador i els que donaven suport a Joan._NEWLINE_Joan retorn\xc3\xa0 al poder enmig de lluites encarnissades i excomunic\xc3\xa0 els que l\'havien deposat, for\xc3\xa7ant a Ot\xc3\xb3 a retornar a Roma una tercera vegada el juliol de 964 i deposar Papa Benet V (Ja que Joan havia mort dos mesos abans). En aquesta ocasi\xc3\xb3, Ot\xc3\xb3 obtenia dels ciutadans de Roma la promesa de no escollir un papa sense aprovaci\xc3\xb3 imperial._NEWLINE_ _NEWLINE_Ot\xc3\xb3 en va fer campanyes infructuoses al sud d\'It\xc3\xa0lia en diverses ocasions entre 966-972. En 967, donava el ducat de Spoleto a Pandulf Ironhead, pr\xc3\xadncep de Benevent i Capua, un aliat poder\xc3\xb3s en el Mezzogiorno. L\'any (968) Ot\xc3\xb3 deix\xc3\xa0 el setge de Bari a c\xc3\xa0rrec de Pandulf, per\xc3\xb2 el duc aliat era capturat en la batalla de Bovino pels bizantins. El 972 l\'emperador bizant\xc3\xad Joan I Tsimisc\xc3\xa9s reconeix el t\xc3\xadtol imperial d\'Ot\xc3\xb3 i accept\xc3\xa0 un matrimoni entre el fill d\'Ot\xc3\xb3 i hereu de la corona, Ot\xc3\xb3 II, i la seva neboda Te\xc3\xb2fan Escleros. Pandulf va ser alliberat del seu captiveri._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la seva mort el 973 va ser enterrat prop de la seva primera muller Edith de Wessex en el Catedral de Magdeburg.\n_START_SECTION_\nSuccessi\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nA la seva mort l\'imperi pass\xc3\xa0 al seu fill Ot\xc3\xb3 II. La seva filla Luitgard s\'havia casat amb el duc s\xc3\xa0lic Conrad el Roig de Lorena, i el besn\xc3\xa9t de la parella, Conrad II ser\xc3\xa0 el 1024 el successor al tron alemany d\'Enric II, produint-se el relleu de la dinastia Otoniana per la dinastia S\xc3\xa0lica.'