b"\n_START_ARTICLE_\nAlt Camp\n_START_SECTION_\nRelleu\n_START_PARAGRAPH_\nL'Alt Camp compr\xc3\xa8n dues grans unitats de relleu, evidenciades per la topografia: una plana, que \xc3\xa9s el sector septentrional de la depressi\xc3\xb3 de Valls-Reus, inclosa dins de la Depressi\xc3\xb3 Prelitoral, i un conjunt de serres pertanyents a la Serralada Prelitoral._NEWLINE_Per comprendre la formaci\xc3\xb3 del relleu de l'Alt Camp, hem d'imaginar-nos que la plana \xc3\xa9s un sector enfonsat en relaci\xc3\xb3 a les muntanyes que la voregen. \xc3\x89s com si un gran sector de la Serralada Prelitoral s'hagu\xc3\xa9s trencat, i de mica en mica s'enfons\xc3\xa9s. Per aix\xc3\xb2 es diu que \xc3\xa9s una depressi\xc3\xb3 que \xc3\xa9s part de la Depressi\xc3\xb3 Prelitoral. Aquest enfonsament tingu\xc3\xa9 lloc fa milions d'anys. La prova \xc3\xa9s que al seu fons s'hi dipositaren calc\xc3\xa0ries i argiles del Mioc\xc3\xa8, que terraplenaven l'antic relleu. Per aix\xc3\xb2 ara la topografia del fons \xc3\xa9s plana. Sobre aquests materials miocens els rius Gai\xc3\xa0 i Francol\xc3\xad excavaren \xc3\xa0mplies valls, sobre les quals dipositaren altres materials o al\xc2\xb7luvions._NEWLINE_L'entorn de la depressi\xc3\xb3 \xc3\xa9s com un amfiteatre, que tanca la comarca, excepte pel cant\xc3\xb3 meridional, el que permet la seva comunicaci\xc3\xb3 cap al Baix Camp i cap al Tarragon\xc3\xa8s. En conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia, resta oberta al mar. Les serres que l'envolten s\xc3\xb3n la serra de la Mussara, del Pou, dels Motllats i de les serres de Prades (mola d'Estat, 1.126 m) per l'oest. Les serres de l'Ermita, de Miramar (tossal Gros, 867 msnm). del Cogull\xc3\xb3 (el Cogull\xc3\xb3, 885 m) i de Comaverd s\xc3\xb3n al nord. La serra d'Ancosa (les Solanes, 914 m) i el Montmell s\xc3\xb3n a l'est._NEWLINE_En aquestes serres dominen els materials tri\xc3\xa0sics amb gresos vermells i calc\xc3\xa0ries grises blanquinoses, que donen lloc a cingles amb fort contrast crom\xc3\xa0tic. Al sector oriental dominen les calc\xc3\xa0ries i margues. A l'extrem nord-oest, al sector de les muntanyes de Prades, hi ha una \xc3\xa0rea amb granits i pissarres._NEWLINE_Aquesta topografia dificulta les comunicacions, excepte cap al sud. La l\xc3\xadnia ferrovi\xc3\xa0ria i la carretera de Reus a Montblanc aprofita l'estret de la Riba que ha obert el Francol\xc3\xad. La carretera de Tarragona a Lleida, que passa per Valls, puja pel coll de l'Illa. L'autopista de Lleida fa com unes muntanyes russes, entre el Pened\xc3\xa8s i el Segri\xc3\xa0. Primer puja per salvar els relleus de la serra de Bonastre, al l\xc3\xadmit amb el Baix Pened\xc3\xa8s; despr\xc3\xa9s baixa fins a la depressi\xc3\xb3 de Valls per ascendir suaument cap al nord, fins al peu de la serra de Miramar; s'enfila en un fort pendent entre la serra de Miramar i la serra del Cogull\xc3\xb3; despr\xc3\xa9s de passar el coll de Cabra, baixa al fons de la Conca de Barber\xc3\xa0. Abans d'arribar al Segri\xc3\xa0, encara torna a pujar pels colls de l'Albi i Vinaixa.\n_START_SECTION_\nHidrografia\n_START_PARAGRAPH_\nEls rius Francol\xc3\xad i Gai\xc3\xa0 travessen l'Alt Camp de nord a sud. Tenen un curs paral\xc2\xb7lel amb nombrosos afluents que baixen de les serres circumdants, que divaguen per la plana. Tots dos neixen m\xc3\xa9s al nord de la comarca. _NEWLINE_El Gai\xc3\xa0 entre les serres de Brufaganya i de Queralt entre les comarques de l'Anoia i Conca de Barber\xc3\xa0. Travessa la plana del Pont d'Armentera, Querol, Aiguam\xc3\xbarcia i Vila-rodona. En deixar la comarca hi ha l'embassament del Gai\xc3\xa0, ja al Tarragon\xc3\xa8s. T\xc3\xa9 nombrosos afluents que reben diferents noms comuns, com torrent, riu, barranc o rasa. El seu cabal \xc3\xa9s molt baix, i sovint va sec a causa, sobretot, de l'explotaci\xc3\xb3 dels nivells fre\xc3\xa0tics. Peri\xc3\xb2dicament sofreix inundacions, en moments de pluges sobtades i torrencials._NEWLINE_El Francol\xc3\xad t\xc3\xa9 una conca m\xc3\xa9s gran i penetra a l'Alt Camp pel congost de la Riba, d'onze quil\xc3\xb2metres de longitud, un dels estrets m\xc3\xa9s caracter\xc3\xadstics i espectaculars que hi ha a la Serralada Prelitoral. Rep les aig\xc3\xbces del Brugent del Francol\xc3\xad i del riu Glorieta per la dreta. El primer descendeix de les muntanyes de Prades; desguassa al Francol\xc3\xad just abans del congost de la Riba. Part del sector occidental de la comarca \xc3\xa9s drenada pel riu Glorieta, que desguassa al Francol\xc3\xad ja dins del Tarragon\xc3\xa8s. Per l'esquerra rep la riera de Sant Francesc, que passa per Valls, i el torrent de Vallmoll.\n_START_SECTION_\nClima\n_START_PARAGRAPH_\nL'Alt Camp t\xc3\xa9 un clima mediterrani amb influ\xc3\xa8ncia mar\xc3\xadtima. La topografia facilita la influ\xc3\xa8ncia mar\xc3\xadtima i dificulta la penetraci\xc3\xb3 de les masses d'aire fred del nord i sec de l'oest. \xc3\x89s com un gran amfiteatre obert al mar._NEWLINE_Les temperatures mitjanes anuals oscil\xc2\xb7len entre 13 i 16\xc2\xa0\xc2\xb0C, una mica menys en els vessants m\xc3\xa9s enlairats. S\xc3\xb3n m\xc3\xa9s baixes a mesura que ens endinsem cap a l'interior i a m\xc3\xa9s altitud. Els hiverns s\xc3\xb3n temperats, amb mitjanes mensuals de gener entre 4 i 8\xc2\xa0\xc2\xb0C. Les gla\xc3\xa7ades hi s\xc3\xb3n escasses, m\xc3\xa9s freq\xc3\xbcents cap a l'interior i a m\xc3\xa9s altitud. Els estius s\xc3\xb3n secs i calorosos, amb mitjanes mensuals de juliol entre 22 i 24\xc2\xa0\xc2\xb0C._NEWLINE_Les precipitacions hi s\xc3\xb3n escasses, amb mitjanes mensuals entre 500 i 600\xc2\xa0mm. un xic m\xc3\xa9s abundoses als cims de les muntanyes de Prades. L'estiu \xc3\xa9s l'estaci\xc3\xb3 menys plujosa. Les precipitacions s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s importants a la tardor. Sovint les pluges s\xc3\xb3n torrencials, fet que provoca desbordaments en els cursos d'aigua.\n_START_SECTION_\nVegetaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa vegetaci\xc3\xb3 actual de la plana \xc3\xa9s escassa, a causa del predomini dels conreus. A les parts m\xc3\xa9s baixes a prop dels rius hi predominen els joncs. Als vessants inferiors tamb\xc3\xa9 hi predominen els conreus, per\xc3\xb2 hi ha for\xc3\xa7a brolles de roman\xc3\xad, garrigues (formades principalment pel coscoll, cues de cavall amb el pi blanc i els salzes. A la muntanya mitjana hi dominen les brolles i m\xc3\xa0quies amb pi blanc, amb sectors d'alzinar, \xc3\xa0lbers i oms. Als vessants m\xc3\xa9s humils i frescals hi ha tamb\xc3\xa9 rouredes de roure valenci\xc3\xa0 (o de fulla petita) amb pinassa._NEWLINE_La vegetaci\xc3\xb3 natural estaria constitu\xc3\xafda sobretot per alzinars a gaireb\xc3\xa9 tot el territori. A l'extrem nord-est segurament dominarien els carrascars. Els vessants enlairats s\xc3\xb3n territori propi de les rouredes de roure valenci\xc3\xa0._NEWLINE_Bona part de les brolles i garrigues actuals provenen d'antics conreus de vinya, garrofer o olivera, que han estat abandonats en els darrers cents anys. Els incendis peri\xc3\xb2dics fan que aquestes comunitats arbustives es mantinguin. La tend\xc3\xa8ncia \xc3\xa9s, si el foc no la det\xc3\xa9, l'evoluci\xc3\xb3 cap a boscos diferents segons el clima i els s\xc3\xb2ls.\n_START_SECTION_\nPoblaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nL'Alt Camp \xc3\xa9s la comarca menys poblada de les tres que integren el Camp de Tarragona. \xc3\x89s una comarca essencialment rural, amb un sol centre urb\xc3\xa0 de mida mitjana. Sens dubte, el territori de l'Alt Camp tingu\xc3\xa9 una ocupaci\xc3\xb3 important en temps dels romans, per la proximitat de T\xc3\xa0rraco. La plana havia de ser el sector m\xc3\xa9s romanitzat. Hi havia for\xc3\xa7a vil\xc2\xb7les romanes (Vila-rodona, Alcover). D'aquesta \xc3\xa8poca, destaca el Columbari de Vila-rodona, de car\xc3\xa0cter funerari, i les restes de l'aq\xc3\xbceducte rom\xc3\xa0 que anava des del Pont d'Armentera fins a Tarragona, i passava per on ara hi ha Santes Creus, Vila-rodona, Puigpelat i Vallmoll._NEWLINE_Amb la desfeta de l'Imperi Rom\xc3\xa0 hi hagu\xc3\xa9 un fort despoblament, com tamb\xc3\xa9 durant el domini musulm\xc3\xa0. Com a la resta del Camp, la recolonitzaci\xc3\xb3 d'aquestes terres fou for\xc3\xa7a tardana. Les muntanyes de Prades quedaren en poder dels sarra\xc3\xafns fins a mitjan segle XII. La plana devia estar ocupada, segurament, per extens i dens bosc._NEWLINE_A partir d'aquest moment s'inicia la recolonitzaci\xc3\xb3 per gent que procedeix de terres de m\xc3\xa9s al nord. De mica en mica, la poblaci\xc3\xb3 augmenta i la plana \xc3\xa9s conreada de nou. Es calcula una poblaci\xc3\xb3 d'uns 7.000 habitants a mitjan segle XIV. La Pesta Negra afect\xc3\xa0 molt el territori d'aquesta comarca, ja que la darreria del segle XV hi havia una poblaci\xc3\xb3 que amb prou feines superava els 2.000 habitants. Ja en aquest moment Valls era centre demogr\xc3\xa0fic i econ\xc3\xb2mic indiscutible del pla._NEWLINE_Al llarg del segle XVI es viu un augment notable i es consoliden nombrosos pobles. Pel 1718 es calcula una poblaci\xc3\xb3 de 9.383 habitants, i pel 1787 de 25.443 habitants. En aquestes mateixes dates Valls t\xc3\xa9 una poblaci\xc3\xb3 de 3.141 habitants i 8.209 habitant respectivament. Valls concentra el 32% del total comarcal el 1787. L'augment demogr\xc3\xa0fic ja no parar\xc3\xa0 fins a mitjan segle XIX, almenys de forma global. Es pot considerar la segona meitat del segle XVIII i primera del segle XIX com el gran per\xc3\xadode de l'Alt Camp._NEWLINE_El primer cens modern (1857) d\xc3\xb3na una poblaci\xc3\xb3 de 38.507 habitants. El cens de 1860 registra 39.402 habitants. Aquest darrer d\xc3\xb3na la xifra m\xc3\xa0xima de poblaci\xc3\xb3 en la comarca al llarg de tota la seva hist\xc3\xb2ria. En aquest moment, a l'Alt Camp hi ha una gran activitat agr\xc3\xadcola i industrial (t\xc3\xa8xtil, aliment\xc3\xa0ria). Valls, amb 13.319 habitants, t\xc3\xa9 gaireb\xc3\xa9 el 34% de la poblaci\xc3\xb3 comarcal. En aquest moment ja s'insinua un per\xc3\xadode de decad\xc3\xa8ncia i Valls ja perd poblaci\xc3\xb3 respecte al cens anterior. Hi ha quatre municipis que tenen una poblaci\xc3\xb3 superior a 2.000 habitants (Alcover, el Pla de Santa Maria, Vila-rodona i Aiguam\xc3\xbarcia), i vuit municipis amb m\xc3\xa9s de 1.000 habitants._NEWLINE_Com que no es disposa de dades concretes de la primera meitat del segle XIX, \xc3\xa9s dif\xc3\xadcil precisar el moment de m\xc3\xa0xim demogr\xc3\xa0fic, encara que, segons els censos moderns, seria el 1860. A partir d'aquesta data, pr\xc3\xa0cticament tots els municipis van perdent poblaci\xc3\xb3, fins i tot Valls. La localitzaci\xc3\xb3 marginal de la comarca, una mica separada de la l\xc3\xadnia de costa i dels grans eixos viaris, i l'abs\xc3\xa8ncia de cursos d'aigua importants s\xc3\xb3n factors que no afavoreixen pas una progressi\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica i demogr\xc3\xa0fica._NEWLINE_Els gr\xc3\xa0fics de l'evoluci\xc3\xb3 de la poblaci\xc3\xb3 mostra clarament aquesta tend\xc3\xa8ncia. D'una comarca relativament for\xc3\xa7a poblada i una capital tamb\xc3\xa9 relativament important (el 1842 era la cinquena poblaci\xc3\xb3 poc poblada que t\xc3\xa9 com a capital un nucli mitj\xc3\xa0 on resideix el 58% de la poblaci\xc3\xb3 comarcal._NEWLINE_Nom\xc3\xa9s faltava la plaga de la fil\xc2\xb7loxera per accelerar el proc\xc3\xa9s de despoblament ja generalitzat d'una comarca que no podia seguir el ritme d'industrialitzaci\xc3\xb3 de la resta del Camp. El 1900 Valls tenia 16.625 habitants, i cap altre municipi no superava els 2.000 habitants. Nom\xc3\xa9s eren set els que passaven del miler. A partir de 1920 la poblaci\xc3\xb3 de Valls s'estabilitza amb alguns petits alts i baixos. En canvi, el conjunt comarcal continuava descendint fins al 1960. Aleshores la poblaci\xc3\xb3 era de 27.629 habitants, dels quals Valls en tenia 11.886. A la capital vivia el 43% del total comarcal._NEWLINE_Durant les dues d\xc3\xa8cades seg\xc3\xbcents la poblaci\xc3\xb3 comarcal es recupera lentament. Es detecta que la poblaci\xc3\xb3 de Valls augmenta m\xc3\xa9s que el total comarcal. Aix\xc3\xb2 vol dir que el despoblament de la resta dels municipis \xc3\xa9s molt m\xc3\xa9s elevat que el creixement de Valls. A conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d'aquesta tend\xc3\xa8ncia, l'Alt Camp t\xc3\xa9 en els \xc3\xbaltims 25 anys del segle XX, una plana for\xc3\xa7a poblada i un entorn pr\xc3\xa0cticament desert des del punt de vista demogr\xc3\xa0fic. Valls, amb 19.577 habitants (1986), cont\xc3\xa9 m\xc3\xa9s de la meitat del total comarcal. El segon municipi \xc3\xa9s Alcover, amb 3.465 habitants. Nom\xc3\xa9s dos altres municipis (el Pla de Santa Maria i Vila-rodona) superen el miler.\n_START_SECTION_\nAgricultura i ramaderia\n_START_PARAGRAPH_\nL'agricultura al segle XVIII es basava fonamentalment en la vinya, l'olivera i els cereals. Durant la segona meitat del segle XX, la vinya an\xc3\xa0 guanyant superf\xc3\xadcie i els cereals van anar retrocedint. La vinya s'estenia principalment pels municipis del centre i sud de la plana (Valls, Vallmoll, Vilabella i Vila-rodona). Els cereals predominaven sobretot cap al nord de la comarca Cabra del Camp. L'olivera es feia m\xc3\xa9s aviat als vessants de la serra de Prades. En l'esc\xc3\xa0s regadiu hi havia hortalisses, cereals i c\xc3\xa0nem. Valls ocupava aleshores un segon lloc en el comer\xc3\xa7 de l'aiguardent, juntament amb Vilafranca del Pened\xc3\xa8s i Reus, que era al davant. Al llarg del segle XIX la vinya s'estengu\xc3\xa9 encara m\xc3\xa9s._NEWLINE_Alguns municipis arriben a tenir m\xc3\xa9s del 70% de la seva superf\xc3\xadcie conreada plantada de ceps (Br\xc3\xa0fim, Nulles, Puigpelat, Vila-rodona i Vilabella). A d'altres, a la riba dreta del Francol\xc3\xad, on hi ha m\xc3\xa9s regadiu, la vinya ocupa menys superf\xc3\xadcie, encara que gaireb\xc3\xa9 sempre superava el 50% de la superf\xc3\xadcie conreada municipal (Alcover). Els sectors m\xc3\xa9s septentrionals de l'Alt Camp s\xc3\xb3n els que tenen menys vinya._NEWLINE_Aquesta extensi\xc3\xb3 de les vinyes afecta molt el paisatge del Camp, sobretot per haver-se plantat en indrets on fins aleshores hi havia bosc o matollar. El conreu de la vinya s'enfila per vessants molt inclinats fins a pr\xc3\xa0cticament els cims gr\xc3\xa0cies a la construcci\xc3\xb3 de feixes aguantades amb parets de pedra seca. A Vila-rodona, per exemple, les terres no conreades passen del 42% a la darreria del segle XVIII a un 18%, i Valls del 28% a un 12% durant el m\xc3\xa0xim per\xc3\xadode._NEWLINE_La ciutat de Valls i altres nuclis es veieren afavorits per la instal\xc2\xb7laci\xc3\xb3 de fassines d'aiguardent. Tres quartes parts de la producci\xc3\xb3 de vi es transformava en aiguardent, el qual era en bona part exportat a la resta dels pa\xc3\xafsos d'Europa i Am\xc3\xa8rica._NEWLINE_Els cereals es mantenien en alguns municipis al nord de la comarca (el Pla de Santa Maria, Cabra del Camp, Aiguam\xc3\xbarcia i el Pont d'Armentera). El cereal m\xc3\xa9s conreat era el blat, seguit de lluny de l'ordi, el s\xc3\xa8gol i la civada._NEWLINE_L'oliera tamb\xc3\xa9 perd terreny, i nom\xc3\xa9s \xc3\xa9s important a la Riba i l'Alcover. L'avellaner encara ocupa un espai molt redu\xc3\xaft en el conjunt comarcal. \xc3\x89s plantat sobretot als vessants inferiors de les muntanyes i nom\xc3\xa9s el sec\xc3\xa0. Al llarg del segle XIX l'avellaner experimenta un augment notable. L'ametller no s'est\xc3\xa9n d'una manera notable fins a la segona meitat del segle XIX. Una tend\xc3\xa8ncia semblant t\xc3\xa9 el garrofer, arbre que exigia poques atencions i subsistia en terres pobres._NEWLINE_Aquest esquema de la distribuci\xc3\xb3 dels conreus es vei\xc3\xa9 modificat per l'entrada de la fil\xc2\xb7loxera, al llarg de la darrera d\xc3\xa8cada del segle XIX. Algunes terres es replantaren amb peus de ceps americans. D'altres es replantaren amb garrofers, avellaners i ametllers. D'altres, en fi, les terres m\xc3\xa9s pobres s'abandonaren._NEWLINE_A finals del segle XX es conreaven unes 27.000 ha. gaireb\xc3\xa9 la meitat de la superf\xc3\xadcie, en especial a la part central i oriental de la comarca (Aiguam\xc3\xbarcia, Vila-rodona, Nulles i Vilabella). L'ametller, en segon lloc, va anar substituint l'olivera. L'avellaner ocupa gaireb\xc3\xa9 4.000 ha. de les quals una bona part \xc3\xa9s regadiu._NEWLINE_La ramaderia \xc3\xa9s una activitat en el conjunt comarcal. En destaca nom\xc3\xa9s l'aviram (Valls, Cabra del Camp, la Mas\xc3\xb3) i el bestiar porc\xc3\xad (Valls, Vilebella i Alcover). Tenen una import\xc3\xa0ncia ben escassa la ramaderia bovina i ovina.\n_START_SECTION_\nInd\xc3\xbastria\n_START_PARAGRAPH_\nL'activitat industrial m\xc3\xa9s activa en el moment de m\xc3\xa0xim econ\xc3\xb2mic de l'Alt Camp, entre 1750 i 1850, fou la t\xc3\xa8xtil de cot\xc3\xb3, al Pla de Santa Maria, Valls, Picamoixons, la Riba i Pont d'Armentera. Hi havia adoberies i aiguardents a Valls, i papereres a la Riba, Alcover, Valls, Vila-rodona, el Mil\xc3\xa0 i el Rourell._NEWLINE_Durant la segona meitat del segle XIX i primera del XX no es continua aquesta tradici\xc3\xb3 industrial. A partir de la d\xc3\xa8cada de 1950 l'activitat industrial pren una nova embranzida. A finals del segle XX hi ha una ind\xc3\xbastria diversificada. El sector que ocupa m\xc3\xa9s treballadors \xc3\xa9s la metal\xc2\xb7l\xc3\xbargia. Segueix a dist\xc3\xa0ncia el del paper i arts gr\xc3\xa0fiques, el t\xc3\xa8xtil el de la fusta i mobles i el ram de la construcci\xc3\xb3. Menys important s\xc3\xb3n les ind\xc3\xbastries aliment\xc3\xa0ria, qu\xc3\xadmica i de la confecci\xc3\xb3._NEWLINE_La ind\xc3\xbastria metal\xc2\xb7l\xc3\xbargica \xc3\xa9s la base industrial de l'Alt Camp; ocupa gaireb\xc3\xa9 la meitat de la poblaci\xc3\xb3 industrial i \xc3\xa9s localitzada sobretot a Valls. El sector alimentari \xc3\xa9s constitu\xc3\xaft per petites empreses, ubicades principalment a Valls. El sector t\xc3\xa8xtil, que ha perdut import\xc3\xa0ncia en els darrers anys, \xc3\xa9s a Valls, al Pla de Santa Maria, Vila-rodona, Pont d'Armentera i Vilabella. La ind\xc3\xbastria de la fusta i dels mobles \xc3\xa9s localitzada tamb\xc3\xa9 a Valls. La ind\xc3\xbastria del paper \xc3\xa9s a la Riba i Alcover. La ind\xc3\xbastria qu\xc3\xadmica \xc3\xa9s a Valls i al Pla de Santa Maria. En materials per a la construcci\xc3\xb3 destaquen algunes ind\xc3\xbastries de Valls i a les pedreres d'Alcover."