b'\n_START_ARTICLE_\nVoltaire\n_START_SECTION_\nOrigen del nom\n_START_PARAGRAPH_\nL\'origen m\xc3\xa9s correntment acceptat d\'aquest pseud\xc3\xb2nim \xc3\xa9s l\'anagrama obtingut a partir de les maj\xc3\xbascules del seu cognom AROUET, L(e) J(eune) (el jove) escrites en llat\xc3\xad AROVETLI._NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 hi ha d\'altres hip\xc3\xb2tesis: pot tractar-se del nom d\'un petit feu que posse\xc3\xafa la seva mare; s\'ha dit que pot ser el sintagma verbal que significava en franc\xc3\xa8s antic que ell voulait faire taire (\'volia fer callar\', per aix\xc3\xb2 vol-taire), a causa del seu pensament innovador; d\'altra diu que poden ser les s\xc3\xadl\xc2\xb7labes de la paraula re-vol-tai (\'entremaliat\') en un altre ordre. En qualsevol cas, \xc3\xa9s possible que l\'elecci\xc3\xb3 que el jove Arouet adopt\xc3\xa0, despr\xc3\xa9s de la seva detenci\xc3\xb3 el 1717, sigui una combinaci\xc3\xb3 de m\xc3\xa9s d\'una d\'aquestes hip\xc3\xb2tesis.\n_START_SECTION_\nInf\xc3\xa0ncia\n_START_PARAGRAPH_\nFill del notari Fran\xc3\xa7ois Arouet, Fran\xc3\xa7ois-Marie Arouet va n\xc3\xa9ixer el 21 de novembre del 1694; per\xc3\xb2, en diversos escrits, el mateix Voltaire afirmava haver nascut en realitat nou mesos abans, el 19 o 20 de febrer del 1694 a Ch\xc3\xa2tenay-Malabry. El seu bateig, el 22 de novembre a Par\xc3\xads a l\'esgl\xc3\xa9sia de Saint-Andr\xc3\xa9 des-Arts, hauria estat retardat a conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de la poca esperan\xc3\xa7a de superviv\xc3\xa8ncia del nad\xc3\xb3. Arouet q\xc3\xbcestionava, fins i tot, la seva paternitat.\n_START_SECTION_\nEls Arouet\n_START_PARAGRAPH_\nOriginaris d\'un petit poble del nord del Poitou, Saint-Loup, on exercien al segle XV i segle\xc2\xa0xvi una activitat d\'adobers, els Arouet eren un exemple de l\'ascensi\xc3\xb3 social de la burgesia al segle\xc2\xa0xvi. El primer Arouet va anar-se\'n de la seva prov\xc3\xadncia i es va instal\xc2\xb7lar a Par\xc3\xads el 1625, on va obrir una botiga de venedor de llen\xc3\xa7ols i de seda. Es va casar amb la filla d\'un ric comerciant draper i s\'enriqu\xc3\xad prou per a comprar, per al seu fill, el pare de Voltaire, un c\xc3\xa0rrec de notari al Ch\xc3\xa2telet el 1675, assegurant al seu titular l\'acc\xc3\xa9s a la petita noblesa de vestit. Aquest \xc3\xbaltim, treballador auster i honest en les relacions importants, arrodoneix m\xc3\xa9s la fortuna familiar, es va casar amb la filla d\'un secretari penal al Parlament i va vendre el seu estudi el 1696 per guanyar-se un c\xc3\xa0rrec de conseller del rei, recaptador de les esp\xc3\xa8cies al Tribunal de comptes. Tenia un germ\xc3\xa0 gran, Armand Arouet (1685-1745), advocat del Parlament, cat\xc3\xb2lic rigor\xc3\xb3s i jansenista obstinat i solter, de qui Voltaire va heretar els b\xc3\xa9ns, i una germana, Marie Arouet (morta el 15 d\'octubre del 1726), esposa de Pierre Fran\xc3\xa7ois Mignot, corrector a la Cambra dels comptes i \xc3\xbanica persona de la seva fam\xc3\xadlia que li va manifestar afecte. Sa germana va tenir dos fills, un d\'ells l\'abat Mignot, i dues noies, madame de Fontaine i Marie Louise Mignot, la futura madame Denis. Contrariat i trist, el pare de Voltaire exclamava: \xc2\xabTinc per fills dos boigs, l\'un en prosa i l\'altre en vers\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nEducaci\xc3\xb3: els jesu\xc3\xaftes i la societat llibertina del Temple\n_START_PARAGRAPH_\nArouet pare volia donar al seu fill petit una formaci\xc3\xb3 intel\xc2\xb7lectual que fos a l\'altura dels dons que aquest manifestava des de la seva m\xc3\xa9s jove edat. Als deu anys, va entrar als jesu\xc3\xaftes del col\xc2\xb7legi Louis-le-grand, l\'establiment m\xc3\xa9s ben freq\xc3\xbcentat i m\xc3\xa9s car de la capital. Els jesu\xc3\xaftes li varen ensenyar llat\xc3\xad, grec i ret\xc3\xb2rica, per\xc3\xb2 volien abans de tot formar persones de m\xc3\xb3n i iniciaven els seus alumnes a les arts socials: confrontacions orat\xc3\xb2ries, defenses judicials, concurs de versificaci\xc3\xb3 i teatre, que ocupava un ampli espai en la vida del col\xc2\xb7legi. Alumne brillant, de seguida es va fer c\xc3\xa8lebre per la seva facilitat de versificar, Arouet hi aprengu\xc3\xa9 a agradar i a parlar d\'igual a igual amb els grans. Va teixir relacions d\'amistat i relacions precioses que sabr\xc3\xa0 fer servir tota la seva vida: els germans d\'Argenson, Ren\xc3\xa9 Louis de Voyer de Paulmy d\'Argenson i Marc-Pierre de Voyer de Paulmy d\'Argenson, futurs ministres de Llu\xc3\xads XV de Fran\xc3\xa7a i el futur duc de Richelieu._NEWLINE_En sentit contrari a l\'educaci\xc3\xb3 dels jesu\xc3\xaftes, la freq\xc3\xbcentaci\xc3\xb3 de la societat llibertina del Temple va tenir una influ\xc3\xa8ncia no menys important sobre el jove Arouet. L\xe2\x80\x99abat de Ch\xc3\xa2teauneuf, padr\xc3\xad seu i home de lletres, l\'introdueix des de l\'edat de dotze anys en aquesta societat que es reunia al Temple, a l\'hotel de Philippe de Vend\xc3\xb4me, gran prior de l\'orde de Malta, amb membres de l\'alta noblesa i poetes, epicuris, lletrats coneguts pel seu esperit i la seva amoralitat, i aficionats a ressopons galants amb begudes seques. El jove noi els divertia fent-los versos \xc2\xablleugers, r\xc3\xa0pids, picants, plens de refer\xc3\xa8ncies antigues, des de pujats de to fins a morda\xc3\xa7os, fent broma sense retenci\xc3\xb3 sobre la religi\xc3\xb3 i la monarquia\xc2\xbb. Amb aquesta companyia, ell s\'adon\xc3\xa0 que havia nascut un gran senyor llibert\xc3\xad i que no tenia res a veure amb els Arouet i la gent comuna.\n_START_SECTION_\nJoventut\n_START_PARAGRAPH_\nVa deixar el col\xc2\xb7legi als disset anys i anunci\xc3\xa0 al seu pare que volia ser un home de lletres i no advocat o titular d\'un c\xc3\xa0rrec de conseller al Parlament, inversi\xc3\xb3 tanmateix considerable que aquest \xc3\xbaltim havia fet per a ell. Davant l\'oposici\xc3\xb3 paterna, s\'inscrigu\xc3\xa9 a l\'escola de dret i continu\xc3\xa0 freq\xc3\xbcentant els llibertins del Temple, cultivant el gust pel luxe i l\'exc\xc3\xa9s. El seu pare l\'alluny\xc3\xa0 moment\xc3\xa0niament enviant-lo a Caen, despr\xc3\xa9s confiant-lo al germ\xc3\xa0 del seu padr\xc3\xad, marqu\xc3\xa8s de Ch\xc3\xa2teauneuf, que acabava de ser nomenat ambaixador a l\'Haia i que accept\xc3\xa0 ser el seu secretari privat. Per\xc3\xb2 el seu allunyament no duraria. Per Nadal del 1713, ja estava de tornada, destitu\xc3\xaft del seu c\xc3\xa0rrec i fet fora dels Pa\xc3\xafsos Baixos a causa d\'unes relacions escandaloses amb una dama. Furi\xc3\xb3s, el seu pare volia enviar-lo a Am\xc3\xa8rica, per\xc3\xb2 l\'acab\xc3\xa0 col\xc2\xb7locant a l\'estudi d\'un magistrat parisenc. Seria salvat per un antic client d\'Arouet, lletrat i molt ric, el senyor de Caumartin, marqu\xc3\xa8s de Saint-Ange, que el conven\xc3\xa7 de confiar-li el seu fill per provar el talent po\xc3\xa8tic del jove rebel. Voltaire pass\xc3\xa0 aquestes vacances for\xc3\xa7ades al castell de Sant-Ange, prop de Fontainebleau, llegint, escrivint i escoltant els relats del seu amfitri\xc3\xb3 (\xc2\xabCaumartin porta al seu cervell/ del seu temps la hist\xc3\xb2ria viva./ Caumartin \xc3\xa9s sempre nou/ a la meva orella que encisa\xc2\xbb), que li serviran per a L\'Henriade i el Segle de Llu\xc3\xads XIV._NEWLINE_El 1715, es va produir la reg\xc3\xa8ncia de Felip d\'Orleans. Arouet tenia 21 anys. Era tan brillant i tan divertit que l\'alta societat es disputava la seva pres\xc3\xa8ncia. S\'hauria pogut fer l\'amic del regent, per\xc3\xb2 es trobava en el camp dels seus enemics. Convidat al castell de Sceaux, llar de l\'oposici\xc3\xb3, en qu\xc3\xa8 Anne-Louise B\xc3\xa9n\xc3\xa9dicte de Bourbon-Cond\xc3\xa9, casada amb Llu\xc3\xads August de Borb\xc3\xb3, el duc de Maine, bastard legitimat de Llu\xc3\xads XIV, tenia una cort brillant, no es podia estar de fer versos sobre les relacions amoroses del regent i de la seva filla. El 4 de maig del 1716, s\'exili\xc3\xa0 a Tula. El seu pare fa servir la seva influ\xc3\xa8ncia amb els seus antics clients per a doblegar el regent, que reempla\xc3\xa7\xc3\xa0 Tula per Sully-sur-Loire, on s\'instal\xc2\xb7l\xc3\xa0 al castell del jove duc de Sully, un conegut del Temple, que viu amb el seu cercle en una successi\xc3\xb3 de balls, de festins i d\'espectacles diversos. En acostar-se l\'hivern, va sol\xc2\xb7licitar la gr\xc3\xa0cia del regent que, sense ranc\xc3\xbania, el perdon\xc3\xa0. El jove Arouet va recomen\xc3\xa7ar la seva vida turbulenta a Saint-Ange i a Sceaux, aprofitant l\'hospitalitat dels benestants i de la comoditat dels seus castells. Per\xc3\xb2, pres per l\'ambient, algunes setmanes m\xc3\xa9s tard, va recaure. El 16 de maig del 1717, \xc3\xa9s enviat a la Bastilla per ordre reial. Tenia vint-i-tres anys. Va estar empresonat onze mesos.\n_START_SECTION_\nPrimers \xc3\xa8xits literaris\n_START_PARAGRAPH_\nA la seva sortida, conscient d\'haver desaprofitat, fins aquell moment, el seu temps i el seu talent, vol donar un nou curs a la seva vida, i fer-se c\xc3\xa8lebre en els g\xc3\xa8neres m\xc3\xa9s nobles de la literatura de la seva \xc3\xa8poca, la trag\xc3\xa8dia i la poesia \xc3\xa8pica. El 1718, adopt\xc3\xa0 el pseud\xc3\xb2nim de Voltaire, anagrama, segons la hip\xc3\xb2tesi m\xc3\xa9s correntment admesa, d\'Arouet L J (el jove), la cal\xc2\xb7ligrafia de l\'\xc3\xa8poca autoritzant la transformaci\xc3\xb3 de l\'u en "v" i de la "j" en i._NEWLINE_Comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a escriure la seva trag\xc3\xa8dia \xc3\x88dip, basada en l\'obra de S\xc3\xb2focles, a m\xc3\xa9s de comen\xc3\xa7ar un poema \xc3\xa8pic sobre Enric IV de Fran\xc3\xa7a. El 18 de novembre del 1718, \xc3\x88dip es va estrenar al Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre Fran\xc3\xa7ais, amb molt bona acollida (quaranta-cinc representacions, m\xc3\xa9s altres quatre al Palais-Royal, amb una estimaci\xc3\xb3 d\'uns 25.000 espectadors). El poema \xc3\xa8pic sobre Enric IV va ser impr\xc3\xa8s an\xc3\xb2nimament a Ginebra el 1723, amb el t\xc3\xadtol de Po\xc3\xa8me de la ligue. El p\xc3\xbablic, que veia en ell un nou Jean Racine, estimaven els seus versos en forma de m\xc3\xa0ximes i les seves al\xc2\xb7lusions impertinents al rei difunt i a la religi\xc3\xb3 (\xc2\xabEls nostres sacerdots no s\xc3\xb3n el que el poble pensa / la nostra credulitat construeix tota la seva ci\xc3\xa8ncia\xc2\xbb, acte IV, escena 1). El seu talent de poeta mund\xc3\xa0 triomfava als salons i als castells. Es va fer \xc3\xadntim dels Villars, que el rebrien al seu castell de Vaux i l\'amant de la senyora de Berni\xc3\xa8res, esposa del president morter del parlament de Rouen._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s del frac\xc3\xa0s d\'una segona trag\xc3\xa8dia, escrita durant un breu exili a Sully (se li retreu de nou, per\xc3\xb2 aquesta vegada equivocadament, de fer circular una nova s\xc3\xa0tira contra el regent), va con\xc3\xa8ixer un nou \xc3\xa8xit el 1723 amb L\'Henriade, poema \xc3\xa8pic (4.300 alexandrins), en qu\xc3\xa8 el tema \xc3\xa9s el setge de Par\xc3\xads per Enric IV i que tra\xc3\xa7a el retrat d\'un sobir\xc3\xa0 ideal, enemic de tots els fanatismes. Se\'n varen vendre 4.000 exemplars en algunes setmanes (seixanta edicions successives en vida de l\'autor).\n_START_SECTION_\nLa querella amb el cavaller de Rohan\n_START_PARAGRAPH_\nEl gener del 1726, va experimentar una humiliaci\xc3\xb3 que el marcaria tota la seva vida. El cavaller de Rohan-Chabot, jove gentilhome arrogant, descendent d\'una de les m\xc3\xa9s antigues fam\xc3\xadlies del regne, el va increpar a la Com\xc3\xa9die-Fran\xc3\xa7aise: \xc2\xabSenyor Voltaire, senyor Arouet, com us dieu v\xc3\xb3s?\xc2\xbb. La seva r\xc3\xa8plica va ser punyent: \xc2\xabVoltaire! Jo comen\xc3\xa7o el meu nom i v\xc3\xb3s esteu acabant el vostre\xc2\xbb. Alguns dies m\xc3\xa9s tard, el van cridar mentre sopava amb el seu amic, el duc de Sully. Al carrer, fou colpejat a garrotades pels lacais del cavaller que vigilava l\'operaci\xc3\xb3 des de la seva carrossa. Ferit, humiliat, volia obtenir una reparaci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 cap dels seus amics arist\xc3\xb2crates no hi prengueren partit. El duc de Sully es va negar a acompanyar-lo amb el comissari de policia per formular la seva den\xc3\xbancia. No era q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 d\'inquietar Rohan per haver fet colpejar un escriptor. \xc2\xabSer\xc3\xadem ben desgraciats si els poetes no tinguessin espatlles\xc2\xbb, va dir un parent de Caumartin. El pr\xc3\xadncep de Conti va dir sobre els cops de bastons: \xc2\xabHan estat ben rebuts, per\xc3\xb2 mal donats\xc2\xbb. Voltaire volia venjar el seu honor per les armes, per\xc3\xb2 la seva insist\xc3\xa8ncia a voler fer just\xc3\xadcia indispos\xc3\xa0 tothom. Els Rohan, finalment, aconsegueixen que es detingui Voltaire, que fou condu\xc3\xaft a la Bastilla el 17 d\'abril del 1726. \xc3\x89s alliberat dues setmanes m\xc3\xa9s tard amb la condici\xc3\xb3 que s\'exili\xc3\xaf.\n_START_SECTION_\nL\'exili angl\xc3\xa8s\n_START_PARAGRAPH_\nVoltaire tenia llavors 32 anys. Aquesta experi\xc3\xa8ncia li deix\xc3\xa0 una empremta indeleble. Estava profundament impressionat per la llibertat i el pluralisme pol\xc3\xadtic i religi\xc3\xb3s de la societat anglesa. Mentre que a Fran\xc3\xa7a es funcionava amb els decrets reials, a Anglaterra la llei d\xe2\x80\x99Habeas Corpus del 1679 -cap persona pot continuar estant detinguda si no \xc3\xa9s per decisi\xc3\xb3 d\'un jutge- i la Declaraci\xc3\xb3 dels drets del 1689 protegien els ciutadans contra el poder del rei. L\'\xc3\xa8xit material del poble angl\xc3\xa8s va suscitar la seva admiraci\xc3\xb3 i ho va relacionar amb el retard de Fran\xc3\xa7a en l\'\xc3\xa0mbit econ\xc3\xb2mic i l\'arcaisme de les seves institucions. Va estimar que all\xc3\xa0 on s\'intensificaven els intercanvis comercials i intel\xc2\xb7lectuals creixia l\'aspiraci\xc3\xb3 dels pobles a m\xc3\xa9s llibertat i toler\xc3\xa0ncia. No li van caldre m\xc3\xa9s que algunes setmanes per a guanyar un excel\xc2\xb7lent domini de l\'angl\xc3\xa8s. El novembre del 1726, es va instal\xc2\xb7lar a Londres, on trobaria escriptors, fil\xc3\xb2sofs, cient\xc3\xadfics (f\xc3\xadsics, matem\xc3\xa0tics, naturalistes) i s\'inici\xc3\xa0 en sectors del coneixement fins aquell moment ignorats per ell. Aix\xc3\xad, es va produir la mutaci\xc3\xb3 de l\'home de lletres en \xc2\xabfil\xc3\xb2sof\xc2\xbb, que el va conduir a introduir-se en g\xc3\xa8neres fins llavors considerats com poc prestigiosos: la hist\xc3\xb2ria, l\'assaig pol\xc3\xadtic i, m\xc3\xa9s tard, la novel\xc2\xb7la. Fou a Anglaterra on concep el projecte d\'escriure una hist\xc3\xb2ria del rei Carles XII de Su\xc3\xa8cia i comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a redactar en angl\xc3\xa8s l\'obra en qu\xc3\xa8 expos\xc3\xa0 les seves observacions sobre Anglaterra, que public\xc3\xa0 el 1733 a Londres sota el t\xc3\xadtol Letters Concerning the English Nation, coneguda m\xc3\xa9s tard en la seva versi\xc3\xb3 francesa com les Cartes filos\xc3\xb2fiques. S\'acost\xc3\xa0 a la cort de Jordi I de la Gran Bretanya i posteriorment de Jordi II, i prepar\xc3\xa0 una edici\xc3\xb3 de l\'Henriade en subscripci\xc3\xb3 acompanyada de dues proves en angl\xc3\xa8s, que guany\xc3\xa0 un gran \xc3\xa8xit (343 subscriptors) i li va permetre recuperar la seva fortuna. Una subscripci\xc3\xb3 an\xc3\xa0loga oberta a Fran\xc3\xa7a pel seu amic Th\xc3\xa9riot no en reuneix m\xc3\xa9s que 80 i va ser objecte de nombrosos embargaments de la policia. A la tardor del 1728, \xc3\xa9s autoritzat a entrar a Fran\xc3\xa7a amb la condici\xc3\xb3 que es mantingui allunyat de la capital.\n_START_SECTION_\nVida a la cort\n_START_PARAGRAPH_\nVoltaire va compartir la vida amb \xc3\x89milie du Ch\xc3\xa2telet al castell de Cirey. Va fer algunes estades a la cort de Lun\xc3\xa9ville sota el regnat d\'Estanislau I de Pol\xc3\xb2nia, duc de Lorraine. M\xc3\xa9s tard, entr\xc3\xa0 a Par\xc3\xads, on va portar una carrera de cortes\xc3\xa0 abans de caure en desgr\xc3\xa0cia. No \xc3\xa9s fins al 1750 que va a la cort de Frederic el Gran, a Berl\xc3\xadn, on l\'esperava una posici\xc3\xb3 brillant, la clau de camarlenc i un tractament considerable. El rei i el fil\xc3\xb2sof varen travar amistat, el primer practicant perfectament el franc\xc3\xa8s. Per\xc3\xb2 els dos amics no podien dissimular gaire temps els seus trets principals, l\'un, el seu humor altiu i el seu costum de ser obe\xc3\xaft; l\'altre, la seva superioritat intel\xc2\xb7lectual i el seu esperit picant. El distanciament va ser inevitable i, el 1753, una baralla de Voltaire amb Maupertuis, a qui protegia el rei, precipit\xc3\xa0 la ruptura, i Voltaire deix\xc3\xa0 Pr\xc3\xbassia. L\'obra m\xc3\xa9s important que public\xc3\xa0 durant el seu sojorn a Berl\xc3\xadn va ser El segle de Llu\xc3\xads XIV.\n_START_SECTION_\nEls enciclopedistes\n_START_PARAGRAPH_\nVoltaire va comen\xc3\xa7ar una relaci\xc3\xb3 epistolar amb el grup dels enciclopedistes cap a meitat del segle\xc2\xa0xviii. Amb D\'Alembert, troba molts punts de contacte; amb Diderot mant\xc3\xa9 una relaci\xc3\xb3 regular i amb Rousseau es professaven un odi compartit. Voltaire no perd l\'oportunitat de difamar-lo mitjan\xc3\xa7ant pamflets incendiaris que posteriorment nega haver produ\xc3\xaft._NEWLINE_Voltaire \xc3\xa9s considerat un enciclopedista, per\xc3\xb2 m\xc3\xa9s que defensar l\'Encyclop\xc3\xa9die el que feia era atacar els seus detractors, tant cat\xc3\xb2lics com calvinistes, el pastor dels quals a Ginebra, Jacob Vernet, estava enfrontat amb ell. Quan l\'Encyclop\xc3\xa9die va estar prohibida a Fran\xc3\xa7a i tenint present la proximitat de Ferney amb Ginebra, Voltaire va incrementar la seva prud\xc3\xa8ncia i va evitar fer una defensa forta del llibre.\n_START_SECTION_\nEl liberalisme\n_START_PARAGRAPH_\nEn el pensament del fil\xc3\xb2sof angl\xc3\xa8s John Locke, Voltaire hi troba una doctrina que s\'adapta perfectament al seu ideari positiu i utilitari. Locke apareix com el defensor del liberalisme, afirmant que el pacte social no suprimeix els drets naturals de l\'individu. En resum, nom\xc3\xa9s aprenem de l\'experi\xc3\xa8ncia; tot el que la supera nom\xc3\xa9s \xc3\xa9s hip\xc3\xb2tesi; el camp d\'alg\xc3\xba coincideix amb all\xc3\xb2 \xc3\xbatil i verificable._NEWLINE_Voltaire treu d\'aquesta doctrina la l\xc3\xadnia directora de la seva moral: la tasca de l\'\xc3\xa9sser hum\xc3\xa0 \xc3\xa9s tenir el seu dest\xc3\xad a les seves mans, millorar la seva condici\xc3\xb3, garantir, embellir la seva vida amb la ci\xc3\xa8ncia, la ind\xc3\xbastria, les arts i lluitar (metaf\xc3\xb2ricament) per una bona pol\xc3\xadtica de les societats. Aix\xc3\xad, la vida en com\xc3\xba no seria possible sense una convenci\xc3\xb3 en qu\xc3\xa8 cadasc\xc3\xba troba la seva part. Malgrat que s\'expressen per lleis particulars en cada pa\xc3\xads, la just\xc3\xadcia, que garanteix aquesta convenci\xc3\xb3 \xc3\xa9s universal. Tots els humans s\xc3\xb3n capa\xc3\xa7os de concebre\'n la idea, primer perqu\xc3\xa8 tots s\xc3\xb3n \xc3\xa9ssers m\xc3\xa9s o menys raonables, despr\xc3\xa9s perqu\xc3\xa8 s\xc3\xb3n tots capa\xc3\xa7os de comprendre qu\xc3\xa8 \xc3\xa9s in\xc3\xbatil i \xc3\xbatil a cadasc\xc3\xba. La virtut, \xc2\xabcomer\xc3\xa7 de beneficis\xc2\xbb, \xc3\xa9s dictada alhora pel sentiment i per l\'inter\xc3\xa8s. El paper de la moral, segons Voltaire, \xc3\xa9s ensenyar-nos els principis d\'aquesta \xc2\xabpol\xc3\xadtica\xc2\xbb i d\'acostumar-nos a respectar-los.\n_START_SECTION_\nL\'esclavisme\n_START_PARAGRAPH_\nCerts autors moderns, intentant perjudicar la imatge d\'un Voltaire filantrop i ap\xc3\xb2stol dels drets de la persona humana, designen de vegades Voltaire com a \xc2\xabesclavista\xc2\xbb. Es recolzen sobretot en el fet que Voltaire escrigui, de manera ir\xc3\xb2nica, en el seu Assaig sobre els costums i l\'esperit de les nacions: \xc2\xabComprem esclaus dom\xc3\xa8stics als territoris negres; se\'ns retreu aquest comer\xc3\xa7. Un poble que trafica amb els seus nens \xc3\xa9s encara m\xc3\xa9s condemnable que el comprador. Aquest negoci demostra la nostra superioritat; el que es lliura a un amo havia nascut per tenir-ne\xc2\xbb._NEWLINE_Tanmateix, Voltaire ha fermament condemnat l\'esclavisme. El text m\xc3\xa9s c\xc3\xa8lebre \xc3\xa9s la den\xc3\xbancia de les mutilacions de l\'esclau de Surinam en C\xc3\xa0ndid (cap\xc3\xadtol 19), per\xc3\xb2 el seu corpus disposa d\'altres passatges interessants. En el Comentari sobre l\'esperit de les lleis (1777), felicita Montesquieu per haver llan\xc3\xa7at l\'oprobi sobre aquesta odiosa pr\xc3\xa0ctica._NEWLINE_Va estar igualment entusiasmat per l\'alliberament dels esclaus pels qu\xc3\xa0quers de Pennsilv\xc3\xa0nia el 1769._NEWLINE_De la mateixa manera, el fet que consideri, el 1771, que \xc2\xabde totes les guerres, la de Spartacus \xc3\xa9s la m\xc3\xa9s justa, i potser l\'\xc3\xbanica justa\xc2\xbb, guerra que els esclaus van portar contra els seus opressors, referma la tesi d\'un Voltaire antiesclavista._NEWLINE_Durant els \xc3\xbaltims anys de la seva vida, en companyia del seu advocat i amic Christin, va lluitar per l\'alliberament dels \xc2\xabesclaus\xc2\xbb del Jura, que constitu\xc3\xafen els \xc3\xbaltims serfs presents a Fran\xc3\xa7a i que, en virtut del privilegi de les mans mortes, fou sotm\xc3\xa8s als frares del cap\xc3\xadtol de Saint-Claude (Jura). \xc3\x89s un dels rars combats pol\xc3\xadtics que va perdre; els serfs no van ser alliberats fins a la Revoluci\xc3\xb3 Francesa, de la qual Voltaire va inspirar alguns dels principis._NEWLINE_Equivocadament, s\'ha dit sovint que Voltaire s\'havia enriquit en participar en el tr\xc3\xa0fic d\'esclaus. S\'invoca, en suport d\'aquesta tesi, una carta que hauria escrit a un negrer de Nantes per agrair-li haver-lo fet guanyar 600.000 lliures per aquest concepte. De fet, aquesta pretesa carta \xc3\xa9s falsa.\n_START_SECTION_\nL\'antisemitisme\n_START_PARAGRAPH_\nLa lectura de certs passatges del Diccionari filos\xc3\xb2fic ha portat certs historiadors a formular la pregunta de l\'antisemitisme de Voltaire. Per a Bernard Lazare (\xe2\x80\xa0 1903), \xc2\xabsi Voltaire va ser un ardent jude\xc3\xb2fob, les idees que ell i els enciclopedistes representaven no eren hostils als jueus, ja que eren idees de llibertat i d\'igualtat universal\xc2\xbb._NEWLINE_Entre els autors m\xc3\xa9s recents, alguns designen Voltaire com a \xc2\xabantisemita\xc2\xbb. Es recolzen sobretot en el fet que Voltaire escrigui en l\'article \xc2\xabToler\xc3\xa0ncia\xc2\xbb del Diccionari filos\xc3\xb2fic: \xc2\xab\xc3\x89s a contracor que parlo dels jueus: aquesta naci\xc3\xb3 \xc3\xa9s, amb moltes consideracions, la m\xc3\xa9s detestable que mai no hagi empastifat la terra. Per\xc3\xb2, per molt absurd i atro\xc3\xa7 que f\xc3\xb3ra, la secta dels saduceus va ser tranquil\xc2\xb7la i honorada, encara que no cregu\xc3\xa9s en la immortalitat de l\'\xc3\xa0nima, mentre els fariseus si hi creien\xc2\xbb._NEWLINE_L\'historiador de l\'Holocaust, Lle\xc3\xb3 Poliakov, que va titular De Voltaire a Wagner en el tom III de la seva Hist\xc3\xb2ria de l\'antisemitisme, fa de Voltaire \xc2\xabel m\xc3\xa9s mal antisemita franc\xc3\xa8s del segle XVIII\xc2\xbb._NEWLINE_Segons ell, aquest sentiment s\'hauria agreujat en els quinze \xc3\xbaltims anys de la vida de Voltaire. Semblaria, llavors, vinculat al combat del fil\xc3\xb2sof contra l\'Esgl\xc3\xa9sia cristiana. Per a Pierre-Andr\xc3\xa9 Taguieff, \xc2\xabels admiradors incondicionals de la \xc2\xabfilosofia de les llums\xc2\xbb, si es prenen la mol\xc3\xa8stia de llegir el tercer tom (De Voltaire a Wagner) de la Hist\xc3\xb2ria de l\'antisemitisme, aparegut el 1968, no poden m\xc3\xa9s que matisar els seus judicis sobre pensadors com Voltaire o el bar\xc3\xb3 d\'Holbach, que han reformulat l\'antijudaisme en el codi cultural progressista de la lluita contra els prejudicis i les supersticions\xc2\xbb._NEWLINE_D\'altres apunten que l\'exist\xc3\xa8ncia de passatges contradictoris en l\'obra de Voltaire no permet determinar perempt\xc3\xb2riament el racisme o l\'antisemitisme del fil\xc3\xb2sof. \xc2\xabL\'antisemitisme mai no ha buscat la seva doctrina en Voltaire\xc2\xbb, afirma Roland Desn\xc3\xa9, que escriu: \xc2\xabNo \xc3\xa9s menys cert que, en principi, no \xc3\xa9s en Voltaire on es troben raons per a combatre l\'antisemitisme. Per a aquest combat, hi ha en principi l\'experi\xc3\xa8ncia i les raons del nostre temps. Aix\xc3\xb2 no significa que Voltaire, en companyia d\'alguns altres, no tingui la seva pla\xc3\xa7a en la llunyana g\xc3\xa8nesi de la hist\xc3\xb2ria d\'aquestes raons\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nEl cristianisme\n_START_PARAGRAPH_\nCom Boulainvilliers i Sale, Voltaire ataca igualment el cristianisme: "en tant que hi hagi trapelles i imb\xc3\xa8cils, hi haur\xc3\xa0 religions. La nostra \xc3\xa9s, sense cap dubte, la m\xc3\xa9s rid\xc3\xadcula, la m\xc3\xa9s absurda, i la m\xc3\xa9s sanguin\xc3\xa0ria que mai no hagi infectat el m\xc3\xb3n"._NEWLINE_Igualment, en Examen important de milord Bolingbroke o la tomba del fanatisme, Jes\xc3\xbas \xc3\xa9s caricaturat com un cap de partit, un captaire, un home del p\xc3\xb2sit del poble que volia formar una secta._NEWLINE_Els aspectes que destaca com a positius de l\'islam ho s\xc3\xb3n com a atac al cristianisme. Aix\xc3\xb2 no obstant, la seva aversi\xc3\xb3 no esdev\xc3\xa9 intoler\xc3\xa0ncia quan es tracta de defensar els drets humans. Aix\xc3\xad, quan el 1764 a Fran\xc3\xa7a expulsen els jesu\xc3\xaftes, Voltaire confessa que "m\xc3\xa9s val boig conegut que savi per con\xc3\xa8ixer", acollint a la seva finca de Ferney alguns membres de la congregaci\xc3\xb3 i, amb un d\'ells, el pare Adam, arriba a viure tretze anys, manifestant que "\xc3\xa9s possible que un jesu\xc3\xafta convisqui amb un fil\xc3\xb2sof".\n_START_SECTION_\nEl protestantisme\n_START_PARAGRAPH_\nEl comprom\xc3\xads de Voltaire per la llibertat religiosa \xc3\xa9s c\xc3\xa8lebre, i un dels episodis m\xc3\xa9s coneguts n\'\xc3\xa9s l\'afer Calas. El protestant, injustament acusat d\'haver matat el seu fill que hauria volgut convertir-se al catolicisme, va morir el 1762. El 1763, Voltaire publica el seu Tractat sobre la toler\xc3\xa0ncia en ocasi\xc3\xb3 de la mort de Jean Calas que, tot i prohibit, tindr\xc3\xa0 un ress\xc3\xb2 extraordinari i conduir\xc3\xa0 a la rehabilitaci\xc3\xb3 de Calas dos anys m\xc3\xa9s tard. A la sortida, no va trobar simpaties particulars, fins al punt d\'escriure el 22 de mar\xc3\xa7 del 1762, en una carta privada al conseller Le Bault: \xc2\xabNo valem gran cosa, per\xc3\xb2 els hugonots s\xc3\xb3n pitjors que nosaltres, i a m\xc3\xa9s declamen contra la com\xc3\xa8dia\xc2\xbb. S\'acabava, llavors, d\'assabentar de l\'execuci\xc3\xb3 de Calas i, encara mal informat, creia en la seva culpabilitat. Per\xc3\xb2 reb\xc3\xa9 unes informacions i, el 4 d\'abril, escriu a Damilaville: \xc2\xabEst\xc3\xa0 comprovat que els jutges tolosans han estomacat el m\xc3\xa9s innocent dels homes. Gaireb\xc3\xa9 tot el Llenguadoc en gemeix amb horror. Les nacions estrangeres, que ens odien i que ens peguen, estan indignades. Mai, des del dia de sant Bartomeu, res no ha deshonrat tant la naturalesa humana. Ploreu i plorem\xc2\xbb. I se\'n va llan\xc3\xa7ar al combat per a la rehabilitaci\xc3\xb3._NEWLINE_El 1765, Voltaire pren partit i causa per la fam\xc3\xadlia Sirven, en un assumpte molt similar; aquesta vegada aconseguir\xc3\xa0 evitar la mort als pares. Tanmateix, encara que impressionat per la teologia dels qu\xc3\xa0quers, i revoltat per la massacre del dia de Sant Bartomeu, Voltaire no tenia simpatia particular pel protestantisme establert. En la seva carta del 26 de juliol del 1769 a la duquessa de Choiseul, diu ben cruament: \xc2\xabHi ha al Regne dels francs aproximadament tres-cents mil bojos que s\xc3\xb3n cruelment tractats per altres boigs des de fa molt de temps\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nLa ma\xc3\xa7oneria\n_START_PARAGRAPH_\nEs qualific\xc3\xa0 sovint Voltaire de \xc2\xabfrancma\xc3\xa7\xc3\xb3 sense davantal\xc2\xbb, ja que s\'havia mantingut al marge d\'aquesta confraria, encara que hi tingu\xc3\xa9s concepcions properes. Al vespre de la seva vida, el 4 abril del 1778, Voltaire va acompanyar el seu amic Benjamin Franklin a la l\xc3\xb2gia de les Nou Germanes, en qu\xc3\xa8 va acceptar entrar-hi. Se\'l va dispensar, en vista de la seva edat, de les habituals proves, aix\xc3\xad com del ritu de la bena sobre els ulls; aix\xc3\xb2 semblava innecessari per a un home que havia estat considerat per molts com un dels m\xc3\xa9s clarividents de la seva \xc3\xa8poca. Va revestir en aquesta \xc3\xbanica ocasi\xc3\xb3 el davantal de Claude-Adrien Helv\xc3\xa9tius, que el va abra\xc3\xa7ar amb respecte. Els honors f\xc3\xbanebres li van ser fets a la l\xc3\xb2gia el 28 de novembre d\'aquell mateix any.\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nVoltaire no veu oposici\xc3\xb3 entre una societat alienant i un individu oprimit, idea defensada per Jean-Jacques Rousseau, sin\xc3\xb3 que creu en un sentiment universal i innat de la just\xc3\xadcia, que ha de reflectir-se en les lleis de totes les societats. La vida en comuna exigeix una convenci\xc3\xb3, un \xe2\x80\x9cpacte social\xe2\x80\x9d per preservar l\'inter\xc3\xa8s de cadasc\xc3\xba._NEWLINE_L\'instint i la ra\xc3\xb3 de l\'individu el duu a respectar i promoure tal pacte. El prop\xc3\xb2sit de la moral \xc3\xa9s ensenyar-nos els principis d\'aquesta conviv\xc3\xa8ncia fruct\xc3\xadfera. La tasca de l\'\xc3\xa9sser hum\xc3\xa0 \xc3\xa9s tindre el seu dest\xc3\xad a les mans i millorar la seva condici\xc3\xb3 mitjan\xc3\xa7ant la ci\xc3\xa8ncia i la t\xc3\xa8cnica, i embellir la seva vida gr\xc3\xa0cies a les arts._NEWLINE_Com es veu, la seva filosofia pr\xc3\xa0ctica prescindeix de D\xc3\xa9u, tot i que Voltaire no \xc3\xa9s ateu: com el rellotge suposa el rellotger, l\'univers implica l\'exist\xc3\xa8ncia d\'un "etern ge\xc3\xb2metra". Tot i aix\xc3\xb2, no creu en la intervenci\xc3\xb3 divina en els afers humans i denuncia el providencialisme en el seu conte filos\xc3\xb2fic C\xc3\xa0ndid o l\'optimisme (1759)._NEWLINE_Va ser un fervent opositor de l\'Esgl\xc3\xa9sia cat\xc3\xb2lica, segons ell, s\xc3\xadmbol de la intoler\xc3\xa0ncia i de la injust\xc3\xadcia. S\'obstina a lluitar contra els errors judicials i a ajudar les seves v\xc3\xadctimes. La burgesia liberal i anticlerical el fan el seu \xc3\xaddol._NEWLINE_Si per alguna cosa ha passat Voltaire a la hist\xc3\xb2ria, \xc3\xa9s per haver proporcionat el concepte de toler\xc3\xa0ncia religiosa. Fou un incansable lluitador contra la intoler\xc3\xa0ncia i la superstici\xc3\xb3. Va defensar incansablement la conviv\xc3\xa8ncia pac\xc3\xadfica entre persones de diferents creences i religions._NEWLINE_Els seus escrits sempre es van caracteritzar per la senzillesa del llenguatge, fugint de qualsevol mena de grandiloq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia. Mestre de la ironia, la va emprar sempre per a defensar-se dels seus enemics, dels quals de vegades en feia burla demostrant en tot moment un fin\xc3\xadssim sentit de l\'humor. S\xc3\xb3n conegudes les seves discrep\xc3\xa0ncies amb Montesquieu sobre el dret dels pobles a la guerra._NEWLINE_En les obres de Voltaire, es troben les empremtes de diverses cultures. A banda de la civilitzaci\xc3\xb3 grecoromana, hi ha l\'Orient, que li serveix de vegades de coartada per a efectuar una doble cr\xc3\xadtica (cr\xc3\xadtic de la seva pr\xc3\xb2pia societat i de la societat representada). La influ\xc3\xa8ncia de l\'Orient apareix per exemple en el conte Zadig._NEWLINE_No oblidem que tamb\xc3\xa9 va estar influ\xc3\xaft per la cultura anglesa.\n_START_SECTION_\nAssaig sobre els costums i l\'esperit de les nacions\n_START_PARAGRAPH_\nEn el prefaci de l\'Assaig sobre els costums i l\'esperit de les nacions, Voltaire es dirigeix als lectors plantejant que el passat \xc3\xa9s inabastable, no es podria reflectir en llibres. El que l\'historiador fa \xc3\xa9s seleccionar; aix\xc3\xad, els historiadors cristians havien parlat sobre la ciutat de D\xc3\xa9u. Ara Voltaire rebutja aquest criteri. El que per a ell val la pena \xc3\xa9s parlar sobre l\'esperit, els costums i l\'\xc3\xbas de les nacions recolzant-se nom\xc3\xa9s en fets que siguin imprescindibles. Saber dades no \xc3\xa9s l\'objectiu de la hist\xc3\xb2ria, sin\xc3\xb3 els usos i els costums. Sempre la hist\xc3\xb2ria \xc3\xa9s una selecci\xc3\xb3 que es fa d\'acord amb una teoria. No cal saber tots els reis que han regnat en un pa\xc3\xads, sin\xc3\xb3 els que hi van ser decisius. L\'historiador ha d\'escollir el que li \xc3\xa9s \xc3\xbatil dins d\'aquest gran magatzem que \xc3\xa9s la hist\xc3\xb2ria. Per a ell, la hist\xc3\xb2ria t\xc3\xa9 nom\xc3\xa9s utilitat d\'ensenyar el que \xc3\xa9s la Il\xc2\xb7lustraci\xc3\xb3._NEWLINE_Voltaire vol relativitzar tot el que es consideri absolut; la hist\xc3\xb2ria abans havia estat euroc\xc3\xa8ntrica, Ara relativitza aquest concepte. Tamb\xc3\xa9 vol posar de manifest el fanatisme i la crueltat contra els quals ell lluita (sobretot els de l\'Esgl\xc3\xa9sia). Pret\xc3\xa9n debatre el que \xc3\xa9s raonable. Voltaire vol demostrar com les croades que ell analitza no es van produir per causes espirituals, sin\xc3\xb3 econ\xc3\xb2miques.\n_START_SECTION_\nC\xc3\xa0ndid o l\'optimisme\n_START_PARAGRAPH_\nFa tamb\xc3\xa9 una cr\xc3\xadtica a l\'optimisme hist\xc3\xb2ric, sobretot a Leibniz, que creia que tot el que passava era per tal d\'assolir el millor dels objectius. Aquesta visi\xc3\xb3 cr\xc3\xadtica sorgeix arran del terratr\xc3\xa8mol de Lisboa, amb el qual quedava demostrat que no vivim en el millor dels mons possibles. Fa un llibre en qu\xc3\xa8 es reflecteixen aquestes concepcions del dest\xc3\xad, que \xc3\xa9s C\xc3\xa0ndid, en qu\xc3\xa8 a un dels deixebles de Leibnitz li estan passant desgr\xc3\xa0cies durant tota la narraci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 al final acaba b\xc3\xa9.\n_START_SECTION_\nDiccionari filos\xc3\xb2fic\n_START_PARAGRAPH_\nEn el Diccionari filos\xc3\xb2fic, Voltaire defineix la hist\xc3\xb2ria com \xc2\xabel relat dels fets que es consideren veritables\xc2\xbb i la faula com \xc2\xabel relat dels fets que es consideren falsos\xc2\xbb. Segons aquesta definici\xc3\xb3, el G\xc3\xa8nesi o la Il\xc3\xadada serien hist\xc3\xb2ries verdaderes. Defineix la hist\xc3\xb2ria com la subjectivitat de l\'autor. Cal tenir en compte que, en la seva \xc3\xa8poca, la hist\xc3\xb2ria encara no existia com a g\xc3\xa8nere independent.\n_START_SECTION_\nInterpretaci\xc3\xb3 posterior del pensament de Voltaire\n_START_PARAGRAPH_\nLa visi\xc3\xb3 de Voltaire posterior a la seva mort \xc3\xa9s complexa, ja que la seva reputaci\xc3\xb3 va canviant amb els diferents r\xc3\xa8gims. Durant la Revoluci\xc3\xb3 Francesa, se l\'identific\xc3\xa0 com un precursor de la seva lluita heroica, i traslladaren les seves restes a Par\xc3\xads._NEWLINE_Durant gran part del segle\xc2\xa0xix, el seu nom s\'associ\xc3\xa0 a l\'anticlericalisme, i "el fil\xc3\xb2sof" va ser \xc3\xa0mpliament, encara que de manera poc convincent, vist com un anticrist. Arran del cas Dreyfus, la reputaci\xc3\xb3 de Voltaire com un defensor de la toler\xc3\xa0ncia es va tornar a recuperar, i al final de la Tercera Rep\xc3\xbablica francesa, sota la influ\xc3\xa8ncia de l\'historiador de la Sorbona Gustave Lanson, Voltaire va esdevenir un accessori de l\'escola republicana i curr\xc3\xadculum universitari._NEWLINE_En la segona meitat del segle\xc2\xa0xx, s\'han matisat els punts de vista religiosos de Voltaire, especialment amb La religi\xc3\xb3 de Voltaire de Ren\xc3\xa9 Pomeau, que subratlla la profunditat de la convicci\xc3\xb3 deista de Voltaire.\n_START_SECTION_\nLlegat\n_START_PARAGRAPH_\nVoltaire percebia la burgesia francesa com a massa petita i inefica\xc3\xa7, l\'aristocr\xc3\xa0cia com a parasit\xc3\xa0ria i corrupta, els comuners com a ignorants i supersticiosos, i l\'Esgl\xc3\xa9sia com a est\xc3\xa0tica i for\xc3\xa7a opressiva, \xc3\xbatil nom\xc3\xa9s com un contrap\xc3\xa8s que des del seu "impost religi\xc3\xb3s" o el delme va contribuir a crear un fort suport per als revolucionaris._NEWLINE_Voltaire desconfiava de la democr\xc3\xa0cia, que ell veia com la propagaci\xc3\xb3 de la idiotesa de les masses. Voltaire va pensar durant molt de temps que nom\xc3\xa9s un monarca il\xc2\xb7luminat podria provocar el canvi, tenint en compte les estructures socials de l\'\xc3\xa8poca i les alt\xc3\xadssimes taxes d\'analfabetisme, i que era en inter\xc3\xa8s racional del rei per millorar l\'educaci\xc3\xb3 i el benestar dels seus s\xc3\xbabdits. No obstant aix\xc3\xb2, les seves decepcions i desil\xc2\xb7lusions amb Frederic el Gran van canviar una mica la seva filosofia, i aviat va donar a llum una de les seves obres m\xc3\xa9s perdurables, la seva novel\xc2\xb7la, C\xc3\xa0ndid o l\'optimisme, el 1759, que acaba amb una nova conclusi\xc3\xb3: "\xc3\x89s cosa nostra cultivar el nostre jard\xc3\xad". Els seus atacs m\xc3\xa9s pol\xc3\xa8mics i ferotges sobre la intoler\xc3\xa0ncia i les persecucions religioses, de fet, van comen\xc3\xa7ar a apar\xc3\xa8ixer uns anys m\xc3\xa9s tard. C\xc3\xa0ndid va ser tamb\xc3\xa9 objecte de censura i Voltaire va afirmar de broma que l\'autor real era un tal "Demades", en una carta en qu\xc3\xa8 va reafirmar les principals posicions pol\xc3\xa8miques del text._NEWLINE_Voltaire tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s conegut per molts aforismes memorables, com ara: \xc2\xabSi D\xc3\xa9u no existeix, caldr\xc3\xa0 inventar-lo\xc2\xbb, que figura en un verset de l\'ep\xc3\xadstola de 1768, adre\xc3\xa7ada a l\'autor an\xc3\xb2nim d\'una obra pol\xc3\xa8mica, Els tres impostors. Per\xc3\xb2 lluny de ser el comentari c\xc3\xadnic que se li sol donar, s\'ent\xc3\xa9n com una r\xc3\xa8plica al clan de l\'ateu d\'Holbach, Grimm i d\'altres._NEWLINE_Voltaire \xc3\xa9s recordat i honrat a Fran\xc3\xa7a com un polemista infatigable, valent, que va lluitar pels drets civils, el dret a un judici just i la llibertat de culte i que va denunciar les hipocresies i les injust\xc3\xadcies de l\'Ancien r\xc3\xa9gime. L\'antic r\xc3\xa8gim implicat en un equilibri desigual de poder i impostos entre el primer estat (el clergat), el segon estat (la noblesa), i el tercer estat (els plebeus i la classe mitjana, que es troben carregats amb la majoria dels impostos)._NEWLINE_Voltaire va tenir els seus detractors entre els seus darrers col\xc2\xb7legues. L\'escriptor victori\xc3\xa0 escoc\xc3\xa8s Thomas Carlyle va argumentar que, mentre que Voltaire va ser superior en la forma liter\xc3\xa0ria, ni tan sols la m\xc3\xa9s elaborada de les seves obres era de massa valor sobre la mat\xc3\xa8ria i que mai va pronunciar una idea original seva. Nietzsche, per\xc3\xb2, va anomenar Carlyle com un "cap conf\xc3\xbas ins\xc3\xadpid", que no va poder alliberar-se de la "insignificant mentalitat" que pretenia condemnar._NEWLINE_Sovint feia servir Xina, Siam i Jap\xc3\xb3 com a exemples de brillants civilitzacions no europees i va criticar durament l\'esclavitud._NEWLINE_La ciutat de Ferney, on Voltaire va viure els darrers 20 anys de la seva vida, ara s\'anomena Ferney-Voltaire en honor al seu habitant m\xc3\xa9s fam\xc3\xb3s. El seu castell \xc3\xa9s ara un museu._NEWLINE_La biblioteca de Voltaire es conserva intacta a la Biblioteca Nacional de R\xc3\xbassia, a Sant Petersburg. Consta de 6.814 volums i unes 2.000 notes manuscrites de l\'autor. La seva biblioteca va ser comprada per Caterina II de R\xc3\xbassia immediatament despr\xc3\xa9s de la mort del fil\xc3\xb2sof. Des del 1778, va formar part de la biblioteca reial privada, tamb\xc3\xa9 coneguda com la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de l\'Hermitage. El 1852, va ser transferida a la Biblioteca P\xc3\xbablica Imperial._NEWLINE_La figura de Voltaire ha estat analitzada i recollida pel cinema, tant en llargmetratges (1933 i 1998), com en s\xc3\xa8ries i reportatges en qu\xc3\xa8 s\'analitzen diversos per\xc3\xadodes de la seva vida._NEWLINE_La mare del paleont\xc3\xb2leg Pierre Teilhard de Chardin, promotor fervent de la idea de noosfera, era besn\xc3\xa9ta de Voltaire.'