b"\n_START_ARTICLE_\nParadoxa de Clausius\n_START_PARAGRAPH_\nLa paradoxa de Clausius, tamb\xc3\xa9 coneguda com la paradoxa de la mort t\xc3\xa8rmica o paradoxa termodin\xc3\xa0mica, formulada el 1862 per Lord Kelvin, Hermann von Helmholtz i William John Macquorn Rankine, \xc3\xa9s un argument reductio ad absurdum que utilitza la termodin\xc3\xa0mica per a mostrar la impossibilitat d'un univers infinitament vell. Aquesta paradoxa \xc3\xa9s basada en el model cl\xc3\xa0ssic d'un univers etern. La paradoxa de Clausius \xc3\xa9s una paradoxa de paradigma. Fou necessari d'esmenar les nostres idees fonamentals sobre l'univers, canviant de paradigma, per a resoldre-la._NEWLINE_La paradoxa era basada en l'aplicaci\xc3\xb3 estricta del Segon principi de termodin\xc3\xa0mica, postulat per Rudolf Clausius, segons el qual la calor nom\xc3\xa9s pot ser transferida d'un objecte calent a un altre m\xc3\xa9s fred. Si l'univers fos etern, tal com es suposava en el model cl\xc3\xa0ssic estacionari, aquest hauria de ser totalment fred._NEWLINE_Tot objecte calent transfereix calor al seu entorn m\xc3\xa9s fresc, fins que tot el sistema \xc3\xa9s a la mateixa temperatura. Per a dos objectes a la mateixa temperatura, els fluxos de calor d'un cos a l'altre s\xc3\xb3n id\xc3\xa8ntics, i l'efecte net \xc3\xa9s nul. Si l'univers fos infinitament vell, hi hauria d'haver hagut prou temps per a les estrelles de refredar-se tot escalfant el seu entorn. La temperatura arreu hauria de ser la mateixa i no existiria cap estrella (o tot hauria de ser tan calent com les estrelles mateixes). Donat l'exist\xc3\xa8ncia d'estrelles l'univers no \xc3\xa9s en equilibri t\xc3\xa8rmic i no pot ser infinitament vell._NEWLINE_La paradoxa no apareix en la cosmologia del Big Bang, on l'univers no \xc3\xa9s prou vell per haver assolit l'equilibri t\xc3\xa8rmic."