b'\n_START_ARTICLE_\nMary Anne \xc3\xa0 Beckett\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nMary Anne \xc3\xa0 Beckett va n\xc3\xa9ixer a Londres, filla de Joseph Glossop i Elizabeth, n\xc3\xa9e Feron. Entre els seus fills hi va haver l\'actor i productor Augustus Glossop Harris, de qui el seu fill gran va ser l\'empresari sir Augustus Harris. Glossop va ser diverses vegades l\'arrendatari del Teatre Reial de Coburg (actualment Old Vic), i m\xc3\xa0nager de La Scala de Mil\xc3\xa0 i del Teatro San Carlo de N\xc3\xa0pols. La seva dona, filla d\'un emigr\xc3\xa9 de la Revoluci\xc3\xb3 francesa, va ser cantant professional amb el nom de "Madame Feron"._NEWLINE_Al gener de 1835, Mary Anne es va casar amb Gilbert \xc3\xa0 Beckett, un popular escriptor. Van tenir dues filles i quatre fills, incloent-hi Gilbert Arthur \xc3\xa0 Beckett i Arthur William \xc3\xa0 Beckett._NEWLINE_Mary Anne \xc3\xa0 Beckett va compondre can\xc3\xa7ons, peces per a piano, m\xc3\xbasica incidental i tres \xc3\xb2peres: Agnes Sorel (1835), Little Red Riding Hood (1842) i The Young Pretender (1846). La m\xc3\xa9s famosa va ser la primera, descrita com a "\xc3\xb2pera bufa", basada en la vida d\'Agn\xc3\xa8s Sorel, l\'amant de Carles VII de Fran\xc3\xa7a. La pe\xc3\xa7a, amb text del seu marit Gilbert \xc3\xa0 Beckett, va ser la primera producci\xc3\xb3 del St James\'s Theatre de John Braham a Londres el 1835. El revisor an\xc3\xb2nim de The Times va desprestigiar el llibret titllant-lo de "fred, avorrit i inc\xc3\xb2mode", per\xc3\xb2 va elogiar-ne la m\xc3\xbasica com "no menyspreable en gust i habilitat". El compositor va declinar el suggeriment que ella dirig\xc3\xads els concerts per si mateixa, negant-se a fer aparicions p\xc3\xbabliques, per\xc3\xb2 la seva germana va fer el seu debut, molt exitosament, en aquesta producci\xc3\xb3. Little Red Riding Hood (\'La Caputxeta Vermella\'), amb text de Gilbert \xc3\xa0 Beckett, es va estrenar al Surrey Theatre l\'agost de 1842. Un revisor de The Musical World va elogiar la m\xc3\xbasica, i va comentar que encara que no era gaire original, estava "h\xc3\xa0bilment elaborat, i [\xe2\x80\xa6] \xc3\xa9s preferible a algunes obres m\xc3\xa9s elevades que, en el seu intent de ser originals, s\xc3\xb3n molt menys agradables en el seu material"._NEWLINE_La m\xc3\xbasica de l\'\xc3\xbaltima de les seves tres \xc3\xb2peres, The Young Pretender, va ser, com la seva predecessora de 1835, millor rebuda que el llibret (que era de Mark Lemon). The Times va elogiar "algunes peces vocals boniques en estil itali\xc3\xa0 llumin\xc3\xb3s"; el revisor de The Observer va considerar la pe\xc3\xa7a "no original en les seves melodies i no cient\xc3\xadfica en la seva construcci\xc3\xb3", per\xc3\xb2 es va reservar la censura m\xc3\xa9s severa per al llibret de Lemon: "tan trist com es pugui imaginar; una producci\xc3\xb3 que en qualsevol professi\xc3\xb3 ser\xc3\xa0 un drama". El seg\xc3\xbcent any va publicar The Music Book, una col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de vint can\xc3\xa7ons originals, contradanses, quadrilles i valsos per a ella i els seus contemporanis brit\xc3\xa0nics masculins._NEWLINE_Gilbert \xc3\xa0 Beckett va morir el 1856, i el juliol de 1857 la seva v\xc3\xaddua, Mary Anne, va rebre una pensi\xc3\xb3 de \xc2\xa3100 com a reconeixement per la feina feta pel seu marit com a escriptor. Mark Lemon va ser un dels fiduciaris d\'aquesta pensi\xc3\xb3.'