b"\n_START_ARTICLE_\nReconquesta\n_START_SECTION_\nDenominaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nSegons la historiografia m\xc3\xa9s recent el terme reconquesta \xc3\xa9s hist\xc3\xb2ricament inexacte, at\xc3\xa8s que els regnes cristians que van conquerir el territori andalus\xc3\xad es van constituir com a societats despr\xc3\xa9s de l'ocupaci\xc3\xb3 isl\xc3\xa0mica de la pen\xc3\xadnsula, malgrat els esfor\xc3\xa7os d'alguns monarques castellans per presentar-se com a hereus directes de l'antic regne visigot de Toledo. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, segons aquesta interpretaci\xc3\xb3 actual, reconquesta \xc3\xa9s un concepte parcial, at\xc3\xa8s que nom\xc3\xa9s presenta la visi\xc3\xb3 cristiana d'aquest complex proc\xc3\xa9s hist\xc3\xb2ric, esbiaixant el punt de vista dels andalusins. Per tant, s'ha suggerit com a noms alternatius Conquesta cristiana, Conquesta feudal d'al-\xc3\x80ndalus, o directament la colonitzaci\xc3\xb3 feudal de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica, entre altres denominacions, que no porten la c\xc3\xa0rrega ideol\xc3\xb2gica del concepte de reconquesta. En realitat, aquest concepte \xc3\xa9s una construcci\xc3\xb3 historiogr\xc3\xa0fica que agrupa diverses etapes i situacions molt diferents al llarg dels vuit segles que es considera que va durar, ja que els protagonistes no tenien consci\xc3\xa8ncia, en general, d'aquest proc\xc3\xa9s hist\xc3\xb2ric. Aix\xc3\xad i tot, l'Esgl\xc3\xa9sia i alguns cronistes medievals ja van fer construccions ideol\xc3\xb2giques amb aquest concepte, amb la finalitat de justificar les conquestes._NEWLINE_Cal tenir present tamb\xc3\xa9 que la colonitzaci\xc3\xb3 d'al-\xc3\x80ndalus no \xc3\xa9s cap fet exclusiu hisp\xc3\xa0nic, ja que s'explica en un context europeu caracteritzat per l'expansi\xc3\xb3 de la societat feudal des del nucli original del feudalisme, al centre de l'Europa occidental, cap a la perif\xc3\xa8ria, essent aix\xc3\xad un proc\xc3\xa9s hist\xc3\xb2ric que respon als mateixos par\xc3\xa0metres que altres processos contemporanis com la conquesta i colonitzaci\xc3\xb3 anglesa d'Irlanda, l'expansi\xc3\xb3 alemanya a l'est del riu Elba (proc\xc3\xa9s conegut amb el terme tamb\xc3\xa9 ideol\xc3\xb2gic de Drang nach Osten o 'marxa a l'est'), i l'expansi\xc3\xb3 franca a Terra Santa mitjan\xc3\xa7ant les croades i la creaci\xc3\xb3 del regne croat de Jerusalem, entre altres.\n_START_SECTION_\nEl per\xc3\xadode tardorom\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nAl segle\xc2\xa0v l'afeblit Imperi Rom\xc3\xa0 d'Occident va demanar als visigots, un poble b\xc3\xa0rbar fortament romanitzat i que estava federat a l'imperi, que expulsessin els v\xc3\xa0ndals i alans d'Hisp\xc3\xa0nia. Com a pagament per llur lleialtat, els visigots rebrien aquesta prov\xc3\xadncia romana i el sud de la G\xc3\xa0l\xc2\xb7lia com a foedus. Amb la deposici\xc3\xb3 de l'\xc3\xbaltim emperador rom\xc3\xa0 per Odoacre el 476 els visigots van governar aquests territoris com a regne independent, primer com a Regne de Tolosa i, despr\xc3\xa9s de la derrota a mans dels francs el 507 a la Batalla de Vouill\xc3\xa9, \xc3\xbanicament a Hisp\xc3\xa0nia com a Regne de Toledo. Aix\xc3\xad i tot, l'aportaci\xc3\xb3 de poblaci\xc3\xb3 dels visigots a la pen\xc3\xadnsula va ser molt redu\xc3\xafda.\n_START_SECTION_\nL'ocupaci\xc3\xb3 musulmana de la pen\xc3\xadnsula\n_START_PARAGRAPH_\nA la mort del rei visigot V\xc3\xadtiza, el 710, es va produir un conflicte entre els partidaris de la monarquia heredit\xc3\xa0ria amb els fills del rei mort al capdavant, i els partidaris de la monarquia electiva a favor del nou rei Roderic, un conflicte que tenia, aix\xc3\xad mateix, un rerefons religi\xc3\xb3s entre cat\xc3\xb2lics i arrians. El 711 el comte de Ceuta, Juli\xc3\xa0, que estava refugiant la fam\xc3\xadlia i els partidaris de V\xc3\xadtiza i que mantenia relacions amb el governador de Tingis, T\xc3\xa0riq ibn Ziyad, i el seu emir Mussa ibn Nussayr, va demanar ajuda a les poblacions \xc3\xa0rabs i berbers del nord d'\xc3\x80frica per intervenir al conflicte i donar-li suport en la seva lluita contra Roderic. Els historiadors difereixen quant a la intenci\xc3\xb3 de Mussa en aquest moment de la hist\xc3\xb2ria; ja sigui que planejava una conquesta completa, una invasi\xc3\xb3 limitada per confirmar una alian\xc3\xa7a, o nom\xc3\xa9s un atac per afeblir les forces de visig\xc3\xb2tiques._NEWLINE_Les forces musulmanes van derrotar Roderic que segons les llegendes hauria mort a la batalla de Guadalete el 711, a causa en part per la deserci\xc3\xb3 de les tropes sota el seu comandament a petici\xc3\xb3 del bisbe Oppas (el nebot del qual, \xc3\x80quila, era fill de V\xc3\xadtiza). Despr\xc3\xa9s de la batalla, el domini visigot es va desmembrar, i \xc3\x80quila va rendir les seves terres el 712._NEWLINE_Durant els tres anys seg\xc3\xbcents els musulmans van ocupar la resta de l'antiga Hisp\xc3\xa0nia mitjan\xc3\xa7ant pactes amb la noblesa visig\xc3\xb2tica. El 713 va caure Toledo i el 714 Saragossa. L'ex\xc3\xa8rcit araboberber va continuar cap al nord fins a ser derrotat per Eudes d'Aquit\xc3\xa0nia a prop de Tolosa el 721, i finalment per Carles Martell el 732 en la batalla de Tours. Els musulmans, llavors, es van assentar a la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica, establint un emirat subordinat, nominalment, al califa de Damasc. La major part dels nobles visigots van mantenir llurs propietats i llur estatus social convertint-se a l'islam, at\xc3\xa8s que el canvi de govern no afectava seriosament llurs activitats quotidianes. Les divisions comtals es van mantenir, per\xc3\xb2 l'administraci\xc3\xb3 local va canviar; els musulmans van ocupar els llocs clau at\xc3\xa8s que cap no-musulm\xc3\xa0 podia governar un musulm\xc3\xa0. La poblaci\xc3\xb3 de cristians i jueus havien de sotmetre's al Codi d'Umar, que assegurava la supremacia de l'islam sobre les altres religions. Des de llavors es va con\xc3\xa8ixer al territori musulm\xc3\xa0 de la pen\xc3\xadnsula com a al-\xc3\x80ndalus._NEWLINE_La regi\xc3\xb3 nord d'Hisp\xc3\xa0nia, travessada per la serralada Cant\xc3\xa0brica, era habitada durant el primer mil\xc2\xb7lenni aC per grups tribals que els estrangers anomenaven asturs, c\xc3\xa0ntabres i vascons. No van poder ser conquerits pels romans i al segle\xc2\xa0i August els va a\xc3\xafllar envoltant-los amb campaments romans, d'on despr\xc3\xa9s sorgirien ciutats com Lle\xc3\xb3 i Pamplona. Aquestes poblacions de muntanya no romanitzades van resistir tamb\xc3\xa9 a l'ocupaci\xc3\xb3 musulmana, creant-se aix\xc3\xad els primers grups de resist\xc3\xa8ncia al nord de la Pen\xc3\xadnsula.\n_START_SECTION_\nEl proc\xc3\xa9s de Colonitzaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nTan bon punt els francs havien ven\xc3\xa7ut els musulmans, la necessitat de defensar els passos o ports dels Pirineus s'havia convertit en una situaci\xc3\xb3 important de la pol\xc3\xadtica de Carlemany. Es van construir fortificacions i es va donar protecci\xc3\xb3 als habitants de les antigues ciutats romanes com ara Jaca i Girona. Els passos principals eren Orreaga/Roncesvalles, Somport i Jonquera. Carlemany va poblar els comtats de Pamplona, Arag\xc3\xb3 i Barcelona._NEWLINE_L'assentament de poblaci\xc3\xb3 cristiana a la conca del Duero es va realitzar en dues fases. Al nord del riu, entre els segles ix i x, es va utilitzar el sistema de la pressura. Al sud del Duero, durant els segles x i xii es van desenvolupar ciutats mitjan\xc3\xa7ant la donaci\xc3\xb3 de furs, els quals s'estendrien despr\xc3\xa9s cap a altres regions, i fonamentalment amb la formaci\xc3\xb3 de mercats. Els furs eren estatuts que documentaven els privilegis i usatges amb qu\xc3\xa8 regir la comunitat, donats normalment per monarca, malgrat que no \xc3\xbanicament, a les persones que poblaven un poble. Com a resultat, el consell del poble era depenent del seu senyor, convertint-se aix\xc3\xad els furs en el sistema m\xc3\xa9s utilitzat per poblar Navarra i m\xc3\xa9s tard Arag\xc3\xb3. El primer fur va ser atorgat al comte Ferran Gonz\xc3\xa1lez de Castrojeriz durant la d\xc3\xa8cada del 940._NEWLINE_En una primera onada de colonitzaci\xc3\xb3, la pressura es referia a un grup de pagesos que creuaven les muntanyes i s'assentaven a les terres despoblades de la conca del Duero per practicar l'agricultura. La monarquia asturiana promovia aquest sistema atorgant al pag\xc3\xa8s tota la terra que podia treballar i defensar com a propietat seva. M\xc3\xa9s tard tamb\xc3\xa9 els magnats asturians i gallecs, aix\xc3\xad com el clergat, i sobretot els monestirs benedictins enviarien llurs expedicions pr\xc3\xb2pies amb pagesos que dominaven amb relacions feudals, el que va crear tota una xarxa d'aldees a la frontera. Amb el temps els primers pagesos lliures aniran desapareixent i tots els pagesos esdevindrien vassalls feudals. Les pressures tamb\xc3\xa9 es van utilitzar, per exemple, a Catalunya, quan el comte de Barcelona va demanar al bisbe d'Urgell i al comte de Girona colonitzar les planes de Vic._NEWLINE_Va ser precisament amb l'aparici\xc3\xb3 del feudalisme a principis del segle\xc2\xa0x que la conquesta es va accelerar pel desig dels senyors feudals, inclosos els reis, d'aconseguir noves terres. A partir d'aquest moment les ciutats i els pobles van guanyar major import\xc3\xa0ncia amb el ressorgiment del comer\xc3\xa7 i l'expansi\xc3\xb3 monet\xc3\xa0ria a la baixa edat mitjana. Tamb\xc3\xa9 l'enfortiment de la monarquia va permetre controlar majorment el proc\xc3\xa9s de colonitzaci\xc3\xb3 i regular l'emigraci\xc3\xb3 cap al sud de les poblacions feudalitzades. Aix\xc3\xad cal diferenciar entre les terres directament poblades pels reis, b\xc3\xa0sicament a les ciutats i viles malgrat que no \xc3\xbanicament, i les donacions en feu a senyors feudals laics, monestirs i ordes militars que atreien poblaci\xc3\xb3 concedint-los rendes menys fortes que les que tenien als seus llocs d'origen, on el feudalisme feia segles que estava consolidat._NEWLINE_A partir del segle\xc2\xa0xiii, quan la monarquia ja dominava el proc\xc3\xa9s, la colonitzaci\xc3\xb3 es va organitzar mitjan\xc3\xa7ant els coneguts Repartiments, pels quals els monarques repartien el territori conquerit a al-\xc3\x80ndalus. Les donacions podien ser directament a pagesos en petites proporcions, o b\xc3\xa9 a senyors feudals que posteriorment repartiria a altres pagesos. Amb aquest m\xc3\xa8tode es va colonitzar els regnes de Mallorca, Val\xc3\xa8ncia, M\xc3\xbarcia, Sevilla i Ja\xc3\xa9n, i m\xc3\xa9s tard el de Granada.\n_START_SECTION_\nPortugal\n_START_PARAGRAPH_\nEl 24 de juny de 1129 es va produir la Batalla de Sant Mamede en qu\xc3\xa8 Alfons Henriques va v\xc3\xa8ncer la seva mare, Teresa de Lle\xc3\xb3 i N\xc3\xba\xc3\xb1ez, adquirint i controlant el comtat portugu\xc3\xa8s, declarant-lo principat independent. El 1139, sota el t\xc3\xadtol de comte de Portugal, despr\xc3\xa9s de la vict\xc3\xb2ria en la Batalla d'Ourique contra un contingent musulm\xc3\xa0, Alfons es va autoproclamar Rei de Portugal, amb el suport de les seves tropes._NEWLINE_Segons la tradici\xc3\xb3, la independ\xc3\xa8ncia de Portugal va ser confirmada m\xc3\xa9s endavant a les m\xc3\xadtiques corts de Lamego, quan va rebre de l'arquebisbe de Braga la corona de Portugal, encara que estudis recents q\xc3\xbcestionen la reuni\xc3\xb3 d'aquestes corts. El reconeixement de Castella, per\xc3\xb2, va arribar el 5 d'octubre de 1143 i es va deure al desig d'Alfons VII de Castella de ser emperador (i com a tal, necessitava altres reis com a vassalls). Alfons Henriques va assajar de consolidar la seva independ\xc3\xa8ncia, amb importants conquestes de terra andalusina al sud, com la conquesta de Lisboa el 24 d'octubre de 1142 i Santar\xc3\xa9m el 15 de mar\xc3\xa7, amb el suport d'una poderosa esquadra de 160 vaixells i un contingent d'uns 12.000 croats que es dirigien cap a Terra Santa. Per les seves conquestes, que en m\xc3\xa9s de quaranta anys va duplicar el territori que el seu pare li havia llegat, va ser apel\xc2\xb7lat El Conqueridor, tot i que tamb\xc3\xa9 va ser conegut com El Fundador i El Gran. Els musulmans, fins i tot, en senyal de respecte, van anomenar-lo Ibn-Arrik ('fill d'Enric', traducci\xc3\xb3 literal del genitiu Henriques) o El-Bortukali ('el portugu\xc3\xa8s').\n_START_SECTION_\nLleng\xc3\xbces i religi\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nQuan els musulmans arriben a la pen\xc3\xadnsula, la poblaci\xc3\xb3 hispano-romana parlava un llat\xc3\xad vulgaritzat com arreu de la Rom\xc3\xa0nia, i \xc3\xbanicament l'oligarquia visig\xc3\xb2tica sembla que era biling\xc3\xbce, perqu\xc3\xa8 parlaven llat\xc3\xad i la seva llengua germ\xc3\xa0nica. Amb l'ocupaci\xc3\xb3 musulmana, l'assentament progressiu de poblacions \xc3\xa0rabs i berbers, i les conversions dels ind\xc3\xadgenes a l'islam, al territori andalus\xc3\xad es parlava quasi exclusivament en llengua \xc3\xa0rab, i en concret en un dialecte andalus\xc3\xad influ\xc3\xaft per la llengua moss\xc3\xa0rab. Existien petits grups cristians que conservaren aquesta llengua roman\xc3\xa7 hisp\xc3\xa0nica, per\xc3\xb2 la van anar perdent a poc a poc, passant-se a l'\xc3\xa0rab, fins a desapar\xc3\xa8ixer per complet cap al segle\xc2\xa0xii, tant els moss\xc3\xa0rabs com la seva llengua._NEWLINE_La toler\xc3\xa0ncia dels musulmans cap a cristians i jueus, mentre pagaven un tribut especial, es va perdre amb l'avan\xc3\xa7 de la conquesta de la pen\xc3\xadnsula pels feudals, i amb l'arribada dels almor\xc3\xa0vits d'\xc3\x80frica. Als territoris conquerits pels cristians tamb\xc3\xa9 vivien musulmans que no havien estat expulsats ni esclavitzats, la qual cosa va produir un intercanvi cultural entre musulmans i cristians que es reflecteix en els arabismes existents a les lleng\xc3\xbces rom\xc3\xa0niques peninsulars (catal\xc3\xa0, castell\xc3\xa0 i galaico-portugu\xc3\xa8s), en els magn\xc3\xadfics sistemes de regadiu, sobretot a l'est peninsular, o en l'anomenat art mud\xc3\xa8jar. _NEWLINE_Els jueus coneixien l'hebreu, que utilitzaven als seus ritus religiosos, per\xc3\xb2 parlaven en \xc3\xa0rab o roman\xc3\xa7 segons on visqueren. Per exemple al segle\xc2\xa0xiii el coneixement de l'\xc3\xa0rab i el castell\xc3\xa0 per part dels jueus de Toledo va jugar un paper important en la traducci\xc3\xb3 d'obres cient\xc3\xadfiques i liter\xc3\xa0ries dels antics grecs, perdudes en llat\xc3\xad, per\xc3\xb2 que els musulmans havien conservat en \xc3\xa0rab durant l'edat mitjana. El personatge jueu m\xc3\xa9s important de l'\xc3\xa8poca seria el fil\xc3\xb2sof Mois\xc3\xa8s Maim\xc3\xb2nides._NEWLINE_La pol\xc3\xadtica religiosa dels Reis Cat\xc3\xb2lics van acabar amb l'expulsi\xc3\xb3 dels jueus, la persecuci\xc3\xb3 dels conversos, i l'a\xc3\xafllament i segregaci\xc3\xb3 dels musulmans, amb la intenci\xc3\xb3 d'homogene\xc3\xaftzar religiosament la pen\xc3\xadnsula."