b'\n_START_ARTICLE_\nRegne de Gwynedd\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens i nom\n_START_PARAGRAPH_\nGwynedd cobria part del territori dels antics ord\xc3\xb2vics, per\xc3\xb2 la tradici\xc3\xb3 atribueix la fundaci\xc3\xb3 del regne a Cunedda, que hi arrib\xc3\xa0 amb els seus fills i seguidors provinents de Goddodin. El nom de Gwynedd deriva, probablement, del brit\xc3\xb2nic *eneda i s\'assembla al mot goid\xc3\xa8lic (l\'antecessor de l\'irland\xc3\xa8s) F\xc3\xa9ni (del qual se\'n deriva f\xc3\xadan, \xc2\xabescamot\xc2\xbb en irland\xc3\xa8s antic). Per tant, i segons sembla, el significat d\'aquest nom \xc3\xa9s \xc2\xabpa\xc3\xads de les hosts\xc2\xbb o \xc2\xabpa\xc3\xads dels escamots\xc2\xbb._NEWLINE_Els romans anomenaven Venedotia a la regi\xc3\xb3 ocupada per uns colons irlandesos establerts aqu\xc3\xad des del segle II, la qual cosa refor\xc3\xa7a la hip\xc3\xb2tesi que enlla\xc3\xa7a aquest nom amb l\'antic lexema *ueneda. Sovint, emper\xc3\xb2, se suggereix que el nom de Gwynedd no \xc3\xa9s res m\xc3\xa9s que una forma mutada de Cunedda, i que per tant vol dir "regne d\'en Cunedda", per\xc3\xb2 no hi ha una base etimol\xc3\xb2gica per poder afirmar aix\xc3\xb2. Sigui quina sigui l\'etimologia exacta del nom, el fet \xc3\xa9s que una l\xc3\xa0pida de final del segle V que ara es troba a Penmachno \xc3\xa9s la primera inscripci\xc3\xb3 en qu\xc3\xa8 hi consta aquest nom. La l\xc3\xa0pida \xc3\xa9s en mem\xc3\xb2ria d\'un home anomenat Cantiorix i la inscripci\xc3\xb3, escrita en llat\xc3\xad, diu: "Cantiorix hic iacit / Venedotis cives fuit / consorbinos Magli magistrati", (\xc2\xabCantiorix jau aqu\xc3\xad. Fou ciutad\xc3\xa0 de Gwynedd (Venedotia) i cos\xc3\xad de Maglos el magistrat\xc2\xbb). Les paraules "ciutad\xc3\xa0" i "magistrat" indiquen que les institucions romanes potser van prevaldre durant un temps despr\xc3\xa9s de la caiguda de l\'imperi a Gwynedd. _NEWLINE_El centre de poder original de Gwynedd fou Deganwy, on Maelgwn Gwynedd (mort l\'any 547) hi tenia el baluard, per\xc3\xb2 en \xc3\xa8poques posteriors es despla\xc3\xa7\xc3\xa0 a Aberffraw, a l\'illa d\'Anglesey. Per aix\xc3\xb2, sovint al governant de Gwynedd se l\'anomena "pr\xc3\xadncep d\'Aberffraw" o "lord d\'Aberffraw".\n_START_SECTION_\nEls primers successors de Cunedda\n_START_PARAGRAPH_\nSegons Nennius, a la mort de Cunedda el govern del reialme es va repartir entre els seus fills: Dynod va rebre Dunoding, un altre fill anomenat Ceredig va rebre Ceredigion, i tamb\xc3\xa9 van rebre part altres fills. Per\xc3\xb2 alguns historiadors, com Davies, dubten que aix\xc3\xb2 sigui cert sin\xc3\xb3 m\xc3\xa9s aviat una llegenda per tal d\'explicar l\'origen d\'alguns top\xc3\xb2nims._NEWLINE_El successor de Cunedda, Einion Yrth ap Cunedda, va derrotar els irlandesos que encara quedaven a l\'illa d\' Anglesey vers l\'any 470. El fill d\'aquest, Cadwallon Lawhir ap Einion, va consolidar el reialme durant el per\xc3\xadode de pau que va haver despr\xc3\xa9s de la batalla del Mont Badon, en qu\xc3\xa8 els invasors anglosaxons van ser derrotats per diversos ex\xc3\xa8rcits de britans. El besn\xc3\xa9t de Cunedda, Maelgwn Gwynedd, va ser fam\xc3\xb3s per celebrar el primer festival gal\xc2\xb7l\xc3\xa8s (eisteddfod), per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 va ser durament criticat en el serm\xc3\xb3 de Gildas de Rhuys._NEWLINE_A la mort de Maelgwn, l\'any 547, a causa d\'una epid\xc3\xa8mia, el seu gendre Elidyr Mwynfawr de Strathclyde, va envair el reialme per despla\xc3\xa7ar de la successi\xc3\xb3 al fill de Maelgwn, Rhun Hir ap Maelgwn. Elidyr va ser aturat poca abans d\'arribar a la cort i el van matar, per\xc3\xb2 el seu ex\xc3\xa8rcit va continuar devastant el pa\xc3\xads. Rhun, en revenja, tamb\xc3\xa9 va atacar Strathclyde. Despr\xc3\xa9s d\'aix\xc3\xb2 no van haver m\xc3\xa9s problemes i vers l\'any 586 el va succeir el seu fill Beli ap Rhun._NEWLINE_Quan el fill de Beli, Iago, va arribar al poder vers el 599, la situaci\xc3\xb3 a l\'illa de la Gran Bretanya havia canviat molt i s\'estava posant perillosa per als petits regnes britans. La major part del nord estava ocupada pels angles de Deira i de Bern\xc3\xadcia que estaven a punt d\'unir-se per formar el regne de North\xc3\xbambria. Els regnes gal\xc2\xb7lesos de Gwynedd i Powys van provar d\'aturar l\'avan\xc3\xa7 dels colons angles per\xc3\xb2 van ser derrotats a la batalla de Chester l\'any 613. Despr\xc3\xa9s d\'aquest desastre la frontera dels regnes gal\xc2\xb7lesos va recular fins a Chester.\n_START_SECTION_\nCadwallon ap Cadfan\n_START_PARAGRAPH_\nLa batalla de Chester no va acabar definitivament amb la capacitat dels gal\xc2\xb7lesos per enfrontar-se a la pol\xc3\xadtica expansionista dels anglosaxons. Un dels m\xc3\xa9s poderosos reis de Gwynedd va ser Cadwallon ap Cadfan (c. 624 \xe2\x80\x93 634), n\xc3\xa9t de Iago ap Beli. Per comen\xc3\xa7ar, es va implicar en una campanya militar contra North\xc3\xbambria, per\xc3\xb2 encara que va resultar desastrosa, va continuar fent incursions en terres dels angles i, despr\xc3\xa9s d\'un seguit de derrotes \xc3\xa8piques, va cercar refugi a Anglesey i despr\xc3\xa9s a l\'illa de Puffin, fins que es va veure for\xc3\xa7at a exiliar-se a l\'altra banda de la mar d\'Irlanda, a Dubl\xc3\xadn, un lloc que acabaria acollint molts refugiats del casal de Gwynedd. Passat un temps va aplegar un ex\xc3\xa8rcit i va desembarcar a Dumn\xc3\xb2nia, regne que va alliberar de la pressi\xc3\xb3 anglosaxona. Llavors va for\xc3\xa7ar Penda de M\xc3\xa8rcia a aliar-se amb ell contra North\xc3\xbambria. Durant aquesta campanya va aconseguir el que volia i va arribar fins a York, ciutat que saquej\xc3\xa0 el 633.Cadwallon va morir l\'any seg\xc3\xbcent en una altra batalla al nord. El seu fill, Cadwaladr, va seguir la mateixa pol\xc3\xadtica, mantenint a ratlla els anglosaxons.\n_START_SECTION_\nRhodri el Gran\n_START_PARAGRAPH_\nA finals del segle IX i comen\xc3\xa7aments del X, la costa de Gwynedd va patir atacs dels v\xc3\xadkings. Amb la mort de Hywel ap Rhodri Molwynog la l\xc3\xadnia masculina dels descendents de Cunedda es va extingir i, aprofitant la lluita per la successi\xc3\xb3 al tron, Coenwulf de M\xc3\xa8rcia va atacar Gwynedd el 817. El 825  el tron va passar a Merfyn Frych (Merfyn el Pigat), cos\xc3\xad d\'Urien de Rheged. Merfyn es va casar amb Nest ferch Cadell, la germana de Cyngen ap Cadell, rei de  Powys. La dinastia dels seus descendents seria el casal d\'Aberffraw, anomenat aix\xc3\xad per la ciutat que era la seu episcopal._NEWLINE_Rhodri el Gran, fill de Merfyn, va unir Gwynedd i Powys quan el seu oncle, que era el rei de Powys, li va cedir el govern per anar a Roma de pelegr\xc3\xad. Despr\xc3\xa9s es va casar amb Angharad ferch Meurig, germana del rei Gwgon de Seisyllwg. Quan Gwgon va morir sense hereus el 872, Rhodri va esdevenir regent i finalment hi va instaurar el seu fill, Cadell ap Rhodri, com a vassall. Amb aix\xc3\xb2, el seu domini va abastar la major part del pa\xc3\xads de Gal\xc2\xb7les. A la mort de Rhodri els territoris es van dividir entre els seus fills, el fill gran Anarawd ap Rhodri va heretar Gwynedd, per\xc3\xb2 des de llavors els reis de Gwynedd reclamarien la primacia sobre els altres._NEWLINE_La dinastia d\'Aberffraw va quedar relegada el 942 per Hywel Dda, rei de Deheubarth, descendent d\'una altra branca de Rodri el Gran. Aix\xc3\xb2 va passar perqu\xc3\xa8 Idwal Foel, rei de Gwynedd, s\'havia proposat desfer-se\'n del creixent lideratge angl\xc3\xa8s i es va al\xc3\xa7ar en armes contra Edmund I. Idwal i el seu germ\xc3\xa0 Elisedd van morir en la batalla. Seguint la tradici\xc3\xb3 la corona havia de passar als seus fills, Ieuaf i Iago ab Idwal, per\xc3\xb2 Hywel Dda els va expulsar a Irlanda i ell es va imposar com a rei de Gwynedd fins a la seva mort el 950, any en qu\xc3\xa8 el casal d\'Aberffraw va ser restaurat._NEWLINE_Entre el 986 i el 1081 Gwynedd va ser un territori disputat per altres reis gal\xc2\xb7lesos, un d\'aquests va ser Gruffydd ap Llywelyn, de Powys, que es va fer amb el tron i el 1055 ja era rei de gaireb\xc3\xa9 tot Gal\xc2\xb7les. Finalment va ser derrotat per Harold II d\'Anglaterra el 1063 i despr\xc3\xa9s va morir tra\xc3\xaft pels seus, que preferien aix\xc3\xb2 a continuar batallant contra Anglaterra. Bleddyn ap Cynfyn i el seu germ\xc3\xa0 Rhiwallon, de la dinastia Mathrafal de Powys, germanastres de Gruffydd, van acordar un tractat de pau amb Harold i es van quedar amb el govern de Gwynedd i Powys._NEWLINE_Poc despr\xc3\xa9s de la conquesta normanda d\'Anglaterra, el 1066, els cavallers normands van iniciar operacions de pressi\xc3\xb3 contra la frontera de Gwynedd i van rebre suport intern: Bleddyn ap Cynfyn va morir el 1075 assassinat pel seu cos\xc3\xad Trahaearn ap Caradog. Trahaearn es va fer amb el tron per\xc3\xb2 aviat li va disputar Gruffudd ap Cynan, el n\xc3\xa9t exiliat de Iago ab Idwal ap Meurig, que havia estat vivint a Dubl\xc3\xadn. El 1081 Trahaearn va ser assassinat per Gruffudd en una batalla i la branca de Rhodri Mawr va ser restaurada en el reialme.\n_START_SECTION_\nLa pressi\xc3\xb3 normanda\n_START_PARAGRAPH_\nEls normands, despr\xc3\xa9s de la revolta saxona al nord d\'Anglaterra, van decidir castigar el territori i despr\xc3\xa9s van continuar amb Gal\xc2\xb7les, decidits a subjugar tota l\'illa de la Gran Bretanya. El comte de Chester, Hugh d\'Avranches va capturar Gruffudd en una emboscada, i va donar el govern al seu cos\xc3\xad Robert de Rhuddlan. Malgrat que els cavallers normands van contrur castells per mantenir la seva posici\xc3\xb3, vers el 1100 la majoria de dinasties reials gal\xc2\xb7leses van recuperar el control._NEWLINE_El comte Hugh va fer que Hervey le Breton fos escollit bisbe de Bangor el 1092, amb l\'esperan\xc3\xa7a que aquest l\'ajudaria a tenir la poblaci\xc3\xb3 a favor, per\xc3\xb2 no ho va aconseguir i es va veure obligat a anar pel carrer amb una espasa. Gruffudd va escapar del seu empresonament a Chester i va matar Robert de Rhuddlan en una batalla a Deganwy el 3 de juliol del 1093. Es va aliar amb Cadwgan ap Bleddyn, rei de Powys, per lluitar junts contra els normands, per\xc3\xb2 van ser derrotats i obligats a fugir a Irlanda. mentre els normands celebraven la seva vict\xc3\xb2ria va arribar un vaixell comandat per Magne III de Noruega que els va atacar. Els cavallers normands, desmoralitzats, van abandonar els plans de colonitzar territoris gal\xc2\xb7lesos i es van retirar cap a Anglaterra. Owain ab Edwin, amic dels normands, es va erigir en rei de Gwynedd, per\xc3\xb2 la gent li va posar el sobrenom de Tra\xc3\xafdor. A finals del 1098 Gruffudd i Cadwgan van tornar i van recuperar llurs reialmes en els tres anys seg\xc3\xbcents. Els territoris gal\xc2\xb7lesos van quedar dividits en dues zones durant uns dos-cents anys: la Pura Wallia (Gal\xc2\xb7les Pura) i la Marca, aquesta darrera sota control angl\xc3\xa8s. _NEWLINE_Enric I d\'Anglaterra va enviar un ex\xc3\xa8rcit contra Gwynedd i Powys el 1116, amb la secci\xc3\xb3 d\'avantguarda comandada per Alexandre I d\'Esc\xc3\xb2cia. Owain ap Cadwgan de Ceredigion es va refugiar a les muntanyes, Maredudd ap Bleddyn de Powys els va sortir a l\'encontre i es va sotmetre. Owain i Gruffudd van entrar en negociacions i no va haver enfrontament armat. El tracte era que Gruffudd continuaria governant pe\xc3\xb2 hauria de pagar una elevada taxa a Anglaterra. El 1120 els fill de Gruffudd, Cadwallon, Owain i Cadwaladr, es van al\xc3\xa7ar en armes contra Anglaterra.  _NEWLINE_El 1120 dos nobles gal\xc2\xb7lesos van entrar en conflicte: el senyor de Dyffryn Clwyd i el senyor de Rhufoniog; Powys es va implicar en suport de Rhufoniog i els normands de Chester es van implicar a favor de Dyffryn. Els dos b\xc3\xa0ndols van quedar tan debilitats amb la guerra que no van poder evitar que Gwynedd annexion\xc3\xa9s despr\xc3\xa9s aquest territoris. Els fills de Gruffudd van continuar expandint territori cap al sud, aprofitant lluites din\xc3\xa0stiques entre els vassalls de Powys fins que van establir el riu Conwy com a frontera. Els seg\xc3\xbcents cent anys van ser de pau i prosperitat.\n_START_SECTION_\nExpansi\xc3\xb3 de Gwynedd\n_START_PARAGRAPH_\nEl fill gran de Gruffudd ap Cynan, Cadwallon, va morir en les guerres d\'expansi\xc3\xb3, per aix\xc3\xb2 quan el pare va morir el 1137, el fill segon, Owain, va heretar les terres tradicionals de Gwynedd, mentre que el menor, Cadwaladr, es va quedar amb les terres recentment adquirides. Owain i Cadwaladr eren molt diferents en car\xc3\xa0cter. Cadwaladr es va implicar en l\'operaci\xc3\xb3 de segrest i empresonament d\'Esteve d\'Anglaterra, per\xc3\xb2 Owain es va mantenir al marge. El 1142 els dos germans van trencar relacions perqu\xc3\xa8 Cadwaladr va estar involucrat en l\'assassinat del pr\xc3\xadncep Anarawd ap Gruffudd de Deheubarth, aliat d\'Owain i futur gendre seu. Owain va cremar el castell del seu germ\xc3\xa0 i el va fer fora del pa\xc3\xads; per\xc3\xb2 temps despr\xc3\xa9s Cadwaladr va tornar amb un ex\xc3\xa8rcit de v\xc3\xadkings irlandesos per obligar-lo a restaurar-lo en el c\xc3\xa0rrec. De moment van fer les paus, per\xc3\xb2 Cadwaladr va tornar a importunar Owain i el 1153 el va desterrar cap a Anglaterra. El 1157, Enric II, ajudat per Cadwaladr i Madog de Powys van anar contra Owen, per\xc3\xb2 aquest va sospitar el que passava i va capturar el rei d\'Anglaterra en una emboscada. Roger de Clare, va rescatar el rei i despr\xc3\xa9s tots van anar a atacar Anglesey. Owain va haver de retre vassallatge a l\'angl\xc3\xa8s i retornar les terres al seu germ\xc3\xa0. El 1163, aprofitant que el rei angl\xc3\xa8s estava enemistat amb Thomas Becket, arquebisbe de Canterbury, va liderar una revolta de gal\xc2\xb7lesos a favor de Becket, aquesta vegada amb Cadwaladr en suport seu. Quan es van enfrontar, l\'ex\xc3\xa8rcit d\'Enric II va veure que era inferior en nombre i va abandonar, per\xc3\xb2 abans va capturar alguns gal\xc2\xb7lesos als quals van mutilar com a repres\xc3\xa0lia.\n_START_SECTION_\nGuerra civil i usurpaci\xc3\xb3 1170\xe2\x80\x931195\n_START_PARAGRAPH_\nEls successors d\'Owain van preferir emprar el t\xc3\xadtol de pr\xc3\xadncep de Gal\xc2\xb7les al de rei de Gwynedd, en honor a les conquestes que Owain havia fet. Owain Gwynedd havia tingut dos fills abans de casar-se, amb una dona irlandesa: Rhun i Hywel. Owain va designar el primog\xc3\xa8nit com a successor, per\xc3\xb2 aquest va morir abans que el pare i el successor va ser Hywel. De seguida es van formar dues faccions: els partidaris de Hywel i els que estaven a favor dels fills leg\xc3\xadtims, i va esclatar la guerra civil. Hywel va morir en la guerra al cap de pocs mesos, per\xc3\xb2 llavors va comen\xc3\xa7ar la disputa entre els fills leg\xc3\xadtims. Dafydd es va fer amb el govern, va expulsar els altres rivals i per assegurar la seva posici\xc3\xb3 va pactar amb el rei angl\xc3\xa8s, el qual li va oferir matrimoni amb la seva germanastra. El 1175 va tornar el seu germ\xc3\xa0 Rhodri i el va obligar a repartir el reialme amb el riu Conwy com a frontera. El 1190 Dafydd va atacar Rhodri i aquest es va refugiar a l\'illa de Man, on va trobar suport per tornar el 1193. L\'any seg\xc3\xbcent, Llywelyn el Gran, nebot de Dafydd, va aplegar tots els enemics de Dafydd i el van matar en una batalla a Aberconwy.\n_START_SECTION_\nPr\xc3\xadnceps de Gal\xc2\xb7les\n_START_PARAGRAPH_\nLlywelyn el Gran va comen\xc3\xa7ar establint bones relacions amb Joan sense Terra i va annexar el sud de Powys. El 1210 el tractat de pau es va trencar quan Joan va envair Gwynedd, i Llywelyn li va haver de cedir la meitat de les terres. A la mort de Joan, Llywelyn va signar un tractat de pau amb Enric III d\'Anglaterra. El 1241 Enric III va envair la part del teritori governada per Dafydd i el va obligar a abdicar. Dafydd va morir poc despr\xc3\xa9s i els fills del seu germ\xc3\xa0 Gruffudd, van reivindicar el tron: Owain Goch ap Gruffydd i Llewelyn II. Quan un tercer germ\xc3\xa0 anomenat Dafydd, va arribar a la majoria d\'edat va exigir repartir el territori i aix\xc3\xb2 va portar a la guerra. Llywelyn va guanyar i va fer empresonar els altres dos. _NEWLINE_Entre el 1255 i el 1258 Llywelyn va orquestrar una campanya contra Anglaterra i els seus seguidors l\'aclamaven com a pr\xc3\xadncep de Gal\xc2\xb7les. El 1264, aprofitant que els barons anglesos estaven revoltats contra el seu rei, Lywelyn va pactar amb Sim\xc3\xb3 V de Montfort, per\xc3\xb2 aquest va morir a la batalla d\'Evesham i llavors Lywelyn va signar el Tractat de Montgomery (1267). Amb aquest tractat el rei d\'Anglaterra el reconeixia com a pr\xc3\xadncep de Gal\xc2\xb7les, cosa que va posar punt final al regne de Gwynedd.Quan Llywelyn va morir el 1282, tots els possibles successors van ser executats i el t\xc3\xadtol va passar a la corona d\'Anglaterra.'