b"\n_START_ARTICLE_\nJacques Chirac\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nEs va formar al Col\xc2\xb7legi Louis-le-Grand, al Col\xc2\xb7legi Nacional de Ci\xc3\xa8ncies Pol\xc3\xadtiques i en la nord-americana Universitat Harvard. Va residir a Alg\xc3\xa8ria entre 1956 i 1958, abans d'ingressar en l'Escola Nacional d'Administraci\xc3\xb3 (ENA) com a preparaci\xc3\xb3 per a la seva carrera de funcionariat superior franc\xc3\xa8s. Despr\xc3\xa9s d'haver mostrat en la seva joventut marcada simpatia amb els comunistes, va realitzar la seva carrera pol\xc3\xadtica a les files de la dreta parlament\xc3\xa0ria, i es va adherir a diversos grups gaullistes._NEWLINE_Des de 1962, Chirac va ocupar diverses secretaries d'Estat juntament amb el primer ministre Georges Pompidou. Per suggeriment d'aquest, el 1967 es va presentar com a candidat gaullista a l'Assemblea Nacional i va passar a exercir un destacat c\xc3\xa0rrec al Ministeri d'Afers Socials. Cap a 1972, va ser ministre d'Agricultura. En morir Pompidou l'any 1974, Chirac, aleshores ministre de l'Interior, va donar suport al nou president, Val\xc3\xa9ry Giscard d'Estaing, que, malgrat no ser gaullista, el va nomenar primer ministre al maig d'aquell any. Va dimitir l'agost de 1976, queixant-se del presidencialisme de Giscard, i al final d'aquell any va fundar el seu propi partit, Reagrupament per la Rep\xc3\xbablica (RPR). El 1977, va obtenir la majoria en les eleccions municipals de Par\xc3\xads, amb la qual cosa es va convertir en alcalde de la capital francesa, preludi de la seva primera candidatura a la presid\xc3\xa8ncia enfront del mateix Giscard el 1981. Fran\xc3\xa7ois Mitterrand, el candidat socialista, va aconseguir la vict\xc3\xb2ria per un estret marge, iniciant un per\xc3\xadode presidencialista que va durar 14 anys (fins al maig de 1995)._NEWLINE_Chirac era un alt funcionari jubilat del Tribunal de Comptes. Va estar casat amb Bernadeta Chodron de Courcel, amb qui tingu\xc3\xa9 dues filles, Laurence i Claude.\n_START_SECTION_\nPrimer ministre\n_START_PARAGRAPH_\nEn 1986, Chirac es va convertir en primer ministre durant el per\xc3\xadode de \xe2\x80\x98cohabitaci\xc3\xb3' (en llenguatge pol\xc3\xadtic, exercici del poder en un sistema presidencial, en el qual els c\xc3\xa0rrecs de cap de govern i de president s\xc3\xb3n exercits per diferents partits de dreta i d'esquerra) amb el socialista Mitterrand com a president de la Rep\xc3\xbablica. La seva arribada al poder va comportar l'aturada de les accions dels Grups Antiterroristes d'Alliberament contra militants nacionalistes a Iparralde. En 1988, es va enfrontar una altra vegada amb Mitterrand en les eleccions presidencials, sent derrotat a les urnes (54% enfront del 45%). Despr\xc3\xa9s d'aquest frac\xc3\xa0s, es va concentrar en la seva tasca com a alcalde de Par\xc3\xads. Quan, en les eleccions de mar\xc3\xa7 de 1993, les diverses forces conservadores van obtenir una \xc3\xa0mplia majoria parlament\xc3\xa0ria, Chirac es va mantenir al marge, permetent aix\xc3\xad que \xc3\x89douard Balladur es convert\xc3\xads en l'\xc3\xbaltim primer ministre de Fran\xc3\xa7ois Mitterrand, mentre ell es disposava a afrontar un tercer intent per a aconseguir la presid\xc3\xa8ncia en la primavera de 1995.\n_START_SECTION_\nPrimer mandat\n_START_PARAGRAPH_\nChirac va aconseguir la vict\xc3\xb2ria enfront del candidat socialista Lionel Jospin i va passar a ser president de la Rep\xc3\xbablica, en el marc d'un programa de comprom\xc3\xads amb la unitat europea, la uni\xc3\xb3 monet\xc3\xa0ria europea i la lluita contra la desocupaci\xc3\xb3. En aqueix mateix any, va ordenar la represa de les proves nuclears a la Polin\xc3\xa8sia Francesa, que van acabar al gener de 1996, despr\xc3\xa9s de nombroses protestes nacionals i internacionals. El 9 de desembre de 1996, va signar en secret un acord militar amb el canceller alemany Helmut Kohl que suposava la coordinaci\xc3\xb3 entre els ex\xc3\xa8rcits dels dos pa\xc3\xafsos dins de l'Organitzaci\xc3\xb3 del Tractat de l'Atl\xc3\xa0ntic Nord (OTAN). _NEWLINE_Va decidir convocar noves eleccions legislatives que es van celebrar el maig de l'any seg\xc3\xbcent, amb l'objecte de reactivar la pol\xc3\xadtica social i econ\xc3\xb2mica del seu primer ministre, Alain Jupp\xc3\xa9, per\xc3\xb2 els resultats obtinguts en la primera volta de les mateixes van portar a aquest a presentar la seva dimissi\xc3\xb3 com a candidat a tal c\xc3\xa0rrec. La segona volta d'aquestes eleccions, celebrada l'1 de juny, va suposar una desastrosa derrota de la coalici\xc3\xb3 de dretes, deixant Chirac en una situaci\xc3\xb3 dif\xc3\xadcil, obligat a \xe2\x80\x98cohabitar' amb el vencedor, el socialista Lionel Jospin._NEWLINE_La seva actitud en la crisi internacional de febrer de 1998, contr\xc3\xa0ria a l'atac nord-americ\xc3\xa0 a Iraq promogut pel govern nord-americ\xc3\xa0 de Bill Clinton en c\xc3\xa0stig a la negativa iraquiana a la inspecci\xc3\xb3 del seu arsenal qu\xc3\xadmic i biol\xc3\xb2gic, va facilitar la resoluci\xc3\xb3 d'aquesta crisi. El 22 de febrer, el secretari general de l'Organitzaci\xc3\xb3 de les nacions Unides (ONU) Kofi Annan va aconseguir un acord amb Saddam Hussein, pel qual aquest es comprometia a complir les decisions de l'ONU. Aquest pacte va evitar l'esclat d'un conflicte despr\xc3\xa9s que Clinton accept\xc3\xa9s l'abast del que s'havia pactat. Chirac va justificar la seva postura argumentant que no es podia acceptar sense perm\xc3\xads de l'ONU una acci\xc3\xb3 b\xc3\xa8l\xc2\xb7lica contra un Estat membre d'aquest organisme. _NEWLINE_El 2 de maig de 1998, va participar en la cimera que es va reunir a Brussel\xc2\xb7les als principals mandataris de la Uni\xc3\xb3 Europea i va aprovar la definitiva llista dels onze pa\xc3\xafsos que integrarien el grup d'avantguarda de la nova moneda \xc3\xbanica europea, l'euro, Fran\xc3\xa7a entre ells.\n_START_SECTION_\nSegon mandat\n_START_PARAGRAPH_\nNovament candidat presidencial en les eleccions celebrades, en primera volta, el 21 d'abril de 2002, el seu nom va ser el m\xc3\xa9s votat a les urnes, encara que nom\xc3\xa9s va obtenir el 19,6% dels sufragis, seguit a escassa dist\xc3\xa0ncia per Jean-Marie Le Pen, l\xc3\xadder de l'ultradret\xc3\xa0 Front Nacional que va rebre el 16,86% dels vots. Ambd\xc3\xb3s van conc\xc3\xb3rrer a la segona volta d'aquests comicis presidencials el 5 de maig. El temor generat al pa\xc3\xads pel programa extremista de Le Pen va motivar que totes les formacions d'esquerra, centre i dreta moderada sol\xc2\xb7licitessin el vot per a Chirac, que va aconseguir una mica m\xc3\xa9s del 82% dels vots i va resultar reelegit president de la Rep\xc3\xbablica. L'endem\xc3\xa0 va nomenar primer ministre al liberal Jean-Pierre Raffarin (pertanyent a un petit partit de centredreta, Democr\xc3\xa0cia Liberal) per a substituir Jospin (el qual havia dimitit despr\xc3\xa9s del seu frac\xc3\xa0s en la primera volta), i 24 hores m\xc3\xa9s tard va formar un govern integrat b\xc3\xa0sicament per neogaullistas, la qual cosa va posar fi al per\xc3\xadode de \xe2\x80\x98cohabitaci\xc3\xb3'. _NEWLINE_Poc despr\xc3\xa9s, en les mes de juny, van tenir lloc eleccions legislatives, i la denominada Uni\xc3\xb3 per la Majoria Presidencial (coalici\xc3\xb3 formada pel seu RPR i Democr\xc3\xa0cia Liberal) va obtenir 357 escons i, per tant, la majoria absoluta en la nova Assemblea Nacional. Davant aquests resultats, Chirac va pactar un nou executiu amb Raffarin, el qual va ser confirmat com a primer ministre. El 14 de juliol d'aquell mateix any, despr\xc3\xa9s de tots aquests esdeveniments electorals, Chirac va ser objecte d'un frustrat atemptat per part d'un militant d'un grup ultradret\xc3\xa0 que li va disparar durant la desfilada que tenia lloc a Par\xc3\xads amb motiu la festa nacional francesa._NEWLINE_En el 2003 s'erigeix com la principal figura dels opositors a la invasi\xc3\xb3 d'Iraq per part dels EUA. La situaci\xc3\xb3 va degenerar fins a portar a Fran\xc3\xa7a i EUA al punt m\xc3\xa9s baix en les seves relacions bilaterals. Gr\xc3\xa0cies a aquesta acci\xc3\xb3 Chirac va ser nomenat candidat al premi Nobel de la Pau d'aquell any._NEWLINE_Juntament amb el canceller alemany Gerhard Schr\xc3\xb6der, ha reafirmat l'eix francoalemany, en el qual els dos mandataris comparteixen posicions pel que fa a la Uni\xc3\xb3 Europea i en pol\xc3\xadtica internacional._NEWLINE_Va convocar un refer\xc3\xa8ndum per ratificar la Constituci\xc3\xb3 europea. Celebrat el 29 de maig de 2005, els electors van rebutjar la nova constituci\xc3\xb3._NEWLINE_El 2 de setembre del 2005 fou hospitalitzat arran d'un petit accident vascular que n'havia afectat la vista, d'acord amb el comunicat oficial ofert pel primer ministre Dominique de Villepin l'endem\xc3\xa0. Tanmateix, el secretisme que tradicionalment ha envoltat els problemes de salut dels presidents de la Rep\xc3\xbablica Francesa va propiciar moltes especulacions sobre la naturalesa i gravetat reals de l'incident. Finalment, el 9 de setembre Chirac fou donat d'alta amb la recomanaci\xc3\xb3 de no volar durant sis setmanes (impedint, entre d'altres, la seva assist\xc3\xa8ncia a l'assemblea general de l'ONU). Pr\xc3\xa8viament havia gaudit de bona salut malgrat haver fumat molt en el passat, i nom\xc3\xa9s el fet que puntualment port\xc3\xa9s un audi\xc3\xb2fon el novembre del 2003 havia generat preocupaci\xc3\xb3. El 2005 deix\xc3\xa0 el seu partit en mans de Nicolas Sarkozy._NEWLINE_El 17 de desembre del 2011 fou condemnat per a malversar fons p\xc3\xbablics i ab\xc3\xbas de confian\xc3\xa7a per haver creat una xarxa quan era alcalde de Par\xc3\xads i preparava la seva cursa cap a la presid\xc3\xa8ncia francesa. Protegit per la immunitat del c\xc3\xa0rrec de president el proc\xc3\xa9s judicial s'inici\xc3\xa0 quan abandon\xc3\xa0 el c\xc3\xa0rrec el 2007. Amb aquesta xarxa havia contractat una trentena de persones que no prestaven serveis per a l'ajuntament franc\xc3\xa8s, per\xc3\xb2 finan\xc3\xa7at amb fons p\xc3\xbablics. Tanmateix com que no tenia antecedents penals, Chirac atacat per una dem\xc3\xa8ncia, no va haver d'ingressar a la pres\xc3\xb3"