b"\n_START_ARTICLE_\nSetge d'Oriola (1145)\n_START_SECTION_\nAntecedents\n_START_PARAGRAPH_\nCoincidint amb el retroc\xc3\xa9s almor\xc3\xa0vit al nord d'\xc3\x80frica a mans de la Dinastia almohade, els arist\xc3\xb2crates andalusins van iniciar la revolta contra els dominadors nord-africans almor\xc3\xa0vits el 1144, per\xc3\xb2 com havia passat en totes les anteriors revoltes andalusines, mancava de coordinaci\xc3\xb3 i les distintes faccions revolucion\xc3\xa0ries es combatien entre si, en un per\xc3\xadode d'anarquia. La rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 a Xarq al-\xc3\x80ndalus fou encap\xc3\xa7alada per \xc3\x80hmad ibn Hud al-M\xc3\xbastansir, m\xc3\xa9s conegut com a Sayf-ad-Dawla, fill del darrer emir hud\xc3\xad de Saraqusta. Indu\xc3\xaft pel seu odi als almor\xc3\xa0vits, es pos\xc3\xa0 al servei del rei Alfons VII de Castella. Tot i estar manejat pels cristians, gaudia de prestigi entre els andalusins, per tal com era l'hereu dels Banu Hud._NEWLINE_En esclatar la revoluci\xc3\xb3, Yahya ibn Al\xc3\xad ibn Gh\xc3\xa0nIya comandava els almor\xc3\xa0vits andalusins, i havia col\xc2\xb7locat el seu nebot Abu-Muh\xc3\xa0mmad Abd-Al\xc2\xb7lah ibn Gh\xc3\xa0niya com a nou governador de Val\xc3\xa8ncia, ciutat que es revolt\xc3\xa0 l'1 de mar\xc3\xa7 de 1145. El 2 de maig aconseguia el govern de Val\xc3\xa8ncia el cadi Abu-M\xc3\xa0lik Marwan ibn Abd-al-Aziz, el qual encarreg\xc3\xa0 la defensa de les fronteres al capit\xc3\xa0 Abd-Al\xc2\xb7lah ibn Iyad. Aquest capit\xc3\xa0, que reconeixia la sobirania de Sayf-ad-Dawla, poc despr\xc3\xa9s s'ensenyor\xc3\xad de M\xc3\xbarcia. Mentrestant, a Val\xc3\xa8ncia Abu-M\xc3\xa0lik Marwan ibn Abd-al-Aziz es mostrava incapa\xc3\xa7 de governar i els seus soldats es revoltaren i col\xc2\xb7locaren en el seu lloc Abd-Al\xc2\xb7lah ibn Sad ibn Mardanix, que ocupava el c\xc3\xa0rrec de val\xc3\xad d'Ibn Iyad de M\xc3\xbarcia._NEWLINE_\xc3\x80hmad ibn Hamd\xc3\xadn al-Taghlib\xc3\xad, governant de la Rep\xc3\xbablica de Qurtuba va al respondre al missatge dels murcians en qu\xc3\xa8 li demanaven parer respecte al successor a l'emirat de Mursiyya a mort d'Abu Mohammed Abd al-Rahman ibn al-Hayy al-Lurqi, els va enviar de governador Abd-Al\xc2\xb7lah ath-Thaghr\xc3\xad, mentre designaven cadi a Ibn Abi-J\xc3\xa0far al-Khussan\xc3\xad. Una segona versi\xc3\xb3 afirma que el mateix Sayf-ad-Dawla va enviar a Abd-Al\xc2\xb7lah ath-Thaghr\xc3\xad, que es trobava a Conca, a encarregar-se del comandament de Madina Mursiyya, proclamant la sobirania de Sayf-ad-Dawla, que fou reconegut emir de Mursiyya a mitjans de febrer de 1145,\n_START_SECTION_\nEl setge\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x80hmad ibn Abd-al-M\xc3\xa0lik Sayf-ad-Dawla va asetjar i apoderar-se d'Oriola, on els almor\xc3\xa0vits mantenien una guarnici\xc3\xb3, i la seva abs\xc3\xa8ncia va ser aprofitada pels partidaris d'Abd-Al\xc2\xb7lah ath-Thaghr\xc3\xad, que van reposar la seva autoritat, i els almor\xc3\xa0vits foren morts tot i la seva capitulaci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 fou deposat per Ibn Abi-J\xc3\xa0far al-Khussan\xc3\xad, havent d'abandonar el setge de X\xc3\xa0tiva que havia comen\xc3\xa7at."