b'\n_START_ARTICLE_\n\xc3\x87\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s una lletra originada durant l\'Edat Mitjana al castell\xc3\xa0 antic per arquejament superior de la zeta i amb un seg\xc3\xbcent canvi cap avall de la posici\xc3\xb3. Els primers escrits que es coneixen on apareix aquesta grafia s\xc3\xb3n castellans. Amb el pas del temps es van invertir els car\xc3\xa0cters posant la z sota la c, d\'aqu\xc3\xad que s\'anomen\xc3\xa9s petita zeta o cedilla. Aquest fenomen responia a la necessitat d\'indicar que la c rebia una pron\xc3\xbancia diferent del llat\xc3\xad i m\xc3\xa9s semblant a la de la \'z\'. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s es distingia el so sord de la c/\xc3\xa7 ([ts]) del sonor de la z ([dz]). En els primers escrits es col\xc2\xb7locava davant de qualsevol de les cinc vocals._NEWLINE_Nogensmenys, hui en dia \xc3\xa9s considerada una variant de la lletra c a la qual s\'afegeix una coma inferior. Per aix\xc3\xb2 mateix, si es busca una paraula al diccionari que la contingui s\'ha de cercar com si tingu\xc3\xa9s una c normal i nom\xc3\xa9s se situar\xc3\xa0 despr\xc3\xa9s d\'aquesta en cas que sigui l\'\xc3\xbanic car\xc3\xa0cter que diferencia una paraula. El diacr\xc3\xadtic serveix perqu\xc3\xa8 la c adopti el so /s/ que normalment ja t\xc3\xa9 davant de e i i quan es troba en qualsevol altra posici\xc3\xb3. A la pr\xc3\xa0ctica aix\xc3\xb2 vol dir davant de a, o i u i a final de s\xc3\xadl\xc2\xb7laba. \xc3\x89s interessant de veure que les \xc3\xbaniques paraules en catal\xc3\xa0 que comencen per aquesta lletra s\xc3\xb3n els monos\xc3\xadl\xc2\xb7labs \xc3\xa7a (antiga forma adverbial amb el significat d\'"ac\xc3\xad") i \xc3\xa7o (pronom, variant d\'"a\xc3\xa7\xc3\xb2"), ben poc usats._NEWLINE_Quan en el castell\xc3\xa0 es van neutralitzar els sons de la c/\xc3\xa7 i la z, es va simplificar l\'ortografia, i en conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia l\'alfabet, fent desapar\xc3\xa8ixer l\'\xc3\xbas de la \xc3\xa7 al segle XVII.\n_START_SECTION_\n\xc3\x9as de la \xc3\xa7 en diferents lleng\xc3\xbces\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta lletra tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s utilitzada en l\'occit\xc3\xa0, el franc\xc3\xa8s, el portugu\xc3\xa8s, el gallec reintegracionista i en alguns dialectes del fri\xc3\xbcl\xc3\xa8s, i ho era en castell\xc3\xa0 antic, galaicoportugu\xc3\xa8s i en basc prenormatiu, amb una funci\xc3\xb3 id\xc3\xa8ntica a la del catal\xc3\xa0. En canvi, en el turc, el kurd, l\'alban\xc3\xa8s, el turcman, el t\xc3\xa0tar, l\'\xc3\xa0zeri i en alguns dialectes del fri\xc3\xbcl\xc3\xa8s, serveix per representar el so /t\xca\x83/. Tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s utilitzat per a la transcripci\xc3\xb3 romanitzada de l\'\xc3\xa0rab. En el turc \xc3\xa9s considerada una lletra de ple dret i no una variaci\xc3\xb3._NEWLINE_Altres lleng\xc3\xbces com l\'angl\xc3\xa8s utilitzen la ce trencada en els diccionaris per als pr\xc3\xa9stecs ling\xc3\xbc\xc3\xadstics de mots que origin\xc3\xa0riament en duien, tot i que \xc3\xa9s exclosa dels seus teclats. Un dels m\xc3\xa9s populars seria per exemple "fa\xc3\xa7ade".'