b'\n_START_ARTICLE_\nHist\xc3\xb2ria de la Terra\n_START_SECTION_\nEl replicador\n_START_PARAGRAPH_\nLa pres\xc3\xa8ncia de certes mol\xc3\xa8cules podria accelerar les reaccions qu\xc3\xadmiques. Tot aix\xc3\xb2 continu\xc3\xa0 durant molt de temps, i les reaccions tenien lloc d\'una forma m\xc3\xa9s o menys aleat\xc3\xb2ria, fins que per casualitat aparegu\xc3\xa9 una nova mol\xc3\xa8cula: el replicador. Aquesta mol\xc3\xa8cula tenia l\'estranya propietat de causar reaccions qu\xc3\xadmiques que en produ\xc3\xafen una c\xc3\xb2pia, i aqu\xc3\xad comen\xc3\xa7\xc3\xa0 l\'evoluci\xc3\xb3. Altres teories proposen un replicador diferent. En qualsevol cas, en un cert punt el paper del replicador fou pres per l\'ADN; totes les formes de vida conegudes (exceptuant alguns virus i els prions) utilitzen l\'ADN com a replicador, d\'una manera gaireb\xc3\xa9 id\xc3\xa8ntica (vegeu codi gen\xc3\xa8tic).\n_START_SECTION_\nLa primera c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula\n_START_PARAGRAPH_\nLa vida moderna guarda el seu material replicador ben emmagatzemat dins la membrana cel\xc2\xb7lular. \xc3\x89s m\xc3\xa9s f\xc3\xa0cil entendre l\'origen de la membrana cel\xc2\xb7lular que el del replicador, ja que les mol\xc3\xa8cules de fosfol\xc3\xadpids que componen la membrana cel\xc2\xb7lular formen sovint una bicapa de forma espont\xc3\xa0nia quan se les posa dins l\'aigua. En certes condicions poden formar-se moltes d\'aquestes esferes. No se sap si aquest proc\xc3\xa9s aparegu\xc3\xa9 abans o despr\xc3\xa9s de l\'origen del replicador, o potser fou el replicador. La teoria m\xc3\xa9s acceptada \xc3\xa9s que el replicador, que en aquell moment possiblement era l\'\xc3\xa0cid ribonucleic (hip\xc3\xb2tesi del m\xc3\xb3n d\'ARN), juntament amb el seu aparell replicador i possiblement altres mol\xc3\xa8cules, ja havia aparegut. _NEWLINE_Les protoc\xc3\xa8l\xc2\xb7lules inicials podrien haver esclatat quan creixien massa; els seus continguts podrien haver recolonitzat altres "bombolles". Les prote\xc3\xafnes que estabilitzaven la membrana o que tenien un paper en la divisi\xc3\xb3 ordenada de les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules haurien impulsat la proliferaci\xc3\xb3 d\'aquests llinatges de c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules. L\'ARN \xc3\xa9s un bon candidat pel replicador inicial perqu\xc3\xa8 pot emmagatzemar informaci\xc3\xb3 gen\xc3\xa8tica i catalitzar reaccions. En algun moment, l\'ADN prengu\xc3\xa9 aquest paper, i les prote\xc3\xafnes conegudes com a enzims passaren a ocupar-se de la cat\xc3\xa0lisi, deixant que l\'ARN transfer\xc3\xads informaci\xc3\xb3 i control\xc3\xa9s el proc\xc3\xa9s. Hi ha la creen\xc3\xa7a, cada cop m\xc3\xa9s estesa, que aquestes c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules primitives podrien haver evolucionat prop de gu\xc3\xa8isers submarins coneguts com a black smokers._NEWLINE_Nogensmenys, es creu que d\'aquesta varietat de c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules, o protoc\xc3\xa8l\xc2\xb7lules, nom\xc3\xa9s en sobrevisqu\xc3\xa9 un tipus. Els indicis suggereixen que l\'\xc3\xbaltim avantpassat com\xc3\xba universal visqu\xc3\xa9 a principis de l\'e\xc3\xb3 Arque\xc3\xa0, fa uns 3.500 milions d\'anys (a les 5:30 al nostre rellotge imaginari) o encara abans. Aquesta c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula UACU \xc3\xa9s l\'avantpassada de totes les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules i per tant de tota la vida a la Terra. Probablement es tractava d\'un procariota, amb membrana cel\xc2\xb7lular i probablement amb ribosomes, per\xc3\xb2 sense nucli ni org\xc3\xa0nuls dins la membrana, com serien els mitocondris o els cloroplasts. Com totes les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules modernes, feia servir l\'ADN com a codi gen\xc3\xa8tic, l\'ARN per la transmissi\xc3\xb3 d\'informaci\xc3\xb3 i la s\xc3\xadntesi de prote\xc3\xafnes, i enzims per catalitzar les reaccions. Alguns cient\xc3\xadfics creuen que l\'\xc3\xbaltim avantpassat com\xc3\xba universal no era un \xc3\xbanic organisme sin\xc3\xb3 una poblaci\xc3\xb3 d\'organismes que s\'intercanviaven gens en una transfer\xc3\xa8ncia horitzontal de gens.\n_START_SECTION_\nFotos\xc3\xadntesi i oxigen\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s probable que les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules inicials fossin totes heter\xc3\xb2trofes, utilitzant les mol\xc3\xa8cules org\xc3\xa0niques properes (fins i tot les d\'altres c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules) com a mat\xc3\xa8ria primera i font d\'energia. A mesura que les fonts aliment\xc3\xa0ries s\'exhauriren, algunes c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules desenvoluparen una nova estrat\xc3\xa8gia. En lloc d\'explotar les fonts minvants de mol\xc3\xa8cules org\xc3\xa0niques en estat lliure, aquestes c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules adoptaren la llum solar com a font d\'energia. Hi ha diverses estimacions, per\xc3\xb2 fa 3.000 milions d\'anys (a les 8:00 al nostre rellotge), probablement ja havia aparegut quelcom de semblant a la fotos\xc3\xadntesi moderna. Aix\xc3\xb2 f\xc3\xa9u que l\'energia solar pogu\xc3\xa9s ser aprofitada no nom\xc3\xa9s pels aut\xc3\xb2trofs, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 pels heter\xc3\xb2trofs que els consumien. La fotos\xc3\xadntesi utilitzava els abundants di\xc3\xb2xid de carboni i aigua com a mat\xc3\xa8ries primeres i, amb l\'energia de la llum solar, produ\xc3\xafa mol\xc3\xa8cules org\xc3\xa0niques riques en energia (carbohidrats)._NEWLINE_A m\xc3\xa9s, la fotos\xc3\xadntesi deixava anar oxigen com a residu. Al principi s\'unia amb pedra calc\xc3\xa0ria, ferro i altres minerals. Hi ha proves substancials d\'aquest fet en les capes riques en \xc3\xb2xids de ferro que corresponen a aquest per\xc3\xadode. Els oceans s\'haurien tornat de color verd a mesura que l\'oxigen reaccionava amb els minerals. Quan les reaccions arribaren a la seva fi, l\'oxigen comen\xc3\xa7\xc3\xa0 finalment a acumular-se a l\'atmosfera. Malgrat que cada c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula produ\xc3\xafa una quantitat \xc3\xadnfima d\'oxigen, la combinaci\xc3\xb3 del metabolisme de moltes c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules durant un vast per\xc3\xadode transform\xc3\xa0 l\'atmosfera terrestre en el que \xc3\xa9s actualment._NEWLINE_Aquesta \xc3\xa9s, doncs, la tercera atmosfera de la Terra. Una part de l\'oxigen fou estimulat per la radiaci\xc3\xb3 ultraviolada del Sol i es convert\xc3\xad en oz\xc3\xb3, que s\'acumul\xc3\xa0 en una capa a la part alta de l\'atmosfera. La capa d\'oz\xc3\xb3 absorbia, i encara absorbeix, una part significativa dels raigs ultraviolats que abans travessaven l\'atmosfera. Aix\xc3\xb2 permet\xc3\xa9 a les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules colonitzar la superf\xc3\xadcie de l\'oce\xc3\xa0 i, m\xc3\xa9s endavant, la terra ferma: sense la capa d\'oz\xc3\xb3, el bombardeig continu de raigs ultraviolats hauria causat un nivell insostenible de mutacions en les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules que hi estiguessin exposades. A part de subministrar grans quantitats d\'energia a les formes de vida i aturar la radiaci\xc3\xb3 ultraviolada, els efectes de la fotos\xc3\xadntesi tingueren una tercera influ\xc3\xa8ncia que canvi\xc3\xa0 el m\xc3\xb3n. L\'oxigen era t\xc3\xb2xic; \xc3\xa9s probable que gran part de la vida a la Terra s\'exting\xc3\xads a mesura que el nivell d\'aquest gas creixia (la cat\xc3\xa0strofe de l\'oxigen). Els organismes resistents sobrevisqueren i prosperaren, i alguns d\'ells desenvoluparen la capacitat d\'usar l\'oxigen per millorar el seu metabolisme i extreure m\xc3\xa9s energia dels mateixos aliments.\n_START_SECTION_\nEls organismes pluricel\xc2\xb7lulars\n_START_PARAGRAPH_\nEls arqueobacteris, els eubacteris i els eucariotes continuaren diversificant-se i tornant-se m\xc3\xa9s sofisticats i m\xc3\xa9s ben adaptats al seu medi ambient. Cada domini es divid\xc3\xad repetidament en m\xc3\xbaltiples llinatges, tot i que no se sap gaire sobre la hist\xc3\xb2ria dels arqueobacteris i bacteris. Fa uns 1.100 milions d\'anys, el supercontinent de Rod\xc3\xadnia s\'estava formant. Els llinatges de plantes, animals i fongs ja s\'havien separat, tot i que encara existien com a c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules solit\xc3\xa0ries. Algunes d\'elles vivien en col\xc3\xb2nies, i gradualment comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a apar\xc3\xa8ixer la divisi\xc3\xb3 de funcions; per exemple, les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules de la perif\xc3\xa8ria podrien haver comen\xc3\xa7at a assumir papers diferents dels de les de l\'interior. _NEWLINE_Fa uns 1.100 milions d\'anys aparegueren les primeres plantes pluricel\xc2\xb7lulars, probablement clor\xc3\xb2fits, tot i que la l\xc3\xadnia que separa una col\xc3\xb2nia amb c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules especialitzades dels organismes pluricel\xc2\xb7lulars no \xc3\xa9s sempre clara. \xc3\x89s probable que fa uns 900 milions d\'anys, la veritable pluricel\xc2\xb7lularitat s\'hagu\xc3\xa9s desenvolupat tamb\xc3\xa9 en els animals. Se suposa que al principi era semblant a la de les esponges actuals, en qu\xc3\xa8 totes les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules s\xc3\xb3n totipotents i un organisme danyat es pot regenerar. A mesura que la divisi\xc3\xb3 de funcions es feia m\xc3\xa9s completa en tots els llinatges d\'organismes pluricel\xc2\xb7lulars, les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules esdevingueren m\xc3\xa9s especialitzades i m\xc3\xa9s dependents l\'una de l\'altra; les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules a\xc3\xafllades morien. _NEWLINE_Molts cient\xc3\xadfics creuen que fa uns 770 milions d\'anys comen\xc3\xa7\xc3\xa0 una \xc3\xa8poca glacial tan severa que es gla\xc3\xa7\xc3\xa0 la superf\xc3\xadcie de tots els oceans (Terra bola de neu). Finalment, despr\xc3\xa9s de 20 milions d\'anys, sorg\xc3\xad prou di\xc3\xb2xid de carboni de les erupcions volc\xc3\xa0niques per a causar un efecte hivernacle que provoc\xc3\xa0 una elevaci\xc3\xb3 de les temperatures globals. Al mateix per\xc3\xadode, fa uns 750 milions d\'anys Rod\xc3\xadnia comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a fragmentar-se.\n_START_SECTION_\nLa colonitzaci\xc3\xb3 de la terra\n_START_PARAGRAPH_\nL\'acumulaci\xc3\xb3 d\'oxigen a l\'atmosfera terrestre port\xc3\xa0 a la formaci\xc3\xb3 d\'oz\xc3\xb3, que form\xc3\xa0 una capa que bloqueja la majoria dels rajos ultraviolats que arriben del Sol. Per aix\xc3\xb2, els organismes unicel\xc2\xb7lulars que arribaren a la terra tenien m\xc3\xa9s possibilitats de sobreviure, i els procariotes comen\xc3\xa7aren a multiplicar-se i a adaptar-se per a la superviv\xc3\xa8ncia fora de l\'aigua. \xc3\x89s probable que els procariotes ja haguessin colonitzat la terra fa 2.600 milions d\'anys, abans fins i tot de l\'origen dels eucariotes. Durant molt de temps, la terra rest\xc3\xa0 deserta i sense organismes pluricel\xc2\xb7lulars. El supercontinent Pann\xc3\xb2tia es form\xc3\xa0 fa 600 milions d\'anys i es fragment\xc3\xa0 nom\xc3\xa9s 50 milions d\'anys m\xc3\xa9s tard. Els peixos, els vertebrats m\xc3\xa9s antics, evolucionaren als oceans fa uns 530 milions d\'anys. Una gran extinci\xc3\xb3 en massa tingu\xc3\xa9 lloc cap a la fi del per\xc3\xadode Cambri\xc3\xa0, que acab\xc3\xa0 fa 488 milions d\'anys._NEWLINE_Fa uns quants centenars de milions d\'anys, comen\xc3\xa7aren a cr\xc3\xa9ixer plantes (probablement similars a les algues) i fongs a les aig\xc3\xbces somes, i m\xc3\xa9s tard fora de l\'aigua. Els f\xc3\xb2ssils m\xc3\xa9s antics de plantes i fongs terrestres daten de fa 480-460 milions d\'anys, tot i que an\xc3\xa0lisis moleculars suggereixen que els fongs podrien haver arribat a la terra fa uns 1.000 milions d\'anys i les plantes fa uns 700 milions d\'anys. Al principi romangueren propers a la riba, per\xc3\xb2 una s\xc3\xa8rie de mutacions i variacions els permet\xc3\xa9 avan\xc3\xa7ar en la colonitzaci\xc3\xb3 d\'aquest nou medi. No es coneix el moment en qu\xc3\xa8 els animals abandonaren l\'oce\xc3\xa0 per primer cop: la prova clara m\xc3\xa9s antiga \xc3\xa9s l\'exist\xc3\xa8ncia d\'artr\xc3\xb2podes a la terra fa uns 450 milions d\'anys, que possiblement prosperaven i s\'adaptaven millor gr\xc3\xa0cies a l\'enorme quantitat d\'aliments que els proporcionaven les plantes terrestres. Tamb\xc3\xa9 hi ha indicis no confirmats que els artr\xc3\xb2podes podrien haver arribat a la terra fa 530 milions d\'anys. _NEWLINE_A finals del per\xc3\xadode Ordovici\xc3\xa0, fa 440 milions d\'anys, tingueren lloc m\xc3\xa9s extincions en massa, potser a causa d\'una nova \xc3\xa8poca glacial. M\xc3\xa9s endavant, ara fa uns 380-375 milions d\'anys, els primers tetr\xc3\xa0podes evolucionaren dels peixos. Es creu que possiblement les aletes es transformaren per convertir-se en membres que permeteren als primers tetr\xc3\xa0podes recolzar-se per treure els seus caps fora de l\'aigua i respirar aire. Aix\xc3\xb2 els permetria sobreviure en aig\xc3\xbces pobres en oxigen o perseguir preses petites a les aig\xc3\xbces somes. El seg\xc3\xbcent pas evolutiu permet\xc3\xa9 que poguessin sortir a terra ferma durant per\xc3\xadodes curts. Finalment, alguns d\'ells s\'adaptaren tan b\xc3\xa9 a la vida terrestre que comen\xc3\xa7aren a passar la seva vida adulta a la terra, tot i que havien de n\xc3\xa9ixer en el medi aqu\xc3\xa0tic i en aquest medi hi seguien realitzant la posta dels ous. Aix\xc3\xad aparegueren els amfibis. Fa uns 365 milions d\'anys tingu\xc3\xa9 lloc un altre per\xc3\xadode d\'extincions, causat possiblement per un refredament global. Les plantes desenvoluparen llavors, cosa que acceler\xc3\xa0 dr\xc3\xa0sticament la seva expansi\xc3\xb3 a la terra durant aquest per\xc3\xadode._NEWLINE_Uns vint milions d\'anys m\xc3\xa9s tard, fa 340 milions d\'anys, l\'aparici\xc3\xb3 de l\'ou amni\xc3\xb2tic permet\xc3\xa9 la posta d\'ous a la terra ferma, cosa que supos\xc3\xa0 un gran avantatge pels embrions dels tetr\xc3\xa0podes. Aix\xc3\xb2 don\xc3\xa0 com a resultat la separaci\xc3\xb3 entre amniotes i amfibis. Uns trenta milions d\'anys despr\xc3\xa9s, els sin\xc3\xa0psids (incloent-hi els mam\xc3\xadfers) se separaren dels saur\xc3\xb2psids (incloent-hi els ocells i els r\xc3\xa8ptils no aviaris i no mam\xc3\xadfers). Per descomptat, continuaren evolucionant altres grups d\'organismes i apareixent nous llinatges, per\xc3\xb2 els detalls no s\xc3\xb3n gaire coneguts. Fa 300 milions d\'anys es form\xc3\xa0 el supercontinent m\xc3\xa9s recent, Pangea. _NEWLINE_L\'extinci\xc3\xb3 en massa m\xc3\xa9s gran de la hist\xc3\xb2ria de la Terra, l\'extinci\xc3\xb3 permiana, tingu\xc3\xa9 lloc fa 250 milions d\'anys, al l\xc3\xadmit dels per\xc3\xadodes Permi\xc3\xa0 i Tri\xc3\xa0sic; el 95% de la vida a la Terra s\'exting\xc3\xad, possiblement a causa dels trapps siberians, un esdeveniment de gran activitat volc\xc3\xa0nica. El descobriment d\'un cr\xc3\xa0ter amagat sota la Capa de Gla\xc3\xa7 de l\'Ant\xc3\xa0rtida Oriental ha suggerit una nova teoria que un meteorit caus\xc3\xa0 l\'extinci\xc3\xb3 i inici\xc3\xa0 la fragmentaci\xc3\xb3 de Gondwana, creant la falla tect\xc3\xb2nica que impuls\xc3\xa0 Austr\xc3\xa0lia cap al nord. Tanmateix, la vida resist\xc3\xad, i fa uns 230 milions d\'anys, els dinosaures es diferenciaren dels seus avantpassats r\xc3\xa8ptils. Una extinci\xc3\xb3 a finals del Tri\xc3\xa0sic no afect\xc3\xa0 gaire els dinosaures i fa uns 200 milions d\'anys ja es trobaven en una posici\xc3\xb3 dominant entre els vertebrats. Malgrat que alguns llinatges de mam\xc3\xadfers es comen\xc3\xa7aren a separar durant aquest per\xc3\xadode, els mam\xc3\xadfers d\'aquella \xc3\xa8poca eren amb tota probabilitat petits animals similars a les musaranyes. _NEWLINE_Fa 180 milions d\'anys, Pangea es fragment\xc3\xa0 en Laur\xc3\xa0sia i Gondwana. La frontera entre dinosaures aviaris i no aviaris no \xc3\xa9s clara, per\xc3\xb2 l\'Archaeopteryx, considerat tradicionalment un dels primers ocells, aparegu\xc3\xa9 fa uns 150 milions d\'anys. Els indicis m\xc3\xa9s antics de plantes amb flor corresponen al per\xc3\xadode Cretaci, uns vint milions d\'anys despr\xc3\xa9s, \xc3\xa9s a dir, fa uns 132 milions d\'anys. La compet\xc3\xa8ncia de les aus condu\xc3\xad molts g\xc3\xa8neres de pterosaure a l\'extinci\xc3\xb3, i els dinosaures ja estaven en declivi per diversos motius quan, fa 65 milions d\'anys, un meteorit d\'uns 10 quil\xc3\xb2metres de di\xc3\xa0metre impact\xc3\xa0 amb la Terra just davant de la pen\xc3\xadnsula del Yucat\xc3\xa1n, expulsant enormes quantitats de pols i vapor a l\'aire, que blocaren la llum solar, evitant la fotos\xc3\xadntesi. La gran majoria d\'animals de grans dimensions, incloent-hi els dinosaures no aviaris, s\'extingiren, marcant la fi del Cretaci i de l\'era Mesozoica. _NEWLINE_A partir d\'aleshores, durant el Paleoc\xc3\xa8, els mam\xc3\xadfers no trigaren a diversificar-se, cr\xc3\xa9ixer i esdevenir els vertebrats dominants. L\'\xc3\xbaltim avantpassat com\xc3\xba de tots els primats degu\xc3\xa9 viure uns dos milions d\'anys m\xc3\xa9s tard, fa uns 63 milions d\'anys. Cap a finals de l\'Eoc\xc3\xa8, fa 40 milions d\'anys, alguns mam\xc3\xadfers terrestres ja havien tornat als oceans i evolucionat en els avantpassats dels dofins i de les balenes.\n_START_SECTION_\nEsdeveniments recents\n_START_PARAGRAPH_\nEls canvis han continuat a un ritme r\xc3\xa0pid des dels anys 40 fins avui dia. Els aven\xc3\xa7os tecnol\xc3\xb2gics inclouen les armes nuclears, els ordinadors, l\'enginyeria gen\xc3\xa8tica i la nanotecnologia. La globalitzaci\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica, impulsada pels aven\xc3\xa7os en les comunicacions i el transport, ha canviat la vida quotidiana de moltes parts del m\xc3\xb3n. Realitats culturals i institucionals com la democr\xc3\xa0cia, el capitalisme i l\'ecologisme han incrementat la seva influ\xc3\xa8ncia. Problemes com les malalties, la guerra, l\'escalfament global i la pobresa continuen presents._NEWLINE_El 1957, la Uni\xc3\xb3 Sovi\xc3\xa8tica llan\xc3\xa7a l\'Sp\xc3\xbatnik 1, el primer sat\xc3\xa8l\xc2\xb7lit artificial i, poc despr\xc3\xa9s, Iuri Gagarin esdevingu\xc3\xa9 el primer home a l\'espai. L\'any 1969 Neil Armstrong \xc3\xa9s el primer \xc3\xa9sser hum\xc3\xa0 a trepitjar la Lluna. Cinc ag\xc3\xa8ncies espacials, que representen m\xc3\xa9s de quinze pa\xc3\xafsos diferents, han treballat ensems per construir l\'Estaci\xc3\xb3 Espacial Internacional. A bord de l\'estaci\xc3\xb3, hi ha hagut humans a l\'espai ininterrompudament des del 2000.'