b"\n_START_ARTICLE_\nScott Joplin\n_START_SECTION_\nEls rags\n_START_PARAGRAPH_\nScott Joplin, a difer\xc3\xa8ncia d'altres m\xc3\xbasics contemporanis, va tenir una formaci\xc3\xb3 musical cl\xc3\xa0ssica molt s\xc3\xb2lida, cosa que es materialitz\xc3\xa0 en la seva tend\xc3\xa8ncia a assolir un equilibri formal basant-se en l'\xc3\xbas de tonalitats molt pr\xc3\xb2ximes entre si._NEWLINE_Els seus rags es valen de ritmes diferents i inclouen, generalment, quatre temes de 16 compassos repetits, amb introducci\xc3\xb3 i modulaci\xc3\xb3 abans del tercer tema; rere la profusi\xc3\xb3 de sons irregulars i arpegiats sempre s'hi troba, en els seus rags, una melodia de car\xc3\xa0cter enganx\xc3\xb3s que segueix el cl\xc3\xa0ssic patr\xc3\xb3 de frase antecedent-conseq\xc3\xbcent, dividint-se aix\xc3\xad la melodia de vuit compassos en dues parts relacionades entre si. Per la resta, els seus rags manquen de passatges de desenvolupament._NEWLINE_Scott Joplin no enregistr\xc3\xa0 mai \xc3\xa0udios, malgrat que s\xc3\xad alguns piano rolls a finals del 1915 o principis del 1916; el seu llegat, per tant, se centra quasi exclusivament en les seves partitures, dissenyades per a una execuci\xc3\xb3 mil\xc2\xb7lim\xc3\xa8trica i minuciosa per part de l'artista.\n_START_SECTION_\nRessenya biogr\xc3\xa0fica\n_START_PARAGRAPH_\nNascut en un ambient musical, fou el segon dels sis fills de Florence Givins (cantant i int\xc3\xa8rpret de banjo) i Giles Joplin (antic esclau i violinista): tots els seus germans tocaven tamb\xc3\xa9 diferents instruments musicals._NEWLINE_Mostra la seva habilitat musical en una edat primerenca i apr\xc3\xa8n a tocar la guitarra i la corneta; als vuit anys s'inicia la seva afici\xc3\xb3 pel piano. Estudia m\xc3\xbasica per primer cop a Texarkana amb un professor de m\xc3\xbasica alemany (Julius Weiss), impressionat per les seves primeres improvisacions quan tenia onze anys. La base de la seva classe era l'estudi de l'harmonia d'acord amb la tradici\xc3\xb3 europea._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de morir la seva mare el 1882, Joplin, davant la pressi\xc3\xb3 del seu pare perqu\xc3\xa8 aprengu\xc3\xa9s un ofici, abandon\xc3\xa0 la llar familiar. S'instal\xc2\xb7l\xc3\xa0 itinerantment a la vall del Mississip\xc3\xad i treball\xc3\xa0 com a pianista en bars i prost\xc3\xadbuls, llocs on contractaven la majoria dels m\xc3\xbasics d'\xc3\xa8tnia negra. Les seves experi\xc3\xa8ncies musicals d'aquests anys li serviren en el futur com a inspiraci\xc3\xb3 r\xc3\xadtmica i mel\xc3\xb2dica._NEWLINE_El 1885, an\xc3\xa0 a viure a la regi\xc3\xb3 de Sant Louis-Sedalia, on conegu\xc3\xa9 altres pioners del ragtime com Tom Turpin, Arthur Marshall i Louis Chauvin. Joplin estudi\xc3\xa0 en la Universitat George Smith per a alumnes negres, on segu\xc3\xad cursos d'harmonia i composici\xc3\xb3. El 1893 actu\xc3\xa0, amb una orquestra pr\xc3\xb2pia en qu\xc3\xa8 tocava el piano i la corneta, en la World\xe2\x80\x99s Columbian Exposition de Chicago, i un any m\xc3\xa9s tard es trasllad\xc3\xa0 a Sedalia (Missouri)._NEWLINE_El 1895, public\xc3\xa0 les primeres can\xc3\xa7ons, temes com A picture of Her Face i Please Say You Will. Fou Sedalia on public\xc3\xa0, el 1899, Original Rags i Maple Leaf Rag (la seva obra m\xc3\xa9s important i un dels rags m\xc3\xa9s famosos que s'han editat, que assol\xc3\xad vendre cents de milers de c\xc3\xb2pies de les seves partitures; tamb\xc3\xa9 obri un centre d'ensenyan\xc3\xa7a. L'\xc3\xa8xit com a compositor el port\xc3\xa0 a compondre m\xc3\xa9s de cinquanta obres per a piano entre 1895 i 1917._NEWLINE_El 1902, fruit del seu inter\xc3\xa8s a expandir les possibilitats del g\xc3\xa8nere, compongu\xc3\xa9 el Ragtime Dance, un ballet de vint minuts de durada amb narraci\xc3\xb3 inclosa, sobre la base dels balls de la societat negra del moment. Comercialment, fou un frac\xc3\xa0s, cosa que el port\xc3\xa0 que, el 1903, el seu editor musical es negu\xc3\xa9s a publicar A Guest of Honor, la primera \xc3\xb2pera de Joplin (tot i aix\xc3\xb2, s'estren\xc3\xa0 a Sant Louis el 18 de febrer del 1903)._NEWLINE_El 1906, es despla\xc3\xa7\xc3\xa0 a Chicago i el 1907 es trasllad\xc3\xa0 a Nova York, on s'assentaria definitivament dos anys despr\xc3\xa9s. Quatre anys m\xc3\xa9s tard, public\xc3\xa0, amb els seus diners, l'\xc3\xb2pera Treemonisha, obra amb la qual intent\xc3\xa0 anar m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 del ragtime, per crear una \xc3\xb2pera exclusiva dels afroamericans. S'estren\xc3\xa0 el 1915 en una versi\xc3\xb3 de concert, sense decorats, per\xc3\xb2 fracass\xc3\xa0 cara al p\xc3\xbablic; aquest fet provoc\xc3\xa0 en el compositor una depressi\xc3\xb3 que el port\xc3\xa0 a sofrir diversos trastorns mentals i problemes f\xc3\xadsics de coordinaci\xc3\xb3._NEWLINE_Malalt de dem\xc3\xa8ncia paral\xc3\xadtica cerebral, originada per la s\xc3\xadfilis, ingress\xc3\xa0 el 1916 en l'Hospital estatal de Manhattan, on acabaria morint. _NEWLINE_Mai no va saber la influ\xc3\xa8ncia que exerciria sobre la m\xc3\xbasica del segle XX. Una de les seves obres m\xc3\xa9s conegudes i populars fou el rag titulat: The Entertainer, utilitzat nombroses vegades en el cinema i que fou la banda sonora del film dirigit el 1974 pel cineasta George Roy Hill titulada El cop."