b"\n_START_ARTICLE_\nJuan Goytisolo i Gay\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nTercer de quatre fills (Marta, Jos\xc3\xa9 Agust\xc3\xadn, Juan i Luis) d'un matrimoni barcelon\xc3\xad de classe mitjana, aviat va con\xc3\xa8ixer les pen\xc3\xbaries de la guerra: fam i, molt especialment, la mort de la seva mare, Julia Gay, a mitjans de mar\xc3\xa7 de 1938 en un\xc2\xa0bombardeig a Barcelona per part de l'aviaci\xc3\xb3 italiana\xc2\xa0quan Juan nom\xc3\xa9s tenia set anys. Una vegada acabada la\xc2\xa0Guerra Civil,\xc2\xa0va estudiar al col\xc2\xb7legi dels Jesu\xc3\xaftes de\xc2\xa0Sarri\xc3\xa0\xc2\xa0i, posteriorment, al col\xc2\xb7legi de la Bonanova dels Germans de les Escoles Cristianes. El 1948 va ingressar a la\xc2\xa0Universitat de Barcelona, en la que va comen\xc3\xa7ar la carrera de\xc2\xa0Dret\xc2\xa0amb la intenci\xc3\xb3 de convertir-se en diplom\xc3\xa0tic. Durant la seva \xc3\xa8poca universit\xc3\xa0ria va descobrir la literatura contempor\xc3\xa0nia i va manifestar inequ\xc3\xadvocament el seu ateisme._NEWLINE_Malgrat que la seva afici\xc3\xb3 liter\xc3\xa0ria el va animar a escriure novel\xc2\xb7les des dels catorze anys, la seva primera obra publicada, Juegos de manos, \xc3\xa9s de 1954, data en qu\xc3\xa8 va abandonar la universitat. En un dels seus viatges a\xc2\xa0Par\xc3\xads,\xc2\xa0va con\xc3\xa8ixer a\xc2\xa0Monique Lange, amb la que va compartir gran part de la seva vida. El 1956 va complir sis mesos de servei militar com a sergent a Matar\xc3\xb3, fet que inspiraria elements dels relats La guardia\xc2\xa0i\xc2\xa0Aqu\xc3\xad abajo, inclosos en el llibre\xc2\xa0Para vivir aqu\xc3\xad. Aquell mateix any es va instal\xc2\xb7lar a la capital francesa i va comen\xc3\xa7ar a treballar com a assessor literari a \xc3\x89ditions Gallimard. A partir d'aquesta data va residir a diferents localitats de fora d'Espanya: Par\xc3\xads,\xc2\xa0T\xc3\xa0nger,\xc2\xa0Marr\xc3\xa0queix... Entre 1969 i 1975 va exercir de professor de literatura\xc2\xa0a universitats de\xc2\xa0Calif\xc3\xb2rnia,\xc2\xa0Boston\xc2\xa0i\xc2\xa0Nova York; d'aquesta \xc3\xa8poca son les seves edicions de la novel\xc2\xb7la picaresca\xc2\xa0del segle\xc2\xa0XVII\xc2\xa0Vida de Estebanillo Gonz\xc3\xa1lez, hombre de buen humor\xc2\xa0i la combativa\xc2\xa0antologia\xc2\xa0de l'heterodox decimon\xc3\xb2nic\xc2\xa0Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada Blanco White, escrita amb l'evident intenci\xc3\xb3 subterr\xc3\xa0nia d'atacar en doble lectura el tancat r\xc3\xa8gim franquista, que va prohibir o va censurar diverses de les seves obres i va mantenir, per mitj\xc3\xa0 de la premsa oficial, una cont\xc3\xadnua hostilitat vers l'escriptor. En paraules del cr\xc3\xadtic Jordi Amat, volia \xc2\xabdestruir la tradici\xc3\xb3 carca d\xe2\x80\x99una p\xc3\xa0tria zombi i invalidar la llengua castissa del sistema que ocultava la realitat de la mis\xc3\xa8ria, la intoler\xc3\xa0ncia i la repressi\xc3\xb3\xc2\xbb._NEWLINE_Malgrat que sempre va mantenir unes fermes conviccions ideol\xc3\xb2giques que s\xc3\xb3n indestriables de la seva obra, va mantenir-se sempre totalment independent d'organitzacions pol\xc3\xadtiques. Pel que fa a la seva relaci\xc3\xb3 amb Espanya, va cultivar una relaci\xc3\xb3 d'amor a la seva llengua i literatura alhora que un deliberat intent d'allunyament (intent que no sempre va ser capa\xc3\xa7 d'observar). Des de final dels anys 60, la seva passi\xc3\xb3 pel m\xc3\xb3n \xc3\xa0rab es va integrar a les seves creacions fins a convertir-se en element fonamental de la seva obra, especialment de l'assag\xc3\xadstica._NEWLINE_Va cultivar l'assaig, la\xc2\xa0narrativa, el\xc2\xa0reportatge, la literatura de viatges i les\xc2\xa0mem\xc3\xb2ries. La publicaci\xc3\xb3 de les seves obres fora d'Espanya el va convertir en un dels intel\xc2\xb7lectuals espanyols m\xc3\xa9s influents a l'estranger. Va publicar articles a la premsa espanyola, en particular a\xc2\xa0El Pa\xc3\xads, mitj\xc3\xa0 del que va ser corresponsal de guerra a\xc2\xa0Txetx\xc3\xa8nia\xc2\xa0i\xc2\xa0B\xc3\xb2snia. Va ser un cr\xc3\xadtic de la civilitzaci\xc3\xb3 occidental, a la que va considerar des d'una \xc3\xb2ptica perif\xc3\xa8rica. Des de la mort de la seva dona,\xc2\xa0Monique Lange, el 1996, va fixar la seva resid\xc3\xa8ncia a\xc2\xa0Marr\xc3\xa0queix. A la seva autobiografia en dos volums (Coto vedado\xc2\xa0i\xc2\xa0En los reinos de taifa), Goytisolo parla de com va saber que era homosexual i del seu di\xc3\xa0leg \xc3\xadntim, intel\xc2\xb7lectual i sincer amb Monique Lange (la dona de la seva vida) i amb Jean Genet (el seu gran mestre), i suposa, segons l'escriptor i expert en l'obra de Juan Goytisolo, Jorge Carri\xc3\xb3n, la seva gran aportaci\xc3\xb3 a la literatura testimonial de la llengua castellana._NEWLINE_La seva primera novel\xc2\xb7la,\xc2\xa0Juegos de manos, va ser adaptada el 1980 pel realitzador Enzo Tarquini al telefilm itali\xc3\xa0\xc2\xa0Gioco di morte, del que Goytisolo \xc3\xa9s coguionista._NEWLINE_El compositor\xc2\xa0Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada S\xc3\xa1nchez-Verd\xc3\xba\xc2\xa0va adaptar lliurement la\xc2\xa0novel\xc2\xb7la\xc2\xa0Las virtudes del p\xc3\xa1jaro solitario\xc2\xa0de Goytisolo a l'\xc3\xb2pera\xc2\xa0El viaje a Simorgh,\xc2\xa0estrenada el 4 de maig de 2007 al\xc2\xa0Teatro Real de Madrid.\n_START_SECTION_\n\xc3\x9altims anys\n_START_PARAGRAPH_\nEl 2012 Juan Goytisolo va afirmar que deixava la narrativa per sempre: \xc2\xab\xc3\x89s definitiu. No tinc res a dir i \xc3\xa9s millor que calli. No escric per diners ni al dictat dels editors\xc2\xbb. Va continuar, aix\xc3\xb2 s\xc3\xad, amb els assaigs literaris i va debutar en poesia. De la publicaci\xc3\xb3 del seu primer poemari va dir: \xc2\xabS\xc3\xb3n nou, ni un m\xc3\xa9s ni un menys. Quan vaig deixar la narrativa van passar una mena de grup de cigonyes que em van deixar aquests poemes\xc2\xbb._NEWLINE_Va morir el\xc2\xa04 de juny\xc2\xa0de\xc2\xa02017\xc2\xa0a\xc2\xa0Marr\xc3\xa0queix, als 86 anys d'edat.\xc2\xa0Va ser enterrat el dilluns\xc2\xa05 de juny\xc2\xa0de\xc2\xa02017\xc2\xa0al cementiri civil de\xc2\xa0Larraix, localitat a prop de T\xc3\xa0nger. En la seva l\xc3\xa0pida es pot llegir: \xc2\xabJuan Goytisolo. Escriptor. Barcelona 1931-Marr\xc3\xa0queix 2017\xc2\xbb. Al seu costat hi ha la tomba de l'escriptor Jean Genet, mort el\xc2\xa01986.\xc2\xa0A la cerim\xc3\xb2nia van prendre la paraula el seu marmessor,\xc2\xa0Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada Ridao, l'arabista Lola L\xc3\xb3pez Enamorado i la seva traductora al franc\xc3\xa8s, Alin Schulman, que va citar uns versos de\xc2\xa0Federico Garc\xc3\xada Lorca: \xc2\xabTardar\xc3\xa1 mucho tiempo en nacer, si es que nace, un espa\xc3\xb1ol tan claro y tan rico en aventuras\xc2\xbb. El conseller de cultura de l'ambaixada d'Espanya, Pablo Sanz, va parlar en representaci\xc3\xb3 de l'ambaixador Ricardo D\xc3\xadez-Hochleitner."