b"\n_START_ARTICLE_\nOrdinals dels reis d'Arag\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEls ordinals del reis d'Arag\xc3\xb3 s\xc3\xb3n els ordinals que empra la historiografia a fi de distingir entre sobirans hom\xc3\xb2nims -del mateix nom- i ordenar cronol\xc3\xb2gicament els reis d'Arag\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\n\xc3\x9as d'ordinals en historiografia\n_START_PARAGRAPH_\nEls ordinals escrits en xifres romanes s\xc3\xb3n un recurs historiogr\xc3\xa0fic utilitzat per a distingir monarques i papes del mateix nom; aix\xc3\xad es pot distingir entre els reis Llu\xc3\xads XII, Llu\xc3\xads XIII, Llu\xc3\xads XIV, i entre els papes Pius X, Pius XI, Pius XII, etc. _NEWLINE_Inicialment els cronistes medievals es valgueren de sobrenoms a fi de diferenciar, caracteritzar, i \xc3\xa0dhuc glorificar, a sobirans hom\xc3\xb2nims. El sobrenom, que unes voltes recordava gestes memorables i d'altres trets tipificadors de la persona, oferia una perspectiva hist\xc3\xb2rica general del sobir\xc3\xa0 en q\xc3\xbcesti\xc3\xb3, o del resultat del seu govern. Aix\xc3\xad per exemple els cronistes castellans i lleonesos anteriors al segle XIII es valgueren de sobrenoms per a diferenciar a monarques hom\xc3\xb2nims. La Estoria de Espa\xc3\xb1a (segle XIII) supos\xc3\xa0 un canvi en aquesta pr\xc3\xa0ctica i introdu\xc3\xad l'\xc3\xbas de numerals per a distingir a reis del mateix nom, una pr\xc3\xa0ctica que es generalitz\xc3\xa0 al segle XIV i que s'ha mantingut fins a l'actualitat. _NEWLINE_La introducci\xc3\xb3 de numerals venia a salvar i unificar els diversos i variats sobrenoms amb qu\xc3\xa8 habitualment es designava a un mateix sobir\xc3\xa0, per\xc3\xb2 tot i aix\xc3\xad en la historiografia de l'edat mitjana i de l'edat moderna fou habitual la disparitat de criteris a l'hora d'assignar ordinals als sobirans. Aix\xc3\xad per exemple a la Corona de Castella al llarg dels segles XIV, XV i XVI convisqueren fins a quatre formes diferents d'enumerar als monarques, en tal manera que Alfons X el Savi tamb\xc3\xa9 apareix com a Alfons VI, Alfons IX, i Alfons XI; i de la mateixa manera els textos castellans citen a San\xc3\xa7 VI, a San\xc3\xa7 VII i a San\xc3\xa7 IV per a referir-se al mateix rei. L'adopci\xc3\xb3 d'una s\xc3\xa8rie num\xc3\xa8rica o una altra per part del cronista no era un fet intranscendent, sin\xc3\xb3 que cada soluci\xc3\xb3 responia a una interpretaci\xc3\xb3 ideol\xc3\xb2gica a l'hora de projectar i concebre el paper de Castella en la hist\xc3\xb2ria de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica. Per a reflectir aquestes interpretacions hist\xc3\xb2riques sorgiran diverses s\xc3\xa8ries num\xc3\xa8riques de reis castellans, algunes de les quals nom\xc3\xa9s comptaran als que foren \xc3\xbanicament reis de Castella, mentre d'altres s\xc3\xa8ries inclouran tamb\xc3\xa9 als reis asturians, i d'altres als reis lleonesos. La s\xc3\xa8ria num\xc3\xa8rica que adopt\xc3\xa0 el rei Alfons el Savi inclo\xc3\xafa a tots els seus antecessors com una baula en una ininterrompuda cadena que unia el regne de Castella a l'antic regne visig\xc3\xb2tic de Toledo, mentre que per contra durant el segle XV els cronistes castellans interpretaren la pluralitat d'Espanya (geografia) com un constant hist\xc3\xb2rica, no com una situaci\xc3\xb3 temporal o fortuita, veient a Castella com un m\xc3\xa9s dels regnes peninsulars._NEWLINE_Un cas paradigm\xc3\xa0tic \xc3\xa9s el de Frederic II de Sic\xc3\xadlia, anomenat aix\xc3\xad per la major part de la historiografia per tractar-se del segon rei de Sic\xc3\xadlia de nom Frederic, per\xc3\xb2 qui en \xc3\xa9sser nomenat rei de Sic\xc3\xadlia es f\xc3\xa9u nomenar \xc2\xabFrederic III\xc2\xbb amb la forma de titulaci\xc3\xb3 completa Fridericus tertius, Dei gratia rex Sicilie, ducatus Apulie et principatus Capue i en d'altres sense m\xc3\xa9s indicaci\xc3\xb3 que Fridericus tertius Dei gracia Rex. El seu bi\xc3\xb2graf Rafael Olivar Bertrand exposa tres tesis que podrien explicar el numeral III que va prendre: la primera seria la de voler continuar la numeraci\xc3\xb3 de Frederic de Hohenstaufen, rei de Sic\xc3\xadlia, duc de Su\xc3\xa0bia, i emperador germ\xc3\xa0nic. La segona serien les seves llunyanes per\xc3\xb2 no infundades pretensions imperials; i la tercera seria perqu\xc3\xa8 ell era el tercer sobir\xc3\xa0 de la dinastia catalana, de la mateixa manera que Jaume s'havia intitulat II, fins i tot en els documents relatius a l'illa.\n_START_SECTION_\nTesi d'Armand de Fluvi\xc3\xa0: la s\xc3\xa8rie comtal\n_START_PARAGRAPH_\nL'heraldista Armand de Fluvi\xc3\xa0 (1989) (1995) afirmar que d'aquestes proves se'n despr\xc3\xa8n que el mateix sobir\xc3\xa0 tenia consci\xc3\xa8ncia plena de pert\xc3\xa0nyer, per l\xc3\xadnia agnat\xc3\xadcia, al llinatge i a la dinastia dels comtes de Barcelona, i que pel matrimoni amb Peronella d'Arag\xc3\xb3 els comtes de Barcelona havien incorporat al seu llinatge la possessi\xc3\xb3 del regne d'Arag\xc3\xb3. Basant-se en aquestes proves i assenyalant la cr\xc3\xb2nica redactada a inst\xc3\xa0ncies seves on s'explicita que  \xc2\xabAc\xc3\xad fem fi e terme als reis d'Arag\xc3\xb3\xc2\xbb conclou que un cop acabats els reis d'Arag\xc3\xb3, extingit el llinatge pamplon\xc3\xa8s, el rei Pere el Cerimoni\xc3\xb3s consideraria que tots els sobirans que seguiren eren comtes de Barcelona; \xc3\xa9s a dir, que el Cerimoni\xc3\xb3s s'intitul\xc3\xa0 Tercer per ser aquest l'ordinal que li corresponia com a comte de Barcelona.\n_START_SECTION_\nTesi de Montaner Frutos: el llinatge\n_START_PARAGRAPH_\nPer contra l'heraldista Alberto Montaner Frutos (1994) (1995) assenyala que basant-se en aquestes proves la conclusi\xc3\xb3 que se n'ha d'extreure no \xc3\xa9s que se segueixi la s\xc3\xa8rie comtal, perqu\xc3\xa8 l'expressi\xc3\xb3 Pere Ter\xc3\xa7 Rey d'Arag\xc3\xb3 deixa clar que es refereix a la dignitat reial aragonesa, sin\xc3\xb3 que Pere el Cerimoni\xc3\xb3s nom\xc3\xa9s comptava als reis d'Arag\xc3\xb3 de la que ell considerava la seva dinastia, la que per l\xc3\xadnia agnat\xc3\xadcia corresponia al llinatge barcelon\xc3\xad.\n_START_SECTION_\nSistemes d'ordinals en la historiografia actual\n_START_PARAGRAPH_\nEn la historiografia actual hi ha dualitat de criteris, alguns historiadors numeren als sobirans hom\xc3\xb2nims per l'ordinal que li correspon seguint la numeraci\xc3\xb3 per regne inventada al segle XVI; aix\xc3\xad per exemple, aquell qui fou el quart rei d'Arag\xc3\xb3, del regne d'Arag\xc3\xb3,  de nom Pere rep la denominaci\xc3\xb3 Pere IV d'Arag\xc3\xb3 el Cerimoni\xc3\xb3s, per b\xc3\xa9 que d'altres historiadors s'estimen m\xc3\xa9s respectar l'ordinal que ell mateix va escollir per a si i la seva dinastia:Pere III el Cerimoni\xc3\xb3s.\n_START_SECTION_\nSistemes i f\xc3\xb3rmules de consens\n_START_PARAGRAPH_\nDavant d'aquesta dualitat de criteris, i a fi d'evitar confusions, \xc3\xa9s tamb\xc3\xa9 una pr\xc3\xa0ctica habitual entre els historiadors designar els sobirans pel nom i el sobrenom, anomenant-lo Pere el Cerimoni\xc3\xb3s, sense l'ordinal, pr\xc3\xa0ctica que aconsella el fil\xc3\xb2leg Joan Armangu\xc3\xa9 i Herrero: \xc2\xabM\xc3\xa9s val, doncs, que del bon rei del Punyalet en diguem el Cerimoni\xc3\xb3s i que ens referim a tots els nostres reis fent \xc3\xbas de l'apel\xc2\xb7latiu, d'acord amb una s\xc3\xa0via tradici\xc3\xb3 i amb el seny catalanoaragon\xc3\xa8s.\xc2\xbb Aquesta mateixa pr\xc3\xa0ctica fou l'aconsellada pel tamb\xc3\xa9 fil\xc3\xb2leg i president de l'Institut d'Estudis Catalans Ramon Aramon i Serra: \xc2\xabEn les refer\xc3\xa8ncies als comtes-reis de Barcelona-Arago (n. 40) cal decididament usar, sempre que es pugui, per a evitar confusions, el sobrenom unit al nom.\xc2\xbb Altres f\xc3\xb3rmules de consens s\xc3\xb3n les que han seguit els directors de l'Arxiu de la Corona d'Arag\xc3\xb3; l'actual director Carlos L\xc3\xb3pez Rodr\xc3\xadguez reserva la pr\xc3\xa0ctica d'usar el sobrenom nom\xc3\xa9s als reis que es presten a confusi\xc3\xb3 -els que tingueren per nom Pere o Alfons-, de manera que utilitza l'ordinal quan parla de Jaume II o Joan I, per\xc3\xb2 utilitza el sobrenom quan es refereix a Alfons el Benigne o Pere el Cerimoni\xc3\xb3s; una altra f\xc3\xb3rmula de consens \xc3\xa9s la de l'antic director de l'Arxiu de la Corona d'Arag\xc3\xb3, l'aragon\xc3\xa8s Rafael Conde y Delgado de Molina, qui utilitzava un sistema de dobles ordinals combinat amb el sobrenom, de manera que pels sobirans que es presten a confusi\xc3\xb3 emprava la f\xc3\xb3rmula Pere I-II el Cat\xc3\xb2lic, Pere II-III el Gran, o Alfons II-III el Liberal."