b"\n_START_ARTICLE_\nFantasma de Cock Lane\n_START_SECTION_\nAntecedents\n_START_PARAGRAPH_\nEntre els anys 1756 i 1757, William Kent, un usurer de Norfolk, va contreure matrimoni amb Elizabeth Lynes, filla d'un magatzemista de Lyneham, Wiltshire. Es van mudar cap a Stoke Ferry, on Kent tenia una posada i m\xc3\xa9s tard, una oficina de correus local. La parella a la vista del p\xc3\xbablic era amorosa, per\xc3\xb2 el matrimoni no va durar molt temps a causa de la mort de la seva esposa en el part. La seva germana Frances, coneguda com a Fanny, s'havia mudat amb la parella durant l'embar\xc3\xa0s d'Elizabeth per cuidar de la casa i del beb\xc3\xa8 al moment en qu\xc3\xa8 naix\xc3\xa9s. Quan el fill va n\xc3\xa9ixer, aquest no va viure per molt temps, i en lloc d'anar-se'n, Fanny es va quedar per cuidar de la casa i de William._NEWLINE_Poc temps despr\xc3\xa9s van comen\xc3\xa7ar una relaci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 la llei de l'esgl\xc3\xa9sia impedia que poguessin contreure matrimoni. Kent, en buscar a Londres ajuda sobre com casar-se amb Fanny, va saber que en haver tingut la seva difunta esposa un fill que va viure almenys una temporada de temps, la uni\xc3\xb3 amb Fanny era impossible. Al gener de 1759, va deixar el servei postal i tamb\xc3\xa9 a Fanny per traslladar-se a Londres, en un intent de \xc2\xabadquirir un lloc en alguna oficina p\xc3\xbablica\xc2\xbb i amb l'esperan\xc3\xa7a que \xc2\xabl'ocupaci\xc3\xb3 eliminaria la passi\xc3\xb3 que desafortunadament es va desenvolupar entre ells\xc2\xbb. Mentrestant, Fanny es va quedar amb un dels seus germans a Lyneham._NEWLINE_Malgrat la desaprovaci\xc3\xb3 de la fam\xc3\xadlia sobre la seva relaci\xc3\xb3, Fanny va comen\xc3\xa7ar a escriure i enviar cartes d'amor a Kent, \xc2\xabplenes de promeses que repetidament parlaven sobre passar tota la vida junts\xc2\xbb. Eventualment, Kent li va permetre a ella mudar-se al costat d'ell en una propietat prop de Londres, a l'est de Greenwich. Tots dos van decidir viure junts com a marit i dona, fent testament l'un a favor de l'altre i esperant seguir amb total discreci\xc3\xb3 la seva relaci\xc3\xb3. En aix\xc3\xb2, per\xc3\xb2, no comptaven amb els familiars de Fanny. La parella es va mudar prop de Mansion House, per\xc3\xb2 el propietari en assabentar-se de la relaci\xc3\xb3 que Fanny portava amb Kent, per part de la fam\xc3\xadlia d'ella, es va negar a tornar-li un pr\xc3\xa9stec que Kent li havia fet \xe2\x80\x94al voltant de \xc2\xa320\xe2\x80\x94. En resposta, Kent va informar del fet i va demanar que fos arrestat._NEWLINE_A les oracions d'hora en el mat\xc3\xad a l'esgl\xc3\xa9sia del Sant Sepulcre, Richard Parsons va con\xc3\xa8ixer a William Kent i Fanny. Encara que Richard era comunament considerat respectable, en el seu ve\xc3\xafnat era conegut com un alcoh\xc3\xb2lic que tenia problemes per mantenir a la seva fam\xc3\xadlia. Ell va escoltar els problemes de la parella i els va oferir un dels allotjaments que tenia disponibles a la seva casa de Cock Lane, al nord de Sant Sepulcre. La casa de tres pisos estava en una zona respectable per\xc3\xb2 en declivi; composta per una casa per planta i connectades per una escala en forma de caragol. Poc despr\xc3\xa9s que el Sr. i la Sra. Kent \xe2\x80\x94com ells es deien entre si\xe2\x80\x94 es mudessin, Kent li va prestar a Parsons 12 guinees, que serien reemborsades a ra\xc3\xb3 de una guinea per mes._NEWLINE_Mentre Kent es trobava fora de la ciutat per unes noces, els informes dels estranys sorolls van comen\xc3\xa7ar. Parsons tenia esposa i dues filles; la major, Elizabeth, va ser descrita com una \xc2\xabenginyosa nena d'al voltant d'11 anys\xc2\xbb. Kent li va demanar a Elizabeth que es qued\xc3\xa9s amb Fanny, qui es trobava en un estat avan\xc3\xa7at d'embar\xc3\xa0s, i que dorm\xc3\xads al costat d'ella mentre ell es trobava fora. Les dues van informar haver escoltat sorolls de rascades i cops. Parsons va atribuir els cops al sabater del ve\xc3\xafnat, els cops del qual eren coneguts per escoltar-se els diumenges.  Fanny va preguntar si el sabater estava treballant aquest dia, Parsons va dir que no. James Franzen, propietari del pub, en va ser un altre testimoni. Despr\xc3\xa9s d'haver visitat la casa, va informar haver vist una figura blanca fantasmal pujant les escales. Aterrit, va tornar a casa seva, on Parsons despr\xc3\xa9s el va visitar afirmant haver vist tamb\xc3\xa9 el fantasma._NEWLINE_A causa que Fanny es trobava en un estat avan\xc3\xa7at d'embar\xc3\xa0s, Kent va fer els arranjaments necessaris perqu\xc3\xa8 es mudessin a \xe2\x80\x9cBartlet's Court\xe2\x80\x9d a Clerkenwell, per\xc3\xb2 a causa que al gener de 1760 la propietat no estava llesta, es van mudar a l'apartament adjunt, amb la intenci\xc3\xb3 d'estar-s'hi nom\xc3\xa9s temporalment. El 25 de gener Fanny va emmalaltir. El doctor li va diagnosticar que es trobava en les primeres fases d'una febre eruptiva, i va concloure juntament amb Kent que l'allotjament era inadequat per a alg\xc3\xba amb un estat cr\xc3\xadtic d'embar\xc3\xa0s, mudant-se aquesta vegada a \xe2\x80\x9cBartlet's Court\xe2\x80\x9d. Al seg\xc3\xbcent dia, el doctor va tornar i va con\xc3\xa8ixer el seu apotecari. Tots dos van recon\xc3\xa8ixer que els s\xc3\xadmptomes que presentava Fanny indicaven que patia de verola. En sentir aix\xc3\xb2, Fanny va buscar un advocat per assegurar-se que tot estava arreglat i Kent heretaria la seva finca. Un conegut de Kent, el reverend Stephen Aldrich de Sant John Clerkenwell, li va assegurar a Fanny que tots els seus pecats serien perdonats. Fanny va morir el 2 de febrer._NEWLINE_Com l'\xc3\xbanic responsable de la voluntat de Fanny, Kent va comprar el ta\xc3\xbct, per\xc3\xb2 temor\xc3\xb3s de ser perseguit a causa que la naturalesa de la seva relaci\xc3\xb3 es conegu\xc3\xa9s, va demanar que es mantingu\xc3\xa9s sense nom, per\xc3\xb2 per registrar l'enterrament, for\xc3\xa7at a haver de donar un nom, va donar el seu. La fam\xc3\xadlia de Fanny va ser notificada i la seva germana, Ann Lynes, que vivia a prop, a Pall Mall, va ser al funeral a St John. Quan Ann es va assabentar dels termes del testament de Fanny, els quals li deixaven a ella i als seus germans mitja corona i a Kent la resta, la fam\xc3\xadlia es va sentir ressentida per aix\xc3\xb2. El que va heretar Kent inclo\xc3\xafa tamb\xc3\xa9 part de les terres que Thomas, el germ\xc3\xa0 mort de Fanny, havia deixat. Alguns problemes legals amb els Lynes van fer que cadascun dels beneficiaris de l'her\xc3\xa8ncia de Thomas hauria de pagar \xc2\xa345 en compensaci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 Kent va refusar al\xc2\xb7legant que ja havia gastat els diners per pagar els deutes de Fanny. _NEWLINE_En resposta a aix\xc3\xb2, a l'octubre de 1761 Jhon Lynes, un dels germans, va comen\xc3\xa7ar alguns procediments legals en contra de Kent en la cort de Chancery. Mentrestant Kent es va tornar un corredor de borsa i es va tornar a casar el 1761.\n_START_SECTION_\nManifestaci\xc3\xb3 fantasmal\n_START_PARAGRAPH_\nSeguint les mateixes accions de l'anterior propietari a qui Kent havia donat diners, Parsons no va acabar de pagar el deute que tenia amb Kent, \xe2\x80\x943 guinees seguien sense ser reemborsades\xe2\x80\x94, per aix\xc3\xb2, Kent li va donar instruccions al seu advocat per fer-li una demanda. Ell va aconseguir recuperar el deute el gener de 1762, just quan els misteriosos sorolls a Cock Lane van comen\xc3\xa7ar de nou. Catherine Friend s'havia mudat aqu\xc3\xad poc despr\xc3\xa9s que la parella se n'hagu\xc3\xa9s anat per\xc3\xb2 en va marxar quan va veure que els sorolls, que havien tornat de forma intermitent, i que cada vegada eren m\xc3\xa9s freq\xc3\xbcents, no es podien aturar. _NEWLINE_Aparentment provenien d'Elizabeth Parsons, qui sofria d'atacs, fent oficial que la casa era regularment molestada amb cops inexplicables, comparant-los amb el so d'un gat esquin\xc3\xa7ant una cadira. Determinats a trobar una explicaci\xc3\xb3, el fuster dels Parsons va treure el revestiment al voltant del llit d'Elizabeth. Ell es va acostar a John Moore, assistent del predicador de Sant Sepulchre des de 1754 i rector de Sant Bartholomew a Smithfield, Londres des de juny de 1761. La pres\xc3\xa8ncia del fantasma, que presumptament pertanyia a la germana de Fanny, Elizabeth, s'havia estat escoltant als moments en qu\xc3\xa8 Fanny es trobava en els seus \xc3\xbaltims dies i els dos van concloure que l'esperit que ara molestava la casa dels Parsons havia de ser el de Fanny Lynes. La idea que l'esperit d'una persona pogu\xc3\xa9s tornar dels morts era una creen\xc3\xa7a que es tenia una mica arrelada, i la pres\xc3\xa8ncia dels dos esperits que no descansaven en pau va ser per a tots dos homes un signe que els dos fantasmes havien tornat perqu\xc3\xa8 tenien un missatge pendent que donar._NEWLINE_Parsons i Moore van trobar un m\xc3\xa8tode de comunicaci\xc3\xb3. Un cop significava que s\xc3\xad, dos que no. Usant aquest sistema, el fantasma aparentava acusar que la seva mort es devia a un assassinat. Es va concloure que la misteriosa figura que havia aterrit a James Frazen era el fantasma d'Elizabeth, el qual volia prevenir a la seva germana que la seva mort s'acostava. Com el primer fantasma havia desaparegut, els c\xc3\xa0rrecs contra Kent sobre que ell havia assassinat a Elizabeth Lynes mai es van dur a terme. Despr\xc3\xa9s que se li va q\xc3\xbcestionar al fantasma la ra\xc3\xb3 de la seva mort si era cert que havia mort a causa de la verola, el fantasma semblava alertar que havia mort a causa d'un enverinament amb ars\xc3\xa8nic. La toxina mortal presumptament havia estat administrada per Kent dues hores abans de la defunci\xc3\xb3 de Fanny i ara, suposadament, el seu fantasma buscava just\xc3\xadcia. Moore havia escoltat de Parsons com Kent l'havia pressionat pel deute que li devia, aix\xc3\xad com havia escoltat d'Ann Lynes sobre que la tapa del ta\xc3\xbct estava collada i per aquesta ra\xc3\xb3 no havia pogut veure el cad\xc3\xa0ver de la seva germana. Moore va pensar que el cos de Fanny podria no mostrar cap signe de verola i que Kent havia decidit ocultar el cos perqu\xc3\xa8 ning\xc3\xba fos testimoni sobre la veritable causa de la seva mort. Com a clergue amb lleugeres inclinacions cap al metodisme, va decidir confiar en el fantasma i va demanar ajuda al reverend Thomas Broughton, un recent metodista. Broughton va visitar Cock Lane el 5 de gener i es va conv\xc3\xa8ncer que el fantasma era real. La hist\xc3\xb2ria es va escampar per tot Londres i el diari The public Ledgerd'aquella \xc3\xa8poca, va comen\xc3\xa7ar a publicar amb detall sobre el fenomen i Kent va ser sospit\xc3\xb3s d'assassinat."