b"\n_START_ARTICLE_\nExploraci\xc3\xb3 lunar tripulada sovi\xc3\xa8tica\n_START_PARAGRAPH_\nEl programa lunar tripulat sovi\xc3\xa8tic tenia la intenci\xc3\xb3 d'enviar un cosmonauta a la Lluna, de prefer\xc3\xa8ncia abans dels astronautes dels EUA del programa Apollo, per aix\xc3\xad guanyar la cursa espacial que va ser iniciada el 1955._NEWLINE_Va fracassar a causa de profunds desacords entre els principals l\xc3\xadders del programa espacial sovi\xc3\xa8tic: Valent\xc3\xadn Gluixk\xc3\xb3, d'una banda, gaireb\xc3\xa9 \xc3\xbanic al c\xc3\xa0rrec fins als posteriors programes espacials sovi\xc3\xa8tics, va advocar per utilitzar com a combustible els ergols t\xc3\xb2xics que va arribar a dominar; Sergue\xc3\xaf Korolev d'altra banda, responsable del programa N-1 (l'equivalent sovi\xc3\xa8tic del coet Saturn V del programa estatunidenc Apollo), va pensar que era essencial, per a una missi\xc3\xb3 tripulada utilitzar combustibles/comburents m\xc3\xa9s eficients i no t\xc3\xb2xics._NEWLINE_Per contra de Sergue\xc3\xaf Korolev, Valent\xc3\xadn Gluixk\xc3\xb3 es va aliar al rival de Korolev, Vladimir Tchelome\xc3\xaf (responsable del projecte Prot\xc3\xb3), per proposar un projecte de grans proporcions, el projecte modular UR-700, tot i l'exist\xc3\xa8ncia del projecte N-1, que estava dissenyat per permetre el viatge directe a la Lluna, sense passar per una posada en \xc3\xb2rbita lunar preliminar. L'\xc3\xbas de motors RD-270 de combustible t\xc3\xb2xic, el projecte UR-700 mai va veure la llum, i va ser cancel\xc2\xb7lat en 1969._NEWLINE_Seriosament perjudicat per la mort de Korolev en 1966, el coet N-1, per la seva banda, es va trobar amb els principals problemes de desenvolupament, i malgrat que els motors aparentment mostraven ser satisfactoris, es va estavellar durant les diferents proves experimentals efectuades._NEWLINE_El govern sovi\xc3\xa8tic neg\xc3\xa0 l'exist\xc3\xa8ncia del projecte N-1 i els seus fracassos fins a l'\xc3\xa8poca de la gl\xc3\xa0snost._NEWLINE_Aix\xc3\xad, el projecte lunar tripulat va fallar, en primer lloc a causa de la incapacitat de l'URSS per reunir recursos en un sol projecte, i en part a causa dels retards en el desenvolupament de la t\xc3\xa8cnica de propulsi\xc3\xb3 que utilitzava hidrogen i oxigen com el carburant/comburent._NEWLINE_Per contra, el projecte molt menys ambici\xc3\xb3s de Vladimir Tchelome\xc3\xaf, el UR-500 \xc2\xab\xc2\xa0Prot\xc3\xb3\xc2\xa0\xc2\xbb, va ser concebut com un ICBM gegant circumlunar capa\xc3\xa7 del vol tripulat (per\xc3\xb2 no aterrar a la Lluna), tenint molts errors de llan\xc3\xa7ament, per\xc3\xb2 es va tornar m\xc3\xa9s i m\xc3\xa9s fiable a partir del setembre de 1968. Els coets Prot\xc3\xb3 van permetre l'URSS situar sat\xc3\xa8l\xc2\xb7lits en \xc3\xb2rbita geoestacion\xc3\xa0ria, i enviar sondes a la Lluna, Mart i Venus. En la d\xc3\xa8cada de 1990, els coets Prot\xc3\xb3 es van convertir en l'eina essencial dels llan\xc3\xa7aments comercials per part de R\xc3\xbassia. Per\xc3\xb2 mai van permetre l'enviament d'una missi\xc3\xb3 tripulada a la Lluna.\n_START_SECTION_\nMotor i\xc3\xb2nic i reactor nuclear (1957-1959)\n_START_PARAGRAPH_\nEn la demanda de Sergue\xc3\xaf Korolev, Director d'Enginyeria de l'OKB-1 de l'Institut de R+D n\xc3\xbam. 88 (\xd0\x9e\xd0\x9a\xd0\x91-1 \xd0\x9d\xd0\x98\xd0\x98-88), la secci\xc3\xb3 12 dirigida per M. V. Melnikov que va debutar en 1957 pels estudis sobre un motor i\xc3\xb2nic. L'esperan\xc3\xa7a estava posada en l'horitz\xc3\xb3 en 1959, amb la proposta d'una nau espacial tripulada anomenada TMK-E que serviria per al viatge cap a Mart (el que requeriria uns 36.000 m\xc2\xb2 de panells solars). Tamb\xc3\xa9, Konstantin Feoktistov va proposar la utilitzaci\xc3\xb3 d'un reactor nuclear per alimentar el motor i\xc3\xb2nic. El 30 de juny de 1958, el Comit\xc3\xa8 Central del Partit Comunista de la Uni\xc3\xb3 Sovi\xc3\xa8tica (PCUS) va assignar per altra banda l'atenci\xc3\xb3 per decret de dos consultors diferents (l'OKB-456 de Valent\xc3\xadn Gluixk\xc3\xb3 i l'OKB-670 de Mikha\xc3\xafl Bondaryuk) de concebre els motors de coet propulsats per un reactor nuclear, per a una missi\xc3\xb3 tripulada a Mart que tindria una durada del 8 de juny de 1971 al 10 de juliol de 1974. Per aquest afer, es creu que el N1 seria perfectament adequat. El 31 de desembre de 1959, aquest somni tan ambici\xc3\xb3s s'esvaeix amb la decisi\xc3\xb3 de Korolev d'abandonar els coets propulsats per energia nuclear.\n_START_SECTION_\nEl llarg cam\xc3\xad del N1\n_START_PARAGRAPH_\nEls esborranys del futur N1 van debutar en 1959 sota la direcci\xc3\xb3 de Korolev en el seu OKB-1. En desembre de 1959, les autoritats militars van fer reunir els tres actors principals; Korolev, el seu rival Vladimir Tchelome\xc3\xaf de l'OKB-52 i Mikha\xc3\xafl Yanguel de l'OKB-586 per fer un balan\xc3\xa7 dels aven\xc3\xa7os dels seus estudis. Korolev va proposar la fam\xc3\xadlia de llan\xc3\xa7adors N (abreviaci\xc3\xb3 del rus Nositel per llan\xc3\xa7ador) aix\xc3\xad com les versions millorades del Semiorka, Tchelome\xc3\xaf va proposar una fam\xc3\xadlia evolutiva (del rus Universalskaya Raketa per \xc2\xab\xc2\xa0coet universal\xc2\xa0\xc2\xbb) basat en una 1a etapa comuna (el que d\xc3\xb3na lloc a projectes com el UR-500 Prot\xc3\xb3. i el UR-700) i Yanguel els m\xc3\xadssils bal\xc3\xadstics R-26 i R-36, m\xc3\xa9s el llan\xc3\xa7ador SK-100. Finalment, Tchelomei i Yanguel se'ls permet desenvolupar els m\xc3\xadssils bal\xc3\xadstics, respectivament el lleuger UR-100 i el pesat R-36. Korolev rep fons per desenvolupar el llan\xc3\xa7ador Molnia (8K78), una adaptaci\xc3\xb3 del Semiorka, per\xc3\xb2 no hi ha res pel N1, que encara no van percebre la utilitat.\n_START_SECTION_\nProjecte UR-700/LK-700\n_START_PARAGRAPH_\nEntre 1962 i 1967, Tchelome\xc3\xaf i Gluixk\xc3\xb3 esperaven veure minvar a Korolev i el seu projecte N1/L3 a favor del coet modular UR-700 i el m\xc3\xb2dul lunar LK-700, dissenyat per aterrar directament el maig de 1972. Korolev es va negar al disseny modular pel seu N1, que es muntava sobre la base de llan\xc3\xa7ament sense la seva 1a etapa que no podia ser tractada de forma est\xc3\xa0tica abans del vol. Els elements de l'UR-700 podien ser provats en la f\xc3\xa0brica de Khrounichev de Moscou, transportats per rail i ser r\xc3\xa0pidament muntats al cosm\xc3\xb2drom de Baikonur. Tchelome\xc3\xaf va presentar el seu projecte de l'UR-700 a Khrouchtchev en una reuni\xc3\xb3 a Baikonur el 24 de setembre de 1964, que tamb\xc3\xa9 va comptar amb la participaci\xc3\xb3 Korolev. Es va prendre la decisi\xc3\xb3 de considerar la contra-proposta, per\xc3\xb2 reservada un any despr\xc3\xa9s del canvi del Primer secretari, sent substitu\xc3\xaft per L\xc3\xa9onid Brejnev.\n_START_SECTION_\nM\xc3\xb2dul lunar LK-700\n_START_PARAGRAPH_\nLa tercera etapa, basada en la primera etapa del Prot\xc3\xb3, situa el m\xc3\xb2dul lunar LK-700 sobre una \xc3\xb2rbita d'aparcament a 200 km de la Terra. El LK-700 \xc3\xa9s equipat amb 4 etapes compartimentades gaireb\xc3\xa9 id\xc3\xa8ntiques, i d'una etapa compresa amb el m\xc3\xb2dul de descens i la c\xc3\xa0psula lunar. Les tres etapes exteriors s\xc3\xb3n utilitzades per col\xc2\xb7locar el m\xc3\xb2dul lunar en una \xc3\xb2rbita translunar. La etapa interior central \xc3\xa9s utilitzada per les correccions de traject\xc3\xb2ria durant el viatge, situar el m\xc3\xb2dul en \xc3\xb2rbita lunar i continuar funcionant fins a l'allunatge final. La nau compliria amb la darrera etapa, mentre que el m\xc3\xb2dul s'utilitzaria com a plataforma de llan\xc3\xa7ament (des de la Lluna), el m\xc3\xb2dul impulsaria la c\xc3\xa0psula LK-700 pel seu retorn cap a la Terra.\n_START_SECTION_\nNau espacial circumlunar Soiuz 7K-L1\n_START_PARAGRAPH_\n(\xd0\x97\xd0\xbe\xd0\xbd\xd0\xb4)\n_START_SECTION_\nPrograma N1-L3\n_START_PARAGRAPH_\nEl projecte del programa lunar tripulat sovi\xc3\xa8tic es componia sobre dos components: el vector pesant Coet N1 Lv i el sistema per a missions lunars L-3, format per l'orbitador lunar LOK i el m\xc3\xb2dul d'allunatge LK. _NEWLINE_Una t\xc3\xadpica missi\xc3\xb3 a la Lluna estaria formada per dos cosmonautes, dels quals nom\xc3\xa9s en descendiria un. El 3 d'agost de 1964 un decret del govern sovi\xc3\xa8tic manifestava per primer cop que el projecte principal del vector pesat N1 LV era una exploraci\xc3\xb3 lunar a trav\xc3\xa9s de missions tripulades._NEWLINE_El complex espacial lunar N1-L3 va tenir el seu origen en el decret promulgat el 23 de juny de 1960 pel govern de l'URSS. Es tractava de la r\xc3\xa8plica sovi\xc3\xa8tica del programa Apollo._NEWLINE_El desenvolupament del complex N1-L3 va estar a c\xc3\xa0rrec de Sergu\xc3\xa9i Korolev. Despr\xc3\xa9s de la seva mort el 1966 la seva feina es va dur a terme sota la direcci\xc3\xb3 del seu successor, Vladimir P. Mishin. Els plans originals de principis dels anys 60 preveien un primer allunatge entre 1967 i 1968, per\xc3\xb2 el primer llan\xc3\xa7ament del complex N1-L3 va tenir lloc el 21 de febrer de 1969, i va acabar amb una explosi\xc3\xb3 despr\xc3\xa9s de 68,7 segons de vol._NEWLINE_El quart i \xc3\xbaltim llan\xc3\xa7ament del N1-L3 es va realitzar el novembre de 1972. El coet utilitzat en aquesta ocasi\xc3\xb3 era una versi\xc3\xb3 molt modificada, amb una major capacitat de c\xc3\xa0rrega, equipat amb m\xc3\xa9s de 13.000 sensors per analitzar el comportament integral del projecte, dotat amb nous sistemes electr\xc3\xb2nics de control, telem\xc3\xa8trics i radials. La ruptura instant\xc3\xa0nia de la bomba de l'oxidant del motor, 7 segons abans de la separaci\xc3\xb3 de les etapes I i II, va provocar un incendi i la destrucci\xc3\xb3 del vector._NEWLINE_El gener de 1973, la inversi\xc3\xb3 realitzada en el programa N1-L3 arribava als 3.600 milions de rubles, de les quals 2.400 milions corresponien al desenvolupament del vector N1 LV._NEWLINE_El seg\xc3\xbcent llan\xc3\xa7ament estava programat per a la segona meitat de 1974. El mes de maig d'aquell mateix any, tenint en compte l'experi\xc3\xa8ncia acumulada en llan\xc3\xa7aments anteriors, totes les activitats anaven dirigides a garantir la superviv\xc3\xa8ncia del coet._NEWLINE_El programa va ser finalment cancel\xc2\xb7lat mitjan\xc3\xa7ant un decret governamental el febrer de 1976, per donar pas al desenvolupament del nou sistema Energia-Buran. Tots els costos van ser computats com a p\xc3\xa8rdues. Despr\xc3\xa9s, tant els coets muntats -dos complets i quatre parcialment muntats-, com tots els equips associats al programa N1-L3 van ser destru\xc3\xafts. En total es calcula que es van gastar 6.000 milions de rubles.\n_START_SECTION_\nEl N1F i el m\xc3\xb2dul lunar LEK\n_START_PARAGRAPH_\nMichine havia treballat sobre la millora del projecte N1F (que consistia en una substituci\xc3\xb3 dels motors de 3 etapes per, respectivament, dels NK-33, NK-43 i NK-31) per posar en marxa una estaci\xc3\xb3 espacial, la futura Saliut (\xd0\xa1\xd0\xb0\xd0\xbb\xd1\x8e\xd1\x82)._NEWLINE_Al juny de 1970, es concedeix perm\xc3\xads 10 anys despr\xc3\xa9s de sol\xc2\xb7licitud de Korolev per desenvolupar pel N1F una etapa superior de diversos motors de coets criog\xc3\xa8nics (hidrogen liquid/oxigen l\xc3\xadquid) anomenat bloc Sr. Al juliol de 1970, l'OKB-276 de Kouznetsov va ser encarregat de desenvolupar el N1F d'una capacitat de 105 tones en LEO. El programa es va validar al febrer de 1972 i al maig de 1972. El programa va ser estudiat fins a l'1 de gener de 1973. El Lunar Expeditionary Complex (LEK) contenia una nau Soiuz integrada en un tancament pressuritzat (anomenat OB), que permet el pas directe sense sortida extravehicular del m\xc3\xb2dul orbital BO al m\xc3\xb2dul d'aterratge L3M. Amb una massa de 23-25 tones, una altura de 9,3 m d'una envergadura m\xc3\xa0xima de 9,4 m i d'un di\xc3\xa0metre de 4,4 m, que podia acomodar \xc3\xa0mpliament 3 cosmonautes durant un per\xc3\xadode de 90 dies. La seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de descens i d'ascens \xc3\xa9s la mateixa que pel LK.\n_START_SECTION_\nUna segona vida pels motors (1995-)\n_START_PARAGRAPH_\nEls motors NK-33 i NK-43 quant a flux integrat s\xc3\xb3n els m\xc3\xa9s potents mai produ\xc3\xafts. Tot i l'ordre de destrucci\xc3\xb3, 46 van ser emmagatzemats fins al 2009 en un hangar de les f\xc3\xa0briques de Kouznetsov (avui en dia Dvigateli NK) a Samara per a un possible \xc3\xbas futur._NEWLINE_El 22 d'octubre 1995, un motor NK-33 va ser provat amb \xc3\xa8xit en els bancs de proves d'Aerojet a Sacramento i es va canviar el nom a AJ26-58/-59. A l'agost de 1996, l'AJ26-58/-59 es va proposar per equipar el vehicle de llan\xc3\xa7ament reutilitzable Kistler k-1 de Rocketplane Kistler, que van demanar m\xc3\xa9s motors despr\xc3\xa9s de les 5 proves amb \xc3\xa8xit (136 tones de for\xc3\xa7a d'empenta durant 450 segons). El llan\xc3\xa7ador K-1 hauria d'haver utilitzat 3 AJ26-58/-59 en la seva 1a etapa i un AJ26-60 en la 2a per\xc3\xb2 la NASA va anunciar a l'octubre de 2007 el final dels fons per a aquest projecte. D'altra banda, l'ag\xc3\xa8ncia espacial japonesa JAXA estava interessada en l'AJ26-58/-59 per propulsar la 1a etapa d'una versi\xc3\xb3 evolucionada del seu coet a pols J-1, com Kelly Space & Technology de San Bernardino pel seu avi\xc3\xb3 espacial EXPRESS, abans de preferir el RD-120._NEWLINE_En 2009, la f\xc3\xa0brica Motorostroytel de Kouznetsov, de Samara, va planejar iniciar la producci\xc3\xb3 d'aquests motors en 2014 pel coet estatunidenc Antares."