b"\n_START_ARTICLE_\nGypsonictops\n_START_SECTION_\nMorfologia\n_START_PARAGRAPH_\nLa mida de Gypsonictops variava entre les diferents esp\xc3\xa8cies: els exemplars m\xc3\xa9s petits pesaven uns 21\xc2\xa0grams, i els m\xc3\xa9s grans un 84\xc2\xa0g, amb un pes mitj\xc3\xa0 d'aproximadament 50\xc2\xa0g._NEWLINE_Com altres mam\xc3\xadfers prehist\xc3\xb2rics del Cretaci superior de Nord-am\xc3\xa8rica, Gypsonictops tenia una dentadura particular amb cinc premolars amb doble arrel al maxil\xc2\xb7lar inferior, mentre que la immensa majoria de mam\xc3\xadfers nom\xc3\xa9s en tenen quatre. D'altra banda, les cinc premolars tamb\xc3\xa9 s\xc3\xb3n un tret t\xc3\xadpic dels euteris m\xc3\xa9s basals i primitius._NEWLINE_Igual que les esp\xc3\xa8cies del g\xc3\xa8nere Leptictidium, Gypsonictops tenia una premolar P4 molt molaritzada, cosa que en la descripci\xc3\xb3 d'un exemplar de G. petersoni provoc\xc3\xa0 confusi\xc3\xb3 entre la P4 i la M1. Finalment, es revel\xc3\xa0 que era una P4 sense parac\xc3\xb2nid._NEWLINE_Se sap que els Gypsonictops eren euteris i podrien haver estat placentaris; mostren caracter\xc3\xadstiques t\xc3\xadpiques d'aquests animals, per\xc3\xb2 pertanyen a un grup (Leptictida) que inclou alguns dels pocs euteris no placentaris. A m\xc3\xa9s, la l\xc3\xadnia entre euteris placentaris i no placentaris \xc3\xa9s molt fina, per la qual cosa costa classificar Gypsonictops amb precisi\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nTaxonomia\n_START_PARAGRAPH_\nEl g\xc3\xa8nere Gypsonictops fou originalment classificat dins la fam\xc3\xadlia Leptictidae per Simpson, juntament amb els lept\xc3\xadctids nord-americans. Hi romangu\xc3\xa9 fins que el 1967 Van Valen cre\xc3\xa0 la fam\xc3\xadlia Gypsonictopidae especialment per aquest g\xc3\xa8nere. El 1997, McKenna i Bell suggeriren la possibilitat que aquesta fam\xc3\xadlia contingu\xc3\xa9s fins a set g\xc3\xa8neres diferents, per\xc3\xb2 els articles publicats des d'aleshores han mostrat escepticisme envers aquesta teoria.\n_START_SECTION_\nEsp\xc3\xa8cies\n_START_PARAGRAPH_\nGypsonictops cont\xc3\xa9 sis esp\xc3\xa8cies:\n_START_SECTION_\nG.\xc2\xa0clemensi\n_START_PARAGRAPH_\nDescrita per J. K. Rigby i D. L. Wolberg el 1987. Visqu\xc3\xa9 durant els per\xc3\xadodes Campani\xc3\xa0 i Maastrichti\xc3\xa0, i la seva descripci\xc3\xb3 fou feta a partir d'una M3 trobada a Nou M\xc3\xa8xic. L'esp\xc3\xa8cie est\xc3\xa0 dedicada a William Alvin Clemens.\n_START_SECTION_\nG.\xc2\xa0dormaalensis\n_START_PARAGRAPH_\nDescrita per G. E. Quinet el 1964. El nom de l'esp\xc3\xa8cie fa refer\xc3\xa8ncia a la poblaci\xc3\xb3 belga de Dormaal, on hi ha un important jaciment amb f\xc3\xb2ssils, entre altres esp\xc3\xa8cies, de G. dormaalensis.\n_START_SECTION_\nG.\xc2\xa0hypoconus\n_START_PARAGRAPH_\nDescrita per G. G. Simpson el 1927. Visqu\xc3\xa9 durant els per\xc3\xadodes Campani\xc3\xa0 i Maastrichti\xc3\xa0 i se n'han trobat f\xc3\xb2ssils a la Formaci\xc3\xb3 de Hell Creek i altres jaciments dels Estats Units. Quan Simpson cre\xc3\xa0 el g\xc3\xa8nere Gypsonictops en definir aquesta esp\xc3\xa8cie, el situ\xc3\xa0 dins la fam\xc3\xadlia Leptictidae, que aleshores formava part de l'ordre Insectivora (actualment obsolet). El nom de l'esp\xc3\xa8cie fa refer\xc3\xa8ncia al seu hipocon (o c\xc3\xbaspide menor de les dents molars).\n_START_SECTION_\nG.\xc2\xa0illuminatus\n_START_PARAGRAPH_\nDescrita per J. A. Lillegraven el 1969. Visqu\xc3\xa9 durant el per\xc3\xadode Maastrichti\xc3\xa0 i se n'han trobat f\xc3\xb2ssils a la Formaci\xc3\xb3 de Hell Creek dels Estats Units i a diversos jaciments del Canad\xc3\xa0.\n_START_SECTION_\nG.\xc2\xa0lewisi\n_START_PARAGRAPH_\nDescrita per A. Sahni el 1972. Visqu\xc3\xa9 durant el per\xc3\xadode Campani\xc3\xa0 i se n'han trobat f\xc3\xb2ssils a la Formaci\xc3\xb3 de Judith River, Montana. G. lewisi \xc3\xa9s una de les esp\xc3\xa8cies amb m\xc3\xa9s caracter\xc3\xadstiques placent\xc3\xa0ries del g\xc3\xa8nere, com ara la fusi\xc3\xb3 d'un petit metac\xc3\xb2nid amb un protoc\xc3\xb2nid llarg, o un tal\xc3\xb2nid petit amb dues c\xc3\xbaspides. D'altra banda, les premolars superiors no estan tan molaritzades com en altres esp\xc3\xa8cies. Pesava aproximadament cinquanta grams. L'esp\xc3\xa8cie est\xc3\xa0 dedicada al Capit\xc3\xa0 Meriwether Lewis, el c\xc3\xa8lebre explorador estatunidenc.\n_START_SECTION_\nG.\xc2\xa0petersoni\n_START_PARAGRAPH_\nDescrita el 1929 per G. G. Simpson, que li don\xc3\xa0 el nom d'Euangelistes petersoni i la classific\xc3\xa0 err\xc3\xb2niament dins la infraclasse Marsupialia. Se sap que visqu\xc3\xa9 durant el per\xc3\xadode Maastrichti\xc3\xa0 per\xc3\xb2 podria haver sobreviscut l'extinci\xc3\xb3 del Cretaci-Paleogen i viure fins al Dani\xc3\xa0. L'holotip d'aquesta esp\xc3\xa8cie es troba al Carnegie Museum of Natural History i \xc3\xa9s un maxil\xc2\xb7lar inferior que havia quedat bastant danyat. Un altre exemplar, conservat a Yale, ha sigut descrit amb fins a cinc noms diferents. Per si no hi havia prou pol\xc3\xa8mica, el 1973 Clemens afirm\xc3\xa0 que G. petersoni \xc3\xa9s la mateixa esp\xc3\xa8cie que G. hypoconus."