b'\n_START_ARTICLE_\nPeter Matthiessen\n_START_SECTION_\nPrimers anys\n_START_PARAGRAPH_\nMatthiessen va n\xc3\xa9ixer a la ciutat de Nova York, fill d\'Erard A. i Elizabeth (Carey) Matthiessen. Erard, un arquitecte, es va unir a la Marina durant la Segona Guerra Mundial i va ajudar al disseny dels dispositius d\'entrenament per al tir. M\xc3\xa9s tard, va abandonar l\'arquitectura per esdevenir portaveu i recaptador de fons per a la Societat Audubon i Nature Conservancy. La fam\xc3\xadlia acomodada va viure tant a la ciutat de Nova York com a Connecticut, on, juntament amb el seu germ\xc3\xa0, Matthiessen va desenvolupar un amor pels animals que va influir en el seu futur treball com a escriptor de fauna i naturalista. Va assistir a St. Bernard\'s School, the Hotchkiss School, i \xe2\x80\x94 despr\xc3\xa9s de servir breument a la Marina dels Estats Units (1945\xe2\x80\x9347) \xe2\x80\x93  Universitat Yale (B.A., 1950), va passar el seu tercer any a la Sorbonne. A Yale,  es va graduar en angl\xc3\xa8s, va publicar hist\xc3\xb2ries curtes (una de les quals va guanyar el prestigi\xc3\xb3s Atlantic Prize), i estudi\xc3\xa0 zoologia. Va casar-se i ressolt d\'emprendre la carrera d\'escriptor, aviat es va traslladar a Par\xc3\xads, on es va associar amb altres escriptors nord-americans expatriats com William Styron, James Baldwin i Irwin Shaw. All\xc3\xad, en 1953, esdevingu\xc3\xa9 un dels fundadors, amb Harold L. Humes, Thomas Guinzburg, Donald Hall i George Plimpton, de la revista liter\xc3\xa0ria The Paris Review. Segons es va revelar en una pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de 2006 en aquell moment estava treballant per la CIA, usant la revista com a cobertura. En una entrevista del 2008 amb Charlie Rose, Matthiessen va dir que va "inventar The Paris Review com a tapadora" per a les seves activitats de la CIA. Va completar la seva novel\xc2\xb7la Partisans quan treballava per a la CIA. Va tornar als Estats Units en 1954, deixant Plimpton (un amic seu d\'infantesa) a c\xc3\xa0rrec de la revista. Matthiessen es va divorciar en 1956 i comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a viatjar.\n_START_SECTION_\nEscrits\n_START_PARAGRAPH_\nEn 1959 Mathiessen public\xc3\xa0 la primera edici\xc3\xb3 de Wildlife in America, una hist\xc3\xb2ria d\'extinci\xc3\xb3 i posada en perill de les esp\xc3\xa8cies d\'animals i aus com a conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia dels assentaments humans, al llarg de la hist\xc3\xb2ria d\'Am\xc3\xa8rica del Nord, i de l\'esfor\xc3\xa7 hum\xc3\xa0 per protegir les esp\xc3\xa8cies en perill d\'extinci\xc3\xb3._NEWLINE_El 1965, va publicar Matthiessen At Play in the Fields of the Lord, una novel\xc2\xb7la sobre un grup de missioners estatunidencs i la seva trobada amb una tribu ind\xc3\xadgena sud-americana. El llibre va ser adaptat per a la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula del mateix nom en 1991. En 1968 va signar la "Protesta d\'Escriptors i Editors contra l\'impost de guerra", jurant de rebutjar el pagament d\'impostos rn protesta contra la guerra del Vietnam. La seva obra sobre la recerca oceanogr\xc3\xa0fica, Blue Meridian, amb el fot\xc3\xb2graf Peter A. Lake, document\xc3\xa0 la realitzaci\xc3\xb3 de la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula Blue Water, White Death (1971), dirigida per Peter Gimbel i Jim Lipscomb._NEWLINE_M\xc3\xa9s tard en 1973 Matthiessen es va unir al bi\xc3\xb2leg de camp George Schaller en una expedici\xc3\xb3 a l\'Him\xc3\xa0laia, que fou la base per a The Snow Leopard (1978), guanyadora d\'un doble premi. Interessat per l\'incident de Wounded Knee i el judici i condemna en 1976 de Leonard Peltier, un activista de l\'American Indian Movement, Mathiessen va escriure una narraci\xc3\xb3 de no ficci\xc3\xb3, In the Spirit of Crazy Horse (1983)._NEWLINE_En 2008, Matthiessen va revisar la seva trilogia de novel\xc2\xb7les de Florida publicades durant la d\xc3\xa8cada del 1990: Killing Mr. Watson (1990), Lost Man\'s River (1997) i Bone by Bone (1999), inspirades en els anys de frontera del sud de la Florida i de la mort del propietari de plantacions Edgar J. Watson poc despr\xc3\xa9s de la l\'hurac\xc3\xa0 del sud-oest de Florida de 1910. Va revisar i editar els tres llibres, que havien originat un manuscrit de 1.500 p\xc3\xa0gines, que finalment va produir la guardonada d\'un sol volum Shadow Country.\n_START_SECTION_\nPlets de Crazy Horse\n_START_PARAGRAPH_\nPoc despr\xc3\xa9s de la publicaci\xc3\xb3 en 1983 de In the Spirit of Crazy Horse, Matthiessen i la seva editorial Viking Penguin van ser demandats per difamaci\xc3\xb3 per David Price, un agent del FBI, i William J. Janklow, antic governador de Dakota del Sud. Els demandants van sol\xc2\xb7licitar m\xc3\xa9s de 49 milions de d\xc3\xb2lars per danys i perjudicis; Janklow tamb\xc3\xa9 va demandar que totes les c\xc3\xb2pies del llibre fossin retirades de les llibreries. Despr\xc3\xa9s de quatre anys de litigi, el jutge de districte de la Cort Federal Diana E. Murphy desestim\xc3\xa0 la demanda de Prize, defensant el dret de Matthiessen "a publicar una visi\xc3\xb3 totalment unilateral de les persones i els esdeveniments." En el cas de Janklow, un tribunal de Dakota del Sud tamb\xc3\xa9 va fallar a favor de Matthiessen. Tots dos casos van ser apel\xc2\xb7lays. El 1990 la Cort Suprema dels Estats Units es va negar a escoltar els arguments de Price, que va posar fi a la seva apel\xc2\xb7laci\xc3\xb3. La Cort Suprema de Dakota del Sud va rebutjar el cas de Janklow el mateix any. Amb les demandes resoltes, l\'edici\xc3\xb3 de butxaca del llibre fou publicada finalment en 1992.\n_START_SECTION_\nVida personal\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de graduar-se a la Universitat Yale en 1950, Matthiessen es va comprometre amb Patsy Southgate, una graduada Smith el pare de la qual havia estat cap de protocol de la Casa Blanca amb Roosevelt. Southgate era atractiva i plena d\'energia. Matthiessen i Southgate van tenir dos fills junts. La parella es va divorciar el 1956._NEWLINE_El 1963 es va casar amb l\'escriptora Deborah Love. En el seu llibre The Snow Leopard, Matthiessen va informar haver tingut una relaci\xc3\xb3 una mica tempestuosa amb la seva esposa Deborah, que va culminar amb un profund comprom\xc3\xads amb l\'altre fet poc abans de ser diagnosticat amb c\xc3\xa0ncer. Matthiessen i Deborah practicaven budisme Zen.  Ella va morir a la ciutat de Nova York a finals de 1972._NEWLINE_Al setembre de l\'any seg\xc3\xbcent va venir el viatge de camp de l\'Him\xc3\xa0laia al Nepal. Matthiessen es va convertir m\xc3\xa9s tard en un sacerdot budista de la Pruna Blanca Asanga. Abans de practicar el zen, Matthiessen va ser un pioner del LSD. Va dir que el seu Budisme va evolucionar de manera natural a partir de les seves experi\xc3\xa8ncies amb drogues. Va argumentar que era lamentable que el LSD s\'hagu\xc3\xa9s prohibit amb el temps, causa dels seus efectes potencialment beneficiosos com a eina espiritual i terap\xc3\xa8utica (quan s\'administra amb l\'atenci\xc3\xb3 adequada) i va ser cr\xc3\xadtic amb la figura de Timothy Leary en termes de la reputaci\xc3\xb3 a llarg termini de les drogues._NEWLINE_En 1980, Matthiessen es cas\xc3\xa0 amb Maria Eckhart, nascuda a Tanz\xc3\xa0nia, en una cerim\xc3\xb2nia Zen a Long Island, Nova York. Ambd\xc3\xb3s vivien a Sagaponack, Nova York._NEWLINE_En 2005 Matthiessen, junt amb Barry Lopez, Terry Tempest Williams, i James Galvin, fou saludat a The Land\'s Wild Music per Mark Tredinnick, que analitza com  el paisatge nodreix i desenvolupa l\'escriptura de Matthiessen.\n_START_SECTION_\nMalaltia i mort\n_START_PARAGRAPH_\nA Matthiessen li fou diagnosticada leuc\xc3\xa8mia a finals de 2012. Va morir a la seva llar de Sagaponak el 5 d\'abril de 2014, als 86 anys.'