b"\n_START_ARTICLE_\nBlaveta de l'espantallops\n_START_SECTION_\nSistem\xc3\xa0tica i taxonomia\n_START_PARAGRAPH_\nEl g\xc3\xa8nere Iolana va ser situat per Eliot (1973) a la secci\xc3\xb3 Glaucopsyche dels Polyommatini, juntament amb els g\xc3\xa8neres Scolitantides, Glaucopsyche, Maculinea, Pseudophilotes\xe2\x80\xa6 Aquesta postura ha estat mantinguda per gran part de la comunitat cient\xc3\xadfica, encara que algun autor ha assenyalat aquesta secci\xc3\xb3 com una tribu a part i al g\xc3\xa8nere Iolanas com a subg\xc3\xa8nere de Glaucopsyche.\n_START_SECTION_\nIolana debilitata\n_START_PARAGRAPH_\nAlguns cient\xc3\xadfics consideren Iolana iolas de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica com l'esp\xc3\xa8cie Iolana debilitata, suposada esp\xc3\xa8cie separada a partir de la subesp\xc3\xa8cie de Iolana iolas del nord-oest d'\xc3\x80frica. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, hi distingeixen la subesp\xc3\xa8cie Iolana debilitata debilitata com a pr\xc3\xb2pia del nord-oest d'\xc3\x80frica i sud peninsular i Iolana debilitata farriolsi com a pr\xc3\xb2pia del centre i nord-est peninsular.\n_START_SECTION_\nDistribuci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nA \xc3\x80frica es troba al Marroc: Gran Atles, est del pa\xc3\xads, probablement extingida a Jerada; Alg\xc3\xa8ria: Medea, Berrouaghia, Blida, Aflou, Al Bayadh, Djelfa i Batna; entre els 800 i 2000 m d'altitud. Al sud i est d'Espanya les poblacions es distribueixen per Badajoz, Sevilla, C\xc3\xa0dis, Granada, Almeria, Ja\xc3\xa9n, Montes Universales, Navarra, Osca, Saragossa, Madrid i Catalunya; Fran\xc3\xa7a: des de Savoia fins a Proven\xc3\xa7a i est dels Pirineus; Su\xc3\xafssa: restringida a la vall del Roine; nord i centre d'It\xc3\xa0lia; \xc3\x80ustria, Hongria, Alb\xc3\xa0nia, Bosnia i Hercegovina, Bulg\xc3\xa0ria, Romania, Cro\xc3\xa0cia, Maced\xc3\xb2nia, Montenegro, Eslov\xc3\xa8nia i Gr\xc3\xa8cia; entre els 100 i 2000 m d'altitud al continent europeu. A \xc3\x80sia es troba en llocs de l'Orient Mitj\xc3\xa0, com oest de Turquia o Iran._NEWLINE_A Catalunya la seva distribuci\xc3\xb3 \xc3\xa9s irregular i es basa en poblacions a\xc3\xafllades i d'estabilitat dubtosa, entre els 100 i 800 metres, encara que s'han observat individus fins als 1300m. Coincideix amb la distribuci\xc3\xb3 de Colutea. Aix\xc3\xad doncs, s'han detectat exemplars a la Serra de Collserola, Vallvidrera, Taradell, Aiguafreda, La Conreria, Matadepera, La Pobla de Claramunt, Montserrat, Vimbod\xc3\xad, Ur\xc3\xbas, entre d'altres. Darrerament s'han citat individus al Pallars Juss\xc3\xa0, Pallars Sobir\xc3\xa0, Alt Urgell, Sant Lloren\xc3\xa7 del Munt i una cita a\xc3\xafllada a Pa\xc3\xbcls. No es descarta l'exist\xc3\xa8ncia de m\xc3\xa9s poblacions, encara que tampoc s'evita la idea de la possible extinci\xc3\xb3 d'algunes d'aquestes, ja que en molts llocs no es torna a registrar des de fa anys. Per tant, la majoria de cites corresponen a la Serralada Prelitoral. No ha estat mai citada ni a Andorra, on la Colutea creix a Sant Juli\xc3\xa0 de L\xc3\xb2ria, ni a les Illes Balears, on \xc3\xa9s improbable que es trobi, ja que no hi creix la planta nutr\xc3\xadcia.\n_START_SECTION_\nImago\n_START_PARAGRAPH_\nL'imago t\xc3\xa9 una envergadura alar d'entre 32 i 42, cosa que el converteix en una de les esp\xc3\xa8cies de lic\xc3\xa8nids m\xc3\xa9s grans d'Europa. Els mascles tenen un anvers molt similar a la comuna Polyommatus icarus, quasi completament blau cel amb marges negres. A les femelles, en canvi, hi predomina m\xc3\xa9s el color negre al revers, no limitant-se nom\xc3\xa9s als marges sin\xc3\xb3 que envaeix la regi\xc3\xb3 submarginal i en alguns exemplars tamb\xc3\xa9 la discal; de vegades les escames que donen lloc el blau nom\xc3\xa9s es presenten a la regi\xc3\xb3 basal. F\xc3\xadmbries completament blanques._NEWLINE_El revers \xc3\xa9s m\xc3\xa9s caracter\xc3\xadstic de l'esp\xc3\xa8cie. Als dos sexes el revers \xc3\xa9s gris, sense l\xc3\xbanules taronges pr\xc3\xb2pies d'algunes esp\xc3\xa8cies del g\xc3\xa8nere Polyommatus i Aricia, tot i que \xc3\xa9s possible que hi siguin per\xc3\xb2 dissimulats amb la coloraci\xc3\xb3 grisa. Ales anteriors amb una franja postdiscal de 6 punts lleugerament corbada i un altre allargat a la cel\xc2\xb7la, en alguns exemplars a penes visible. Ales posteriors amb una altra de postdiscal encara m\xc3\xa9s corbada, formada per un total de 8 \xc3\xb2 9 punts, un punt m\xc3\xa9s a la regi\xc3\xb3 discal de S7 i un \xc3\xbaltim a la cel\xc2\xb7la; aquests darrers poden ser complicats d'apreciar depenent de l'individu.\n_START_SECTION_\nEruga\n_START_PARAGRAPH_\nL'eruga \xc3\xa9s relativament gran (fins a 22 mm), rabassuda i aplanada cap als extrems, mostrant-se com la t\xc3\xadpica forma d'eruga de la fam\xc3\xadlia. La seva coloraci\xc3\xb3 pot ser bastant variable, per\xc3\xb2 sempre es mant\xc3\xa9 en tons discrets predominant les combinacions color crema-blanc i blanc-groc, semblant a les tonalitats pr\xc3\xb2pies de larves xil\xc3\xb2fagues de cole\xc3\xb2pters. Tamb\xc3\xa9 poden ser verdoses, marronoses o grogoses, i poden presentar una l\xc3\xadnia dorsal m\xc3\xa9s fosca. Quan es disposen a pupar, el seu dors adquireix un color ataronjat.\n_START_SECTION_\nPupa\n_START_PARAGRAPH_\nLa pupa arriba fins als 12 mm de llarg\xc3\xa0ria. \xc3\x89s marr\xc3\xb3 clara recoberta de taques negres, de grand\xc3\xa0ria variable, per tot el cos. En alguns individus l'abund\xc3\xa0ncia d'aquestes pot semblar que siguin del mateix color negre. La seva forma recorda a la d'una matrioska de peus arrodonits. Els segments abdominals situats seguits de les ales s\xc3\xb3n molt compactes i petits, impedint el moviment de la pupa. Pot haver-hi una franja dorsal negra i dues files subdorsals de punts negres.\n_START_SECTION_\nOu\n_START_PARAGRAPH_\nEls ous de Iolana iolas s\xc3\xb3n d'uns 0,8 mm de di\xc3\xa0metre; la mida \xc3\xa9s gran, comparada amb ous d'altres lic\xc3\xa8nids. S\xc3\xb3n blancs i plans a la part superior, donant un aspecte aixafat, amb cel\xc2\xb7les de gran profunditat als laterals, mostrant una fisonomia tamb\xc3\xa9 diferent de la resta de lic\xc3\xa8nids europeus.\n_START_SECTION_\nH\xc3\xa0bitat\n_START_PARAGRAPH_\nIolana iolas habita en llocs arbustius i secs, normalment sobre s\xc3\xb2l calcari, probablement pedregosos, corresponents al territori mediterrani i submediterrani (ara b\xc3\xa9, \xc3\xa9s capa\xc3\xa7 de colonitzar \xc3\xa0rees amb condicions diferents a la mediterr\xc3\xa0nies). \xc3\x89s imprescindible la pres\xc3\xa8ncia de la seva planta nutr\xc3\xadcia, l'espantallops (Colutea arborescens) i m\xc3\xa9s rarament Colutea atlantica, arbusts de la fam\xc3\xadlia de les lleguminoses fruit del qual s'alimenta l'eruga, que viu protegida dins de la beina. Al nord-est de Gr\xc3\xa8cia tamb\xc3\xa9 s'alimenta dels fruits de la planta del mateix g\xc3\xa8nere Colutea cilicica. La relaci\xc3\xb3 entre el nombre d'exemplars de la poblaci\xc3\xb3 i el nombre de fruits produ\xc3\xafts aquella temporada \xc3\xa9s molt estreta, si els fruits disminueixen, la quantitat d'individus de Iolana iolas tamb\xc3\xa9, i a l'inrev\xc3\xa9s, mostrant una sincronitzaci\xc3\xb3._NEWLINE_Malauradament no tots els h\xc3\xa0bitats que reuneixen les caracter\xc3\xadstiques preferides de l'esp\xc3\xa8cie s'hi acaba trobant. Es creu que l'extinci\xc3\xb3 d'aquesta papallona a certes zones pot ser deguda a la dessecaci\xc3\xb3 de la planta o fins i tot a incendis ocorreguts a la regi\xc3\xb3 anteriorment.\n_START_SECTION_\nPer\xc3\xadode de vol\n_START_PARAGRAPH_\nEl seu per\xc3\xadode de vol \xc3\xa9s d'una generaci\xc3\xb3 a l'any. L'imago vola entre finals d'abril i principis de juliol. S'han detectat alguns individus a l'agost i setembre, cosa que sembla indicar una possible segona generaci\xc3\xb3 parcial o tamb\xc3\xa9 una emersi\xc3\xb3 retardada de la primera degut a condicions clim\xc3\xa0tiques excepcionals. L'estat de desenvolupament de la planta nutr\xc3\xadcia \xc3\xa9s decisiu a l'esp\xc3\xa8cie i per tant l'emersi\xc3\xb3 dels imagos ha de ser precisa i coincidir amb l'abund\xc3\xa0ncia d'aliment per a la larva, cosa que de vegades no es compleix. Hibernaci\xc3\xb3 com a pupa sota les pedres._NEWLINE_A la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica els primers exemplars s'observen a finals d'abril i els \xc3\xbaltims a primers de juny. Durant el maig \xc3\xa9s quan s'arriba al pic d'individus. Es creu que, en cas d'haver-hi una segona emersi\xc3\xb3 d'adults, seria un fet accidental, ja que les erugues no tindrien aliment. Podria ser degut a un r\xc3\xa8gim estival de pluges anormal. Existeix la possibilitat que aquest fet es produeixi als Alps su\xc3\xafssos, on la planta nutr\xc3\xadcia pot arribar a florir fins i tot a la tardor.\n_START_SECTION_\nBiologia\n_START_PARAGRAPH_\nLes femelles acostumen a pondre els ous, habitualment un per beina i diversos per planta (de vegades se n'observa m\xc3\xa9s d'un a cada beina, producte de diverses femelles), sobre els fruits (o sobre els s\xc3\xa8pals) que tenen 1 o 2 setmanes, mentre que alhora hi ha flors, n\xc3\xa8ctar gr\xc3\xa0cies al qual s'alimenten els adults. Aquest fet \xc3\xa9s important si tenim en compte que dues terceres parts de les flors no donen lloc a fruits i que si les beines s\xc3\xb3n massa velles els fruits estarien secs. La incubaci\xc3\xb3 dura una setmana._NEWLINE_\xc3\x89s possible que durant el desenvolupament larvari, que dura al voltant d'un mes, aquestes s'associ\xc3\xafn amb formigues (estableixin una relaci\xc3\xb3 mirmecof\xc3\xadlica) del g\xc3\xa8nere Myrmica i Tapinoma erraticum, obtenint les unes protecci\xc3\xb3 i les altres una subst\xc3\xa0ncia ensucrada que segreguen; tot i aix\xc3\xb2, aquesta relaci\xc3\xb3 no es produeix habitualment. A mitjans de juliol, quan l'eruga ja ha completat el seu desenvolupament, descendeixen fins a terra, on pupen sota les roques i poden arribar a passar-hi fins a quatre hiverns, encara que el m\xc3\xa9s usual \xc3\xa9s un o dos. Aquest fet dep\xc3\xa8n principalment de la temperatura i de les precipitacions._NEWLINE_Les erugues poden ser parasitades per himen\xc3\xb2pters, com l'Anisobas cephalotes: l'imago pon un ou sobre una eruga en L2 o L3, i la seva larva es desenvolupa dins de l'eruga i hiverna en forma de pupa dins de la mateixa pupa del lepid\xc3\xb2pter; Cotesia specularis, segueix una metodologia similar a l'esp\xc3\xa8cie anterior, encara que les larves d'aquesta surten de l'eruga moribunda i pupen formant capolls de seda (en ser m\xc3\xa9s petita, se n'alimenten m\xc3\xa9s d'un individu). El fet de poder trobar una eruga ja crescuda \xc3\xa9s degut en el fet que cadascuna durant la seva vida s'alimenta de dues beines; aix\xc3\xad doncs mentre aquestes surten buscant una de nova, s\xc3\xb3n atacades pels himen\xc3\xb2pters. S'han arribat a obtenir uns percentatges de mortalitat de fins al 50% per aquesta causa._NEWLINE_Comparteix h\xc3\xa0bitat i alimentaci\xc3\xb3 amb altres esp\xc3\xa8cies de la fam\xc3\xadlia tals com Lampides boeticus, molt m\xc3\xa9s abundant, Plebejus argus, Celastrina argiolus, Galucopsyche alexis i Leptotes pirithous, larves amb les quals es pot associar. Curiosament, sota les mateixes condicions, la quantitat d'erugues de Iolana iolas parasitades \xc3\xa9s superior a la de Lampides boeticus._NEWLINE_Les femelles adultes no es desplacen gaire lluny del lloc on van n\xc3\xa9ixer, alimentant-se del n\xc3\xa8ctar que ofereix la mateixa planta de la qual es va alimentar quan era una eruga, cosa que dificulta enormement la dispersi\xc3\xb3 de l'esp\xc3\xa8cie i alhora dificulta la possible observaci\xc3\xb3; per contra, els mascles, m\xc3\xa9s actius i agressius, acostumen a separar-se buscant abeuradors (ribes de rierols, tolls o terres humides) o altres femelles, fins i tot se n'han trobat a quil\xc3\xb2metres de dist\xc3\xa0ncia dels llocs de cria. Els mascles mostren un comportament patrullador, volant entre les plantes de Colutea buscant femelles. Recentment hi ha estudis que indiquen el contrari, fins i tot que les femelles poden arribar a rec\xc3\xb3rrer el doble de dist\xc3\xa0ncies que els mascles; es creu que aquest comportament pot ser degut a la necessitat de les femelles de distribuir els ous el m\xc3\xa9s separat possible per evitar parasitoides i altres causes de mortalitat. Segons un estudi del 2007 realitzat al centre de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica, els mascles recorren majors dist\xc3\xa0ncies, tot i que nom\xc3\xa9s el 9% abandona l'\xc3\xa0rea d'on van n\xc3\xa9ixer, mentre que per les femelles, ho fa un 72%. Cal considerar que es tracta d'un dels lic\xc3\xa8nids de vida m\xc3\xa9s curta en fase adulta, nom\xc3\xa9s viu entre 3 i 4 dies.\n_START_SECTION_\nConservaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEn el conjunt europeu es tracta d'una esp\xc3\xa8cie en regressi\xc3\xb3, extingida a pa\xc3\xafsos com \xc3\x80ustria i Eslov\xc3\xa0quia. La seva \xc3\xa0rea de distribuci\xc3\xb3 s'ha vist disminu\xc3\xafda fins a un 30% en pa\xc3\xafsos com Bosnia i Hercegovina i Romania. El seu principal enemic \xc3\xa9s la destrucci\xc3\xb3 del seu h\xc3\xa0bitat per culpa de l'agricultura intensiva, a m\xc3\xa9s de l'\xc3\xbas inadequat d'insecticides i herbicides. La seva raresa junt amb la regressi\xc3\xb3 que pateix han produ\xc3\xaft la designaci\xc3\xb3 d'esp\xc3\xa8cie quasi amena\xc3\xa7ada (NT) per la Llista Vermella Europea d'Esp\xc3\xa8cies Amena\xc3\xa7ades.\n_START_SECTION_\nPen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica\n_START_PARAGRAPH_\nEs tracta d'una esp\xc3\xa8cie molt rara a la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica, amb poblacions a\xc3\xafllades i irregulars, sobre moltes de les quals encara es tenen dubtes referents a la seva perman\xc3\xa8ncia. A m\xc3\xa9s ha estat castigada per la urbanitzaci\xc3\xb3: com a exemple, l'antiga poblaci\xc3\xb3 ofegada per l'actual barri de Sant Gen\xc3\xads dels Agudells de Barcelona. La seva depend\xc3\xa8ncia quasi exclusiva a una esp\xc3\xa8cie de planta, i m\xc3\xa9s concretament als seus fruits, la fa encara m\xc3\xa9s vulnerable, ja que s'ha d'ajustar amb \xc3\xa8xit al cicle vital del vegetal, cosa que de vegades no es pot produir amb exactitud._NEWLINE_Davant d'aquesta situaci\xc3\xb3, el 1985 se la va incloure al Llibre Vermell de Lepid\xc3\xb2pters de la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica sota l'estat de perill d'extinci\xc3\xb3 (EN), tot i que des del 1976 es considerava vulnerable (VU). Tamb\xc3\xa9 est\xc3\xa0 inclosa al Cat\xc3\xa0leg d'Esp\xc3\xa8cies Protegides de la Comunitat de Madrid en l'estatus de sensible a l'alteraci\xc3\xb3 del seu h\xc3\xa0bitat. Segons el Llibre Vermell, es considera extingida (err\xc3\xb2niament, ja que s'ha redescobert recentment) la subesp\xc3\xa8cie catalana farriolsi i en perill d'extinci\xc3\xb3 les subesp\xc3\xa8cies thomasi (Serran\xc3\xada de Cuenca i Sierra de Albarrac\xc3\xadn), saritae (Granada i Almeria) i fidelis (Loeches i Campo Real, Madrid). La poblaci\xc3\xb3 de Campo Real, despr\xc3\xa9s d'un fort declivi, s'ha recuperat i es pot intentar la seva protecci\xc3\xb3 creant una \xc3\xa0rea de reserva al llarg de la carretera entre Campo Real i Loeches. Es pensa a intentar una repoblaci\xc3\xb3 a El Regajal, Madrid. La seva captura est\xc3\xa0 prohibida._NEWLINE_Per tal de conservar-la, la comunitat cient\xc3\xadfica recomana la recuperaci\xc3\xb3 de zones amb Colutea, la seva plantaci\xc3\xb3 a rotondes, mitjanes i talussos de carreteres per tal d'augmentar la connectivitat entre poblacions, protegir els espais on encara es troba l'esp\xc3\xa8cie i, per \xc3\xbaltim, no recol\xc2\xb7lectar individus.\n_START_SECTION_\nAltres regions\n_START_PARAGRAPH_\nA Su\xc3\xafssa la destrucci\xc3\xb3 del seu h\xc3\xa0bitat han fet disminuir les poblacions gradualment. Durant els darrers anys s'han anat realitzant plantacions de Colutea arborescens prop d'on s'observaven individus regularment per assegurar-ne l'h\xc3\xa0bitat i, per tant, la conservaci\xc3\xb3 de l'esp\xc3\xa8cie. Des del 1994 forma part de la Llista Vermella Su\xc3\xafssa de Fauna i Flora com en perill d'extinci\xc3\xb3 i considera la seva conservaci\xc3\xb3 priorit\xc3\xa0ria. Aquestes plantacions han tingut \xc3\xa8xit; en deu anys la meitat van ser colonitzades, tot i que amb pocs individus."