b"\n_START_ARTICLE_\nSaint-Pierre (Martinica)\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEls primers colons de la Martinica s'instal\xc2\xb7laren a Saint-Pierre el 1.635 i d'aqu\xc3\xad van conquerir la resta de l'illa. Per evitar ser sotmesos al jou colonial, els darrers aut\xc3\xb2ctons de la Martinica, els kali'na, optaren pel su\xc3\xafcidi saltant des d'un penya-segat al nord de la ciutat, anomenat de la Tomba dels Caribs._NEWLINE_La ciutat es desenvolup\xc3\xa0 gr\xc3\xa0cies a la ind\xc3\xbastria sucrera i el comer\xc3\xa7 d'esclaus. Al port de Saint-Pierre hi arribaven vaixells i comerciants de tot el m\xc3\xb3n. Anomenada la petita Par\xc3\xads, el Par\xc3\xads de les Illes, la Perla de les Antilles o la Ven\xc3\xa8cia tropical, la ciutat va ser la capital, no sols econ\xc3\xb2mica sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 cultural de totes les Antilles. En 1900 a Saint-Pierre, ca \xc3\xbanic a la regi\xc3\xb3, hi havia una xarxa d'enllumenat el\xc3\xa8ctric urb\xc3\xa0, un tramvia de cavalls, un teatre amb capacitat per a 800 persones, una cambra de comer\xc3\xa7, un jard\xc3\xad bot\xc3\xa0nic i port actiu._NEWLINE_El 8 de maig de 1902, despr\xc3\xa9s de l'erupci\xc3\xb3 del Mont Pel\xc3\xa9e, un n\xc3\xbavol de foc arras\xc3\xa0 en uns segons tota la ciutat, matant 26.000 persones i destruint 40 vaixells al port. Un pres anomenat Cyparis, protegit pels murs gruixuts de la seva cel\xc2\xb7la, va poder sobreviure a la cat\xc3\xa0strofe. El sabater L\xc3\xa9on Comp\xc3\xa8re tamb\xc3\xa9 va sobreviure, tamb\xc3\xa9 protegit pels murs gruixuts. _NEWLINE_La ciutat rest\xc3\xa0 en cendres durant diverses d\xc3\xa8cades abans de ser reconstru\xc3\xafda a poc a poc (la Cambra de Comer\xc3\xa7 est\xc3\xa0 actualment reconstru\xc3\xafda, una de les obres arquitect\xc3\xb2niques m\xc3\xa9s belles de l'illa)."