b"\n_START_ARTICLE_\nTom Sharpe\n_START_SECTION_\nInicis i joventut\n_START_PARAGRAPH_\nTom Sharpe va n\xc3\xa9ixer a Holloway (Londres) i va cr\xc3\xa9ixer a Croydon. Fins als sis anys va viure a Johannesburg, a Sud-\xc3\xa0frica, pa\xc3\xads amb el qual la fam\xc3\xadlia de la seva mare, Grace Egerton Sharpe, tenia forts lligams. El pare de Sharpe, el reverend George Coverdale Sharpe, era un ministre unitari, actiu en organitzacions d'extrema dreta durant la d\xc3\xa8cada de 1930, encara que anteriorment havia militat en el socialisme. Rev. Sharpe va ser president de la secci\xc3\xb3 de l'organitzaci\xc3\xb3 pronazi The Link als districtes londinencs d'Acton i Ealing i va pert\xc3\xa0nyer a la Nordic League, que va afirmar que odiava els jueus \xc2\xaben tant que odiava la corrupci\xc3\xb3\xc2\xbb. Tamb\xc3\xa9 era amic del pol\xc3\xadtic i propagandista al servei del govern nacionalsocialista William Joyce. En aquest context, la fam\xc3\xadlia va haver de canviar sovint de domicili a causa de les amenaces d'internament. El jove Tom Sharpe va ser influ\xc3\xaft pol\xc3\xadticament pel seu pare durant la seva infantesa i joventut, cosa que li portaria problemes a l'escola, fins que es va horroritzar en veure gravacions de l'alliberament del camp de concentraci\xc3\xb3 de Bergen-Belsen. Quaranta anys despr\xc3\xa9s descriuria aquelles imatges com a \xc2\xabterribles\xc2\xbb i lamentaria que el seu pare mor\xc3\xads amb \xc2\xabtots els seus ideals plat\xc3\xb2nics intactes\xc2\xbb al programa de la BBC Radio 4 In the Psychiatrist's Chair, presentat pel psiquiatre irland\xc3\xa8s Anthony Clare._NEWLINE_Sharpe va anar a la Bloxham School, de Banbury (Oxfordshire), i al Lancing College (West Sussex). Tamb\xc3\xa9 va fer el servei militar de la Marina Reial del Regne Unit entre 1946 i 1948, abans d'assistir al Pembroke College, de Cambridge, on es va graduar en hist\xc3\xb2ria i antropologia social. Paradoxalment, el seu assaig de final de grau es posicionava \xc2\xabviolentament\xc2\xbb contra l'antropologia social com a ci\xc3\xa8ncia. D'aquest treball, va rebre un Third dins el sistema de classificaci\xc3\xb3 de grau brit\xc3\xa0nic, una puntuaci\xc3\xb3 per sobre de l'aprovat.\n_START_SECTION_\nSud-\xc3\xa0frica\n_START_PARAGRAPH_\nEs va traslladar el 1951 a Sud-\xc3\xa0frica, pa\xc3\xads on va treballar com a assistent social per al departament d'afers no-europeus a la localitat coneguda actualment com a Soweto i com a mestre d'infants blancs a KwaZulu-Natal. A la ciutat sud-africana de Pietermaritzburg va establir el seu estudi fotogr\xc3\xa0fic professional vora el 1957._NEWLINE_Sharpe va escriure diversos articles i nou obres de teatre contra la segregaci\xc3\xb3 racial i el r\xc3\xa8gim de l'apartheid. L'\xc3\xbanica obra dram\xc3\xa0tica que es va representar va ser The South African al teatre The Questors Theatre de Londres el juny de 1961. Va ser empresonat a Pietermaritzburg i el novembre de 1961 va ser deportat acusat de sedici\xc3\xb3. El vaixell on va ser embarcat va navegar per la costa sud-africana, aturant-se a tots els ports, en cadascun dels quals la policia l'intentava intimidar. De la seva experi\xc3\xa8ncia a l'\xc3\x80frica n'obtingu\xc3\xa9 la inspiraci\xc3\xb3 per a escriure els seus primers llibres Assemblea sediciosa (1971) i Exhibici\xc3\xb3 imp\xc3\xbadica (1973). En aquests ridiculitza el r\xc3\xa8gim sud-afric\xc3\xa0, el qual va prohibir els seus llibres. Concretament, en Assemblea sediciosa, que li va ocupar tres setmanes de redacci\xc3\xb3, critica fero\xc3\xa7ment el cap de policia de Piemburg, representaci\xc3\xb3 fict\xc3\xadcia de Pietermaritzburg, i altres funcionaris i residents d'origen europeu, que mostra com a incompetents._NEWLINE_Segons va explicar Sharpe, \xc2\xabera f\xc3\xa0cil escriure sobre Sud-\xc3\xa0frica perqu\xc3\xa8 era una societat boja. Hi vaig viure i ho sabia. Era simplement fascinant per a qualsevol persona imparcial. Per D\xc3\xa9u, hi havia una gran quantitat de ver\xc3\xad en aquests llibres. Quan vaig tornar a Anglaterra vaig tenir l'oportunitat de reinventar Sud-\xc3\xa0frica en la meva pr\xc3\xb2pia ment i escriure sobre el pa\xc3\xads d'una manera sonada\xc2\xbb. L'autor va representar els policies sud-africans com a persones que se sotmetien a una ter\xc3\xa0pia \xc3\xadntima d'aversi\xc3\xb3 per evitar que trobessin les dones negres atractives.\n_START_SECTION_\nRetorn a Anglaterra\n_START_PARAGRAPH_\nUn altre cop a Anglaterra, va treballar des de 1963 fins a 1972 com a professor d'hist\xc3\xb2ria al Cambridge College of Arts and Technology, posteriorment anomenat Universitat Anglia Ruskin. El 1974 va publicar per primer cop Fart de llop, una farsa ambientada a Cambridge i protagonitzada pel rector d'una universitat que havia fracassat en la seva carrera pol\xc3\xadtica laborista. Aquest nou rector introdueix canvis a les cafeteries, als curr\xc3\xadculums acad\xc3\xa8mics i als dispensadors de condons, en una novel\xc2\xb7la en qu\xc3\xa8 Sharpe es burla de la pol\xc3\xadtica acad\xc3\xa8mica i la resist\xc3\xa8ncia brit\xc3\xa0nica a la reforma educativa i social. Fart de llop va ser adaptada a la televisi\xc3\xb3 el 1987 per Malcolm Bradbury en Channel 4._NEWLINE_L'escenari acad\xc3\xa8mic de Cambridge va inspirar la novel\xc2\xb7la Wilt, publicada el 1976 per primer cop per Secker and Warburg, en qu\xc3\xa8 es burla de la cultura popular anglesa. L'obra est\xc3\xa0 protagonitzada per Henry Wilt, un ajudant de professor desmoralitzat i professionalment infravalorat que ensenya literatura als desinteressats aprenents de construcci\xc3\xb3 d'un col\xc2\xb7legi comunitari del sud d'Anglaterra. Si Fart de llop ataca les autoritats locals, Wilt \xc3\xa9s considerada una cr\xc3\xadtica d'arrel a les institucions i autoritats educatives. Posteriorment, Sharpe va escriure'n quatre seq\xc3\xbceles (Wilt, els alternatius i els terroristes, Wilt, m\xc3\xa9s que mai, Wilt s'ha perdut i L'her\xc3\xa8ncia de Wilt) i el 1989 Wilt va ser adaptada cinematogr\xc3\xa0ficament sota la direcci\xc3\xb3 de Michael Tuchner. L'obra tamb\xc3\xa9 va rebre una adaptaci\xc3\xb3 teatral espanyola el 2012 i 2013, sota el t\xc3\xadtol de Wilt, el crimen de la mu\xc3\xb1eca hinchable, interpretada per Fernando Guill\xc3\xa9n Cuervo, Ana Mil\xc3\xa1n i \xc3\x81ngel de Andr\xc3\xa9s L\xc3\xb3pez._NEWLINE_La ind\xc3\xbastria liter\xc3\xa0ria \xc3\xa9s l'objectiu de Tom Sharpe en La gran persecuci\xc3\xb3 (1977). Segons The Daily Telegraph, Tom Sharpe va viure una progressiva disminuci\xc3\xb3 de la seva \xc2\xabcreativitat aparentment il\xc2\xb7limitada\xc2\xbb, com es podria veure en obres com El bastard (1978); va publicar una novel\xc2\xb7la quasi anualment fins al 1985, amb Wilt, m\xc3\xa9s que mai. Segons Sharpe, Anglaterra era \xc2\xabmassa seriosa per a ser graciosa\xc2\xbb. Va rebre el XIII Gran Premi de l'Humor Negre Xavier Forneret de 1986._NEWLINE_Si b\xc3\xa9 a Sud-\xc3\xa0frica s'havia casat per un curt per\xc3\xadode, el 6 d'agost de 1969 es va casar amb Nancy Anne Looper, provinent de Carolina del Nord, amb qui tindria tres filles. Sharpe va viure durant un per\xc3\xadode al poble de Great Shelford, prop de Cambridge, on tenia cura del seu jard\xc3\xad. El 1987 va donar 25.000 lliures esterlines per ajudar al llan\xc3\xa7ament d'una campanya de recollida de fons de recerca del Cambridge Trust for Science and Technology; va participar activament en el PEN i va viatjar sovint a diferents pa\xc3\xafsos.\n_START_SECTION_\nLlafranc\n_START_PARAGRAPH_\nDes del 1995 i fins a la seva mort el 2013, Sharpe va viure al poble costaner de Llafranc, del municipi de Palafrugell. Despr\xc3\xa9s de deu anys de sequera creativa, el 1995 va completar la seq\xc3\xbcela de Fart de llop, Les beques boges: una cr\xc3\xb2nica de Porterhouse. Tamb\xc3\xa9 va acabar L'ovella negra (The Midden), editada abans en catal\xc3\xa0 i castell\xc3\xa0 que en angl\xc3\xa8s, on en paraules de l'autor, \xc2\xabhi ha un virulent atac a la Gran Bretanya dels 80, dominada pel thatcherisme, pels yuppies i, despr\xc3\xa9s, per la combinaci\xc3\xb3 d'ambd\xc3\xb3s factors\xc2\xbb. M\xc3\xa9s tard, a Llafranc va escriure Wilt s'ha perdut (2004). Despr\xc3\xa9s d'un per\xc3\xadode d'inactivitat pel seu estat de salut, el 2009 publicaria Els Grope, dedicat a \xc2\xabtots els doctors que em van salvar la vida el 2006\xc2\xbb, durant una greu recaiguda de la diabetis que patia. El 2010 va rebre el Premi BBK-La Risa de Bilbao/Bilboko Barrea._NEWLINE_Tot i viure a Catalunya tant de temps, mai no va voler aprendre catal\xc3\xa0 ni castell\xc3\xa0. En les seves paraules: \xc2\xabNo vull aprendre la llengua, no vull entendre quant va la carn\xc2\xbb. Arran de la nevada del 8 de mar\xc3\xa7 del 2010 i el conseg\xc3\xbcent tall persistent del corrent el\xc3\xa8ctric a la Costa Brava, va trucar l'endem\xc3\xa0 a la redacci\xc3\xb3 de La Vanguardia per relatar la seva situaci\xc3\xb3: \xc2\xabNo recordo res semblant, ni tan sols durant la Segona Guerra mundial a Anglaterra\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nMort\n_START_PARAGRAPH_\nTom Sharpe va morir la matinada del 6 de juny de 2013, a Llafranc, a l'edat de 85 anys per problemes circulatoris relacionats amb la diabetis. El seu cos va ser incinerat i les seves cendres es van escampar a Llafranc i en altres dues localitats brit\xc3\xa0niques._NEWLINE_En honor seu, l'escriptor Robert McCrum va afirmar que \xc2\xabel Tom Sharpe que vaig con\xc3\xa8ixer era gener\xc3\xb3s, morda\xc3\xa7, atractiu i ple de diversi\xc3\xb3 perversa\xc2\xbb. L'editora de Sharpe a Random House, Susan Sandon, va assenyalar que era \xc2\xabenginy\xc3\xb3s, sovint escandal\xc3\xb3s, sempre agudament divertit sobre els absurds de la vida\xc2\xbb. L'editor a Espanya de Sharpe, Jorge Herralde, per la seva banda, va definir-lo com \xc2\xabindiscutiblement, un dels grans mestres de l'humor angl\xc3\xa8s\xc2\xbb i va afirmar que \xc2\xabtenia una mirada molt atenta cap a les injust\xc3\xadcies de la societat contempor\xc3\xa0nia, des de l'apartheid i l'ensenyament, ja que va ser professor durant anys, als avatars de la ind\xc3\xbastria liter\xc3\xa0ria\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nEstil literari\n_START_PARAGRAPH_\nEn les seves novel\xc2\xb7les hom troba un humor corrosiu, fins i tot de vegades cruel, que divideix els seus lectors entre els que el consideren molt ofensiu i els que el troben un mestre de l'humor. La seva tem\xc3\xa0tica \xc3\xa9s variada, des dels ja esmentats llibres inspirats en l'Apartheid, fins als que critiquen el sistema educatiu (Wilt i seq\xc3\xbceles), l'esnobisme de la classe alta anglesa (Vicis ancestrals i Fart de llop), el m\xc3\xb3n literari (La gran persecuci\xc3\xb3), extremismes pol\xc3\xadtics de tota classe, la burocr\xc3\xa0cia i l'estupidesa en general. Els seus personatges fan servir sovint un llenguatge vulgar i expl\xc3\xadcit i practiquen tota classe d'actes sexuals. Altres vegades ridiculitza la forma de parlar o de comportar-se de determinats grups socials._NEWLINE_Tom Sharpe admirava Evelyn Waugh i P. G. Wodehouse, a qui va arribar a eclipsar la seva popularitat al Regne Unit. Les seves obres han estat tradu\xc3\xafdes a moltes altres lleng\xc3\xbces i fins i tot se n'han fet s\xc3\xa8ries per a la televisi\xc3\xb3. Wilt es va portar al cinema el 1989 per Michael Tuchner, i tamb\xc3\xa9 al teatre.\n_START_SECTION_\nLlegat\n_START_PARAGRAPH_\nTom Sharpe va establir en el seu testament deixar en her\xc3\xa8ncia a la seva amiga personal i doctora de Palafrugell, Montserrat Verdaguer, els seus manuscrits de novel\xc2\xb7les i obres de teatre, la correspond\xc3\xa8ncia personal, les fotografies i les m\xc3\xa0quines d'escriure. L'escriptor angl\xc3\xa8s va especificar al testament que volia que el llegat form\xc3\xa9s part d'una fundaci\xc3\xb3, que s'ha establert a la Biblioteca de Palafrugell, on s'organitzen activitats per donar a con\xc3\xa8ixer l'obra de l'escriptor. Verdaguer, a m\xc3\xa9s, \xc3\xa9s l'encarregada d'escriure la seva biografia._NEWLINE_El mar\xc3\xa7 de 2015 es va presentar la Fundaci\xc3\xb3 Tom Sharpe, presidida per Montserrat Verdaguer, amb Anna Caball\xc3\xa9 com a sotspresidenta, Josep Maria Prats S\xc3\xa0bats com a secretari i Jos\xc3\xa9 Maria P\xc3\xa9rez-Collado com a tresorer. Tamb\xc3\xa9 s\xc3\xb3n patrons de la fundaci\xc3\xb3 el regidor de l'ajuntament de Palafrugell, Xavier Rocas, i la catedr\xc3\xa0tica de filologia anglesa de la Universitat de Barcelona, Isabel Verdaguer._NEWLINE_El desembre del mateix any la Biblioteca de la Universitat de Girona va rebre el fons de l'escriptor de part de la Fundaci\xc3\xb3 Tom Sharpe. El fons est\xc3\xa0 format per m\xc3\xa9s d'un miler de llibres de la seva biblioteca personal i dels mateixos llibres de l'autor i les seves respectives traduccions. A m\xc3\xa9s, el fons inclou els manuscrits originals de les seves obres, amb les diferents versions i esborranys, i els guions de les adaptacions cinematogr\xc3\xa0fiques i televisives de les obres."