b"\n_START_ARTICLE_\nWarfarina\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa warfarina \xc3\xa9s un derivat sint\xc3\xa8tic de la cumarina, un producte qu\xc3\xadmic trobat de forma natural a moltes plantes, notablement (Galium odoratum, Rubiaceae), i en nivells m\xc3\xa9s baixos en la regal\xc3\xa8ssia, la lavanda i altres esp\xc3\xa8cies. La warfarina es desenvolup\xc3\xa0 originalment com un raticida; tanmateix, altres verins m\xc3\xa9s recents s\xc3\xb3n molt m\xc3\xa9s potents i t\xc3\xb2xics (p. ex. brodifacoum). La warfarina i els rodenticides actuals pertanyen a la mateixa classe de f\xc3\xa0rmacs (cumarines) i els dos disminueixen la capacitat de coagulaci\xc3\xb3 de la sang interferint amb el reciclatge de la vitamina K. La warfarina inhibeix la reductasa de la vitamina K, que \xc3\xa9s l'enzim responsable del reciclatge de la vitamina K oxidada per a reciclar-la al sistema. Per aquesta ra\xc3\xb3, tamb\xc3\xa9 s'anomena als medicaments d'aquesta classe com a antagonistes de la vitamina K.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEl compost va ser descobert per Karl Paul Link i el seu equip en la d\xc3\xa8cada de 1940. La warfarina es deriva de la micotoxina anticoagulant natural dicumarol, que es troba al tr\xc3\xa8vol dol\xc3\xa7 putrefacte i que causa la mort per sagnat excessiu dels animals que mengen la planta. els seus descobridors van identificar les propietats de la warfarina com rodenticida, pel control de  ratolins i rates en \xc3\xa0rees residencials, industrials i agr\xc3\xadcoles i m\xc3\xa9s tard en la seva aplicaci\xc3\xb3 com anticoagulant.\n_START_SECTION_\n\xc3\x9as m\xc3\xa8dic\n_START_PARAGRAPH_\nEn el seu \xc3\xbas m\xc3\xa8dic, en molts trastorns s'utilitza per a profilaxi de trombosis i emb\xc3\xb2lies. La seva activitat s'ha de controlar mitjan\xc3\xa7ant an\xc3\xa0lisi de sang per a controlar el temps de protrombina o ra\xc3\xb3 internacional normalitzada (INR). S'anomena aix\xc3\xad en honor de la Wisconsin Alumni Research Foundation."