b"\n_START_ARTICLE_\nPantalla ampla\n_START_PARAGRAPH_\nLa pantalla ampla o pantalla panor\xc3\xa0mica ( en angl\xc3\xa9s: wide screen), es qualsevol format d'imatge amb una relaci\xc3\xb3 d'aspecte horitzontalment m\xc3\xa9s gran (m\xc3\xa9s ample) que 4:3, l'est\xc3\xa0ndard de l'acad\xc3\xa8mia utilitzat per la televisi\xc3\xb3 anal\xc3\xb3gica.\n_START_SECTION_\nAntecedents\n_START_PARAGRAPH_\nAl 1900, el franc\xc3\xa9s Grimoin-Sanson, va desenvolupar el Cineorama, precursor del Cinerama. Aquest consistia en 10 projectors sincronitzats que cobrien una pantalla cil\xc3\xadndrica per envoltar els espectadors. El resultat era visualment espectacular, per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s podien ser projectades a carpes de circ i finalment van ser prohibides per perill p\xc3\xbablic, ja que el calor que desprenien les llanternes podia provocar un incendi. _NEWLINE_A principis dels 30, es va comen\xc3\xa7ar a experimentar amb nous formats de pantalla fent principalment pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules de 56,63 i 70 mm. Aquest formats no van poder seguir amb experimentaci\xc3\xb3 per  l'arribada de la Gran Depressi\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nContext\n_START_PARAGRAPH_\nDes de la invenci\xc3\xb3 del cinema fins als anys 50, els cineastes utilitzaven el format de pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de 35 mm. Durant aquella \xc3\xa8poca la velocitat de projecci\xc3\xb3 de les pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules era de 16 fotogrames per segon, encara aix\xc3\xb2 es veien sense cap distorsi\xc3\xb3, ja que amb l'arribada del sonor, al 1927 amb El cantor de jazz, es va haver de inserir bandes musicals als films muts, projectant-los a 24 imatges per segon._NEWLINE_Com que la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula o cel\xc2\xb7luloide est\xc3\xa0ndard seguia sent de 35 mm, es va haver de retallar uns 2'5 mm per inserir-hi aquesta banda sonora. Aix\xc3\xb2 va fer que a la projecci\xc3\xb3 es vei\xc3\xa9s una imatge gaireb\xc3\xa9 quadrada amb una escala de resoluci\xc3\xb3 de 1.25:1. Encara aix\xc3\xb2, molts cineastes van utilitzar els seus propis formats._NEWLINE_Al 1931, es va estardaritzar, el que es va anomenar relaci\xc3\xb3 d'aspecte, fent que les pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules fossin de 1.37:1, reduint l'al\xc3\xa7ada de la imatge i fixant les dimensions a 21 x 15'3 mm. Aquest va rebre el nom de Academy Stardard Flat (ASF). La gran avantatge d'aquest format va arribar amb l'aparici\xc3\xb3 de la televisi\xc3\xb3 anal\xc3\xb3gica de l'\xc3\xa9poca, que era de 1.33:1, el que feia perfectament possible projectar pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules per televisi\xc3\xb3 sens haver de retallar gran part de la imatge.\n_START_SECTION_\nCinerama\n_START_PARAGRAPH_\nNo va ser fins als anys 50 que va apar\xc3\xa8ixer el cinema en pantalla ample. La ind\xc3\xbastria, per l'arribada de la televisi\xc3\xb3, es va veure for\xc3\xa7ada a oferir nous formats per l'espectador, formats que no podien obtenir als televisors de casa. El 30 de setembre de 1952, es va estrenar This is Cinerama, la primera pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula amb format de Cinerama._NEWLINE_Aquest film va portar una innovaci\xc3\xb3 a la ind\xc3\xbastria per part de Fred Waller, que va utilitzar tres c\xc3\xa0meres de 35mm per rodar escenes verticalment amb una pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de 6 perforacions. Les imatges es projectaven simult\xc3\xa0niament a una pantalla corba recreant una imatge de 146 graus horitzontals d'angle visual, gaireb\xc3\xa9 els mateixos que la visi\xc3\xb3 humana. La velocitat de projecci\xc3\xb3 d'aquestes imatges era de 26 fotogrames per segon, gr\xc3\xa0cies a les 6 perforacions._NEWLINE_Encara la seva espectacularitat, aquest format no va acabar de quallar, per la adaptaci\xc3\xb3 de les sales de cinema a l'equipament que requeria i el seu cost en producci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nCinemaScope\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s del frac\xc3\xa0s del Cinerama les majors de la ind\xc3\xbastria de Hollywood buscaven un m\xc3\xa8tode m\xc3\xa9s senzill per atraure al p\xc3\xbablic. La Fox, dirigida per Darryl Zanuck va llan\xc3\xa7ar el CinemaScope, fent-ne propaganda abans de filmar amb aquest format. _NEWLINE_El CinemaScope es basa en la utilitzaci\xc3\xb3 de lents anam\xc3\xb2rfiques als objectius de les c\xc3\xa0meres durant el rodatge. La imatge llavors agafava un camp de visi\xc3\xb3 molt m\xc3\xa9s extens. _NEWLINE_La primera pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula projectada feta amb CinemaScope va ser La t\xc3\xbanica sagrada. Tant aquesta com el format van assolir un \xc3\xa8xit mundial, ja que tenia les mateixes perforacions que les cintes de 35mm i es projectava a 24 fotogrames per segon, per tant no calia adaptar les sales de cinema. Per aquest \xc3\xa8xit, Walt Disney i Metro Goldwyn-Mayer van signar per poder utilitzar el format de la Fox._NEWLINE_El principal problema que presentava el format era una distorsi\xc3\xb3 al centre de la pantalla, per aix\xc3\xb2 els director havien d'evitar rodar primers plans.\n_START_SECTION_\nVistaVision\n_START_PARAGRAPH_\nPer aquest \xc3\xa8xit, les altres majors de Hollywood, havien d'afanyar-se per fer compet\xc3\xa8ncia. Al 1954, Paramount va llan\xc3\xa7ar VistaVision. Aquest feia que el negatiu no es desplac\xc3\xa9s en vertical, sin\xc3\xb3 en horitzontal, amb el que incrementava el nombre de perforacions (fins a 8), obtenint imatges de gran qualitat. A m\xc3\xa9s es podien adaptar les imatges, a diferents relacions d'aspecte, aix\xc3\xad es podien porjectar en sales de cinema amb diferents pantalles, sense necessitat d'adaptar-les._NEWLINE_La primera pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula estrenada en VistaVision, va ser White Christmas. Altres pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules filmades amb aquest format van ser V\xc3\xa9rtigo (1958), Con la muerte en los talones (1959) o Atrapa a un ladr\xc3\xb3n (1955) d'Alfred Hitchcock, i Centauros del desierto (1956) de John Ford."