b"\n_START_ARTICLE_\nArgentometria\n_START_SECTION_\nM\xc3\xa8tode Fajans\n_START_PARAGRAPH_\nEn el m\xc3\xa8tode Fajans, anomenat per Kazimierz Fajans, normalment s'utilitza diclorofloresce\xc3\xafna com a indicador; el punt final s'observa per una suspensi\xc3\xb3 verda que es torna rosa. Abans del punt final de la valoraci\xc3\xb3, els ions clorur queden en exc\xc3\xa9s. Aquest s'adsorbeixen sobre AgCl, donant c\xc3\xa0rrega negativa a les part\xc3\xadcules. Un cop passat el punt final, l'exc\xc3\xa9s d'ions plata (I) s'adsorbeixen sobre la superf\xc3\xadcie de AgCl, donant c\xc3\xa0rrega positiva. Els indicadors ani\xc3\xb2nics com la diclorofloresce\xc3\xafna s\xc3\xb3n atrets cap a les part\xc3\xadcules, i duen a terme un canvi de color, cosa que representa el punt final. L'eosina (tetrabromofloresce\xc3\xafna) s'utilitza per valorar enfront dels ions bromur, iodur, i tiocianat, donant un punt final m\xc3\xa9s marcat que amb diclorofloresce\xc3\xafna. No \xc3\xa9s adequat per valorar clorurs, ja que s'enllacen fortament amb AgCl."