b'\n_START_ARTICLE_\nRetrat de Francesco d\'Este\n_START_SECTION_\nRetrat\n_START_PARAGRAPH_\nEl retrat va ser executat al voltant 1460, al final de la carrera de Van der Weyden, en un moment que era altament reconegut com a retratista._NEWLINE_El panell es caracteritza per l\'abandonament de l\'estil desenvolupat per Jan van Eyck, que s\'havia convertit en el model est\xc3\xa0ndard per als pintors del nord, un estil potser tipificat pel Retrat d\'un cartoix\xc3\xa0 de Petrus Christus de 1446. En contrast amb el profund espai atmosf\xc3\xa8ric que ocupar el personatge en aquestes obres, aqu\xc3\xad Francesco d\'Este \xc3\xa9s situat contra un senzill fons blanc o ivori amb una ombra petita, que remunten a les tradicions de l\'estil del G\xc3\xb2tic Internacional. El retrat \xc3\xa9s un aven\xc3\xa7 del format de retrats de donant comuns a l\'\xc3\xa8poca, en part perqu\xc3\xa8 celebra els  valors terrenals i seculars del retratat, i \xc3\xa9s absent de qualssevol to moralitzant o iconografia religiosa._NEWLINE_El treball \xc3\xa9s un d\'una s\xc3\xa8rie de retrats d\'alts personatges de Van der Weyden fets per enc\xc3\xa0rrec dels ducs de Borgonya al voltant de 1460. En com\xc3\xba amb la majoria dels retrats masculins de Van der Weyden, d\'Este \xc3\xa9s mostrat de mig perfil, mirant fixament a la mitjana dist\xc3\xa0ncia. La pintura ha estat descrita com la representaci\xc3\xb3 de l\'"ess\xc3\xa8ncia de la societat de la cort ... amb el seu port aristocr\xc3\xa0tic i eleg\xc3\xa0ncia amanerada."_NEWLINE_L\'ample pit de D\'Este\' \xc3\xa9s fora de proporci\xc3\xb3 amb els seus llargs dits ossuts, i fa que el seu cap sembli petit en comparaci\xc3\xb3. Tot i aix\xc3\xad t\xc3\xa9 una cara sensible i una expressi\xc3\xb3 lleugerament distant, que fa la impressi\xc3\xb3 de la dignitat reflexiva, el refinament, i una mica d\'avorriment intel\xc2\xb7lectual. T\xc3\xa9 una pell jove i clara, accentuada pel fons blanc, un estil de pont del nas romana i un llavi inferior sortint amb la barbeta arrodonida. Tot i aix\xc3\xad no \xc3\xa9s un home maco. Van der Weyden van der Weyden revela uns ulls enfonsats i pesades parpelles. El seu p\xc3\xa8l no est\xc3\xa0 b\xc3\xa9 retingut com en el retrat del seu pare de Pisanello, sin\xc3\xb3 que cau sobre les orelles i al front, en un estil gaireb\xc3\xa9 monacal._NEWLINE_D\'Este sost\xc3\xa9 un martell i un anell en la seva m\xc3\xa0 dreta. La seva import\xc3\xa0ncia exacta \xc3\xa9s desconeguda tot i que els historiadors d\'art creuen que es tracta d\'al\xc2\xb7lusions a algun ritual de la cort i societat. El martell \xc3\xa9s potser un s\xc3\xadmbol de la seva autoritat com a noble cavaller, relacionat amb els seus privilegis i deures com a pr\xc3\xadncep del seu reialme, potser connectat amb el ritual del torneig. Tamb\xc3\xa9 pot representar el "martell de l\'any sagrat", un s\xc3\xadmbol connectat amb el Jubileu. L\'anell que sost\xc3\xa9 entre els seus dits pot ser el premi d\'una justa. L\'anell havia estat repintat per ocultar-ho i va ser redescobert el 1934 quan la pintura va ser netejada.\n_START_SECTION_\nRevers\n_START_PARAGRAPH_\nL\'inrev\xc3\xa9s de la taula mostra un escut d\'armes familiar aquarterat amb representacions dels honors atorgats a la fam\xc3\xadlia D\'Este per Carles VII de Fran\xc3\xa7a per carta patent el gener de 1431. L\'escut d\'armes est\xc3\xa0 sostingut per dos lynxes -_NEWLINE_un joc de paraules amb la paraula Leonello, el primer nom del seu pare; un altre lynx seu sobre les armes amb una bena als ulls. Als costats de l\'animal hi ha les lletres M E - interpretades com les inicials de Marchio Estenis (Marqu\xc3\xa8s d\'Este), tot i que podrien igualment referir-se a "Marchio Estenses" un t\xc3\xadtol que se sap que va utilitzar Leonello. A banda i banda, aquestes lletres estan lligades per una corda amb borles. Les lletres de la inscripci\xc3\xb3 s\'assemblen a l\'estil g\xc3\xb2tic tard\xc3\xa0; per sobre d\'elles es llegeix: VOIR TOUT (veure tot) i \xc3\xa9s una reminisc\xc3\xa8ncia del lema de Leonello  Quade Vides ne Vide (Tancat els vostres ulls a qu\xc3\xa8 veus), l\'\xc3\xbaltima descripci\xc3\xb3 feta per l\'historiador d\'art Robert Fry recull que \xc3\xa9s indicatiu de la "idea de l\'ast\xc3\xbacia, la virtut m\xc3\xa9s necess\xc3\xa0ria per a un dirigent com Leonello._NEWLINE_Cont\xc3\xa9 el nom de Francesco  en franc\xc3\xa8s, la llengua de la cort de Borgonya, i a dalt a l\'esquerra les paraules non plus courcelles (no m\xc3\xa9s courcelles). Aquesta frase \xc3\xa9s una addici\xc3\xb3 posterior per\xc3\xb2 no ha estat totalment interpretada. El Pot ser una refer\xc3\xa8ncia al poble llavors franc\xc3\xa8s de Courcelles, dins avui  B\xc3\xa8lgica. El poble \xc3\xa9s localitzat a prop el lloc de la Batalla de N\xc3\xa9t, una derrota important per Charles l\'Atrevit, on el sitter poder estat matat dins 1476 (\xc3\xa9s durar esmentat en r\xc3\xa8cords dins 1475). Donada la semblan\xc3\xa7a de la cimera amb la del seu pare \xc3\xa9s, aix\xc3\xad com la import\xc3\xa0ncia de diverses llegendes, molts historiadors de l\'art ho veuen com a indicatiu de l\'aspiraci\xc3\xb3 del personatge d\'origen il\xc2\xb7leg\xc3\xadtim de ser reconegut com a fill de Leonello, amb tots els drets i reconeixement hist\xc3\xb2ric tal acceptaci\xc3\xb3 faria comportar..\n_START_SECTION_\nOrigen i atribuci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa pintura estava en possessi\xc3\xb3 de Sir Audley Neeld de Chippenham fins que va ser venuda a R. Langton Douglas el 1909. Va passar a trav\xc3\xa9s de la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 d\'Edgar Speyer abans que fos donada al Museu Metropolit\xc3\xa0 d\'Art per Michael Friedsam el 1931._NEWLINE_L\'autoria de Van der Weyden mai ha estat seriosament q\xc3\xbcestionada des de finals del segle XIX. La taula mostra moltes de la caracter\xc3\xadstica t\xc3\xadpiques dels retrats masculins pintats al voltant de l\'\xc3\xa8poca de la seva visita a Anglaterra. L\'obra \xc3\xa9s un  exemple del domini de Van der Weyden amb la pintura, i la seva varietat i riquesa de color marcat com un dels seus retrats masculins acabats c 1460 durant la seva visita a It\xc3\xa0lia, i en opini\xc3\xb3 de molts historiadors de l\'art, potser la seva m\xc3\xa0xima expressi\xc3\xb3..'