b'\n_START_ARTICLE_\nImerina\n_START_SECTION_\nExpansi\xc3\xb3 de la sobirania\n_START_PARAGRAPH_\nLa vida pol\xc3\xadtica a l\'illa des del segle XVI es va caracteritzar per espor\xc3\xa0dics conflictes entre els merines i els regnes sakalaves, originats per les expedicions sakalaves a terres merines a la cerca d\'esclaus.\n_START_SECTION_\nLa divisi\xc3\xb3 i la guerra civil\n_START_PARAGRAPH_\nEl rei Andriamasinavalona (vers 1675-1710) va ampliar les fronteres del regne rtant cap a l\'est com cap a l\'oest i el va portar a la seva major extensi\xc3\xb3 fins aleshores, per\xc3\xb2 al final del seu regnat va repartir el regne entre els seus quatre fills preferits, originant una profunda i persistent fragmentaci\xc3\xb3 i la guerra entre els principats d\'Imerina.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nReunificaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nVa ser en aquest context, el 1787, que el pr\xc3\xadncep Ramboasalama, nebot del rei Andrianjafy d\'Ambohimanga (un dels quatre regnes dels merines) va expulsar del tron al seu oncle i va prendre el poder amb el nom de regnat d\'Andrianampoinimerina. El nou rei va utilitzar tant la diplom\xc3\xa0cia i les aliances com la for\xc3\xa7a per reunificar Imerina amb la intenci\xc3\xb3 final de posar tota l\'illa de Madagascar sota el seu govern ("la mar \xc3\xa9s el l\xc3\xadmit de les meves terres"). Va crear guarnicions a tots els confins del regne i va establir un sistema d\'administraci\xc3\xb3 de l\'estat (administraci\xc3\xb3 territorial, just\xc3\xadcia, impostos\n_START_SECTION_\nRegne de Madagascar\n_START_PARAGRAPH_\nAquest objectiu va ser en gran manera completat sota el seu fill, Radama I el Gran ("the Great" (Lehidama), rei des de 1810, que va ser el primer a admetre regularment\xc2\xa0 missioners i diplom\xc3\xa0tics europeus a Antananarivo. Fou reconegut el 1817 com a rei de Madagascar pel Regne Unit que el va ajudar militarment i culturalment, a canvi del final de l\'esclavatge. Entre 1822 i 1827 va sotmetre els regnes Betsileo, Betsimisaraka i Sakalava. El 1825 el malgaix va esdevenir una llengua escrita i el 1827 uns quatre mil malgaixos sabien llegir i escriure i les escoles es van multiplicar. Les religions protestants s\'estenien al mateix temps que el comer\xc3\xa7 amb Europa. El 1827 va derrotar a la reina Tsiomeko de Boina i va conquerir el darrer regne important, el regne sakalava de Boina. A la seva mort el 1828 el va succeir la seva v\xc3\xaddua Ranavalona I._NEWLINE_El 33 anys de regnat de la reina Ranavalona I, es van caracteritzar per una lluita per conservar l\'a\xc3\xafllament cultural\xc2\xa0 de Madagascar de la modernitat, especialment representada per francesos i brit\xc3\xa0nics. Fou anomenada la "Reina boja" i la "Cal\xc2\xb7l\xc3\xadgula femenina". Va trencar amb els brit\xc3\xa0nics i va expulsar als seus missioners i va establir una incipient industria (sobretot d\'armament) modernitzant l\'ex\xc3\xa8rcit, amb el que va poder resistir una temptativa de desembarcament franco-brit\xc3\xa0nic a Tamatave el 1845. Per\xc3\xb2 el regne estava atemorit per la por a la reina i als seus m\xc3\xa8todes._NEWLINE_El seu fill i hereu, el rei Radama II (1861-1863), va signar amb la impopular Carta Lambert donant a l\'empresari franc\xc3\xa8s Joseph-Fran\xc3\xa7ois Lambert drets exclusius per a molts dels recursos de l\'illa. La seva les pol\xc3\xadtiques liberals van molestar a l\'aristocr\xc3\xa0cia, fins que finalment el primer ministre Rainivoninahitriniony va estrangular al rei en un cop d\'estat. Aquesta revoluci\xc3\xb3 aristocr\xc3\xa0tica va suposar la pujada al tron de la reina v\xc3\xaddua Rasoherina, despr\xc3\xa9s de la seva acceptaci\xc3\xb3 de la monarquia constitucional que va donar m\xc3\xa9s poders al Primer Ministre. Va substituir al primer ministre pel seu propi germ\xc3\xa0, Rainilaiarivony, que va conservar el c\xc3\xa0rrec durant tres d\xc3\xa8cades i es va casar amb cada reina successiva. La seg\xc3\xbcent sobirana fou Ranavalona II (1868-1883), que va convertir la naci\xc3\xb3 al cristianisme i va cremar tots els sampy (els talismans ancestrals reials)\xc2\xa0 en una cerim\xc3\xb2nia\xc2\xa0 p\xc3\xbablica. L\'\xc3\xbaltima reina merina fou Ranavalona III, que va accedir al tron a l\'edat de 22 anys i va ser exiliada a l\'illa de la Reuni\xc3\xb3 i m\xc3\xa9s tard a l\'Alg\xc3\xa8ria francesa despr\xc3\xa9s de l\'establiment del protectorat sobre l\'illa pels francesos el 1896 i la seva conversi\xc3\xb3 en col\xc3\xb2nia el 1897. Cal dir que el 1894 l\'illa comptava uns dos-cents mil alumnes a les escoles, el que el convertia en un dels pa\xc3\xafsos m\xc3\xa9s escolaritzats del m\xc3\xb3n.\n_START_SECTION_\nLa colonitzaci\xc3\xb3 francesa\n_START_PARAGRAPH_\nMolesta per la cancel\xc2\xb7laci\xc3\xb3 de la Concessi\xc3\xb3 Lambert\xc2\xa0 i a la cerca de restaurar la propietat presa als ciutadans francesos, Fran\xc3\xa7a va envair Madagascar el 1883 en el qu\xc3\xa8 es va con\xc3\xa8ixer com la Primera Guerra Franco-Hova\xc2\xa0 (Hova referint-se en realitat als andriana). Al finalitzar la guerra, Madagascar va cedir a Fran\xc3\xa7a Antsiranana (Diego Su\xc3\xa1rez) a la costa nord\xc2\xa0 i va pagar 560.000 francs d\'or als hereus de Joseph-Fran\xc3\xa7ois Lambert. Un tractat signat el 1885 va establir el protectorat franc\xc3\xa8s, si b\xc3\xa9 fou for\xc3\xa7a nominal i no fou reconegut pels brit\xc3\xa0nics fins al 1890. Mentrestant, a Europa, els diplom\xc3\xa0tics van fer les\xc2\xa0 particions del continent Afric\xc3\xa0 (1884-1885) i van treballar en un acord pel qual la Gran Bretanya, a canvi d\'obtenir el Sultanat de Zanz\xc3\xadbar,\xc2\xa0 cedia l\'illa de Heligoland a l\' Imperi alemany i renunci\xc3\xa0 a totes les reclamacions a Madagascar en favor de Fran\xc3\xa7a. L\'acord s\'augurava nefast per l\'antiga monarquia de Madagascar. El primer Ministre Rainilaiarivory havia aconseguit moure la Gran Bretanya i Fran\xc3\xa7a una contra un altre, per\xc3\xb2 ara Fran\xc3\xa7a podria actuar sense por de les repres\xc3\xa0lies de la Gran Bretanya._NEWLINE_El 1895, una columna francesa va desembarcar\xc2\xa0 a Mahajanga (Majunga) i van marxar pel riu Betsiboka cap a la capital, Antananarivo, va prendre la ciutat per sorpresa, ja que els seus defensors esperaven un atac des de la costa oriental. Vint soldats francesos van morir en combat, mentre que m\xc3\xa9s de 6.000 va morir de la mal\xc3\xa0ria i altres malalties abans d\'acabar la que fou anomenada Segona Guerra Franco-Hova. El\xc2\xa0 1 d\'octubre de 1895 un tractat de protectorat va confirmar el de 1885  (amb el nom de Protectorat de Madagascar) . La revolta popular el 1896 va obligar a enviar a l\'illa al general Joseph Gallieni que va prendre el control efectiu el 6 d\'agost de 1896. El 28 de febrer de 1897 el parlament franc\xc3\xa8s va votar a favor de l\'annexio de l\'illa com una col\xc3\xb2nia, posant efectiu final a la sobirania merina, deposant a la dinastia i enviant a la reina Ranavalona III en exili a l\'Alg\xc3\xa8ria francesa. Gallieni va governar amb ma de ferro fins al 1905.\n_START_SECTION_\nL\'organitzaci\xc3\xb3 territorial\n_START_PARAGRAPH_\nAndriamanelo establir el primer camp fortificat o rova (campament fortificat reial) a la seva capital a Alasora. Aquest palau fortificat tenia caracter\xc3\xadstiques espec\xc3\xadfiques - hadivory (fosses seques), hadifetsy (trinxeres defensives) i vavahady (portes protegides per una gran pedra rodant en forma de disc que actuava com a barrera) - que va fer la ciutat m\xc3\xa9s resistent als atacs vazimbes._NEWLINE_Sota Andrianjaka les pol\xc3\xadtiques i t\xc3\xa0ctiques van incrementar\xc2\xa0 la separaci\xc3\xb3 entre el rei i els seus s\xc3\xbabdits. Es va transformar divisions socials en divisions territorials mitjan\xc3\xa7ant l\'assignaci\xc3\xb3 a cada clan de una determinada regi\xc3\xb3 geogr\xc3\xa0fica dins el seu regne._NEWLINE_Andrianjaka va unificar els principats en el que posteriorment foren designats com els dotze turons sagrats d\'Imerina a Ambohitratrimo, Ambohimanga, Ilafy, Alasora, Antsahadita, Ambohimanambony, Analamanga, Ambohitrabiby, Namehana, Ambohidrapeto, Ambohijafy i Ambohimandranjaka. Aquests turons es va convertir en el cor espiritual d\'Imerina, que va ser ampliat potsreiorment, m\xc3\xa9s d\'un segle m\xc3\xa9s tard, quan Andrianampoinimerina va redistribuir els dotze turons sagrats per incloure diversos llocs diferents._NEWLINE_Sota Andriamasinavalona, el regne d\'Imerina, estava format per sis prov\xc3\xadncies (toko): Avaradrano, constitu\xc3\xaft per Antananarivo i\xc2\xa0 les terres al nord-est de la capital, incloent-hi Ambohimanga; Vakinisisaony, incloent-hi les terres al sud d\'Avaradrano i amb capital a Alasora; Vonizongo al nord-oest d\'Antananarivo amb la seva capital a Fihaonana; Marovatana al sud de Vonizongo, amb la seva capital a Ambohidratrimo; Ambodirano, al sud de Marovatana amb la seva capital a Fenoarivo; i Vakinankaratra al sud d\'Antananarivo amb la seva capital a Betafo. Andrianampoinimerina va reunir aquestes prov\xc3\xadncies i va afegir Imamo a l\'oest, la qual ha estat indicada per alguns historiadors com havent estar incorporada a Ambodirano, i per altres com formant una nova prov\xc3\xadncia separada; i Valalafotsy al nord-oest. Conjuntament, aquestes \xc3\xa0rees constitueixen el nucli territori anomenat amb ra\xc3\xb3 Imerina, la p\xc3\xa0tria dels merines.'