b'\n_START_ARTICLE_\nRalinga\n_START_PARAGRAPH_\nLa ralinga (del franc\xc3\xa8s ralingue, i de l\'antic n\xc3\xb2rdic *r\xc3\xa1r-l\xc3\xadnk, compost per rar, genitiu de r\xc3\xa1, "bord\xc3\xb3", i l\xc3\xadnk, "vora d\'una vela"), \xc3\xa9s el cap amb qu\xc3\xa8 que es cusen i es reforcen les vores de les veles.  Pren el nom o denominaci\xc3\xb3 de cadascuna de les vores o caigudes, les m\xc3\xa9s importants: la ralinga de gr\xc3\xa0til i la ralinga de pujament. Normalment va cosit a la vora amb qu\xc3\xa8 se subjecta una vela quadra, una vela llatina o en general, una vela de tallant, a la seva verga, antena o nervi, de vegades mitjan\xc3\xa7ant els garrutxos.\n_START_SECTION_\nRalinga de xarxa\n_START_PARAGRAPH_\nTamb\xc3\xa9 rep el nom de ralinga un cable que es cus en cada una de les vores de les xarxes o arts de pesca, especialment en les de deriva. A la part de la ralinga superior hi van col\xc2\xb7locats els suros, que garanteixen la viabilitat i la flotabilitat de la xarxa, encara que actualment se substitueixen per flotadors de pl\xc3\xa0stic. A la ralinga inferior hi van cosits els ploms que faciliten la profunditat de la xarxa, mantenint aix\xc3\xad entre ambdues, la xarxa tensa.'