b"\n_START_ARTICLE_\nModes r\xc3\xadtmics\n_START_PARAGRAPH_\nA l'entorn de la m\xc3\xbasica medieval, els modes r\xc3\xadtmics van ser els patrons de durada (o ritmes) llargs i curts impostos en l'escriptura musical, que, d'altra banda, serien id\xc3\xa8ntiques.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nLa notaci\xc3\xb3 modal, que va ser desenvolupada pels compositors de l'Escola de Notre-Dame, entre 1170 i 1250, va substituir el ritme, encara no mesurat, de la primera polifonia i cant pla pels patrons basats en els peus m\xc3\xa8trics de la poesia cl\xc3\xa0ssica, i va ser el primer pas cap al desenvolupament de la moderna notaci\xc3\xb3 mensural. Les modes r\xc3\xadtmics de la polifonia de Notre Dame s\xc3\xb3n el primer indici en m\xc3\xbasica escrita d'una durada determinada de les notes des de l'antiga Gr\xc3\xa8cia._NEWLINE_Encara que l'\xc3\xbas dels modes r\xc3\xadtmics \xc3\xa9s el tret m\xc3\xa9s caracter\xc3\xadstic de la m\xc3\xbasica tardana de l'Escola de Notre Dame, sobretot les composicions de P\xc3\xa9rotin, tamb\xc3\xa9 predominen en gran part de la resta de la m\xc3\xbasica de l'ars antiqua a mitjans del segle\xc2\xa0xiii, aproximadament. Els tipus de composici\xc3\xb3 que estaven impregnats pel ritme modal s\xc3\xb3n els de l'organum (els m\xc3\xa9s c\xc3\xa8lebres, s\xc3\xb3n l'organum triplum i l'organum quadruplum de P\xc3\xa9rotin), el conductus i la cl\xc3\xa0usula de discanto de Notre Dame. M\xc3\xa9s endavant, en aquest mateix segle, els motets de Petrus de Cruce aix\xc3\xad com molts compositors an\xc3\xb2nims que conreaven les cl\xc3\xa1usulae de discanto, tamb\xc3\xa9 utilitzaven el ritme modal, sovint amb una complexitat molt m\xc3\xa9s gran que la que es pot trobar a principis de segle. Per exemple, hi ha passatges en els quals cada veu canta en una mode diferent, com si fos un idioma diferent.\n_START_SECTION_\nTe\xc3\xb2rics\n_START_PARAGRAPH_\nEntre els escriptors que van tractar el tema de les modes r\xc3\xadtmics estan l'An\xc3\xb2nim IV, que esmenta els noms dels compositors L\xc3\xa9onin i P\xc3\xa9rotin, aix\xc3\xad com algunes de les seves obres m\xc3\xa9s importants, i Franco de Col\xc3\xb2nia, que va recon\xc3\xa8ixer les limitacions del sistema i va ser el primer a proposar un m\xc3\xa8tode de notaci\xc3\xb3, en el qual la durada d'una nota era representada per la seva forma distintiva. Despr\xc3\xa9s de Garlandia, molts te\xc3\xb2rics van tractar d'incloure el semibreu en el sistema. Lambertus va augmentar el nombre de modes fins a nou."