b'\n_START_ARTICLE_\nMargarida de Tirol\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nMargarida (itali\xc3\xa0 Margarete) era l\'\xc3\xbanica filla supervivent d\'Enric de Gor\xc3\xadzia-Tirol, llavors duc de Car\xc3\xadntia (Enric VIII), marcgravi de Carniola (Enric III) i comte de Tirol (Enric II), amb la seva segona esposa Adelaida, filla del duc g\xc3\xbcelf Enric I de Brunswick-L\xc3\xbcneburg. Com el seu pare en els seus tres matrimonis havia produ\xc3\xaft cap hereu mascle, va arribar a un acord amb l\'emperador Llu\xc3\xads IV el 1330, que havia de permetre a Margarida succeir en els estats de Car\xc3\xadntia, Carniola i Tirol. En el mateix any, es va casar a l\'edat de dotze anys amb Joan Enric de Luxemburg, marcgravi de Mor\xc3\xa0via i el fill m\xc3\xa9s jove del rei Joan de Boh\xc3\xa8mia i germ\xc3\xa0 del futur emperador Carles IV. Joan havia estat el responsable de deposar del tron de Boh\xc3\xa8mia al pare de Margarida el 1310_NEWLINE_Malgrat el seu acord amb el pare de Margarida, l\'emperador Llu\xc3\xads IV el 1335 va fer un acord secret amb els Habsburg, que donava Car\xc3\xadntia i Carniola al duc Albert II d\'\xc3\x80ustria duc Habsburg d\'\xc3\x80ustria, que reclamava l\'her\xc3\xa8ncia d\'aquestos territoris com a fill major del rei Albert I d\'Alemanya i d\'Elisabet de Gor\xc3\xadzia-Tirol, tia paterna (germana del seu pare) de Margarida. Quan Enric va morir el 1335 les terres tiroleses van ser reclamades pels Wittelsbach de Baviera, per\xc3\xb2 la jove Margarida va fer \xc3\xbas de la seva afiliaci\xc3\xb3 amb la poderosa dinastia dels Luxemburg i, si m\xc3\xa9s no, va poder succeir al seu pare com a comtessa del Tirol._NEWLINE_La situaci\xc3\xb3 va empitjorar quan el jove Joan Enric va resultar ser un arrogant i incompetent co\xc2\xb7governant que mancava de respecte per l\'aristocr\xc3\xa0cia del Tirol. Els Luxemburg van enviar al seu germ\xc3\xa0 l\'h\xc3\xa0bil i capacitat Carles (futur emperador Carles IV) al Tirol, per\xc3\xb2 els seus esfor\xc3\xa7os de mediaci\xc3\xb3 van ser rebutjats. L\'1 de novembre de 1341, Margarrida finalment va refusar l\'entrada al seu castell de Tirol de Joan Enric amb el suport dels diversos nobles locals i el van expulsar del pa\xc3\xads. Ella es va escapar de la venjan\xc3\xa7a dels Luxemburg dirigint-se als seus rivals els Wittelsbach i el 10 de febrer de 1342 i es va casar amb Luis I, marcgravi de Brandenburg (des de 1323), el fill gran de l\'emperador Llu\xc3\xads IV, sense ni haver-li estat concedit el divorci de Joan Enric._NEWLINE_Llu\xc3\xads I de Brandenburg fou co-duc de Baviera des 1347 com Llu\xc3\xads V, i es va encarregar de declarar nul i sense efecte el matrimoni de Margarida amb Joan Enric. Els estudiosos Guillem d\'Ockham i Marsili de P\xc3\xa0dua van defensar aquesta "primera uni\xc3\xb3 civil" de l\'edat mitjana, afirmant que Joan Enric mai havia consumat el seu matrimoni. No obstant aix\xc3\xb2, tant Margarida com el seu marit van ser excomunicats immediatament pel papa Climent VI nou el 1342. L\'esc\xc3\xa0ndol es va estendre per tot Europa. Carles IV, rei dels Romans des de 1346, va fer una campanya militar a l\'any seg\xc3\xbcent al Tirol, i va posar setge al castell de Tirol, per\xc3\xb2 va haver de retirar sense haver aconseguit res. Una nova alian\xc3\xa7a va ser Margarida pel matrimoni del fill de Margarida, Meinard III, amb Margarida d\'Habsburg, la filla menor del duc Albert II d\'\xc3\x80ustria. El 1449 els co-ducs de Baviera es van repartir el ducat de Baviera en dos parts (tres co-ducs per cadascuna) i a LLu\xc3\xads V li va correspondre el co-ducat d\'Alta Baviera. Amb l\'ajuda del duc Habsburg, la comtessa i el seu segon marit finalment van ser absolts de l\'excomuni\xc3\xb3 pel nou papa Innocenci VI el 1359. En la propaganda eclesi\xc3\xa0stica d\'aquell temps la comtessa va rebre el malnom de "Maultasch" (literalment "borsa de boca", "maultasche"), que significa "puta" o "lletja"._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la mort sobtada del seu marit Llu\xc3\xads el 1361, el seu fill Meinard III va succeir al seu pare com duc de l\'Alta Baviera (on els germans de Llu\xc3\xads, Ot\xc3\xb3 V i Llu\xc3\xads Vi havien renunciat a canvi de la marca de Brandenburg) i comte de Tirol. No obstant aix\xc3\xb2, Meinard va morir menys de dos anys despr\xc3\xa9s sense hereus i poc menys d\'un mes a partir d\'haver complert el vint-i-un anys. La seva mort va precipitar la invasi\xc3\xb3 del Tirol pel seu oncle el duc Esteve II de Wittelsbach, duc de Baviera-Landshut (sorgit de la partici\xc3\xb3 el 1353 del ducat de la Baixa Baviera en Baviera-Landshut i Baviera-Straubing). Esteve, aliat amb Bernab\xc3\xa9 Visconti senyor de Mil\xc3\xa0, va tornar a unir les terres de Baviera-Landshut que havien estat de Meinard i llavors va reclamar el Tirol com a hereu del seu nebot. Un cop m\xc3\xa9s davant l\'amena\xc3\xa7a de perdre el seu patrimoni, Margarida fou indu\xc3\xafda finalment a cedir el comtat del Tirol als Habsburg en virtut dels drets del seu cunyat Albert II d\'\xc3\x80ustria, al fill d\'aquest el duc d\'\xc3\x80ustria (i autoproclamat "arxiduc") Rodolf IV, i el comtat finalment va quedar unit als dominis austr\xc3\xadacs. El conflicte sobre Tirol va ser resolt per la pau 1369 de Sch\xc3\xa4rding entre el germ\xc3\xa0 i successor de Rodolf, el duc Albert III d\'\xc3\x80ustria i el duc Esteve II de Baviera-Lanshut (1347/1353-1375), que va rebre una important compensaci\xc3\xb3 financera despr\xc3\xa9s de la mort de Margarida._NEWLINE_Margarida va morir a l\'exili a Viena el 3 d\'octubre de 1369 i est\xc3\xa0 enterrat al Minoritenkirche.\n_START_SECTION_\nPosteritat\n_START_PARAGRAPH_\nL\'hereu feudal de Margarida hauria estat el fill del seu cos\xc3\xad gran, Frederic III d\'Arag\xc3\xb3, regent de Sic\xc3\xadlia (fill d\'Elisabet de Gor\xc3\xadzia-Tirol). Despr\xc3\xa9s de la seva l\xc3\xadnia, la successi\xc3\xb3 hauria anat el 1401 a Joana d\'Arag\xc3\xb3, comtessa de Foix, i el 1407 a Iolanda d\'Arag\xc3\xb3, reina de N\xc3\xa0pols (ambdues filles de Joan el Ca\xc3\xa7ador, rei a Catalunya i rei d\'Arag\xc3\xb3). Nom\xc3\xa9s el 1740 aquesta descend\xc3\xa8ncia hauria convergit amb els titulars efectius del Tirol, quan Maria Teresa, esposa de l\'hereu aragon\xc3\xa8s Francesc III, duc de Lorena, va aconseguir tamb\xc3\xa9 el Tirol.\n_START_SECTION_\nMaultasch\n_START_PARAGRAPH_\nEncara que escriptors contemporanis examinats, com el cronista Joan de Winterthur, van referir-se a la comtessa com a bella, el malnom de Maultasch va  donar lloc a la noci\xc3\xb3 generalitzada d\'una dona amb trets deformes. Quentin Matsys de 1513 "El retrat de la duquessa lletja", segons un esb\xc3\xb3s de  Leonardo da Vinci, podria referir-se a Margarida, i va ser el model de Sir John Tenniel per a la "duquessa" en les il\xc2\xb7lustracions d\'Al\xc3\xadcia al Pa\xc3\xads de les Meravelles de Lewis Carroll. Lion Feuchtwanger va utilitzar la seva hist\xc3\xb2ria en la seva novel\xc2\xb7la "La duquessa lletja" i el 1816 Jacob Grimm van recollir la "Llegenda de Margarida" en les seves sagues de llibres alemanys. La hist\xc3\xb2ria del setge infructu\xc3\xb3s per Margarida del castell de Hochosterwitz a Car\xc3\xadntia, i la seva saga\xc3\xa7 guarnici\xc3\xb3, va ser popularitzat pel psic\xc3\xb2leg Paul Watzlawick._NEWLINE_El malnom apareix per primera vegada al voltant de 1366 en una versi\xc3\xb3 bavaresa de la "Cr\xc3\xb2nica Universal Saxona" (S\xc3\xa4chsische Weltchronik) i va ser reprodu\xc3\xaft per la "Cr\xc3\xb2nica d\'\xc3\x80ustria" (\xc3\x96sterreichische Chronik) el 1393. L\'expressi\xc3\xb3 equivalia m\xc3\xa9s o menys a "prostituta, o dona de vida f\xc3\xa0cil", pel que s\'utilitzava principalment en la propaganda papal i a Boh\xc3\xa8mia. Des de 1425 se li va donar al sobrenom un valor literal (Maultasch significa borsa de boca), fent creure que la cara de Margarida estava desfigurat per una boca deformada (Filippo Villani, el 1400, la defineix com "medusa"). Per tant, la llegenda que fa a Margarida com a particularment lletja \xc3\xa9s probablement sense fonament, ja que els contemporanis l\'han descrit com molt bella. Tamb\xc3\xa9 va suggerir que el sobrenom prov\xc3\xa9 de la seva parla r\xc3\xa0pida o poc pronunciada, no t\xc3\xa9 cap base hist\xc3\xb2rica; una tercera explicaci\xc3\xb3 deriva el seu sobrenom d\'un dels llocs on Margarida probablement li agradava  quedar-se, el castell de Neuhaus prop de Terlano (a la prov\xc3\xadncia de Bolzano), conegut popularment com a castel "Maultasch", nom que es deriva dels costums locals i prov\xc3\xa9 del llat\xc3\xad "mala tasca" ("ratera").'