b'\n_START_ARTICLE_\nEstel Ap i Bp\n_START_PARAGRAPH_\nEls estels Ap i Bp o estrelles Ap i Bp s\xc3\xb3n estels peculiars (d\'aqu\xc3\xad la "p") de tipus A i B que presenten superabund\xc3\xa0ncia d\'alguns metalls com l\'estronci, el crom i l\'europi; A m\xc3\xa9s, les superabund\xc3\xa0ncies m\xc3\xa9s grans es veuen sovint en praseodimi i neodimi. Aquests estels tenen una rotaci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s lenta que la rotaci\xc3\xb3 normal dels estels de tipus A i B, tot i que en alguns casos arriben a velocitats de 100 km per segon.\n_START_SECTION_\nCamps magn\xc3\xa8tics\n_START_PARAGRAPH_\nAquests estels tenen camps magn\xc3\xa8tics m\xc3\xa9s forts que els estels de tipus A i B cl\xc3\xa0ssics, en el cas de HD 215441, arriba als 33,5\xc2\xa0kG (3.35\xc2\xa0T). Normalment el camp magn\xc3\xa8tic d\'aquests estels est\xc3\xa0 en un rang d\'entre uns pocs kG fins a desenes de kG. En la majoria dels casos un camp modelat com un simple dipol \xc3\xa9s una bona aproximaci\xc3\xb3 i d\xc3\xb3na una explicaci\xc3\xb3 de l\'aparent variaci\xc3\xb3 peri\xc3\xb2dica en el camp magn\xc3\xa8tic, com si el camp no estigu\xc3\xa9s alineat amb l\'eix de rotaci\xc3\xb3\xe2\x80\x94La for\xc3\xa7a del camp canvia en rotar l\'estel. S\'ha comprovat que les variacions en el camp magn\xc3\xa8tic s\xc3\xb3n inverament correlacionades amb la velocitat de rotaci\xc3\xb3, la qual cosa refredaria aquesta teoria. Aquest model d\'un camp bipolar, en el que l\'eix magn\xc3\xa8tic es troba compensat amb l\'eix de rotaci\xc3\xb3, es coneix com el model de rotador oblic._NEWLINE_S\'han proposat dues teories per explicar l\'origen d\'aquest al camp magn\xc3\xa8tic en els estels Ap. El primer \xc3\xa9s la hip\xc3\xb2tesi del camp f\xc3\xb2ssil, en la que el camp seria una reliquia del camp inicial en el medi interestel\xc2\xb7lar. Hi hauria prou camp magn\xc3\xa8tic en el medi interestel\xc2\xb7lar per crear un camp magn\xc3\xa8tic tan alt\xe2\x80\x94de fet, tant \xc3\xa9s aix\xc3\xad que s\'ha d\'invocar la teoria de la difusi\xc3\xb3 ambipolar per reduir el camp als estels normals. Aquesta teoria requereix que el camp romangui estable durant un llarg per\xc3\xadode, i no queda clar si un camp rotatori oblic podria fer-ho, a m\xc3\xa9s no explicaria per qu\xc3\xa8 nom\xc3\xa9s una petita proporci\xc3\xb3 d\'estels de tipus Ap presenten aquestes forces de camp tan altes. L\'altra teoria \xc3\xa9s la d\'acci\xc3\xb3 dinamo dins els nucli rotatoris dels estels AP; aix\xc3\xb2 no obstant, no es pot produir la natura obliqua del camp, encara que, per aquest model, invariablement acaba o alineat amb l\'eix de rotaci\xc3\xb3 o a 90\xc2\xb0. Tampoc \xc3\xa9s clar si \xc3\xa9s possible un camp dipolar tan gran degut a la lenta rotaci\xc3\xb3 de l\'estel.\n_START_SECTION_\nTaques d\'abund\xc3\xa0ncia\n_START_PARAGRAPH_\nLes localitzacions espacials de les superabund\xc3\xa0ncies qu\xc3\xadmiques estan connectades amb la geometria del camp magn\xc3\xa8tic. Alguns d\'aquests estels mostren variacions de la velocitat radial sorgint de pulsacions d\'uns pocs minuts. S\'usa espectrosc\xc3\xb2pia d\'alta resoluci\xc3\xb3 per a l\'estudi d\'aquests estels, juntament amb fotografia Doppler la qual utilitza la rotaci\xc3\xb3 per deduir un mapa de la superf\xc3\xadcie estel\xc2\xb7lar. Aquests llocs de superabund\xc3\xa0ncies es coneixen sovint com a taques d\'abund\xc3\xa0ncia.\n_START_SECTION_\nExemples\n_START_PARAGRAPH_\nAlioth (\xce\xb5 Ursae Majoris) \xc3\xa9s l\'estel Ap m\xc3\xa9s brillant. Altres estels Ap s\xc3\xb3n \xce\xb1 Circini, \xce\xb8 Aurigae A, \xce\xb9 Cassiopeiae A i \xce\xb8\xc2\xb9 Microscopii.'