b"\n_START_ARTICLE_\nLa gran onada de Kanagawa\n_START_SECTION_\nM\xc3\xa8tode de realitzaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEls dibuixos d'ukiyo-e, dits en japon\xc3\xa8s nikuhitsu ukiyo-e, eren obres \xc3\xbaniques que feia el pintor amb pinzells directament sobre paper o seda. Aquests dibuixos permetien de veure l'obra final de forma total, tret de les l\xc3\xadnies i l'arranjament de color, que es perdien durant el proc\xc3\xa9s. Posteriorment l'artista, anomenat eshi, portava l'obra a un horishi, o gravador, el qual enganxava el dibuix sobre un panell de fusta, generalment de cirerer, i ho eliminava tot en anar tallant amb cura el panell per formar un relleu amb les l\xc3\xadnies del dibuix. Finalment, ja amb les planxes necess\xc3\xa0ries (normalment se n'utilitzava una per cada color necessari), un surishi, o impressor, duia a terme la feina d'impressi\xc3\xb3 col\xc2\xb7locant el paper d'estampaci\xc3\xb3 sobre les planxes consecutives. La impressi\xc3\xb3 es realitzava fregant una eina anomenada baren sobre el dors de les fulles a imprimir. Aquest sistema podia produir variacions de tonalitat en les estampes. D'una s\xc3\xa8rie de planxes se'n podien fer una gran quantitat de c\xc3\xb2pies, de vegades milers, fins que les planxes es desgastaven._NEWLINE_Atesa la naturalesa del proc\xc3\xa9s de realitzaci\xc3\xb3, l'obra final era el resultat d'un treball col\xc2\xb7laboratiu on el pintor generalment no participava en la impressi\xc3\xb3 de les c\xc3\xb2pies._NEWLINE_Tot i que al Jap\xc3\xb3 no existien lleis de propietat intel\xc2\xb7lectual abans de l'era Meiji, existia un sentit de pertinen\xc3\xa7a i drets respecte a les planxes amb les quals s'imprimien les estampes, dites z\xc5\x8dhan. Quant a les planxes, es considerava que el hanmoto o editor, o un hon'ya o editor que alhora venia els llibres, n'era l'amo, i no l'artista, cosa que feia que tingu\xc3\xa9s el dret de fer-ne el que volgu\xc3\xa9s. En alguns casos es venien les planxes o eren cedides a altres editors, cas en el qual les planxes eren conegudes com a ky\xc5\xabhan._NEWLINE_Abundant en l'historial d'aquest art, destaca la naturalesa de les variacions de tonalitat de les estampes, amb un sentit marcat de pertinen\xc3\xa7a i drets respecte de les planxes z\xc5\x8dhan.\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta impressi\xc3\xb3 \xc3\xa9s del tipus yoko-e, \xc3\xa9s a dir, en forma de paisatge, i va ser realitzada amb una mida \xc5\x8dban, de 25 cent\xc3\xadmetres d'alt per 35 d'amplada._NEWLINE_El paisatge est\xc3\xa0 compost per tres elements: el mar enmig d'una tempesta, tres vaixells i una muntanya, imatge que es complementa amb la firma, la qual \xc3\xa9s clarament visible a la part superior esquerra.\n_START_SECTION_\nVaixells\n_START_PARAGRAPH_\nL'escena mostra tres oshiokuri-bune, grans barques r\xc3\xa0pides que s'utilitzaven per transportar el peix viu des de les pen\xc3\xadnsules d'Izu i B\xc5\x8ds\xc5\x8d fins als mercats de la badia d'Edo. Com indica el nom de l'obra, els vaixells es troben a la prefectura de Kanagawa, amb T\xc3\xb2quio al nord, el relleu del Fuji al nord-oest, la badia de Sagami al sud i la badia de T\xc3\xb2quio a l'est. Els vaixells, amb orientaci\xc3\xb3 al sud-oest, tornen de la capital._NEWLINE_Hi ha vuit remers per embarcaci\xc3\xb3, que s'aferren als seus rems. Hi ha dos passatgers m\xc3\xa9s al davant del vaixell, cosa que fa que a la imatge hi hagi un total de trenta homes. Utilitzant com a refer\xc3\xa8ncia els vaixells es pot fer una aproximaci\xc3\xb3 de la mida de l'onada: els oshiokuri-bune feien generalment entre 12 i 15 metres de llargada, i si es t\xc3\xa9 en compte que Hokusai va reduir l'escala vertical un 30%, s'arriba a la conclusi\xc3\xb3 que l'ona t\xc3\xa9 entre 10 i 12 metres d'altura.\n_START_SECTION_\nSignatura\n_START_PARAGRAPH_\nLa gran ona de Kanagawa compta amb dues inscripcions. La primera, el t\xc3\xadtol de la s\xc3\xa8rie, est\xc3\xa0 escrita a la part superior esquerra dins d'un marc rectangular, en el qual es pot llegir: \xc2\xab\xe5\x86\xa8\xe5\xb2\xb3\xe4\xb8\x89\xe5\x8d\x81\xe5\x85\xad\xe6\x99\xaf/\xe7\xa5\x9e\xe5\xa5\x88\xe5\xb7\x9d\xe5\x86\xb2/\xe6\xb5\xaa\xe9\x87\x8c\xc2\xbb Fugaku Sanj\xc5\xabrokkei / Kanagawa oki / nami ura, que significa \xc2\xabTrenta-sis vistes del Mont Fuji / en alta mar a Kanagawa / Sota de l'ona\xc2\xbb. La segona inscripci\xc3\xb3 es troba a l'esquerra del requadre i s'hi troba la firma de l'artista: \xe5\x8c\x97\xe6\x96\x8e\xe6\x94\xb9\xe4\xb8\xba\xe4\xb8\x80\xe7\xac\x94 Hokusai aratame Iitsu hitsu que es llegeix com \xc2\xab(pintura) de la brotxa de Hokusai, qui va canviar el seu nom a Iitsu\xc2\xbb._NEWLINE_Hokusai, donat al seu origen humil, no tenia cognom, i el seu primer nom, Katsuchika, el va agafar de la regi\xc3\xb3 d'on provenia. Al llarg de la seva carrera va arribar a utilitzar m\xc3\xa9s de 30 noms diferents i mai va iniciar un nou cicle de treball sense canviar-lo, deixant llavors el seu nom als seus estudiants._NEWLINE_En la seva obra Trenta-sis vistes del Mont Fuji va utilitzar quatre firmes diferents, totes en funci\xc3\xb3 a les diferents fases del seu treball: Hokusai aratame Iitsu hitsu, zen Hokusai Iitsu hitsu, Hokusai Iitsu hitsu i zen saki no Hokusai Iitsu hitsu.\n_START_SECTION_\nExpressi\xc3\xb3 de l'artista\n_START_PARAGRAPH_\nEn l'obra, Hokusai reuneix i acobla diversos temes que aprecia particularment. El Mont Fuji \xc3\xa9s representat com un punt blau amb blanc, que rememora l'onada del primer pla. La imatge es fa a partir de corbes: la superf\xc3\xadcie de l'aigua \xc3\xa9s l'ampliaci\xc3\xb3 de les corbes de l'interior de les ones. Les corbes de l'espuma de la gran ona generen altres corbes que es divideixen en moltes onades petites que repeteixen la imatge de l'ona primitiva. Aquesta descomposici\xc3\xb3 en fractals pot ser considerada com una representaci\xc3\xb3 de l'infinit. Els rostres dels pescadors s\xc3\xb3n taques blanques que fan d'eco de les gotes d'espuma que es projecten de l'ona._NEWLINE_Des d'un enfocament purament subjectiu d'aquesta obra, l'ona generalment \xc3\xa9s descrita com la produ\xc3\xafda per un tsunami o una onada gegant, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s descrita com una ona monstruosa o fantasmag\xc3\xb2rica, com un esquelet blanc que amena\xc3\xa7a als pescadors amb les seves \xc2\xaburpes\xc2\xbb d'espuma. Aquesta visi\xc3\xb3 fant\xc3\xa0stica de l'obra recorda que Hokusai era mestre de la fantasia japonesa, com ho demostren els fantasmes que va dibuixar en el seu Hokusai manga. De fet, un examen de l'ona del costat esquerre mostra moltes m\xc3\xa9s \xc2\xaburpes\xc2\xbb preparades per atrapar els pescadors que es troben al darrere de la franja d'espuma blanca. A partir dels anys 1831 i 1832, Hokusai va comen\xc3\xa7ar a abordar els temes sobrenaturals d'una forma m\xc3\xa9s expl\xc3\xadcita en la s\xc3\xa8rie Hyaku monogotari, \xc2\xabConte de cent [fantasmes]\xc2\xbb._NEWLINE_Aquesta imatge \xc3\xa9s la reminisc\xc3\xa8ncia de moltes altres obres de l'artista. La silueta de l'ona evoca tamb\xc3\xa9 la d'un drag\xc3\xb3 gegant, el qual \xc3\xa9s dibuixat constantment per l'autor, tamb\xc3\xa9 en el Fuji. L'ona tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s com un fantasma de la mort enfilat encimbellat cap als mariners condemnats, que est\xc3\xa9n els seus m\xc3\xbaltiples plecs com els tentacles d'un pop, animal que Hokusai utilitza cont\xc3\xadnuament en els seus dibuixos er\xc3\xb2tics._NEWLINE_Destaca a m\xc3\xa9s el treball de profunditat i perspectiva (uki-e), amb el marcat contrast entre el fons i el primer pla. Les dues grans masses ocupen l'espai visual, la viol\xc3\xa8ncia de la gran ona es contraposa a la serenitat del fons buit, cosa que fa recordar el s\xc3\xadmbol del yin i yang. L'home, impotent, lluita entre els dos, el que pot constituir una refer\xc3\xa8ncia al taoisme, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 al budisme \xe2\x80\x94les coses fetes per l'home s\xc3\xb3n ef\xc3\xadmeres, representat pels vaixells arrossegats per l'onada gegant\xe2\x80\x94 i el xintoisme, on la naturalesa \xc3\xa9s omnipotent._NEWLINE_L'oposici\xc3\xb3 del yin i el yang es reflecteix tamb\xc3\xa9 en el nivell de colors: el blau de Pr\xc3\xbassia s'oposa als color complementari utilitzat en el fons: un to entre rosa i groc. La simetria en la imatge \xc3\xa9s quasi perfecta, tant en formes com en tonalitats.\n_START_SECTION_\nLa \xc2\xabrevoluci\xc3\xb3 blava\xc2\xbb\n_START_PARAGRAPH_\nDurant la d\xc3\xa8cada del 1830 va tenir lloc una \xc2\xabrevoluci\xc3\xb3 blava\xc2\xbb en els gravats de Hokusai, en els quals va utilitzar molt un color que estava molt de moda, conegut com a \xc2\xabblau de Berl\xc3\xadn\xc2\xbb o \xc2\xabblau de Pr\xc3\xbassia\xc2\xbb. Va ser aquest to de blau el que va utilitzar per a aquesta obra, color diferent al delicat i fuga\xc3\xa7 to de blau que era utilitzat comunament en els treballs d'ukiyo-e de l'\xc3\xa8poca, l'indi. El blau de Berl\xc3\xadn, berorin ai en japon\xc3\xa8s, es va comen\xc3\xa7ar a importar des d'Holanda a partir del 1820, sent utilitzat especialment per Hiroshige i Hokusai a partir de la seva arribada al Jap\xc3\xb3 en grans quantitats, el 1829._NEWLINE_Els primers deu gravats de la s\xc3\xa8rie, entre els quals es troba La gran ona, s\xc3\xb3n de les primeres estampes japoneses on hi apareix el blau de Pr\xc3\xbassia, i \xc3\xa9s que \xc3\xa9s molt probable que aquest to se li sugger\xc3\xads a l'editor l'any 1830. Aquesta innovaci\xc3\xb3 va tenir un \xc3\xa8xit immediat i l'any nou, el 1831, l'editor de Hokusai, Nishimuraya Yohachi (Eijud\xc5\x8d), va fer per tot arreu anuncis publicitaris per presentar la innovaci\xc3\xb3. Donat l'\xc3\xa8xit, Nishimuraya va publicar l'any seg\xc3\xbcent les seg\xc3\xbcents deu estampes de la s\xc3\xa8rie Trenta-sis vistes del Mont Fuji, les quals presenten una singularitat: algunes d'elles estan impreses utilitzant la t\xc3\xa8cnica aizuri-e: imatges impreses exclusivament en blau. Una d'aquestes estampes aizuri-e \xc3\xa9s la K\xc5\x8dsh\xc5\xab Kajikazawa, \xc2\xabKajikazawa a la prov\xc3\xadncia de Kai\xc2\xbb._NEWLINE_La publicaci\xc3\xb3 de la s\xc3\xa8rie va continuar fins al 1832 o 1833, amb un total de 46 estampes, gr\xc3\xa0cies a deu estampes supernumer\xc3\xa0ries. Aquestes deu estampes suplement\xc3\xa0ries no tenen el to de blau de Pr\xc3\xbassia, sin\xc3\xb3 que tenen els contorns en negre sumi, amb tinta xinesa, com era habitual. Aquestes deu estampes s\xc3\xb3n conegudes com a ura Fuji o \xc2\xabFuji vist des del darrere\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nExemplars\n_START_PARAGRAPH_\nAl m\xc3\xb3n existeixen diferents c\xc3\xb2pies d'aquesta obra. El Museu Metropolit\xc3\xa0 d'Art de Nova York, el Museu Brit\xc3\xa0nic de Londres, la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de Claude Monet a Giverny, Fran\xc3\xa7a, la Galeria Sackler, el Museu Guimet i la Biblioteca Nacional de Fran\xc3\xa7a s\xc3\xb3n alguns dels llocs on es troben c\xc3\xb2pies de La gran ona per a la seva exposici\xc3\xb3._NEWLINE_Algunes col\xc2\xb7leccions privades tamb\xc3\xa9 en tenen alguna c\xc3\xb2pia, com en el cas de la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 Gale, als Estats Units._NEWLINE_Foren els grans col\xc2\xb7leccionistes privats del segle XIX els que van donar naixement a les col\xc2\xb7leccions d'estampes en els museus. Per exemple, la c\xc3\xb2pia que es troba en el Museu Metropolit\xc3\xa0 prov\xc3\xa9 de l'antiga col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de Henry Osborne Havemeyer, exemplar que va ser donat per la senyora Havemeyer el 1929. De la mateixa manera, l'exemplar de la Biblioteca Nacional de Fran\xc3\xa7a va ser adquirit el 1888 de la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de Samuel Bing. Quant a la c\xc3\xb2pia del Museu Guimet, aquesta prov\xc3\xa9 del llegat de Raymond Koechlin, i es troba en el museu des de 1932.\n_START_SECTION_\nDifer\xc3\xa8ncies entre les versions\n_START_PARAGRAPH_\nJa que la s\xc3\xa8rie va tenir molt d'\xc3\xa8xit quan va sortir, se'n van continuar fent c\xc3\xb2pies fins que les planxes van mostrar un desgast important. \xc3\x89s probable que de les planxes originals es fessin unes 5.000 c\xc3\xb2pies._NEWLINE_\xc3\x89s possible determinar el grau de dany que tenien les planxes al moment d'impressi\xc3\xb3 d'una c\xc3\xb2pia determinada gr\xc3\xa0cies a l'an\xc3\xa0lisi de dos punts caracter\xc3\xadstics. El primer d'ells es troba just al darrere del vaixell de la dreta que apareix en la imatge. En casos d'impressions amb planxes gastades, la l\xc3\xadnia no apareix de forma cont\xc3\xadnua. El segon punt est\xc3\xa0 en el costat esquerre del requadre de la signatura, on les l\xc3\xadnies que el formen haurien d'apar\xc3\xa8ixer cont\xc3\xadnues._NEWLINE_Un altre aspecte a considerar \xc3\xa9s l'estat de conservaci\xc3\xb3 de les impressions, el qual es pot observar f\xc3\xa0cilment d'acord amb la pigmentaci\xc3\xb3 del cel en la part superior. Els gravats amb un bon grau de conservaci\xc3\xb3, com n'\xc3\xa9s el cas de la c\xc3\xb2pia que est\xc3\xa0 en el Museu Metropolit\xc3\xa0, conserven el color com hauria de ser, a on s'observa un contrast marcat amb els n\xc3\xbavols. At\xc3\xa8s que moltes reproduccions s'han perdut al llarg de la hist\xc3\xb2ria en guerres, terratr\xc3\xa8mols, incendis i altres desastres naturals, existeixen poques c\xc3\xb2pies amb un bon estat de conservaci\xc3\xb3 i elaborats amb els costats de les planxes encara afilats.\n_START_SECTION_\nMitjans de comunicaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa gran ona ha sigut tema de programes especials i documentals. En franc\xc3\xa8s hi ha La mensevaace suspendue: La Vague, un documental de 29 minuts de l'any 2000. En angl\xc3\xa8s, la BBC va retransmetre un programa especial el 17 d'abril del 2004 com a part de la s\xc3\xa8rie Private Life Of A Masterpiece, a m\xc3\xa9s que l'estampa va ser escollida per a ser part de la s\xc3\xa8rie A History of the World in 100 Objects, que va ser produ\xc3\xafda juntament amb el Museu Brit\xc3\xa0nic. El quadre va ser l'objecte n\xc3\xbamero 93 i va ser protagonista de l'emissi\xc3\xb3 del 4 de setembre de 2010."