b"\n_START_ARTICLE_\nJean-\xc3\x89tienne Montucla\n_START_SECTION_\nVida\n_START_PARAGRAPH_\nMontucla era fill d'un comerciant lion\xc3\xa8s i va estudiar al col\xc2\xb7legi jesu\xc3\xafta d'aquesta ciutat on va rebre grans coneixements de grec, llat\xc3\xad i angl\xc3\xa8s. El 1741 va morir el seu pare i va quedar a c\xc3\xa0rrec de la seva \xc3\xa0via fins al 1745, en qu\xc3\xa8 va anar a la universitat de Tolosa per estudiar dret._NEWLINE_Marxa despr\xc3\xa9s a Par\xc3\xads per perfeccionar la seva educaci\xc3\xb3 i es relaciona amb el cercle d'erudits que es reunien a la tert\xc3\xbalia de Charles-Antoine Jombert, entre els quals estaven D'Alembert, Diderot i Lalande; i que col\xc2\xb7laboraven amb la revista Gazette de France._NEWLINE_El 1754 publica, a l'editorial de Jombert, el seu primer llibre: Histoire des recherches sur la quadrature du cercle que far\xc3\xa0 que el nomenin membre associat de l'Acad\xc3\xa8mia de Ci\xc3\xa8ncies de Berl\xc3\xadn._NEWLINE_El 1758 publica la seva Histoire des Mathematiques (vegeu m\xc3\xa9s avall) i el 1761 \xc3\xa9s nomenat cap d'intend\xc3\xa8ncia del Delfinat i se'n va a viure a Grenoble on es casa el 1763 amb Marie Fran\xc3\xa7oise Romand._NEWLINE_Sembla que va viatjar a la Guaiana Francesa com a intendent de l'expedici\xc3\xb3 del cavaller Turgot (germ\xc3\xa0 de l'economista Turgot), per\xc3\xb2 les not\xc3\xadcies en s\xc3\xb3n incertes. En retornar d'aquesta expedici\xc3\xb3 llastimosa, va obtenir un lloc subaltern a la superintend\xc3\xa8ncia d'edificis reials, jardins, manufactures i acad\xc3\xa8mies a Versalles, lloc que va conservar durant vint-i-cinc anys, \xc3\xa9s a dir fins que la Revoluci\xc3\xb3 Francesa va acabar amb tota l'administraci\xc3\xb3 reial._NEWLINE_Aquest tranquil lloc de funcionari, li va permetre destinar el seu temps lliure a continuar els seus estudis hist\xc3\xb2rics. I tamb\xc3\xa9 a revisar i reeditar les Recreations de Jacques Ozanam (1778) i a traduir el llibre de viatges de Jonathan Carver pels grans llacs (1784)._NEWLINE_En suprimir-se l'Academie Royale des Sciences i substituir-se per l'Institut National des Sciences et des Arts (1795), Montucla en va esdevenir un dels seus membres fundadors, malgrat haver estat funcionari de l'administraci\xc3\xb3 de l'Antic R\xc3\xa8gim. Va morir a Versailles d'un atac renal, deixant la dona i dos fills.\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nLa seva obra mestra \xc3\xa9s la Histoire des Mathematiques publicada el 1758 i reeditada el 1799 notablement ampliada, considerada pels estudiosos com una fita fonamental en la disciplina. La primera edici\xc3\xb3, en dos volums, recull la hist\xc3\xb2ria fins a finals del segle XVII. Per aix\xc3\xb2, els seus amics, especialment Lalande, li demanaven una nova edici\xc3\xb3 ampliada amb els descobriments del segle XVIII, a la que ell es negava adduint la seva feina de funcionari. Finalment va aconseguir revisar i ampliar els dos volums editats el 1758 i escriure gaireb\xc3\xa9 la meitat del tercer volum. La resta va ser obra de Lalande i altres col\xc2\xb7laboradors, ja que el volums tercer i quart es van publicar el 1802, despr\xc3\xa9s de la mort de Montucla. La obra en el seu conjunt t\xc3\xa9 m\xc3\xa9s de 3.000 p\xc3\xa0gines._NEWLINE_El tret fonamental de la seva hist\xc3\xb2ria \xc3\xa9s la idea del progr\xc3\xa9s constant del coneixement matem\xc3\xa0tic: la disciplina es desenvolupa en forma lineal acumulant cada vegada nous coneixements als anteriors i sense retrocessos."