b'\n_START_ARTICLE_\nVen\xc3\xa8tic\n_START_SECTION_\nAspectes hist\xc3\xb2rics, socials i culturals\n_START_PARAGRAPH_\nEls ven\xc3\xa8tics antics del segle XII aC, rebien el nom de paleov\xc3\xa8nets. Varen ser els fundadors de diverses ciutats com Altino, Este, P\xc3\xa0dua i Gainaga. Aquesta llengua no ha de confondre\'s amb el veneci\xc3\xa0, una llengua rom\xc3\xa0nica parlada actualment en la mateixa regi\xc3\xb3._NEWLINE_El ven\xc3\xa8tic va deixar de parlar-se a causa de l\'emergent culturitzaci\xc3\xb3 dimanant de l\'imperi Rom\xc3\xa0. L\'extinci\xc3\xb3 va comen\xc3\xa7ar primer per l\'abandonament de l\'escriptura i posteriorment per la llengua parlada, a principis del segle I. Un cop els antics ven\xc3\xa8tics van unir-se a l\'imperi Rom\xc3\xa0 al segle I aC, les inscripcions -en tots dos idiomes- es comen\xc3\xa7aren a fer amb l\'alfabet llat\xc3\xad.\n_START_SECTION_\nFonologia\n_START_PARAGRAPH_\nEn ven\xc3\xa8tic, les oclusives sonores protoindoeuropees *bh, *dh i *gh es transformen en /f/, /f/ i /h/, respectivament, al comen\xc3\xa7ament de paraula (com en llat\xc3\xad i lleng\xc3\xbces osco-umbres), i en /b/, /d/ i /g/ en posici\xc3\xb3 interna intervoc\xc3\xa0lica (com al llat\xc3\xad). Les transformacions de *bh i *dh estan clarament comprovades en ven\xc3\xa8tic. El Falisc i les osco-umbres conserven /f/, /f/ i /h/ en posici\xc3\xb3 interna._NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 hi ha indicis del desenvolupaments de PIE *gw- > w-, PIE *kw > *kv i PIE *gwh- > f- en ven\xc3\xa8tic, de manera paral\xc2\xb7lela al llat\xc3\xad, aix\xc3\xad com l\'assimilaci\xc3\xb3 regressiva de la seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia protoindoeuropea *p...kw... > *kw...kw..., un fenomen que solament s\'ha trobat en les lleng\xc3\xbces it\xc3\xa0liques i celtes (Lejeune 1974: 141-144).\n_START_SECTION_\nGram\xc3\xa0tica\n_START_PARAGRAPH_\nEl sistema flexiu nominal del ven\xc3\xa8tic tindria sis o incl\xc3\xb2s set casos, i hi hauria quatre conjugacions verbals (similar al llat\xc3\xad). Es coneixen al voltant de 60 paraules, per\xc3\xb2 algunes s\xc3\xb3n manlleus del llat\xc3\xad (ven. liber.tos. < lat. libertus) o etrusc. La majoria d\'elles mostren un clar origen indoeuropeu, com vhraterei < PIE *bhraterei, "al germ\xc3\xa0".\n_START_SECTION_\nAlfabet\n_START_PARAGRAPH_\nL\'alfabet emprat pels antics v\xc3\xa8nets, d\'origen etrusc, fou adoptat al per\xc3\xadode 550 aC-450 aC, amb la inevitable dificultat intr\xc3\xadnseca que suposa el fet d\'utilitzar un alfabet dissenyat per un altre sistema ling\xc3\xbc\xc3\xadstic. Per exemple, la llengua etrusca no posse\xc3\xafa sons oclusius sonors (/b/, /d/, /g/), i per tant els signes grecs corresponents no s\'utilitzaven en l\'alfabet que van aprendre els v\xc3\xa8nets. Per aquests sons varen emprar els signes etruscos \xce\xa6, z i \xcf\x87, com pot veure\'s als exemples de diverses inscripcions. De la mateixa manera, per a representar el so /f/ utilitzaven vh._NEWLINE_L\'alfabet llat\xc3\xad utilitzat pels romans va comen\xc3\xa7ar a refermar-se a l\'entorn v\xc3\xa8net cap al 100 aC Moltes de les lletres de l\'alfabet llati s\xc3\xb3n id\xc3\xa8ntiques a les del ven\xc3\xa8tic, gaireb\xc3\xa9 arrodonides o simplement especulades. El ven\xc3\xa8tic, de fet, s\'escrivia en mode bustrofed\xc3\xb3, \xc3\xa9s a dir, l\xc3\xadnies escrites alternativament en direccions oposades: d\'esquerra a dreta en una l\xc3\xadnia, i de dreta a esquerra en la seg\xc3\xbcent.\n_START_SECTION_\nPuntuaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nUna interessant caracter\xc3\xadstica de l\'escriptura ven\xc3\xa8tica (present espor\xc3\xa0dicament tamb\xc3\xa9 en alguns textos etruscos) \xc3\xa9s la denominada "puntuaci\xc3\xb3", aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s, l\'evid\xc3\xa8ncia d\'algunes lletres marcades amb un punt abans i un altre despr\xc3\xa9s. M\xc3\xa9s concretament, es puntuaven les consonants no seguides d\'una vocal (per exemple, en zona.s.to, la s seguida de la consonant t) i les vocals no seguides de consonants (per exemple, en .o.p, el so o a l\'inici de paraula). Aquest curi\xc3\xb3s costum \xc3\xa9s important per la hist\xc3\xb2ria de l\'alfabet, permet apreciar com l\'alfabet etrusc-ven\xc3\xa8tic, provinent del fenici (una llengua sem\xc3\xadtica) a trav\xc3\xa9s de l\'alfabet grec, va tenir un origen m\xc3\xa9s sil\xc2\xb7l\xc3\xa0bic que alfab\xc3\xa8tic, pel que cada lletra era considerada en realitat una s\xc3\xadl\xc2\xb7laba amb la forma consonant + vocal, fet pel qual els signes amb un valor \xc3\xbanic (una sola vocal o consonant) eren considerades "particulars", i com a tal es veien reflectides.'