b"\n_START_ARTICLE_\nCastell de Santa Perp\xc3\xa8tua de Gai\xc3\xa0\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nA finals del segle X era d'Arnulf I de la fam\xc3\xadlia dels Cervell\xc3\xb3. Les primeres mencions documentals daten del segle X quan s'esmenta com a afrontaci\xc3\xb3 dels termes de la Roqueta (960) i Queralt (975). A l'inici del segle XI pertany a Sal\xc2\xb7la, n\xc3\xa9t d'un altre Sal\xc2\xb7la, fundador de Sant Benet de Bages, descendent dels vescomtes de Conflent i destacat repoblador al Bages i l'Anoia a mitjans del segle X._NEWLINE_Fou destru\xc3\xaft per Almansor i reconstru\xc3\xaft l'any 1012. L'any 1012, a l'altar de l'esgl\xc3\xa9sia de Santa Susanna se celebra un judici pel castell de Selmella que enfronta l'esmentat Sal\xc2\xb7la i el seu oncle Borrell, bisbe de Vic, amb Hug de Cervell\xc3\xb3, senyor de Montagut i fill d'Ansulf de Gurb. Un any m\xc3\xa9s tard, el 1013, Sal\xc2\xb7la f\xc3\xa9u una falsa venda al seu oncle Borrell, del castell i terme de Santa Perp\xc3\xa8tua, ja que el castell resta sota el seu domini fins a mitjan segle XI._NEWLINE_En aquesta \xc3\xa8poca els comtes de Barcelona, en el context hist\xc3\xb2ric de recuperaci\xc3\xb3 de poder enfront de la noblesa, mostren un considerable inter\xc3\xa8s per posseir Santa Perp\xc3\xa8tua. De l'any 1053 data la convinen\xc3\xa7a entre Ramon Berenguer I i Alemany Hug, fill d'Hug de Cervell\xc3\xb3; si ell, junt amb Siscarda, la seva muller, poden obtenir el castell pel comte, aquest els el donaria en feu, tot i que s'hi reservaria el dret d'estatge. S\xc3\xb3n per\xc3\xb2 els Gurb-Queralt, senyors del castell de Queralt, els qui en mantenen el domini. El 1072, Bernat Bernat, fill cabaler de Bernat Sendret de Gurb-Queralt, ven al comte Ramon Berenguer I el castell de Santa Perp\xc3\xa8tua, el qual afirma que li ha pervingut per ra\xc3\xb3 dels seus pares. El testament del comte Ramon Berenguer I menciona de forma expressa el castell._NEWLINE_L'any 1089 s'estableix un altre conveni entre els Cervell\xc3\xb3 i els comtes de Barcelona, Guerau Alemany (III) de Cervell\xc3\xb3 fa un pr\xc3\xa9stec al comte Berenguer Ramon de set mil ducats d'or de Val\xc3\xa8ncia destinat a empreses b\xc3\xa8l\xc2\xb7liques contra els sarra\xc3\xafns, mitjan\xc3\xa7ant l'empenyorament del castell de Santa Perp\xc3\xa8tua._NEWLINE_Ben aviat, a principis del segle XII, els comtes cedeixen el castell en feu als Cervell\xc3\xb3. La butlla papal de 1154 incorpora les esgl\xc3\xa9sies de Santa Perp\xc3\xa8tua als b\xc3\xa9ns de l'Arquebisbat de Tarragona, que pren considerables dimensions despr\xc3\xa9s de la seva restauraci\xc3\xb3 (1118). Guillem de Montagut, fill de Guerau Alemany (IV) de Cervell\xc3\xb3, posseeix tamb\xc3\xa9 drets a Santa Perp\xc3\xa8tua i en el seu testament datat l'any 1168 els cedeix al seu fill Guillem._NEWLINE_Els fogatges dels anys 1365-70 assenyalen per Santa Perp\xc3\xa8tua 37 fam\xc3\xadlies i com a senyor a Guillem Ramon de Cervell\xc3\xb3. A final del segle XV es documenten els Cervell\xc3\xb3, barons de la Llacuna, i atenent al fogatge de 1496 la poblaci\xc3\xb3 experimenta una forta davallada: es comptabilitzen pel lloc nom\xc3\xa9s deu fam\xc3\xadlies._NEWLINE_A l'\xc3\xa8poca moderna, l'any 1599, es documenta com a senyor el comte de Savall\xc3\xa0, Bernat de Boixadors. A les darreries del segle XVIII i fins a la fi de les senyories pertany als marquesos d'Aitona, \xc3\xa9s llavors, a mitjan segle XIX, quan Santa Perp\xc3\xa8tua \xc3\xa9s en el seu m\xc3\xa0xim demogr\xc3\xa0fic, ja que suma en tot el municipi 1.030 ve\xc3\xafns, dels quals uns 400 viuen al poble.\n_START_SECTION_\nArquitectura\n_START_PARAGRAPH_\nEs tracta d'una fortificaci\xc3\xb3 de dimensions considerables d'uns 65 m de llargada i 17 m d'amplada, constitu\xc3\xafda per un recinte emmurallat de planta allargada i irregular, a l'interior del qual destaquen dos elements: la torre i la sala o aula, situats respectivament en els extrems est i oest del per\xc3\xadmetre._NEWLINE_Conserva una alta torre emmerletada, amb l'interior triangular, la porta i els murs al costat de l'antiga parr\xc3\xb2quia de Santa Maria. La torre \xc3\xa9s d'un valor patrimonial inq\xc3\xbcestionable per tractar-se d'un dels exemples m\xc3\xa9s peculiars de l'arquitectura militar prerom\xc3\xa0nica de Catalunya. Constru\xc3\xafda durant el segle X presenta una planta triangular amb els angles roms. Els dos costats m\xc3\xa9s llargs foren recoberts amb un folre, bastit amb carreus, que es constru\xc3\xad amb posterioritat per fer-los menys vulnerables. La torre tenia quatre pisos, el m\xc3\xa9s alt del qual defensat amb merlets. L'acc\xc3\xa9s es feia a trav\xc3\xa9s del primer pis mitjan\xc3\xa7ant una porta adovellada de mig punt amb llinda de fusta. T\xc3\xa9 forma triangular amb punta ovalada d'uns 25 m d'al\xc3\xa7ada i amb restes d'una reconstrucci\xc3\xb3 posterior._NEWLINE_A l'extrem occidental i ja sobre el cingle abocat al Gai\xc3\xa0 se situen les restes d'un recinte de planta rectangular que podria haver funcionat com una aula o gran sala."