b"\n_START_ARTICLE_\nRose Valland\n_START_SECTION_\nJoventut i formaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nRose Valland (el seu veritable nom era Rosa Antonia Valland), va n\xc3\xa9ixer l'1 de novembre de 1898 a Saint-\xc3\x89tienne-de-Saint-Geoirs, a Is\xc3\xa8ra (Fran\xc3\xa7a), un poble de 2.000 habitants de la plana de Bi\xc3\xa8vre, prop de Grenoble. Era l'\xc3\xbanica filla de Fran\xc3\xa7ois Valland, mec\xc3\xa0nic de carros i ferrador, i Rosa Maria Viardin._NEWLINE_Va poder estudiar gr\xc3\xa0cies a la seva mare, que va demanar beques per a la seva filla. El 1914, va entrar a l'Escola Normal de Grenoble, finalitzant el 1918. Dotada en el dibuix i animada pels seus professors, va seguir el seu aprenentatge a l'Escola Nacional de Belles Arts de Li\xc3\xb3, dirigida per Henri Focillon. Va destacar i va guanyar molts premis. El 1922 va ingressar a l'Escola Nacional de Belles Arts de Par\xc3\xads. Despr\xc3\xa9s va aprovar un concurs per a professora de dibuix, la 6a d'entre m\xc3\xa9s de 300 candidats. Durant la d\xc3\xa8cada del 1920, va estudiar hist\xc3\xb2ria de l'art a l'Escola Pr\xc3\xa0ctica d'Alts Estudis a l'Escola del Louvre i a l'Institut d'Art i Arqueologia. Estudiant del bizantinista Gabriel Millet, obt\xc3\xa9 el seu diploma d'Estudis Superiors amb Aquileia o els or\xc3\xadgens bizantins del Renaixement a partir dels frescos del segle XII de la cripta de la Basilica de Santa Maria Assunta (Fri\xc3\xbcl - Ven\xc3\xa8cia J\xc3\xbalia, It\xc3\xa0lia). Va publicar aquesta investigaci\xc3\xb3 el 1963. En 1931, va revalidar el seu t\xc3\xadtol de l'Escola del Louvre amb L'evoluci\xc3\xb3 del moviment de l'art itali\xc3\xa0 fins Giotto. A l'Institut d'Art i Arqueologia de la Universitat de Par\xc3\xads, va obtenir tres postgraus (hist\xc3\xb2ria d'art modern, arqueologia medieval, i  arqueologia grega), que s\xc3\xb3n els grau d'art que, combinats amb la seva tesi del Louvre, li van proporcionar un grau especial en hist\xc3\xb2ria de l'art i arqueologia. Va viatjar a It\xc3\xa0lia i a Alemanya, on possiblement va aprendre l'alemany, ja que mai el va estudiar durant els seus estudis acad\xc3\xa8mics._NEWLINE_A partir de 1932, es converteix en una \xc2\xabagregada volunt\xc3\xa0ria\xc2\xbb del museu de pintures i escultures estrangeres de la Galeria nacional del Jeu de Paume, a les Teuleries. Es va encarregar del cat\xc3\xa0leg de les col\xc2\xb7leccions del museu, despr\xc3\xa9s va treballar en la realitzaci\xc3\xb3 d'unes quinze exposicions internacionals i el seu cat\xc3\xa0leg. Tamb\xc3\xa9 va escriure nombrosos articles en revistes d'art i peri\xc3\xb2dics. Tanmateix, no va ser titular i assalariada fins al 1941.\n_START_SECTION_\nL'ocupaci\xc3\xb3 alemanya\n_START_PARAGRAPH_\nA partir del 30 d'octubre de 1940, durant la Segona Guerra Mundial, a petici\xc3\xb3 del director dels Museus Nacionals, Jacques Jaujard, Rose Valland queda agregada a la Galeria nacional del Jeu de Paume oficialment com a conservadora, per\xc3\xb2 realment subcontractada per Jaujard per informar-lo sobre les accions dels nazis que van requisar la galeria per emmagatzemar les obres d'art saquejades als col\xc2\xb7leccionistes privats._NEWLINE_Durant l'ocupaci\xc3\xb3, els alemanys, sota l'administraci\xc3\xb3 del \xc2\xabPersonal especial de Belles Arts\xc2\xbb (Sonderstab Bildende Kunst) de l'Institut del Reichsleiter Rosenberg per als territoris ocupats (Einsatzstab Reichsleiter Rosenberg, o ERR), inicien per tota Fran\xc3\xa7a un saqueig sistem\xc3\xa0tic d'obres procedents de museus i col\xc2\xb7leccions d'art privades, sobretot les pertanyents a jueus deportats o fugits. Van utilitzar la Galeria nacional del Jeu de Paume com a magatzem (junt amb sis sales del departament d'antiguitats orientals del Muesu del Louvre) abans d'enviar les obres a diferents destinacions al Tercer Reich, \xc3\x80ustria i Europa de l'Est. La Galeria nacional del Jeu de Paume era freq\xc3\xbcentment visitat per alts dignitaris nazis, per als quals se celebraven exposicions per mostrar les col\xc2\xb7leccions robades. Rose Valland estava present durant les diverses visites durant les quals Hermann G\xc3\xb6ring seleccionava personalment algunes de les pintures robades per ampliar la seva pr\xc3\xb2pia col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3._NEWLINE_Durant el saqueig nazi, Rose Valland va anotar amb precisi\xc3\xb3 el moviment d'obres que passaven per la Galeria Jeu de Paume: els noms de les v\xc3\xadctimes que van ser robades, el nombre d'obres, les seves destinacions, els noms dels oficials responsables de les transfer\xc3\xa8ncies, noms dels transportistes, marques de les caixes, nombres i dates dels combois, per no esmentar el nom de l'artista, l'obra i les seves dimensions. Durant quatre anys fa un seguiment dels moviments, proced\xc3\xa8ncia i destinaci\xc3\xb3 de les obres. Escriu centenars de fitxes d'una manera escrupolosa, desxifra els papers carb\xc3\xb3 alemanys llen\xc3\xa7ats a les escombraries, i escolta les converses dels oficials nazis. Va proporciona informaci\xc3\xb3 essencial a la Resist\xc3\xa8ncia sobre els trens que portaven les obres per a evitar que fossin destru\xc3\xafts per atacs de la resist\xc3\xa8ncia (per exemple, a l'estiu de 1944 va evitar el sabotatge dels \xc3\xbaltims trens de l'ERR que transportaven obres d'art cap Alemanya). _NEWLINE_A la tardor de 1944, va comunicar als Aliats els noms dels dip\xc3\xb2sits alemanys i austr\xc3\xadacs (Alt-Aussee, Buxheim, Neuschwanstein-F\xc3\xbcssen, Nikolsburg, etc.) per evitar els bombardejos, protegir-los, i facilitar la recuperaci\xc3\xb3 de les obres. El tinent James Rorimer, un dels oficials estatunidencs responsables del rescat del patrimoni art\xc3\xadstic europeu, va donar testimoni del treball de Rose Valland en el seu llibre Survival, el 1950.\n_START_SECTION_\nLa postguerra i la recuperaci\xc3\xb3 de les obres\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de l'alliberament de Par\xc3\xads per part de les tropes aliades i fins a l'1 de maig de 1945, Rose Valland va treballar al Quarter General de la For\xc3\xa7a Expedicion\xc3\xa0ria Aliada (Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force, SHAEF) donant als estatunidencs informaci\xc3\xb3 crucial sobre els llocs d'emmagatzematge d'obres transferides a Alemanya i \xc3\x80ustria. Al mateix temps, al novembre de 1944, va ser nomenada secret\xc3\xa0ria de la Comissi\xc3\xb3 de Recuperaci\xc3\xb3 Art\xc3\xadstica i cap de l'oficina central de la recuperaci\xc3\xb3 art\xc3\xadstica a Alemanya i \xc3\x80ustria. La Comissi\xc3\xb3 per a la recuperaci\xc3\xb3 art\xc3\xadstica va ser creada per iniciativa de Jacques Jaujard el 24 de novembre de 1944, presidida pel col\xc2\xb7leccionista Albert Henraux, i dissolta el 30 de setembre de 1949. _NEWLINE_A partir de l'1 de maig de 1945, passa del Ministeri d'Educaci\xc3\xb3 al Ministeri de la Guerra, i de l'1 d'abril de 1946 fins a l'1 de mar\xc3\xa7 de 1952 exerceix com a administradora de 3a classe al Ministeri d'Afers Exteriors (Secretaria d'Estat, i despr\xc3\xa9s Comissariat general d'Afers d'Alemanya i \xc3\x80ustria). Es converteix en \xc2\xabOficial de Belles Arts\xc2\xbb, amb grau de capitana del 1r ex\xc3\xa8rcit franc\xc3\xa8s, i cap del servei de recuperaci\xc3\xb3 d'obres d'art (Recuperaci\xc3\xb3 Art\xc3\xadstica, Divisi\xc3\xb3 d'Educaci\xc3\xb3 P\xc3\xbablica del Grup Franc\xc3\xa8s del Consell de Control) . Amb resid\xc3\xa8ncia administrativa a Berl\xc3\xadn, tenia dret a visitar les diferents zones d'ocupaci\xc3\xb3 aliades (zona francesa, brit\xc3\xa0nica, estatunidenca i sovi\xc3\xa8tica), on va repatriar moltes obres. Coopera amb agents dels Estats Units com Ardelia Hall, James Rorimer, S. Lane Faison, per interrogar els oficials i comerciants nazis autors del saqueig: Hildebrand Gurlitt, Hinrich Lohse, Rochlitz, etc. _NEWLINE_Rose Valland va testimoniar en el judici dels l\xc3\xadders nazis a Nuremberg._NEWLINE_Entre 1945 i 1954, va participar en la repatriaci\xc3\xb3 de m\xc3\xa9s de 60.000 obres i objectes robats de les institucions p\xc3\xbabliques (Museu de l'Ex\xc3\xa8rcit, l\xc3\xb2gies ma\xc3\xa7\xc3\xb2niques, biblioteca polonesa, etc.) i de les fam\xc3\xadlies jueves perseguides (Bacri, Bernheim, Cassel, David-Weill, Dreyfus, Alphonse Kann, Paul Rosenberg, Rothschild, Seligmann, etc.).  _NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 va practicar l'espionatge a la zona sovi\xc3\xa8tica, informant sobre els moviments de les tropes i els seus armaments._NEWLINE_Quan va tornar a Par\xc3\xads el mar\xc3\xa7 de 1952, va tornar a l'administraci\xc3\xb3 dels museus de Fran\xc3\xa7a com a conservadora dels museus nacionals. Es converteix en cap del Servei de protecci\xc3\xb3 d'obres d'art (Service de protection des \xc5\x93uvres d'art, SPOA), un servei creat per a ella amb la finalitat de protegir les obres d'art en cas d'una Tercera Guerra Mundial. _NEWLINE_Malgrat que el seu treball sobre la restituci\xc3\xb3 de les obres espoliades va ser ben reconegut per les v\xc3\xadctimes, que li van mostrar el seu agra\xc3\xafment, va seguir sent poc apreciada i poc encoratjada per la seva administraci\xc3\xb3. El 1961, va donar a con\xc3\xa8ixer la seva acci\xc3\xb3 sota l'ocupaci\xc3\xb3 en el llibre Le Front de l'art (reeditada el 1997 i el 2014). _NEWLINE_Es va retirar el 1968, per\xc3\xb2 va continuar treballant en la restituci\xc3\xb3 d'obres robades, a petici\xc3\xb3 del Servei de biblioteques, arxius i documentaci\xc3\xb3 general (Service des biblioth\xc3\xa8ques, des archives et de la documentation g\xc3\xa9n\xc3\xa9rale, SBADG) dels Museus Nacionals. Atorga els seus arxius personals als arxius dels serveis de recuperaci\xc3\xb3 art\xc3\xadstica francesa (Comissi\xc3\xb3 de recuperaci\xc3\xb3 art\xc3\xadstica, Oficina de b\xc3\xa9ns i interessos privats, SRPOA, Oficina Central de Restitucions, Oficina d'investigaci\xc3\xb3 art\xc3\xadstica), amb el desig de que el conjunt s'uneixi amb l'Oficina dels arxius de l'ocupaci\xc3\xb3 francesa a Alemanya i \xc3\x80ustria, a Colmar. A partir del 2010, tots aquests arxius s'han conservat al Centre d'arxius diplom\xc3\xa0tics de La Courneuve. _NEWLINE_La seva acci\xc3\xb3 heroica durant la guerra i despr\xc3\xa9s de la guerra li va valer moltes condecoracions franceses i estrangeres. \xc3\x89s nomenada Dama de la Legi\xc3\xb3 d'Honor, Comendadora de les Arts i les Lletres, i obt\xc3\xa9 la Medalla de la Resist\xc3\xa8ncia francesa. Els Estats Units la van condecorar amb la Medalla de la Llibertat. Va ser nomenada oficial de l'Ordre del M\xc3\xa8rit de la Rep\xc3\xbablica Federal d'Alemanya.\n_START_SECTION_\nVida privada\n_START_PARAGRAPH_\nRose Valland era lesbiana i va tenir aventures amb dones des de la seva arribada a Par\xc3\xads, en el per\xc3\xadode d'entreguerres._NEWLINE_Durant els anys de la postguerra, Rose Valland va con\xc3\xa8ixer a la brit\xc3\xa0nica Joyce Heer (1917-1977), int\xc3\xa8rpret i secret\xc3\xa0ria a l'ambaixada dels Estats Units d'Am\xc3\xa8rica, que es va convertir en la seva parella fins a la seva mort. Les dues dones compartien un apartament al carrer de Navarra, al 5\xc3\xa8 districte de Par\xc3\xads. Rose Valland li va reservar un lloc al seu costat al pante\xc3\xb3 familiar._NEWLINE_El 1979, Rose Valland va publicar de forma p\xc3\xb2stuma la tesi de la seva parella, La personalitat de Pausanias, a l'editorial Belles-Lettres. Un pre\xc3\xa0mbul signat pel director de la tesi revela, amb mod\xc3\xa8stia i amb l'acord de Rose Valland, els vincles que unien les dues dones: \xc2\xabVa viure a Par\xc3\xads amb una amiga que li havia ensenyat franc\xc3\xa8s i que durant molt de temps la va estimar com una parenta molt propera. Molta gent endevinar\xc3\xa0 qui \xc3\xa9s aquesta amiga abans que digui el seu nom, si indico que, la Conservadora del Museu del Jeu de Paume durant la guerra ...\xc2\xa0\xc2\xbb. Segueix la hist\xc3\xb2ria de la seva acci\xc3\xb3 com a membre de la resist\xc3\xa8ncia.\n_START_SECTION_\nMort\n_START_PARAGRAPH_\nRose Valland va morir el 18 de setembre de 1980, a l'edat de 81 anys, en solitud relativa a Ris-Orangis, un suburbi de Par\xc3\xads. Est\xc3\xa0 enterrada amb la seva companya al seu poble natal de Saint-\xc3\x89tienne-de-Saint-Geoirs, on un col\xc2\xb7legi porta el seu nom.\n_START_SECTION_\nRepresentaci\xc3\xb3 als mitjans\n_START_PARAGRAPH_\nLa vida i obra de Rose Valland va inspirar per primera vegada a John Frankenheimer per la seva pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula El tren (1964), basada en part en les seves mem\xc3\xb2ries publicades el 1961, el personatge anomenat \xc2\xabMme Villard\xc2\xbb.    _NEWLINE_El 1994, l'assaig The Rape of Europa: The Fate of Europe's Treasures in the Third Reich and the Second World War (La violaci\xc3\xb3 d'Europa: El dest\xc3\xad dels tresors d'Europa durant el Tercer Reich i la Segona Guerra Mundial), va explicar el paper de Rose Valland en el saqueig nazi. llibre que va donar lloc a un documental del mateix nom el 2006 dirigit per Richard Berge i Bonni Cohen.   _NEWLINE_El 2006, Corinne Bouchoux va publicar la primera biografia dedicada a Rose Valland.  _NEWLINE_L'any 2009, l'escriptora Sara Houghteling es va inspirar en la vida de Rose Valland per crear el personatge de Rose Cl\xc3\xa9ment de la seva novel\xc2\xb7la Pictures at an Exhibition (Imatges en una exposici\xc3\xb3). _NEWLINE_El 2014, \xc3\xa9s al centre de la novel\xc2\xb7la de Susan Winkler, Portrait of a Woman in White (Retrat d'una dona en blanc). _NEWLINE_El 2009, Valland es troba al centre de l'assaig de Robert M. Edsel, The Monuments Men: Allied Heroes, Nazi Thieves and the Greatest Treasure Hunt in History (Els homes dels monuments: els herois aliats, els lladres nazis i la ca\xc3\xa7a del tresor m\xc3\xa9s gran de la hist\xc3\xb2ria); adaptada al cinema pel comediant-director George Clooney, The Monuments Men, el febrer de 2014, on va protagonitzar el personatge de Claire Simone, interpretat per Cate Blanchett, inspirat en Valland._NEWLINE_El 2015, la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula L'Antiquaire (L'antiquari) de Fran\xc3\xa7ois Margolin evoca la figura de Valland."