b"\n_START_ARTICLE_\nT\xc3\xa0nger\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nD'acord amb la mitologia berber, T\xc3\xa0nger fou constru\xc3\xafda pel fill de Tinge anomenat S\xc3\xb2fax. Tinjis era l'esposa de l'heroi berber Antaius (en grec Anteu o Anteos). Les llegendes gregues atribueixen la fundaci\xc3\xb3 de la ciutat al gegant Anteu, i la seva tomba es trobaria a prop de la ciutat. A pocs kil\xc3\xb2metres de la ciutat hi ha la gruta anomenada d'H\xc3\xa8racles, una de les majors atraccions tur\xc3\xadstiques regionals per la seva relaci\xc3\xb3 amb la mitologia grega. Diuen que H\xc3\xa8racles hi va dormir abans de comen\xc3\xa7ar una de les seves dotze tasques._NEWLINE_Fundada pels antics fenicis als voltants de l'any 1450 aC, fou anomenada Tangis pels cartaginesos, al llarg de la seva hist\xc3\xb2ria va tenir altres noms com Tenga, Tinga o Titga, segons registres de l'antiga Gr\xc3\xa8cia i fonts llatines. Les excavacions arqueol\xc3\xb2giques han confirmat la pres\xc3\xa8ncia fen\xc3\xadcia per\xc3\xb2 s'hauria tractat nom\xc3\xa9s d'una base pels seus viatges, ja que el verdader establiment no apareix fins al final del segle\xc2\xa0v\xc2\xa0aC i fou obra dels cartaginesos que el van anomenar Tingis. A la caiguda de Cartago el 146 aC la ciutat, com la resta de les possessions cartagineses, van passar a Roma.\n_START_SECTION_\nDomini rom\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nEl nom rom\xc3\xa0 de T\xc3\xa0nger fou tamb\xc3\xa9 Tingis. Els romans es van establir a Maurit\xc3\xa0nia despr\xc3\xa9s de la tercera guerra p\xc3\xbanica (146 aC) quan les possessions cartagineses a la zona van passar a Roma, per\xc3\xb2 eren llocs puntuals, punts de comer\xc3\xa7 a la costa. L'interior estava governat pels reis del poble nadiu dels maurs o maures. Els reis foren hostils als pompeians i van aconseguir mantenir el poder. Vers el 50 aC Boccus II i Bogud II es van repartir el pa\xc3\xads i el primer va governar la part oriental i el segon l'occidental, que inclo\xc3\xafa el rerepa\xc3\xads de Tingis; Juli C\xc3\xa8sar els va confirmar com a reis el 49 aC. Boccus (que es va estendre a Num\xc3\xaddia) fou partidari d'Octavi August mentre Bogud ho fou de Marc Antoni. Mentre Bogud era a Hisp\xc3\xa0nia son germ\xc3\xa0 es va apoderar del seu regne amb la regi\xc3\xb3 de Tingis; despr\xc3\xa9s de la derrota de Marc Antoni el 31 aC a \xc3\x80ccium, Boccus II fou reconegut per August com a rei de tota Maurit\xc3\xa0nia, per\xc3\xb2 li va exigir la restituci\xc3\xb3 de la part de Num\xc3\xaddia que havia adquirit entre el 48 aC i el 45 aC ja (on va restaurar a Juba II, fill del rei Juba I, al que va casar amb Cle\xc3\xb2patra Selene, filla de Marc Antoni i Cle\xc3\xb2patra VII). Boccus II va morir vers el 29 aC sense fills ni hereus reconeguts, i el regne fou declarat prov\xc3\xadncia romana, per\xc3\xb2 al cap de poc, vers el 25 aC, August el va restaurar i el va entregar a Juba II i Cle\xc3\xb2patra Selene a canvi de renunciar al regne de Num\xc3\xaddia que fou annexionat. Juba II va morir vers l'any 23 i el va succeir el seu fill Ptolemeu de Maurit\xc3\xa0nia. El 40 aC fou cridat a Roma per Cal\xc2\xb7l\xc3\xadgula i va deixar el govern a Edem\xc3\xb3. Cal\xc2\xb7l\xc3\xadgula el va fer matar per apoderar-se de les seves riqueses. Edem\xc3\xb3 fou privat del regne l'any 42 i l'emperador Claudi el va convertir en dues prov\xc3\xadncies separades pel riu Muluya (Mulucha): a l'oest la Maurit\xc3\xa0nia Tingitana (Mauretania Tingitana) i a l'est la Maurit\xc3\xa0nia Cesariense (Mauretania Cesariensis) prov\xc3\xadncies imperials. Tingis que era una ciutat lliure, va esdevenir amb Claudi una col\xc3\xb2nia romana (38) i fou la capital de la prov\xc3\xadncia de Maurit\xc3\xa0nia Tingitana sent coneguda com a Col\xc3\xb2nia J\xc3\xbalia Tingitana.\n_START_SECTION_\nV\xc3\xa0ndals i bizantins\n_START_PARAGRAPH_\nGenseric, el rei v\xc3\xa0ndal, va travessar l'estret de Gibraltar (maig del 429) amb entre 50.000 i 80.000 homes i dones per prendre possessi\xc3\xb3 de les prov\xc3\xadncies romanes del nord d'\xc3\x80frica. Va rebre el suport dels berbers i dels donatistes, i amb la seva cooperaci\xc3\xb3 va assolar el pa\xc3\xads i va causar greus danys a Maurit\xc3\xa0nia. El comte Bonifaci d'\xc3\x80frica, abans revoltat i que havia cridat als v\xc3\xa0ndals, mentrestant s'havia reconciliat amb la cort romana, i va negociar la seva retirada, per\xc3\xb2 Genseric va prosseguir la seva incursi\xc3\xb3, ja no com a aliat (si \xc3\xa9s que mai ho havia estat), sin\xc3\xb3 com a invasor, aprofitant-se de les disc\xc3\xb2rdies civils i de l'acci\xc3\xb3 de la secta dels donatistes. Els v\xc3\xa0ndals potser van restar a la Tingitana i vans seguir cap a les altres prov\xc3\xadncies africanes. La situaci\xc3\xb3 de la Tingitana entre el 429 i el 534 \xc3\xa9s incerta. En aquesta darrera data els bizantins van ocupar les posicions claus i encara es van estendre despr\xc3\xa9s cap a Hisp\xc3\xa0nia. La major part de la regi\xc3\xb3 va quedar en mans dels berbers per\xc3\xb2 Tingis va quedar en poder dels bizantins i segurament governada per un comes que podria ser grec o berber. Sembla que Olban governava Tingis i Septem el 710 quan van arribar els \xc3\xa0rabs que van ocupar la primera. S'ha discutit molt si Olban (el comte Don Juli\xc3\xa1n de la llegenda castellana) era grec o berber (per\xc3\xb2 en ambd\xc3\xb3s casos actuant en nom de l'Imperi Bizant\xc3\xad) o si era visigot (mantenir certes relacions amb els visigots, a pocs quil\xc3\xb2metres del seu govern, tot i ser governador bizant\xc3\xad, seria una cosa natural, menys probable \xc3\xa9s que fos governador per compte dels reis de Toledo)\n_START_SECTION_\nConquesta \xc3\xa0rab\n_START_PARAGRAPH_\nT\xc3\xa0nger fou conquerida per Musa ibn Nusayr el 710 sent anomenada pels \xc3\xa0rabs com Tanja (Tandja). El seu lloctinent Tarik ibn Ziyad hi fou nomenat governador. El 711 Tarik iniciava la conquesta del regne visigot. Conquerida Toledo, T\xc3\xa0nger va quedar en posici\xc3\xb3 privilegiada entre els dos governs. Els governadors omeies del Magreb van residir a T\xc3\xa0nger. Les revoltes kharigites es van generalitzar a la meitat del segle. Al final del segle Idr\xc3\xads ibn Abd-Al\xc2\xb7lah ibn al-H\xc3\xa0ssan ibn al-H\xc3\xa0ssan ibn Al\xc3\xad ibn Abi-T\xc3\xa0lib, m\xc3\xa9s conegut com a Idr\xc3\xads al-\xc3\x80kbar (Idris el Gran) o Idris I, despr\xc3\xa9s de la derrota i mort del seu nebot l'alida Sahib Fakkh a Fakhkh, prop de la Meca l'11 de juny de 786, s'hi va refugiar el (787) per\xc3\xb2 va passar tot seguit a Walili (Vol\xc3\xbabilis) ciutat fundada pels romans prop de Mekn\xc3\xa8s on fou acollit pels berbers de la regi\xc3\xb3 manat pel cap de la tribu dels awraba, Abu-Layla Ixaq ibn Muh\xc3\xa0mmad ibn Abd-al-H\xc3\xa0mid (9 d'agost de 788) i al cap de sis mesos el cap de la tribu el va fer proclamar imam sobir\xc3\xa0, el divendres 5 de febrer del 789. Va seguir la hist\xc3\xb2ria general del Marroc i encara que va mantenir una certa import\xc3\xa0ncia en les seves relacions amb l'\xc3\x80ndalus, fou superada per Ceuta (antiga Septem, \xc3\xa0rab Sabta)\n_START_SECTION_\nDomini portugu\xc3\xa8s\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de la conquesta de Ceuta pels portuguesos el 21 d'agost de 1415, T\xc3\xa0nger va entrar en els objectius portuguesos. L'any 1437 fracassava una expedici\xc3\xb3 d'Enric el Navegant; T\xc3\xa0nger fou defensada per Salah ibn Salah, senyor de T\xc3\xa0nger i d'Asilah. El 1464, sota el regnat d'Alfons V de Portugal, Luiz M\xc3\xa9ndez de Vasconcellos al front de la flota portuguesa intenta novament la conquesta sense \xc3\xa8xit. Finalment, el 28 d'agost de 1471, la ciutat fou ocupada per les tropes d'Alfons V i En Joan, fill del Duc de Bragan\xc3\xa7a, quedant sota domini de Portugal fins a l'any 1661.\n_START_SECTION_\nDomini brit\xc3\xa0nic\n_START_PARAGRAPH_\nAmb la fi d'assegurar la seva alian\xc3\xa7a amb Anglaterra, els portuguesos negociaren la boda de la Infanta Caterina de Bragan\xc3\xa7a, filla de la Reina Mare Llu\xc3\xafsa de Bragan\xc3\xa7a, amb el Rei Carles II d'Anglaterra, passant T\xc3\xa0nger a ser part de la dot que aport\xc3\xa0 la infanta al casament (1661). El rei Carles II declarava al Parlament: \xc2\xabL'adquisici\xc3\xb3 de T\xc3\xa0nger s'ha de considerar com una joia d'incalculable valor per la Corona Brit\xc3\xa0nica\xc2\xbb. Els brit\xc3\xa0nics en van prendre possessi\xc3\xb3 al comen\xc3\xa7ament del 1662. La intenci\xc3\xb3 era fortificar-la i van construir una mole el 1663 per\xc3\xb2 els constants atacs dels mujahidins berbers van tenir bloquejada la poblaci\xc3\xb3 (uns 3.000 habitants la meitat soldats) amb poc contacte amb el rerepa\xc3\xads; un dels caps de la gihad fou al-Khadir Ghaylan dels Banu Gurfat; els anglesos van comen\xc3\xa7ar a pensar seriosament a evacuar el lloc; el 1666 Ghaylan va acceptar una treva amb els anglesos per fer front al nou perill alauita. Els anglesos van despr\xc3\xa9s intentar negociar amb Mulay Ismail (1672-1727) per\xc3\xb2 aquest es va mostrar intractable. Finalment el febrer de 1684 els anglesos van optar per l'evacuaci\xc3\xb3, van destruir la fortalesa i es van retirar.\n_START_SECTION_\nGovern alauita\n_START_PARAGRAPH_\nIsmail va donar el govern a Ali ibn Abd Allah al-Tamsamani que negociaria amb les pot\xc3\xa8ncies estrangeres i repoblaria la regi\xc3\xb3 amb gent del Rif; Ali va morir el 1714 i el va succeir el seu fill el paix\xc3\xa0 Ahmed ibn Ali que va aprofitar la decad\xc3\xa8ncia alauita per esdevenir un senyor local aut\xc3\xb2nom que de fet anava de T\xc3\xa0nger a Oudja. Va ser mort quan va intentar ocupar Fes el 1743, pel sult\xc3\xa0 Mulay Abd Allah ben Ismail. Mulay Muhammad III ibn Abd Allah ibn Ismail al-Khatib (1757-1790) hi va instal\xc2\xb7lar una guarnici\xc3\xb3 de negres. En la segona meitat del segle XVIII i el segle\xc2\xa0xix la fam\xc3\xadlia d'Ahmad ibn Ali va ocupar diverses vegades el govern de la ciutat i la seva regi\xc3\xb3. A partir del 1845, havent agafat import\xc3\xa0ncia, el sult\xc3\xa0 va decidir nomenar-hi un naib (delegat) amb funcions diplom\xc3\xa0tiques. A la meitat del segle el 20% del comer\xc3\xa7 del regne passava per T\xc3\xa0nger. El tractat anglo-marroqu\xc3\xad de 1856 va abolir els monopolis de l'estat i aix\xc3\xb2 va disparar el negoci europeu a la ciutat, i es van crear bancs i desenvolupar el comer\xc3\xa7 mar\xc3\xadtim. La poblaci\xc3\xb3 va passar de 5.000 habitants el 1810 a 20.000 el 1878 (una cinquena part jueus). El 1860 els europeus eren 700 (el 1832 nom\xc3\xa9s eren 200). Entre 1856 i 1863 es van signar diversos convenis comercials amb pot\xc3\xa8ncies europees. El 1900 els europeus a la ciutat eren uns cinc mil. A T\xc3\xa0nger un consell dels c\xc3\xb2nsols europeus fou creat per vigilar les condicions higi\xc3\xa8niques i evitar epid\xc3\xa8mies; els primers diaris del Marroc van apar\xc3\xa8ixer a la ciutat (Times of Morocco el 1870 i Le Reveil el 1883). La resist\xc3\xa8ncia nacional va agafar un car\xc3\xa0cter armat en alguns moments i el xerif Ahmad al-Raysuni va atacar T\xc3\xa0nger el 1903 i el 1904 agafant ostatges occidentals com el grecoameric\xc3\xa0 Ian Perdicaris o l'angl\xc3\xa8s Walter Harris. El 1905 l'emperador alemany Guillem II hi va desembarcar per fer valdre els drets dels alemanys al Marroc que l'Entente franco-anglesa de 1904 havia confiat a Fran\xc3\xa7a. El tractat de protectorat de 1912 deixava a T\xc3\xa0nger en situaci\xc3\xb3 especial per la seva posici\xc3\xb3 estrat\xc3\xa8gica i comercial.\n_START_SECTION_\nDomini Espanyol\n_START_PARAGRAPH_\nDes del 14 de juny de 1940 fins al 1945, T\xc3\xa0nger fou ocupada per les tropes espanyoles. Aquesta situaci\xc3\xb3 no fou acceptada per cap pa\xc3\xads amb l'excepci\xc3\xb3 del Tercer Reich, que envi\xc3\xa0 un c\xc3\xb2nsol. Amb l'aven\xc3\xa7 de l'ex\xc3\xa8rcit aliat, les tropes espanyoles es retiren de T\xc3\xa0nger i la ciutat torna a ser un condomini. El 1952 tenia 164.000 habitants._NEWLINE_Amb la independ\xc3\xa8ncia del Marroc concedida pel govern de Franco el 20 d'octubre de 1956 s'inicia un proc\xc3\xa9s pol\xc3\xadtic que culmina amb el reconeixement internacional de l'annexi\xc3\xb3 de T\xc3\xa0nger a aquest pa\xc3\xads, el 18 d'abril de 1960. La ciutat va patir llavors una greu crisi econ\xc3\xb2mica per la fuita de capital estranger. El 1982, a causa de l'\xc3\xa8xode rural, va arribar als 293.000 habitants una bona part vivint als barris perif\xc3\xa8rics de Banu Makada, Dradeh i Souani.\n_START_SECTION_\nEducaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nL'oferta educativa de T\xc3\xa0nger, disposa de cinc tipus diferents de sistemes: el marroqu\xc3\xad, el brit\xc3\xa0nic, l'espanyol, el franc\xc3\xa8s i el nord-americ\xc3\xa0. Cada un d'aquests sistemes t\xc3\xa9 cursos des de preescolar fins al 12\xc3\xa8 any (batxillerat o high school diploma)."