b'\n_START_ARTICLE_\nS\xc3\xadmbols nacionals d\'Esc\xc3\xb2cia\n_START_PARAGRAPH_\nEsc\xc3\xb2cia est\xc3\xa0 representada per un conjunt de s\xc3\xadmbols nacionals recognoscibles, alguns d\'ells oficials (la bandera d\'Esc\xc3\xb2cia o l\'Estendard Reial d\'Esc\xc3\xb2cia) i altres oficiosos (l\'himne d\'Esc\xc3\xb2cia, el tartan, o la Declaraci\xc3\xb3 d\'Arbroath).\n_START_SECTION_\nBandera d\'Esc\xc3\xb2cia\n_START_PARAGRAPH_\nLa Bandera d\'Esc\xc3\xb2cia, tamb\xc3\xa9 coneguda com a Saltiri o Creu de Sant Andreu, est\xc3\xa0 composta per un aspa blanca sobre fons blau. L\'aspa blanca \xc3\xa9s el s\xc3\xadmbol de Sant Andreu ap\xc3\xb2stol, patr\xc3\xb3 d\'Esc\xc3\xb2cia. Segons la llegenda, en el 832 el rei Angus II dels Pictos va dirigir als escots en la seua batalla contra els angles, dirigits per Aethelstan de East Anglia, prop de l\'actual municipi d\'Athelstaneford, a East Lothian. El rei Angus i els seus homes es van veure envoltats, i van resar per les seues vides. Durant la nit, Sant Andreu es va apar\xc3\xa8ixer al rei i li va prometre la vict\xc3\xb2ria. Al mat\xc3\xad, ambd\xc3\xb3s ex\xc3\xa8rcits van veure apar\xc3\xa8ixer sobre el cel blau una creu blanca, representant la creu sobre la qual havia estat martiritzat Sant Andreu. Aquesta aparici\xc3\xb3 va donar coratge als escocesos, mentre que els anglos es van desmoralitzar i van perdre el combat._NEWLINE_El color del fons de la bandera era variable, des del blau cel fins al blau mar\xc3\xad, depenent, pel que sembla, del tipus de tint disponible en cada zona i \xc3\xa8poca. Quan va ser incorporada a la bandera del Regne Unit, es va emprar el blau mar\xc3\xad com color de fons. No obstant aix\xc3\xb2, en 2003, una comissi\xc3\xb3 del Parlament d\'Esc\xc3\xb2cia va establir que el color oficial del fons de la bandera \xc3\xa9s el Pantone 300 (\xc3\xa9s a dir, 0, 114, 198 en el model de color RGB o #0072C6 en codis de colors HTML), un color una mica m\xc3\xa9s clar que el Pantone 280 de la bandera de Regne Unit._NEWLINE_Les dimensions de la bandera no estan oficialment establides, encara que solen ser 4:5, 3:5 o 2:3. Les barres creuades han de tenir una ampl\xc3\xa0ria d\'1/5 (o siga, un 20%) de l\'altura de la bandera.\n_START_SECTION_\nEstendard Reial d\'Esc\xc3\xb2cia\n_START_PARAGRAPH_\nL\'Estendard Reial d\'Esc\xc3\xb2cia \xc3\xa9s la bandera emprada hist\xc3\xb2ricament pel Rei d\'Esc\xc3\xb2cia. Era la bandera d\'escut d\'armes del Regne d\'Esc\xc3\xb2cia. L\'estendard est\xc3\xa0 format per un "lle\xc3\xb3 rampant" de gules, linguat i unglat d\'atzur, sobre un fons groc o daurat, i envoltat d\'una doble orla decorada de flors de lis de gules. Es creu que el lle\xc3\xb3 va ser adoptat com s\xc3\xadmbol al comen\xc3\xa7ament del segle XII per Guillem I d\'Esc\xc3\xb2cia, (conegut com a "Guillem el Lle\xc3\xb3"), per\xc3\xb2 no existeixen evid\xc3\xa8ncies del seu \xc3\xbas fins a 1222, data en la qual va apar\xc3\xa8ixer en el segell del seu fill, Alexandre II d\'Esc\xc3\xb2cia._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la uni\xc3\xb3 de les corones d\'Anglaterra i Esc\xc3\xb2cia en 1603, l\'estendard va ser incorporat a l\'Estendard del Monarca Brit\xc3\xa0nic: el lle\xc3\xb3 rampant apareix en el primer i quart quadrant en la versi\xc3\xb3 que s\'empra a Esc\xc3\xb2cia, mentre que nom\xc3\xa9s apareix en el segon en les versions emprades fora d\'ella._NEWLINE_En l\'actualitat aquesta bandera s\'empra oficialment en les resid\xc3\xa8ncies Reials de Holyrood Palace i del Castell de Balmoral quan Isabel II del Regne Unit no est\xc3\xa0 present. La bandera tamb\xc3\xa9 s\'empra per a representar a la Corona, inclosos el Primer Ministre d\'Esc\xc3\xb2cia, els Lord Lieutenants, l\'Alt Comissionat de l\'Assemblea General de l\'Esgl\xc3\xa9sia d\'Esc\xc3\xb2cia o el Lord Lyon King of Arms.\n_START_SECTION_\nEscut d\'armes d\'Esc\xc3\xb2cia\n_START_PARAGRAPH_\nL\'Escut d\'armes d\'Esc\xc3\xb2cia era l\'escut emprat per la Corona d\'Esc\xc3\xb2cia amb anterioritat a la uni\xc3\xb3 d\'Anglaterra i Esc\xc3\xb2cia en 1603 durant el regnat de Jaume I d\'Anglaterra i VI d\'Esc\xc3\xb2cia. Les armes escoceses tenen un precedent documentat ja en el segle XII, durant el regnat de Guillem I d\'Esc\xc3\xb2cia._NEWLINE_En aquest escut d\'armes, el blas\xc3\xb3 amb el lle\xc3\xb3 rampant apareixia envoltat pel collaret de l\'Ordre escocesa del Card i flanquejat per dues figures (tenants o suports) amb forma d\'unicorn rampant de plata amb crineres en or que tamb\xc3\xa9 va quedar incorporat en l\'escut d\'armes dels monarques brit\xc3\xa0nics. L\'escut apareixia timbrat amb la corona reial escocesa i sobre ella se situava la seua cimera, un lle\xc3\xb3 coronat de gules que sost\xc3\xa9 una espasa i un ceptre. Al peu, tamb\xc3\xa9 fora de l\'escut, es col\xc2\xb7locava una cinta amb el lema escoc\xc3\xa8s: Nemo m\'impune lacessit ("Ning\xc3\xba m\'of\xc3\xa8n impunement")._NEWLINE_Alguns d\'aquests elements apareixen en l\'escut d\'armes que els monarques brit\xc3\xa0nics usen quan estan a Esc\xc3\xb2cia.\n_START_SECTION_\nHimne\n_START_PARAGRAPH_\nOficialment, no hi ha un himne nacional d\'Esc\xc3\xb2cia que substitu\xc3\xafsca al God Save the Queen, tradicionalment emprat per a representar al Regne Unit. Existeixen diverses candidates, algunes de les quals s\'empren ja freq\xc3\xbcentment com himnes en esdeveniments pol\xc3\xadtics o esportius._NEWLINE_Les dues candidates m\xc3\xa9s populars per a ser emprades com himne d\'Esc\xc3\xb2cia s\xc3\xb3n Flower of Scotland i Scotland the Brave, encara que tamb\xc3\xa9 hi ha d\'altres com Scots Wha Hae, A Man\'s a Man for a\' that, *Freedom Come-All/-Ye, Both sides the Tweed, Caled\xc3\xb2nia , I\'m Gonna Be (500 Milers) o Highland Cathedral._NEWLINE_Cadascuna d\'aquestes can\xc3\xa7ons t\xc3\xa9 ara com ara usos distints. Per exemple, Scotland the Brave s\'empra actualment per a representar a Esc\xc3\xb2cia en els Jocs de la Commonwealth, mentre que Flower of Scotland sona abans dels partits de les seleccions de rugby i futbol. A Man\'s a Man for a\' that, per la seua banda, va ser interpretada per Sheena Wellington en l\'acte d\'obertura del nou Parlament d\'Esc\xc3\xb2cia, encara que no amb intenci\xc3\xb3 de servir com himne nacional.\n_START_SECTION_\nLema\n_START_PARAGRAPH_\nEl lema d\'Esc\xc3\xb2cia \xc3\xa9s Nemo m\'impune lacessit, que significa "Ning\xc3\xba m\'of\xc3\xa8n impunement". En l\'actualitat \xc3\xa9s el lema del monarca del Regne Unit quan es troba a Esc\xc3\xb2cia, i apareix tamb\xc3\xa9 en l\'escut d\'armes del Regne Unit quan s\'empra a Esc\xc3\xb2cia. Una traducci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s col\xc2\xb7loquial al scots \xc3\xa9s "Wha daur meddle wi em?", que podria traduir-se com "Qui s\'atreveix a ficar-se amb mi?"._NEWLINE_D\'acord amb la llegenda, el lema es referia inicialment a la flor del card mari\xc3\xa0, altre s\xc3\xadmbol d\'Esc\xc3\xb2cia: durant un atac sorpresa dels danesos, un dels invasors va trepitjar un card i va emetre un crit de dolor, alertant aix\xc3\xad als defensors de la seua pres\xc3\xa8ncia. Posteriorment, el lema es va expandir a tota Esc\xc3\xb2cia i als regiments militars escocesos, que van adoptar tamb\xc3\xa9 el card com emblema.\n_START_SECTION_\nHonors d\'Esc\xc3\xb2cia\n_START_PARAGRAPH_\nEls Honors d\'Esc\xc3\xb2cia, tamb\xc3\xa9 coneguts com a "Joies de la Corona Escocesa", estan composts per la corona, el ceptre i l\'espasa estatal d\'Esc\xc3\xb2cia. Daten dels segles XV i XVI, el que les converteix en les m\xc3\xa9s antigues de les joies reials brit\xc3\xa0niques, i les segones m\xc3\xa9s antigues d\'Europa. El conjunt de joies actualment conservat va ser emprat en la coronaci\xc3\xb3 dels reis escocesos entre 1543 (Maria I d\'Esc\xc3\xb2cia) i 1651 (Carles II d\'Anglaterra i d\'Esc\xc3\xb2cia)._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la uni\xc3\xb3 de les corones d\'Anglaterra i Esc\xc3\xb2cia per l\'Acta d\'Uni\xc3\xb3 de 1707, les joies van ser guardades amb clau en el Castell d\'Edimburg, on van romandre quasi oblidades fins que un grup d\'investigadors, entre els quals estava Walter Scott, les redescobriren en 1818 i les van donar a con\xc3\xa8ixer al p\xc3\xbablic l\'any seg\xc3\xbcent. Des d\'eixe moment, les joies han rom\xc3\xa0s exposades en el Castell d\'Edimburg de forma permanent, salve pel breu par\xc3\xa8ntesi que va suposar la Segona Guerra Mundial, durant la qual van ser amagades per temor que foren danyades, robades o extraviades.\n_START_SECTION_\nPedra del Dest\xc3\xad\n_START_PARAGRAPH_\nLa Pedra de Scone o Pedra del Dest\xc3\xad \xc3\xa9s la roca emprada tradicionalment en les cerim\xc3\xb2nies de coronaci\xc3\xb3 dels reis escocesos durant l\'Edat mitjana. Segons la llegenda, es tracta de la mateixa pedra en la qual va donar el seu cap Jacob mentre somiava el somni prof\xc3\xa8tic de l\'Escala de Jacob. Hist\xc3\xb2ricament, \xc3\xa9s probable que es tracti d\'una pedra sagrada empleada en les coronacions dels l\xc3\xadders de Dalriada._NEWLINE_Durant l\'Edat mitjana, la pedra va descansar a l\'Abadia de Scone (prop de l\'actual Perth), fins que en 1296 va ser traslladada a l\'Abadia de Westminster, a Londres, per ordre d\'Eduard I d\'Anglaterra, on va ser instal\xc2\xb7lada en una cadira especial destinada a servir de tron durant les cerim\xc3\xb2nies de coronaci\xc3\xb3 dels Reis d\'Anglaterra. Despr\xc3\xa9s de ser robada, recuperada i retornada a Westminster en 1950, la Pedra va ser traslladada definitivament a Esc\xc3\xb2cia en 1996 durant el proc\xc3\xa9s de devoluci\xc3\xb3 de poders a Esc\xc3\xb2cia. Des de llavors est\xc3\xa0 exposada en el Castell d\'Edimburg, juntament amb les Joies de la Corona Escocesa, i nom\xc3\xa9s es traslladar\xc3\xa0 a Westminster de nou per a ser emprada en futures coronacions.'