b"\n_START_ARTICLE_\nPresa de Gibraltar\n_START_SECTION_\nAntecedents\n_START_PARAGRAPH_\nAmb la mort sense successi\xc3\xb3 de Carles II d'Espanya, en el seu testament s'establia que el seu hereu seria el franc\xc3\xa8s Felip d'Anjou. Tot i haver recolzat altres candidats, tots els pa\xc3\xafsos d'Europa van acceptar al nou sobir\xc3\xa0, excepte l'emperador Leopold I. El 18 de febrer de 1701 el poble de Madrid, cansat de la q\xc3\xbcesti\xc3\xb3 success\xc3\xb2ria va recon\xc3\xa8ixer al nou monarca. _NEWLINE_El setembre de 1701 es constitueix la Gran Alian\xc3\xa7a formada per l'Arxiducat d'\xc3\x80ustria, el Regne d'Anglaterra, les Prov\xc3\xadncies Unides i Dinamarca, declarant la guerra als regnes d'Espanya i Portugal el juny de 1702. El maig de 1703, Portugal es va unir a la Gran Alian\xc3\xa7a._NEWLINE_Per fer costat a l'arxiduc Carles, l'estol anglo-holand\xc3\xa8s de l'almirall Sir George Rooke amb Jordi de Darmstadt, va dirigir-se a Barcelona per promou-re un aixecament, per\xc3\xb2 la ciutat no va respondre. Frustrat l'intent sobre Barcelona, l'estol de Rooke va continuar amb les operacions al Mediterrani. Coneguda l'exist\xc3\xa8ncia de l'estol aliat, el 22 de juliol salpava de Tol\xc3\xb3 l'estol borb\xc3\xb2nic de Llu\xc3\xads Alexandre de Borb\xc3\xb3 amb 51 navilis, 6 fragates i 5 galeres a l'encontre de Rooke.\n_START_SECTION_\nPreparatius\n_START_PARAGRAPH_\nL'1 d'agost l'estol de Rooke, amb quaranta-cinc navilis, sis fragates i altres naus menors, va apar\xc3\xa8ixer a la badia d'Algesires, i el mateix dia Jordi de Darmstadt, que havia estat Virrei de Catalunya durant el regnat de Carles II, va enviar una carta al governador de Gibraltar, Diego de Salinas, demanant-los que lliuressin la pla\xc3\xa7a i proclamessin com a rei l'Arxiduc Carles. El corregidor de Gibraltar, Cayo Antonio Prieto va rebutjar la invitaci\xc3\xb3, i l'estol va ancorar a la badia com a mesura intimidat\xc3\xb2ria.\n_START_SECTION_\nPresa de Gibraltar\n_START_PARAGRAPH_\nEl 4 d'agost de 1704, durant sis hores es va bombardejar el castell de Gibraltar amb ferocitat, i amb el desembarcament de les tropes, Jordi de Darmstadt al capdavant de 3.500 homes, entre els quals es trobava un batall\xc3\xb3 de 300 catalans que va desembarcar a Catalan Bay. Un dels protagonistes d'aquests esdeveniments fou John Churchill, el duc de Marlborough. Jordi de Darmstadt va conquerir el Penyal en nom de l'Arxiduc Carles d'\xc3\x80ustria quan el governador Diego de Salinas va rendir la pla\xc3\xa7a.\n_START_SECTION_\nConseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies\n_START_PARAGRAPH_\nL'almirall Rooke conscient del valor estrat\xc3\xa8gic del penyal, va prendre possessi\xc3\xb3 en nom de la reina Anna I d'Anglaterra. La conquesta de Gibraltar va causar un gran impacte entre els borb\xc3\xb2nics perqu\xc3\xa8 es temia un atac des d'Andalusia, i el 24 d'agost de 1704, un estol franc\xc3\xa8s Llu\xc3\xads Alexandre de Borb\xc3\xb3 va enfrontar-se als anglesos a la batalla de V\xc3\xa9lez-M\xc3\xa0laga i entre el 1704 i el 1705 els borb\xc3\xb2nics van intentar infructuosament recuperar la pla\xc3\xa7a amb el setge de Gibraltar._NEWLINE_Nou anys m\xc3\xa9s tard, la conquesta es va formalitzar mitjan\xc3\xa7ant el Tractat d'Utrecht (1713), en el qual Espanya cedia al Regne Unit l'\xc3\xbas del Penyal amb la condici\xc3\xb3 d'evitar, o en defecte d'aix\xc3\xb2 controlar, el contraban cap a Espanya."