b'\n_START_ARTICLE_\nDavid Brinkley\n_START_SECTION_\nPrimers anys\n_START_PARAGRAPH_\nBrinkley va n\xc3\xa9ixer a Wilmington (Carolina del Nord) i era el m\xc3\xa9s petit dels cinc fills del matrimoni format per William Graham Brinkley i Mary MacDonald (n\xc3\xa9e West) Brinkley. Va comen\xc3\xa7ar a escriure al diari local Wilmington Morning Star mentre estudiava al New Hanover High School.  Va estudiar a la Universitat de Carolina del Nord a Chapel Hill, a la Universitat Emory, i a la Universitat Vanderbilt, abans d\'entrar a servir a l\'Ex\xc3\xa8rcit dels Estats Units d\'Am\xc3\xa8rica en 1940. Despr\xc3\xa9s d\'una lic\xc3\xa8ncia m\xc3\xa8dica, va treballar per a United Press International en nombroses de les seves oficines del Sud. En 1943 es va traslladar a Washington, D.C. buscant un treball a la r\xc3\xa0dio de CBS News. En lloc d\'aix\xc3\xb2, va ocupar un treball a NBC News, es va convertir en el seu corresponsal a la Casa Blanca i amb el temps va comen\xc3\xa7ar a apar\xc3\xa8ixer a la televisi\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nCarrera\n_START_PARAGRAPH_\nEn 1952 Brinkley va comen\xc3\xa7ar a proporcionar reportatges de Washington al programa informatiu vespert\xc3\xad de NBC Television, Camel News Caravan (el nom canviaria amb el pas del temps), presentat per John Cameron Swayze.  En 1956 els executius de NBC News van considerar diverses possibilitats per presentar la cobertura de la xarxa de les convencions pol\xc3\xadtiques dem\xc3\xb2crates i republicanes, i quan l\'executiu J. Davidson Taylor va suggerir combinar dos periodistes (tenia en ment Bill Henry i Ray Scherer), el productor Reuven Frank, que preferia Brinkley, i el director de not\xc3\xadcies de la NBC, Joseph Meyers, que va preferia Chet Huntley, va proposar combinar Huntley i Brinkley. La direcci\xc3\xb3 de NBC va consentir, per\xc3\xb2 tenien tan poca confian\xc3\xa7a en l\'equip que van esperar dos mesos per anunciar-ho. La seva preocupaci\xc3\xb3 va resultar infundada._NEWLINE_La parella va funcionar tan b\xc3\xa9 que el 29 d\'octubre de 1956 els dos van assumir el programa informatiu nocturn emblem\xc3\xa0tic de NBC, amb Huntley a Nova York i Brinkley a Washington, D.C., per al recentment batejat Huntley\xe2\x80\x93Brinkley Report. L\'enginy sec de Brinkley compensava el to greu establert per Huntley, i el programa es va mostrar popular entre el p\xc3\xbablic desconcertat pel to incessantment seri\xc3\xb3s de les not\xc3\xadcies de la CBS d\'aquella \xc3\xa8poca. La capacitat de Brinkley d\'escriure d\'o\xc3\xafda amb frases simples i declaratives va guanyar-li reputaci\xc3\xb3 com a un dels escriptors amb m\xc3\xa9s talent del mitj\xc3\xa0, i les seves connexions a Washington van portar a Roger Mudd del CBS a observar: "Brinkley, de tots els nois de la televisi\xc3\xb3 aqu\xc3\xad, probablement t\xc3\xa9 el el millor sentit de la ciutat: ent\xc3\xa9n millor els seus estats d\'\xc3\xa0nim i la seva mentalitat. Coneix Washington i coneix la gent." La majoria de vegades descrit com a "ir\xc3\xb2nic ", Brinkley va suggerir una vegada a l\'aire que la millor manera de resoldre la controv\xc3\xa8rsia sobre si canviar el nom de presa Boulder a "presa Hoover" era fer que l\'expresident Herbert Hoover canvi\xc3\xa9s el seu nom per "Herbert Boulder"._NEWLINE_Un altre exemple de la ironia de Brinkley es va evidenciar a la tercera nit de la famosa convenci\xc3\xb3 dem\xc3\xb2crata de Chicago de 1968. Despr\xc3\xa9s dels abusos continus dels corresponsals de la NBC realitzats al s\xc3\xb2l de la convenci\xc3\xb3, \xc3\xa9s a dir, la interfer\xc3\xa8ncia i l\'ombra del personal dels mitjans de comunicaci\xc3\xb3 per part dels partidaris de Hubert Humphrey, presumiblement amb connexions amb el cap pol\xc3\xadtic Richard J. Daley, Brinkley va criticar la suposada interfer\xc3\xa8ncia de Daley en la llibertat de premsa despr\xc3\xa9s de la tempestuosa candidatura del senador Abraham Ribicoff a George McGovern. Potser en resposta a una sol\xc2\xb7licitud d\'objectivitat de la sala de control i al\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 a la negativa de Daley a ser entrevistat per John Chancellor de NBC al vespre, es va escoltar Brinkley sobre el soroll de la manifestaci\xc3\xb3 de McGovern dient: "L\'alcalde Daley ha tingut la seva oportunitat!" (\xc3\xa9s a dir, "ara d\xc3\xb3na-li la seva a la gent de McGovern")._NEWLINE_La salutaci\xc3\xb3 nocturna de Huntley i Brinkley, "Bona nit, Chet", entonava Brinkley; "Bona nit, David", responia Huntley, va entrar en l\'\xc3\xbas popular i va ser seguida pel comen\xc3\xa7ament del segon moviment de la 9a Simfonia de Beethoven a mesura que apareixien els cr\xc3\xa8dits del programa. The Huntley\xe2\x80\x93Brinkley Report va ser el programa de televisi\xc3\xb3 m\xc3\xa9s popular dels Estats Units fins que va ser superat, a finals dels anys seixanta, pel CBS Evening News, dirigit per Walter Cronkite. Brinkley i el seu company van guanyar tanta celebritat que Brinkley es va veure obligat a reduir els seus informes sobre Hubert Humphrey a les prim\xc3\xa0ries de Virg\xc3\xadnia Occidental del 1960, perqu\xc3\xa8 els virginians occidentals estaven m\xc3\xa9s interessats a con\xc3\xa8ixer Brinkley que al candidat.  De 1961 a 1963 Brinkley va dirigir un magaz\xc3\xadn de not\xc3\xadcies prime time, David Brinkley\'s Journal.  Produ\xc3\xaft per Ted Yates, va guanyar un Premi Peabody i dos Premis Emmy._NEWLINE_Quan Huntley es va retirar del programa el 1970, el programa de not\xc3\xadcies del vespre va ser rebatejat com a NBC Nightly News (utilitzant encara els sufixos dels cognoms de Huntley i Brinkley a favor de la continu\xc3\xaftat), i Brinkley va presentar l\'emissi\xc3\xb3 amb John Chancellor i Frank McGee. El 1971 Chancellor va ser nomenat presentador \xc3\xbanic i Brinkley es va convertir en el comentarista del programa, oferint perspectives de tres minuts diverses vegades a la setmana sota una reedici\xc3\xb3 del t\xc3\xadtol anterior, David Brinkley\'s Journal. Tanmateix el 1976, NBC va decidir reactivar el format de doble presentador i Brinkley va tornar al taulell de Washington per a la cadena fins a l\'octubre de 1979. Per\xc3\xb2 els primers anys de Nightly News mai no van assolir la popularitat de Huntley-Brinkley Report, i cap de diversos magazins de not\xc3\xadcies presentats per Brinkley durant els anys setanta van tenir \xc3\xa8xit. Un infeli\xc3\xa7 Brinkley va deixar NBC el 1981;  NBC Magazine va ser el seu \xc3\xbaltim programa per a aquesta cadena._NEWLINE_Gaireb\xc3\xa9 immediatament, a Brinkley li van oferir feina a ABC. El president d\'ABC News, Roone Arledge, volia substituir el programa de not\xc3\xadcies de diumenge del mat\xc3\xad d\'ABC, Issues and Answers, que sempre havia quedat molt per darrere de Face the Nation de la CBS i Meet the Press de la NBC. Brinkley va acceptar la feina i el 1981 va comen\xc3\xa7ar a presentar This Week with David Brinkley.  This Week va revolucionar el format de not\xc3\xadcies de diumenge al mat\xc3\xad, que no sols va tenir diversos corresponsals entrevistant a periodistes convidats, sin\xc3\xb3 que concloia amb una taula rodona. El format va tenir un gran \xc3\xa8xit i va ser aviat imitat pels rivals de l\'ABC, NBC i CBS, i va generar nous programes originaris tant nacionals com d\'emissores locals. _NEWLINE_Durant un breu per\xc3\xadode despr\xc3\xa9s que el presentador de World News Tonight a WashingtonFrank Reynolds li fos diagnosticafs l\'hepatitis que finalment va acabar amb la seva vida el 20 de juliol de 1983, Brinkley fou nomenat substitut de Reynolds de Washington. Aquest arranjament va durar fins al 4 de juliol quan fou nomenat com a successor de Reynolds Peter Jennings, corresponsal a Londres._NEWLINE_Com a part de la commemoraci\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99ABC de la Segona Guerra Mundial, Brinkley i la divisi\xc3\xb3 News van produir l\xe2\x80\x99especial The Battle of the Bulge: 50 Years On, amb Brinkley hostatjant i entrevistantsupervivents de la batalla, aliats i de l\'eix. L\'especial, que fou em\xc3\xa8s pel Nadal de 1994, va ser aclamat per la cr\xc3\xadtica i un \xc3\xa8xit d\'audi\xc3\xa8ncia.\n_START_SECTION_\nRetirada\n_START_PARAGRAPH_\nDies abans d\xe2\x80\x99anunciar la seva retirada de la cobertura peri\xc3\xb2dica de not\xc3\xadcies, Brinkley va cometre un greu error a en antena durant la tarda de les eleccions presidencials dels Estats Units de 1996, en un moment en qu\xc3\xa8 creia que estava en publicitat. Un dels seus col\xc2\xb7legues li va preguntar qu\xc3\xa8 pensava sobre les perspectives de reelecci\xc3\xb3 de Bill Clinton. Ell titllar Clinton d\'"avorrit" i va afegir: "Els propers quatre anys estaran plens de paraules i de m\xc3\xbasiques molt boniques i un munt de male\xc3\xafdes bajanades!" Un del seu equip va assenyalar que encara estaven en antena. Brinkley va dir: "De deb\xc3\xb2? B\xc3\xa9, me\'n vaig de totes maneres!" Brinkley va oferir una disculpa a Clinton durant una entrevista individual a la setmana m\xc3\xa9s o menys._NEWLINE_L\'\xc3\xbaltima emissi\xc3\xb3 de Brinkley com a presentador de This Week va ser el 10 de novembre de 1996, per\xc3\xb2 va continuar aportant breus comentaris per al programa fins al 1997. Despr\xc3\xa9s es va retirar de la televisi\xc3\xb3. Havia estat periodista durant m\xc3\xa9s de cinquanta anys i havia estat presentador d\'un programa de televisi\xc3\xb3 nacional diari o setmanal durant poc m\xc3\xa9s de quaranta anys. La seva carrera es va estendre des de finals de l\xe2\x80\x99\xc3\xa8poca de la r\xc3\xa0dio fins a l\'edat d\'internet._NEWLINE_A m\xc3\xa9s dels seus deu Emmys i tres Peabodys, Brinkley tamb\xc3\xa9 va rebre el Premi Alfred I. duPont\xe2\x80\x93Columbia University en 1958. En 1982 va rebre el Premi Paul White per la seva carrera de la Radio Television Digital News Association. En 1988 fou introdu\xc3\xaft al Television Hall of Fame. En 1992 el president George H. W. Bush li va atorgar la Medalla Presidencial de la Llibertat, el m\xc3\xa0xim honor civil de la naci\xc3\xb3. Bush el va anomenar "el major estatista del periodisme de difusi\xc3\xb3", per\xc3\xb2 Brinkley era molt m\xc3\xa9s humil. En una entrevista del 1992, va dir: "La major part de la meva vida, simplement he estat un reporter que cobria esdeveniments i escrivia i parlava sobre ells"._NEWLINE_Brinkley \xc3\xa9s el pare de l\'historiador i antic professor de la Universitat de Col\xc3\xbambia Alan Brinkley i del guanyador del Pulitzer i professor de periodisme a Stanford Joel Brinkley.\n_START_SECTION_\nMort\n_START_PARAGRAPH_\nBrinkley va morir el 2003 a la seva llar a Houston per complicacions de la caiguda que va patir a la seva casa de vacances a Jackson Hole, Wyoming, segons el seu fill, John Brinkley. El seu cos est\xc3\xa0 enterrat al cementiri d\'Oakdale a Wilmington (Carolina del Nord).'