b"\n_START_ARTICLE_\nMiriam Hopkins\n_START_SECTION_\nEntre protagonista i secundaria\n_START_PARAGRAPH_\nDebut\xc3\xa0 en el m\xc3\xb3n de l'espectacle als 20 anys d'edat com a noia de cor en els espectacles musicals de Nova York, cosa que li obri les portes a diferents aparicions teatrals al llarg dels anys 1920, que finalment fructificaren en una crida de Hollywood materialitzada en un contracte amb l'estudi Paramount signat el 1930._NEWLINE_Hopkins tingu\xc3\xa9 una vida privada i sentimental for\xc3\xa7a atrafegada. Es cas\xc3\xa0 en quatre ocasions. L'actor Brandon Peters fou el seu primer marit entre maig de 1926 i maig de 1928, data del seu divorci. Despr\xc3\xa9s arrib\xc3\xa0 Austin Parker, guionista, entre altres, de Something to Sing About, protagonitzada per James Cagney. Fou el seu marit entre juny de 1928 i maig de 1932. El seu tercer marit fou el m\xc3\xa9s conegut, l'ucra\xc3\xafn\xc3\xa8s Anatole Litvak, director de pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules com The Snake Pit (1948), City for Conquest (1940), Sorry, Wrong Number (1948), The Long Night (1947), Anastasia (1956), The Journey (1959), Goodbye Again (1961) i The Night of the Generals (1967). Es casaren el setembre de 1937 i es divorciaren l'octubre de 1939. El seu quart i \xc3\xbaltim marit fou Raymond Benton Beck, amb el qual va contraure matrimoni l'octubre de 1945 i de qui es divorci\xc3\xa0 l'abril de 1951._NEWLINE_Cap d'aquest matrimonis li don\xc3\xa0 fills, per\xc3\xb2 fou pionera adoptant el seu fill Michael, el 1932, quan encara era soltera, entre el seu segon i tercer matrimoni, en un moment en qu\xc3\xa8 les lleis d'alguns estats prohibien l'adopci\xc3\xb3 per part de pares i mares solters.\n_START_SECTION_\nMusa d'Ernst Lubitsch\n_START_PARAGRAPH_\nComen\xc3\xa7\xc3\xa0 la seva carrera davant les c\xc3\xa0meres a finals dels anys 1920 treballant en llargs-metratges quan el cinema estava en l'etapa final de ser mut i ja obria les portes al sonor. Es va mantenir com a actriu en la pantalla gran i petita fins a l'any 1970. Fou la musa indiscutible d'Ernst Lubitsch, un mestre de la com\xc3\xa8dia, model per a Billy Wilder i Woody Allen, que rod\xc3\xa0 amb ella com a protagonista la que per a molts cr\xc3\xadtics \xc3\xa9s la millor pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de la seva brillant filmografia, Trouble in Paradise, producci\xc3\xb3 de 1932 en la qual Hopkins va poder posar a prova tota la seva capacitat c\xc3\xb2mica, deixant clar que era una de les m\xc3\xa9s solides humoristes de la seva \xc3\xa8poca. Era la primera estrella del repartiment, per\xc3\xb2 no fou la que va treure m\xc3\xa9s diners d'aquest film. Li pagaren 1.750 d\xc3\xb2lars per setmana, enfront els 4.000 setmanals de Kay Francis, que no obstant era una de les seves millors amigues de la professi\xc3\xb3, i els 3.500 setmanals que guanyava el gal\xc3\xa0 de la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula, Herbert Marshall, que havia estat a punt de ser despla\xc3\xa7at d'aquest contracte pel primer candidat a aquest, Cary Grant._NEWLINE_L'altra pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula en la qual Lubitsch va poder treure partit del seu talent per l'humor fou Design for Living, de repartiment agosarat per l'\xc3\xa8poca i que en un moment del di\xc3\xa0leg fins i tot suggeria un trio entre ella, Gary Cooper i Fredric March._NEWLINE_Junt amb aquests dos treballs per al creador de l'anomenat toc Lubitsch, altres t\xc3\xadtols especialment destacats de la seva filmografia s\xc3\xb3n en primer lloc els que assoliren les dues \xc3\xbaniques nominacions de la seva carrera als principals premis cinematogr\xc3\xa0fics estatunidencs: Becky Sharp, que sign\xc3\xa0 Rouben Mamoulian, la port\xc3\xa0 a ser nominada a l'Oscar en la categoria de Millor Actriu Principal en un any en qu\xc3\xa8 aquest premi an\xc3\xa0 a parar a les mans de Bette Davis pel seu treball a Dangerous, i on tamb\xc3\xa9 competia per al premi amb Claudette Colbert per Private Worlds, Elisabeth Bergner per Escape Me Never, Katharine Hepburn per Alice Adams, Merle Oberon per The Dark Angel. Per la seva part, The Heiress li aconsegu\xc3\xad una nominaci\xc3\xb3 al Globus d'Or com a Millor Actriu de Repartiment, en un any en qu\xc3\xa8 aquest premi an\xc3\xa0 a parar a Mercedes McCambridge pel seu treball a All the King's Men._NEWLINE_Junt a aquest t\xc3\xadtols la seva filmografia s'anima amb el seu pas per Dr. Jekyll and Mr. Hyde (1931), que protagonitz\xc3\xa0 junt a Fredric March (ella interpretava el rol d'una prostituta). El film fou un \xc3\xa8xit, encara que per motius de censura despr\xc3\xa9s de les primeres projeccions les seves aparicions foren retallades del muntatge exhibit comercialment, deixant la seva aportaci\xc3\xb3 redu\xc3\xafda a poca cosa m\xc3\xa9s de cinc minuts. Tamb\xc3\xa9 destaca la seva trobada amb Edward G. Robinson i Joel McCrea a Barbary Coast (1935), paper pensat inicialment per a Gary Cooper, o amb Errol Flynn a Virginia City, dos westerns. En la primera Miriam i Robinson tingueren molt mala relaci\xc3\xb3, fins que en una seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia en que havia de bufetejar-la, ell es prengu\xc3\xa9 la revenja i la bufetej\xc3\xa0 realment fins al punt que la llen\xc3\xa7\xc3\xa0 per terra._NEWLINE_Altres films curiosos de la seva filmografia s\xc3\xb3n el drama rom\xc3\xa0ntic These Three, dirigida per William Wyler, on torn\xc3\xa0 a coincidir amb Joel McCrea i es va mesurar amb una de les seves principals competidores en el cinema de l'\xc3\xa8poca, Merle Oberon. Era una adaptaci\xc3\xb3 de l'obra de Lillian Hellman, (La calumnia), que Wyler adaptaria novament el 1961 amb el seu t\xc3\xadtol original The Children's Hour, i abordant el tema del lesbianisme que tingu\xc3\xa9 d'esquivar curosament en aquesta primera versi\xc3\xb3. En la segona compt\xc3\xa0 amb Shirley MacLaine i Audrey Hepburn, i torn\xc3\xa0 a fitxar a Miriam Hopkins perqu\xc3\xa8 interpret\xc3\xa9s un paper diferent al de la primera versi\xc3\xb3. McCrea es ratific\xc3\xa0 com la seva parella de ficci\xc3\xb3 m\xc3\xa9s reiterada i l'acompany\xc3\xa0 en altres destacades pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules de la seva carrera, una s\xc3\xa8rie de com\xc3\xa8dies rom\xc3\xa0ntiques, Splendor i Woman Chases Man._NEWLINE_Acompany\xc3\xa0 en qualitat d'actriu secundaria a Bette Davis a The Old Maid (1939), i en aquest mateix paper rest\xc3\xa0 associada a Laurence Olivier i Jennifer Jones a Carrie. Per tancar la seva carrera amb fermall d'or va pujar al repartiment de The Chase (1966). Aix\xc3\xb2 si, sempre es pened\xc3\xad d'haver refusat acompanyar Clark Gable en It Happened One Night, com\xc3\xa8dia que li don\xc3\xa0 un Oscar a Claudette Colbert, i encara que no li donaren el paper, era la favorita de l'escriptora Margaret Mitchell per interpretar a la seva hero\xc3\xafna Scarlett O'Hara en l'adaptaci\xc3\xb3 cinematogr\xc3\xa0fica de Gone With the Wind (en catal\xc3\xa0 All\xc3\xb2 que el vent s'endugu\xc3\xa9).\n_START_SECTION_\nLa TV entra en la seva professi\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nDes de finals dels anys quaranta endavant Miriam trob\xc3\xa0 millor acomodaci\xc3\xb3 en la TV que en el cinema, fent nombrosos treballs per a la pantalla petita en s\xc3\xa8rie dram\xc3\xa0tiques que li permeteren seguir demostrant la seva qualitat principal com a actriu, la versatilitat. Era capa\xc3\xa7 d'adaptar-se i treure partit de tot tipus de personatges, i per aix\xc3\xb2 va poder reciclar-se del cinema a la TV, mitj\xc3\xa0 en el qual fou pionera de les ficcions dram\xc3\xa0tiques, com abans s'havia adaptat en el cinema de les seves funcions com a actriu protagonista a la d'acompanyant secundaria d'actors principals."