b"\n_START_ARTICLE_\nJaume Serra i Iglesias\n_START_SECTION_\nDades biogr\xc3\xa0fiques\n_START_PARAGRAPH_\nEra fill d'un fabricant igualad\xc3\xad. Va treballar com a professor de gimn\xc3\xa0stica del col\xc2\xb7legi dels Escolapis i, sobretot, com a oficial major i arxiver de l'Ajuntament d'Igualada, per b\xc3\xa9 que se'l recorda principalment per la seva condici\xc3\xb3 d'historiador. Gran amic de Joan Serra i Constans\xc3\xb3, el 1884 presidia la secci\xc3\xb3 de teatre de l'Ateneu Igualad\xc3\xad de la Classe Obrera i va ser un dels fundadors i president (1884-1886) del Centre Catalanista. El 1887 va inaugurar un \xc2\xabGimn\xc3\xa0s Higi\xc3\xa8nic\xc2\xbb al carrer del Clos, 46, baixos, i el 1892 va promoure que aquesta \xc2\xabgimn\xc3\xa0stica higi\xc3\xa8nica\xc2\xbb es fes en un dels salons de l'Ateneu. Serra i Iglesias va ser president de l'Ateneu Igualad\xc3\xad (1889-1890) i autor de la lletra de l'Himne a la senyera de l'entitat, amb m\xc3\xbasica de Manuel Borgu\xc3\xb1\xc3\xb3._NEWLINE_Cansat del combat permanent contra el caciquisme godonista, va acabar marxant d'Igualada i optant per la pla\xc3\xa7a de secretari municipal del Vendrell, per a la qual va ser habilitat el 27-2-1893. All\xc3\xad, va implicar-se tamb\xc3\xa9 en la vida social per mitj\xc3\xa0 de l'Orfe\xc3\xb3 Vendrellench \xe2\x80\x95que un temps va dirigir la seva filla\xe2\x80\x95 i amb la publicaci\xc3\xb3 d'articles a El Baix Pened\xc3\xa8s. Tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s autor d'uns goigs de comiat als estiuejants habituals de Sant Salvador, que va musicar el mestre Pau Casals. Tanmateix, continuava pendent del que succe\xc3\xafa a la seva ciutat natal \xe2\x80\x95com ho demostra la seva entusiasta col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 en el naixement del Centre Autonomista el 1905\xe2\x80\x95 i encara el 28-5-1934 va ser elegit president del Casal de la Comarca d'Igualada, adherit al moviment de la Lliga Comarcal de Catalunya impulsat per Francesc Glanadell. Cap al final de la seva vida, va traslladar-se a Barcelona i en plena Guerra Civil, va morir als 85 anys d'edat. Igualada li t\xc3\xa9 dedicat un carrer al Pla de la Massa.\n_START_SECTION_\nArticles i treballs\n_START_PARAGRAPH_\nEl 25-8-1881 va guanyar un premi en el segon certamen literari de l'Ateneu amb La festa major. Quadro de costums igualadinas; i el 1887 va tornar-ne a guanyar un amb Aplech de datos per a l'hist\xc3\xb2ria d'Igualada, que \xc3\xa9s la primera sistematitzaci\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica de la ciutat. Va col\xc2\xb7laborar en els peri\xc3\xb2dics manuscrits de Serra i Constans\xc3\xb3 La Antorcha (1880) i L'Ensaig (1882), i en els peri\xc3\xb2dics locals: Semanario de Igualada (1880-1886), La Colmena de Igualada (1880-1882, pseud\xc3\xb2nim J. Su\xc3\xa1rez), El Porvenir de Igualada (1882-1883, pseud\xc3\xb2nim Jeremies), Lo Renaixement (1884, que redactava gaireb\xc3\xa9 sol), El Ateneo (1885-1898), El Igualadino (1893-1895) i Nova Llevor (1905). En els seus articles de premsa va defensar el ferrocarril d'Igualada a Barcelona per Sant Sadurn\xc3\xad, va reivindicar el protagonisme dels igualadins a la batalla del Bruc i va promoure l'explotaci\xc3\xb3 de l'aq\xc3\xbc\xc3\xadfer Carme-Capellades.\n_START_SECTION_\nActivitats ma\xc3\xa7\xc3\xb2niques\n_START_PARAGRAPH_\nTenia el grau ma\xc3\xa7\xc3\xb2nic m\xc3\xa9s alt de la l\xc3\xb2gia igualadina Jespus n\xc3\xbam. 73 i va arribar a integrar-se en el grup tercer del Ritu Escoc\xc3\xa8s Antic i Acceptat, que est\xc3\xa0 format pels graus filos\xc3\xb2fics (del 19\xc3\xa8 al 30\xc3\xa8). Va ingressar en la fraternitat ma\xc3\xa7\xc3\xb2nica a la l\xc3\xb2gia manresana Bruch, sota el nom simb\xc3\xb2lic de Caresmar, abans de 1888. A la l\xc3\xb2gia igualadina Jespus, el 1889 tenia el grau 18; el 1893, el grau 24; i va ser Venerable Mestre de la L\xc3\xb2gia, des de 1889 fins al 1890 i des de 1892 fins que se'n va anar a viure fora d'Igualada."