b"\n_START_ARTICLE_\nCarl Otto Nicolai\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nNicolai, un nen prodigi, des de molt jove va abandonar a la seva llar i els seus pares per anar a estudiar amb Carl Friedrich Zelter a Berl\xc3\xadn. Despr\xc3\xa9s d'un cert \xc3\xa8xit a Alemanya, incloent la seva primera simfonia (1831) i concerts p\xc3\xbablics, es va convertir en m\xc3\xbasic de l'ambaixada de Pr\xc3\xbassia a Roma. Durant la d\xc3\xa8cada de 1840 va ser la figura m\xc3\xa9s prominent de l'escena musical a Viena. El 1844 li van oferir el c\xc3\xa0rrec, ocupat fins a aquell moment per Felix Mendelssohn, de mestre de capella de la catedral de Berl\xc3\xadn, malgrat que no s'hi establiria fins a l'\xc3\xbaltim any de la seva vida, on va tenir diverses alumnes de cant, entre elles Mathilde Marchesi._NEWLINE_Dos mesos despr\xc3\xa9s de l'estrena reeixida de Les alegres comares de Windsor, i nom\xc3\xa9s dos dies despr\xc3\xa9s d'accedir a la direcci\xc3\xb3 de la Berlin Staatsoper, va morir d'un despreniment cerebral. _NEWLINE_Les seves obres se segueixen escoltant a \xc3\x80ustria i a Alemanya, entre les quals destaquen alguns \xc3\xa0lbums de lieder, una Missa en Re de considerable envergadura, i un Pater noster per a doble cor."