b"\n_START_ARTICLE_\nBartomeu Xiberta i Roqueta\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nBaldiri Xiberta havia nascut a Santa Coloma de Farners, als deu anys comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a estudiar al seminari menor dels Carmelites de l'Antiga Observan\xc3\xa7a d'Olot. Tres anys m\xc3\xa9s tard marx\xc3\xa0 a Onda, on continu\xc3\xa0 estudiant al convent i ingress\xc3\xa0 a l'Orde del Carmel cal\xc3\xa7at; profess\xc3\xa0 en 1913, canviant el seu nom pel de Bartomeu Fanti. Va cursar filosofia i, al convent de Caudete, teologia, ordenant-s'hi diaca. Continu\xc3\xa0 estudiant a Roma, on fou ordenat sacerdot el 20 de desembre de 1919 i fou deixeble de Maurice de la Taille i Franz Ehrbe, que dirig\xc3\xad la seva tesi doctoral Clavis Ecclesiae (1922), que tingu\xc3\xa9 ress\xc3\xb2 a tot Europa i anticip\xc3\xa0 el pensament eclesiol\xc3\xb2gic de la constituci\xc3\xb3 Lumen gentium del Concili Vatic\xc3\xa0 II, quaranta anys posterior. Es dedic\xc3\xa0 a la doc\xc3\xa8ncia en teologia a la Universitat Gregoriana de Roma fins que el 1937 fou expulsat d'It\xc3\xa0lia per Mussolini, anant a viure als Pa\xc3\xafsos Baixos i, del 1939 al 1947, a Olot. _NEWLINE_Va redescobrir i revaloritzar els mestres carmelitans medievals, sobre els que public\xc3\xa0 De scriptoribus scholasticis s. XIV ex Ordine Carmelitarum (Lovaina 1932) i Guiu de Terrena carmelita de Perpiny\xc3\xa0 (Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1932), important contribuci\xc3\xb3 a la hist\xc3\xb2ria de la filosofia catalana medieval. Com a te\xc3\xb2leg, havia estat influ\xc3\xaft per Matthias Joseph Scheeben i, despr\xc3\xa9s, pels sants pares grecs; tanmateix, el seu pensament fou eminentment personal. En destaquen els estudis sobre la Penit\xc3\xa8ncia, exposats a la tesi Clavis Ecclesiae, i sobre les doctrines cristol\xc3\xb2giques: Tractatus de verbo incarnato (Madrid, 1954), El yo de Jesucristo (1954), Conflicto entre dos cristologias (Barcelona, 1954). Va compilar un recull de fonts per a l'estudi de la cristologia a Enchiridion de verbo incarnato (Madrid, 1957). Va escriure un tractat general de teologia: Introductio in sacram theologiam (Madrid, 1949). La seva \xc3\xbaltima obra fou La tradici\xc3\xb3n y su problem\xc3\xa1tica actual (Barcelona, 1964), dedicada a la Revelaci\xc3\xb3._NEWLINE_Va \xc3\xa9sser un dels grans restauradors de la intel\xc2\xb7lectualitat catalana cat\xc3\xb2lica dels anys vint i trenta del segle XX, com Carles Card\xc3\xb3, Ignasi Casanoves o Miquel d'Esplugues. Era membre de l'Acad\xc3\xa8mia Romana de Sant Tom\xc3\xa0s i d'altre entitats acad\xc3\xa8miques, com l'Institut d'Estudis Catalans, la Societat Filos\xc3\xb2fica de Catalunya, la Reial Acad\xc3\xa8mia de Bones Lletres de Barcelona o l'Estudi General Lul\xc2\xb7li\xc3\xa0 de Mallorca. Consultor de la Sagrada Congregaci\xc3\xb3 de Sagraments i membre de la Comissi\xc3\xb3 Preparat\xc3\xb2ria del Concili Vatic\xc3\xa0 II, en el que fou perit i particip\xc3\xa0 activament. _NEWLINE_A l'orde carmelit\xc3\xa0 fou comissari general de Catalunya i assistent general. El 1964 va patir un ictus apopl\xc3\xa8tic i va morir tres anys despr\xc3\xa9s, parapl\xc3\xa8gic i amb dem\xc3\xa8ncia, a Terrassa en 1967.\n_START_SECTION_\nVeneraci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEl 30 de gener de 1997, la di\xc3\xb2cesi de Barcelona, a petici\xc3\xb3 dels Carmelites de l'Antiga Observan\xc3\xa7a de Catalunya, comen\xc3\xa7\xc3\xa0 el proc\xc3\xa9s de beatificaci\xc3\xb3 del prevere a causa de les seves virtuts heroiques, declarant-lo servent de D\xc3\xa9u. L'enquesta diocesana acab\xc3\xa0 el 13 de gener de 2006."