b"\n_START_ARTICLE_\nHawker Hunter\n_START_SECTION_\nDesenvolupament\n_START_PARAGRAPH_\nEls or\xc3\xadgens del Hunter es troben en el Hawker Sigui Hawk, un ca\xc3\xa7a naval d'ales rectes. En la recerca d'un millor rendiment i per acomplir amb l'especificaci\xc3\xb3 I.38/46 del Ministeri de l'Aire, el dissenyador cap de Hawker Aircraft, Sidney Camm, va crear el Hawker P.1052, que era essencialment un Sigui Hawk amb ales en fletxa a 35 graus. En el seu primer vol, fet l'any 1948, el P.1052 va demostrar un rendiment bo per\xc3\xb2 que no justificava un desenvolupament posterior per ser un avi\xc3\xb3 de producci\xc3\xb3. Com a empresa privada, Hawker va convertir el segon prototip del P.1052 en el Hawker P.1081, amb les ales de la cua en fletxa i un fuselatge revisat, amb una tovera a la part posterior. El primer vol del P.1081 es va fer el 19 de juny de 1950, aconseguint l'atenci\xc3\xb3 de la Real For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria Australiana, per\xc3\xb2 el desenvolupament no va continuar i l'\xc3\xbanic prototip constru\xc3\xaft es va estavellar en 1951._NEWLINE_Mentrestant, el 1946, el Ministeri de l'Aire va fer l'especificaci\xc3\xb3 F.43/46 per a un interceptor de reacci\xc3\xb3 di\xc3\xbcrn. Camm va utilitzar el disseny b\xc3\xa0sic del P.1052 i va adoptar el recent creat turborreactor Rolls-Royce Avon. El major avantatge de l'Avon sobre el Rolls-Royce Nen, utilitzat en el Sigui Hawk, era el seu compressor axial, que redu\xc3\xafa el seu di\xc3\xa0metre i millorava l'empenta. El mar\xc3\xa7 de 1948, el Ministeri de l'Aire va fer l'especificaci\xc3\xb3 F.3/48 per cobrir el desenvolupament del projecte. El disseny va comen\xc3\xa7ar amb una presa d'aire en el musell i una cua en forma de T, per\xc3\xb2 r\xc3\xa0pidament es va transformar en un disseny m\xc3\xa9s familiar. Les entrades d'aire es van traslladar a la zona de les ales, per deixar m\xc3\xa9s espai per a armes i un radar al musell. Es va canviar la forma de la cua per problemes d'estabilitat._NEWLINE_El P.1067 va fer el seu primer vol des de MoD Boscombe Down el 20 de juliol de 1951, impulsat per un motor Avon 103 de 28,91 kN d'un bombarder English Electric Canberra. El segon prototip, equipat amb l'avi\xc3\xb2nica de producci\xc3\xb3, armament i un turborreactor Avon 107 de 33 kN d'empenta, va volar per primera vegada el 5 de maig de 1952. Com a reserva, Hawker va demanar adaptar al nou avi\xc3\xb3 un altre turborreactor axial brit\xc3\xa0nic. El tercer prototip, amb un Armstrong Siddeley Sapphire 101 de 35 kN va volar per primera vegada el 30 de novembre de 1952._NEWLINE_El Ministeri de Subministrament va demanar que el Hunter entr\xc3\xa9s en producci\xc3\xb3 el mar\xc3\xa7 de 1950, un any abans del seu primer vol. El primer model de producci\xc3\xb3, el Hunter F.1 amb un turborreactor Avon 113 de 33,8 kN, va fer el seu primer vol el 16 de mar\xc3\xa7 de 1953. un Hunter F Mk3 pilotat per Neville Duke va trencar la marca de velocitat el 7 de setembre de 1953, en aconseguir els 1.163,2 km/h sobre Littlehampton. No obstant aix\xc3\xb2, el r\xc3\xa8cord duraria menys de tres setmanes en ser superat per un Supermarine Swift de la RAF el 25 de setembre.\n_START_SECTION_\nDisseny\n_START_PARAGRAPH_\nEl Hunter era un monoplano met\xc3\xa0l\xc2\xb7lic convencional. El pilot s'asseia en un seient eyectable Martin-Baker 2H o 3H. La versi\xc3\xb3 bipla\xc3\xa7a d'entrenament utilitzava seients 4H. El fuselatge era de fabricaci\xc3\xb3 monocasc, amb la secci\xc3\xb3 posterior desmuntable per fer tasques de manteniment. El motor s'alimentava a trav\xc3\xa9s d'entrades d'aire triangulars a la zona de les ales i tenia una sortida \xc3\xbanica a la part posterior del fuselatge._NEWLINE_Les ales tenien un angle de 35 graus respecte de la perpendicular del fuselatge i lleugerament an\xc3\xa8drics. Les ales de cua i el tim\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 eren en fletxa. Els controls eren convencionals. Hi havia un aerofre a la part ventral del fuselatge i feia servir un tren d'aterratge de tricicle. La variant monopla\xc3\xa7a d'atac estava equipada amb quatre canons ADEN de 30 mm, mentre que la versi\xc3\xb3 bipla\xc3\xa7a portava o b\xc3\xa9 un \xc3\xbanic can\xc3\xb3 o dos en el cas d'alguns models d'exportaci\xc3\xb3. L'avi\xc3\xb3 estava equipat amb un radar d'abast Ekco situat en el musell.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria operacional\n_START_PARAGRAPH_\nEl Hunter F.1 va entrar en servei amb la Royal Air Force el juliol de 1954. Es va recon\xc3\xa8ixer amb rapidesa que el nou avi\xc3\xb3 tenia una capacitat insuficient de combustible. A m\xc3\xa9s, les preses d'aire mal dissenyades produ\xc3\xafen interrupcions en el flux d'aire amb el resultat de parades en el compressor. Quan l'avi\xc3\xb3 feia servir els seus canons hi havia la possibilitat de talls de subministrament en el motor. Les solucions possibles de tallar el combustible quan es disparava i restringir l'\xc3\xbas de les armes a velocitats i altituds baixes eren insatisfact\xc3\xb2ries._NEWLINE_El curt abast de l'avi\xc3\xb3 era un problema principal, ja que tenia una autonomia d'una hora. El 8 de febrer de 1956, en un vol, vuit Hunters van ser redirigits a un altre aer\xc3\xb2drom a causa del mal temps atmosf\xc3\xa8ric. Sis avions es van quedar sense combustible i es van estavellar, provocant la mort d'un dels pilots. Un dels avions que va aterrar es va quedar sense combustible en fer el rodatge. Com a aspecte positiu, l'avi\xc3\xb3 era maniobrable i fins i tot la seva primera versi\xc3\xb3 podia superar la velocitat del so en un descens de 30-40\xc2\xba._NEWLINE_El Hunter F.3 va ser el primer prototip en estar equipat amb un postcremador Avon RA.7R de 42,70 kN d'empenta. El 7 de setembre de 1953 va aconseguir un nou r\xc3\xa8cord de velocitat amb 1.163,2 km/h en un circuit de 3 km._NEWLINE_Per solucionar el problema d'autonomia, una producci\xc3\xb3 de Hunter F.1 va ser equipada amb un nou tipus d'ala, incrementant la seva capacitat de combustible de 1.533 litres als 1.833 litres. A m\xc3\xa9s, es podia instal\xc2\xb7lar sota cada ala un tanc extern de 454 litres. El resultat, denominat Hunter F.4, va volar per primera vegada el 20 d'octubre de 1954, entrant en servei al mar\xc3\xa7 de 1955. Una variant de l'F.4 equipada amb motor Sapphire va ser designada com Hunter F.5. Tot i que el Sapphire no tenia els problemes de talls de subministrament de l'Avon i era m\xc3\xa9s econ\xc3\xb2mic en combustible, la RAF es va decantar per l'Avon per continuar els subministraments i manteniment, ja que era el mateix motor que s'utilitzava en el bombarder Canberra._NEWLINE_Rolls-Royce va equipar a l'avi\xc3\xb3 amb un nou sistema autom\xc3\xa0tic de combustible i va redissenyar el compressor per solucionar els problemes amb el motor. El resultat va ser l'Avon 203 que produ\xc3\xafa un empenta de 44.48 kN i va ser muntat en el Hawker P.1099, al que se li va canviar el nom posteriorment a Hunter F.6. L'F.6 es va retirar de la seva tasca de combat a la RAF el 1963 i va ser reempla\xc3\xa7at per l'English Electric Lightning. Les versions de ca\xc3\xa7a bombarder van servir fins al 1970. Alguns avions es van mantenir per tasques secund\xc3\xa0ries i d'entrenament fins a comen\xc3\xa7aments dels anys 1990.\n_START_SECTION_\nGuerra dels Sis Dies\n_START_PARAGRAPH_\nEls Hunter de la for\xc3\xa7a a\xc3\xa8ria iraquiana van realitzar accions de combat amb \xc3\xa8xit. Algunes missions es van fer amb pilots jordans. La majoria dels Hunter jordans van ser destru\xc3\xafts a terra el primer dia de guerra.\n_START_SECTION_\nAd\xc3\xa9n\n_START_PARAGRAPH_\nEn la Col\xc3\xb2nia d'Ad\xc3\xa9n al maig de 1954, els Hunter GR9 del 43\xc3\xa8 i 8\xc3\xa8 esquadrons de la RAF van ser utilitzats durant la insurrecci\xc3\xb3 per a la derrota de la Federaci\xc3\xb3 d'Ar\xc3\xa0bia del Sud, fent servir principalment coets explosius i els canons ADEN de 30 mm. Tots dos esquadrons van continuar les seves operacions fins a la retirada del Regne Unit d'Ad\xc3\xa8n al novembre de 1967.\n_START_SECTION_\nSom\xc3\xa0lia\n_START_PARAGRAPH_\nEl r\xc3\xa8gim de Mohamed Siad Barre va fer servir els Hunter per bombardeigs indiscriminats durant la guerra civil de Som\xc3\xa0lia a la fi dels anys 80.\n_START_SECTION_\nRhod\xc3\xa8sia\n_START_PARAGRAPH_\nA la Rep\xc3\xbablica de Rhod\xc3\xa8sia (actual Zimb\xc3\xa0bue) es van fer servir els seus seves Hunter FGA.9 contra els insurgents de ZANU/ZAPU des de finals dels anys 60 i durant els anys 70, incloent bombardeigs prop de frontera.\n_START_SECTION_\nZimb\xc3\xa0bue\n_START_PARAGRAPH_\nZimb\xc3\xa0bue va usar els seus Hunters per donar suport a Laurent-D\xc3\xa9sir\xc3\xa9 Kabila durant la Segona guerra del Congo i suposadament tamb\xc3\xa9 es van involucrar en la lluita de Mo\xc3\xa7ambic.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xadban\n_START_PARAGRAPH_\nLa For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria del L\xc3\xadban va utilitzar Hawker Hunter des de 1958. Un va ser abatut el primer dia de la Guerra dels Sis Dies per la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria d'Israel. Van ser utilitzats durant la Guerra Civil libanesa, fent les seves \xc3\xbaltimes sortides el 1983._NEWLINE_El 2008, quatre unitats van ser posades en servei una altra vegada, convertint-se el L\xc3\xadban en l'\xc3\xbanic usuari actiu de Hawker Hunter al m\xc3\xb3n.\n_START_SECTION_\nGuerra indo-pakistan\xc3\xad de 1965\n_START_PARAGRAPH_\nDurant la Guerra indo-pakistan\xc3\xad de 1965, els Hunter van atacar unitats blindades pakistaneses i van destruir carros de combat Patton. L'avi\xc3\xb3 va demostrar el seu valor com ca\xc3\xa7a bombarder destruint diversos tancs a la Batalla d'Asal Uttar. Tamb\xc3\xa9 va abatre sis F-86 Sabre i altres avions amb la p\xc3\xa8rdua de vuit Hunter.\n_START_SECTION_\nGuerra indo-pakistan\xc3\xad de 1971\n_START_PARAGRAPH_\nQuatre Hunter de la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria \xc3\x8dndia van destruir dotzenes de tancs T-59 i M4 Sherman pakistanesos durant la Batalla de Longewala. Els avions van destruir gaireb\xc3\xa9 un centenar de vehicles de l'Ex\xc3\xa8rcit de Pakistan en la mateixa batalla. Els Hunter van estar al bombardeig estrat\xc3\xa8gic d'instal\xc2\xb7lacions petrolieres a Karachi el 4 de desembre de 1971 i en Mangla Dam l'endem\xc3\xa0._NEWLINE_Una setmana m\xc3\xa9s tard, quatre Hunter de Jaisalmer van atacar la instal\xc2\xb7laci\xc3\xb3 de gas de Sui en el nord de Sind. A Pakistan de l'Est (actual Bangladesh), els Hunter, juntament amb bombarders Canberra, MiG i An-12 van atacar la f\xc3\xa0brica d'armament de Joydebpur. Els avions tamb\xc3\xa9 es van enfrontar a l'aviaci\xc3\xb3 de la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria de Pakistan sobre Dacca i van abatre set F-86 Sabre.\n_START_SECTION_\nCop militar de Xile de 1973\n_START_PARAGRAPH_\nL'11 de setembre de 1973, els Hawker Hunter de la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria de Xile (FACh) van realitzar atacs amb coets SURA-D al Palau de la Moneda a Santiago de Xile, la radioemissora Magallanes i la resid\xc3\xa8ncia del llavors President Salvador Allende a l'Avinguda Tom\xc3\xa1s Moro, amb total \xc3\xa8xit, sent el primer avi\xc3\xb3 a reactor de la FACh en ser utilitzat en situaci\xc3\xb3 de conflicte.\n_START_SECTION_\nUsuaris\n_START_PARAGRAPH_\nEl Hawker Hunter ha servit en les forces a\xc3\xa8ries d'Ar\xc3\xa0bia  Saudita, B\xc3\xa8lgica, Xile, Dinamarca, Uni\xc3\xb3 dels Emirats \xc3\x80rabs, l'Iraq, Iran, \xc3\x8dndia, Jord\xc3\xa0nia, Kenya, Kuwait, L\xc3\xadban, Oman, Pa\xc3\xafsos Baixos, Per\xc3\xba, Qatar, Rhod\xc3\xa8sia/Zimb\xc3\xa0bue, Singapur, Som\xc3\xa0lia, Su\xc3\xa8cia i Su\xc3\xafssa. B\xc3\xa8lgica i els Pa\xc3\xafsos Baixos han fabricat avions sota llic\xc3\xa8ncia.\n_START_SECTION_\nXile\n_START_PARAGRAPH_\nAdquirits el 1967 pel govern d'Eduardo Frei Montalva, va representar la primera compra d'un sistema d'armes, donant-li un nou nivell de poder defensiu per For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria de Xile. Es va rebre un lot inicial de 15 Hawker Hunter FGA.MK 71 entre setembre de 1967 i juny de 1968; aquests van ser seguits per tres FR.MK 71A i tres T.mk 72, aquests \xc3\xbaltims la versi\xc3\xb3 de reconeixement i entrenament, respectivament. EL Grup d'Aviaci\xc3\xb3 N\xc3\xbam. 7 amb seu a la base a\xc3\xa8ria dels Cerrillos va comen\xc3\xa7ar les seves operacions amb el Hunter al maig de 1968.  _NEWLINE_Ordres posteriors de compra del model van portar al lliurament de 13 Hunters m\xc3\xa9s dels models FGA.MK71, tres FR.MK 71A i dos T.mk.72 lliurats en diversos lots entre 1970 i 1974. Aquests lots van permetre que el Grup d'Aviaci\xc3\xb3 N\xc3\xbam. 9 (Port Montt) -\xe2\x80\x9cLes Panteres Negres\xe2\x80\x9d- s'equip\xc3\xa9s el maig de 1970 amb el Hunter, i es va refor\xc3\xa7ar el Grup d'Aviaci\xc3\xb3 N\xc3\xbam. 8, que pr\xc3\xa8viament ja usava el model._NEWLINE_L'11 de setembre de 1973 es van utilitzar dos avions Hawker Hunter per bombardejar el Palau de la Moneda i la resid\xc3\xa8ncia del President de la Rep\xc3\xbablica, actes que van contribuir al derrocament de Salvador Allende, en el c\xc3\xa0rrec des de 1970._NEWLINE_Van ser donats de baixa en 1995, reempla\xc3\xa7ant-los pels Mirage Elkan.\n_START_SECTION_\nPer\xc3\xba\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1956, es reben els primers 16 Hawker Hunter Mk.52.F4 per part del Comando de la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria del Per\xc3\xba amb el qual s'organitza el 14 Esquadr\xc3\xb3 de Ca\xc3\xa7a Interceptador. En 1960 es rep un \xc3\xbanic exemplar d'entrenament TMk-62.\n_START_SECTION_\nSu\xc3\xafssa\n_START_PARAGRAPH_\nSu\xc3\xafssa, juntament amb Singapur, han tingut en servei al Hunter des de 1958 fins a 1994. La For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria Su\xc3\xafssa ha tingut durant anys un grup d'exhibici\xc3\xb3 que han fet servir el Hawker Hunter Mk.58. El grup de vol acrob\xc3\xa0tic su\xc3\xads \xc3\xa9s la Patrouille Suisse que actualment fa servir sis Northrop F-5 Freedom Fighter.\n_START_SECTION_\nSu\xc3\xa8cia\n_START_PARAGRAPH_\nAl comen\xc3\xa7ament dels anys 50, la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria Sueca va veure la necessitat d'un interceptor que pogu\xc3\xa9s arribar als bombarders enemics a altituds superiors de les que podia el J 29. En 1954 es va signar un contracte per 120 Hawker Hunter i el primer va ser lliurat l'agost de 1955. El model va ser designat com a J 34 i assignat a les Ales F8 i F18 d'Estocolm. El J 34 estava armat amb quatre canons de 30 mm i 2 m\xc3\xadssils Sidewinder._NEWLINE_Per millorar el rendiment del J 34 es va fer un projecte per poder instal\xc2\xb7lar postcremadors suecs el 1958. No obstant aix\xc3\xb2, els costos eren alts i el projecte no va arribar a fer-se. Durant els anys 60, els J 34 van ser reempla\xc3\xa7ats pel J 35 fins que el 1969 van ser retirats.\n_START_SECTION_\nAccident aeri de 2015\n_START_PARAGRAPH_\nDurant una exhibici\xc3\xb3 a\xc3\xa8ria, el Shoreham Air Shou, despr\xc3\xa9s d'una maniobra fallida de tirabuix\xc3\xb3, l'avi\xc3\xb3 va impactar al terra, en una zona on hi havia alguns espectadors de l'espectacle. En l'accident van morir 7 persones i 15 en van resultar ferides.\n_START_SECTION_\nOperaci\xc3\xb3 Atlante\n_START_PARAGRAPH_\nEs denomina aix\xc3\xad l'operaci\xc3\xb3 feta l'any 1974 mitjan\xc3\xa7ant la qual es van transportar els avions Hawker Hunter des de la f\xc3\xa0brica, prop de Londres, Regne Unit, fins a Santiago de Xile. Aquesta operaci\xc3\xb3 es va gestar a causa de l'embargament d'armes imposat pel Regne Unit al govern militar xil\xc3\xa8 i a la manca de recursos econ\xc3\xb2mics per poder noliejar un vaixell, per part de la FACh, que pogu\xc3\xa9s portar via mar\xc3\xadtima als avions. La missi\xc3\xb3 va consistir en portar en dos vols un total de sis avions. En el viatge van rebre el suport d'un transport C-130. La primera part de la missi\xc3\xb3 es va iniciar el 3 de gener de 1974 a Los Cerrillos, sota les ordres del Comandant de Grup Mario L\xc3\xb3pez Tobar, cap del Grup n\xc3\xbam. 7, finalitzant el 26 del mateix mes. La dist\xc3\xa0ncia que es va cobrir en el vol va ser de 13.577 km en onze etapes, la major de les quals va ser la que separa la petita illa de l'Ascensi\xc3\xb3, de Recife al Brasil (1.985 km). La segona part de l'operaci\xc3\xb3 es va iniciar al febrer del mateix any, portant-se en vol els \xc3\xbaltims 3 Hunter que romanien en el Regne Unit. Va estar a c\xc3\xa0rrec d'aquesta operaci\xc3\xb3 el 2n comandant del Grup n\xc3\xbam. 7, comandant d'esquadrilla Fernando Rojas V\xc3\xa9nder, portant a terme el mateix recorregut anteriorment fet. Aquesta va ser la primera vegada que un avi\xc3\xb3 monomotor a reacci\xc3\xb3, sense capacitat de reabastiment en vol, va creuar l'Atl\xc3\xa0ntic."