b'\n_START_ARTICLE_\nBisbat suburbicari de Frascati\n_START_SECTION_\nTerritori\n_START_PARAGRAPH_\nLa di\xc3\xb2cesi compr\xc3\xa8n els municipis de Frascati, Monte Porzio Catone, Colonna, Monte Compatri, Rocca Priora, Rocca di Papa, Grottaferrata, i part de la perif\xc3\xa8ria sud-oriental de Roma._NEWLINE_La seu episcopal es troba a la ciutat de Frascati, on s\'al\xc3\xa7a la bas\xc3\xadlica catedral de Sant Pere Ap\xc3\xb2stol.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEntre les moltes inscripcions trobades a Frascati molt poques s\xc3\xb3n cristianes, i les excavacions dutes a terme fins al moment no mostren cap rastre del primer cristianisme. L\'abadia de Santa Maria de Grottaferrata, i la capella de Sant Cesario, prop de la resid\xc3\xa8ncia del bisbe modern, s\xc3\xb3n els \xc3\xbanics monuments cristians abans de la destrucci\xc3\xb3 de Tusculum el 1191. No obstant aix\xc3\xb2, donada la seva proximitat a Roma, Tusculum havia de rebre la fe cristiana molt aviat. Potser la vila Acilii, una fam\xc3\xadlia cristiana, que estava on ara es troba el monestir de Grottaferrata, va ser el bressol del cristianisme tuscol\xc3\xa0. El primer bisbe de Tusculum conegut \xc3\xa9s Vitaliano (680), la signatura del qual apareix a la carta del Papa Agat\xc3\xb3 I al sis\xc3\xa8 Concili General. Sent un dels bisbes suburbicaris, el bisbe de Tusculum, des del segle VII, va ser l\'encarregat de reempla\xc3\xa7ar el Papa per a les funcions de Later\xc3\xa0; per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s des del bisbe Pietro (1050), el bisbe de Tusculum va rebre el t\xc3\xadtol cardenalici. A partir del segle X els comtes de Tusculum van exercir m\xc3\xa9s influ\xc3\xa8ncia en el govern de Roma i el papat. Teofilacte, senador rom\xc3\xa0 i cap de la fam\xc3\xadlia, era el marit de Teodora que, durant el pontificat del Papa Sergi III, va ser l\'amo absolut de Roma. Mar\xc3\xb2zia, la filla de Teofilacte, va casar-se amb Alberic I, Marcgravi de Camerino i duc de Spoleto, pare de l\'Alberic II que entrew el 932 i el 954 govern\xc3\xa0 Roma amb el t\xc3\xadtol de patrici i senador, i va obtenir pels romans la seguretat que, despr\xc3\xa9s de la seva mort, el seu fill Octavi es convertiria en el Papa Joan XII. Quan Joan XII va ser deposat (963), els comtes de Tusculum van deixar el poder als Crescenzi, per\xc3\xb2 aviat van tornar en voga. Des del 1012 al 1044 va ser succe\xc3\xaft per tres Papes de la fam\xc3\xadlia tuscolana: Benet VIII, el seu germ\xc3\xa0 Joan XIX i el seu n\xc3\xa9t Benet IX. La dominaci\xc3\xb3 tusculana no era agradable a l\'Esgl\xc3\xa9sia Romana. Va ser el comte Gregori I, pare de Benet VIII qui va donar a Nil el Jove (1002), el monestir de Grottaferrata. El conflicte al voltant de la investidura del Papa Pasqual II i Enric V (1111), mentre que Ptolemeu, comte de Tusculum, era al costat de l\'emperador, Giovanni, cardenal-bisbe, va encap\xc3\xa7alar l\'oposici\xc3\xb3 romana a Enric. Sota el papa Alexandre III, per\xc3\xb2, el bisbe Imaro es va posar del costat de l\'antipapa V\xc3\xadctor IV, encara que el mateix Tusculum estava a favor del Papa. La ciutat tamb\xc3\xa9 s\'oposa al Senat rom\xc3\xa0 en el seu intent de despullar als papes del seu poder temporal. El 1182 els romans van fer guerra amb Tusculum, i a continuaci\xc3\xb3, el Papa Luci III crid\xc3\xa0 l\'arquebisbe de Mag\xc3\xbancia Cristiano perqu\xc3\xa8 venc\xc3\xa8s els romans. El 1191, Enric VI va cridar la guarnici\xc3\xb3 alemanya de Tusculum i, com a resultat, la ciutat aviat va ser destru\xc3\xafda pels romans i mai no va recuperar l\'antic prestigi._NEWLINE_Mentrestant el poble de Tusculum es van reunir al voltant del castell, el poble de Sant Cesario que va construir es va cridar Frascati, potser a causa de les branques dels quals es van construir les primeres barraques o perqu\xc3\xa8 el lloc era conegut com a Frascaria que en llat\xc3\xad significa lloc sota cobert per la mala herba. Des del segle XV Frascati va tornar a ser un lloc de descans pels nobles i els cardenals romans. Entre els edificis que aviat van comen\xc3\xa7ar a adornar Frascati \xc3\xa9s notable la vila Mondragone, constru\xc3\xafda pel cardenal Marco Sittico Altemps, nebot del papa Pius IV, una estructura enorme amb un bell porxo, actualment utilitzat com una universitat jesu\xc3\xafta; villa Taverna, ara Borghesiana, constru\xc3\xafda el 1614; villa Falconieri, per Borromini (1648), amb pintures de Carlo Maratta (El naixement de Venus), Ciro Ferri, i Pierleone Ghezzi (caricatures i retrats); villa Lancellotti amb els seus passejos al bosc, on es poden visitar la petita esgl\xc3\xa9sia de Sant Miquel, que \xc3\xa9s la petita habitaci\xc3\xb3 on el cardenal Cesare Baronio va escriure els seus "Annals Eclesi\xc3\xa0stics"; Villa Rufinella, m\xc3\xa9s amunt al tur\xc3\xb3, una universitat jesu\xc3\xafta des 1740 fins al 1773; villa Aldobrandini (o Belvedere), la vila m\xc3\xa9s bella de Frascati, constru\xc3\xafda el 1603 pel cardenal Pietro Aldobrandini dissenyada per Giovanni Fontana, amb pintures de Cavalier d\'Arpino e del Domenichino (il Mito di Apollo); villa Torlonia, amb les seves nombroses fonts; Villa Sora, constru\xc3\xafda pel Papa Gregori XIII utilitza ara com una escola pels salesians. Entre les esgl\xc3\xa9sies han de recordar-se: la catedral, obra de Girolamo Fontana; el Ges\xc3\xb9, amb la seva imitaci\xc3\xb3 c\xc3\xbapula pintada pel jesu\xc3\xafta Oblate Pozzo; San Rocco, abans coneguda com a Santa Maria in Vivario, catedral fins a 1700; la Madonna di Capo Croce i Madonna delle Scuole Pie._NEWLINE_Entre els bisbes de Tusculum digne de menci\xc3\xb3 s\xc3\xb3n: Egidio, enviat per Joan XII a Pol\xc3\xb2nia al 964; l\'erudit Jacques de Vitry (1228) que va predicar contra els albigesos; Pere de Lisboa (1276), el primer metge del Papa Gregori IX, i m\xc3\xa9s tard elegit Papa amb el nom de Joan XXI; Berengari de Fr\xc3\xa8dol (1309), qui va treballar en el Liber Sextus Decretalium del Papa Bonifaci VIII; Baldassare Cossa (1419), despr\xc3\xa9s de la submissi\xc3\xb3 al Papa Mart\xc3\xad V; Giuliano (1444); Basilio Bessarione (1449); Alessandro Farnese el Vell (1519); Giovanni Pietro Carafa (1550), el Papa Pau IV; Giovanni Antonio Serbelloni (1583); Lorenzo Corsini (1725), el Papa Climent XII; Henry Benedict Mary Clement Stuart de York (1761-1803), fill de Jaume III (el cardenal York va deixar la seva rica col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de llibres per a la biblioteca del seminari); Bartolomeo Pacca (1818); Francesco Saverio Castiglione (1821), el papa Pius VIII, Ludovico Micara, (1837); Jean-Baptiste Pitra (1879); i Francesco Satolli (1904), durant molts anys el primer delegat apost\xc3\xb2lic a Washington. A la di\xc3\xb2cesi de Frascati es troba, tamb\xc3\xa9, Monte Compatri, l\'antiga Labicum, els bisbes i cardenals del qual sovint s\'esmenten en la hist\xc3\xb2ria medieval.\n_START_SECTION_\nCronologia episcopal\n_START_PARAGRAPH_\nAmb el Motu proprio Suburbicariis sedibusde l\'11 d\'abril de 1962, relatiu al govern pastoral de les set di\xc3\xb2cesis suburbanes de Roma, es destin\xc3\xa0 un bisbe residencial, mentre que els sis cardenals d\'i l\'ordre dels bisbes, que resideixen a Roma i fins llavors estaven representats a la di\xc3\xb2cesi per un bisbe auxiliar, nom\xc3\xa9s es d\xc3\xb3na el t\xc3\xadtol de la di\xc3\xb2cesi suburbicaria.'