b"\n_START_ARTICLE_\nEdward Frankland\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nFrankland va n\xc3\xa9ixer a Churchtown, al comtat de Lancaster, el 18 de gener de 1825, fill il\xc2\xb7leg\xc3\xadtim d'Edward Gorst, advocat i jutge, que no el reconegu\xc3\xa9 mai i de Margaret Frankland. Un cop acabats els estudis primaris a l'Escola de Lancaster, entr\xc3\xa0 a treballar, als quinze anys, com aprenent en una farm\xc3\xa0cia de la vila, i sota la influ\xc3\xa8ncia de dos metges amics comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a fer experiments i a interessar-se per la qu\xc3\xadmica. El 1845 es despla\xc3\xa7a a Londres i entra al laboratori que Lyon Playfair \xe2\x80\x93 antic deixeble de Justus von Liebig\xe2\x80\x93 dirigia al Museum of Economic Geology. Coincideix amb Hermann Kolbe que l'introdueix en els m\xc3\xa8todes anal\xc3\xadtics del gasos, desenvolupats per Robert Bunsen. L'estiu de 1847 se'n va a Marburg a treballar amb Bunsen sobre l'obtenci\xc3\xb3 de radicals i al juny de 1830 presenta la tesi doctoral, sent aix\xc3\xad el primer angl\xc3\xa8s a doctorar-se en aquesta prestigiosa universitat alemanya._NEWLINE_El 1850 retorna a Anglaterra i substitueix Playfair al Putney College, per\xc3\xb2 s'hi estigu\xc3\xa9 poc temps, perqu\xc3\xa8 l'any seg\xc3\xbcent \xc3\xa9s nomenat professor de l'Owens College de Manchester que tot just s'acabava de fundar. En aquest per\xc3\xadode publica els articles on descriu la preparaci\xc3\xb3 de nous compostos org\xc3\xa0nics que contenen metalls, que s\xc3\xb3n la base de la qu\xc3\xadmica organomet\xc3\xa0l\xc2\xb7lica. El 1857 torna a Londres i ocupa diverses places com a professor al St. Bertholomew's Hospital i Addiscombe Military College; de 1863 a 1869 substitu\xc3\xad Michael Faraday a la Royal Institution i, finalment, el 1865 ocup\xc3\xa0 la c\xc3\xa0tedra d'A. W. Hofmann al Royal College of Science \xe2\x80\x93actual Imperial College\xe2\x80\x93 fins a la seva jubilaci\xc3\xb3 el 1885. A partir de 1865 s'interess\xc3\xa0 per diferents aspectes relacionats amb la tecnologia qu\xc3\xadmica com ara el gas ciutat i la purificaci\xc3\xb3 i el tractament d'aig\xc3\xbces; fou nomenat cap de la Royal Commission on River Polution, on realitz\xc3\xa0 una feina important per tal de millorar els m\xc3\xa8todes de potabilitzaci\xc3\xb3. Frankland tingu\xc3\xa9, tamb\xc3\xa9, un paper destacat en diferents societats cient\xc3\xadfiques i professionals del moment; aix\xc3\xad, fou president de la Chemical Society, de 1871 a 1873, i l'any 1877 fund\xc3\xa0 i presid\xc3\xad l'Institute of Chemistry, que \xc3\xa9s la primera organitzaci\xc3\xb3 professional de cient\xc3\xadfics del m\xc3\xb3n; el 1853 va ser elegit membre (Fellow) de la Royal Society, de la que en fou secretari i membre del consell directiu. Fou membre actiu d'un grup informal, anomenat X Club, que havia estat fundat per Thomas H. Huxley, format quasi exclusivament per membres de la Royal Society, grup de pressi\xc3\xb3 important a favor de la promoci\xc3\xb3 de la ci\xc3\xa8ncia i de la secularitzaci\xc3\xb3 de la societat victoriana. _NEWLINE_Frankland reb\xc3\xa9 en vida molts reconeixements, com el doctorat honoris causa per les universitats d'Oxford i Edimburg; la Royal Society li conced\xc3\xad la Royal Medal el 1857 i la Copley Medal el 1895. El 1897 la reina Vict\xc3\xb2ria li atorg\xc3\xa0 el t\xc3\xadtol de Sir de la Most Honourable Order of Bath. Frankland es cas\xc3\xa0 dues vegades i tingu\xc3\xa9 set fills, un dels quals, Percy Faraday Frankland (1858-1946), fou professor de qu\xc3\xadmica a la Royal School of Mines de Londres, i a m\xc3\xa9s de continuar els estudis bacteriol\xc3\xb2gics de l'aigua, destac\xc3\xa0 pels seu treballs sobre compostos org\xc3\xa0nics quirals. Frankland era molt aficionat a l'excursionisme, la pesca i la navegaci\xc3\xb3, mor\xc3\xad el 9 d'agost de 1889, al poble noruec de Golaa, on havia anat de vacances a practicar aquests esports._NEWLINE_La figura de Frankland ha estat poc coneguda per moltes generacions de qu\xc3\xadmics, i, sorprenentment, la Royal Society no public\xc3\xa0 mai cap necrol\xc3\xb2gica, i la Chemical Society no comunic\xc3\xa0 el trasp\xc3\xa0s del seu antic president fins sis anys despr\xc3\xa9s de la seva mort. No fou fins a finals del segle XX que la Royal Society no establ\xc3\xad la Confer\xc3\xa8ncia (1981) i la Beca (1983) Frankland de Qu\xc3\xadmica Organomet\xc3\xa0l\xc2\xb7lica. Fets que permeten afirmar que Frankland \xc3\xa9s un dels grans i alhora un gran desconegut.\n_START_SECTION_\nActivitat docent\n_START_PARAGRAPH_\nFrankland fou un professor de qu\xc3\xadmica destacat i pioner en molts aspectes; com a responsable del sistema d'ex\xc3\xa0mens brit\xc3\xa0nic de l'\xc3\xa0rea de ci\xc3\xa8ncies, ajud\xc3\xa0 a difondre el concepte de val\xc3\xa8ncia, del que com s'explica m\xc3\xa9s avall, fou un dels primers creadors. L'any 1866 public\xc3\xa0 el llibre Lectures Notes for Chemical Students, que tingu\xc3\xa9 una gran repercussi\xc3\xb3, ja que, entre altres aspectes, difonia el m\xc3\xa8tode degut a Alexander Crum Brown per representar les f\xc3\xb3rmules estructurals dels compostos org\xc3\xa0nics basat en cercles i l\xc3\xadnies. Fou, tamb\xc3\xa9, dels primers a plantejar la necessitat d'ensenyaments pr\xc3\xa0ctics als cursos de qu\xc3\xadmica i el 1875 public\xc3\xa0 el text How to Teach Chemistry, que recull aquestes propostes i tingu\xc3\xa9 molta repercussi\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nActivitat cient\xc3\xadfica\n_START_PARAGRAPH_\nCom a bon cient\xc3\xadfic del segle XIX, els interessos de Frankland eren amplis i dispersos i contemplaven, a m\xc3\xa9s de la qu\xc3\xadmica, aspectes de la f\xc3\xadsica, la biologia, la bot\xc3\xa0nica i l'astronomia. Dins del camp de la qu\xc3\xadmica es pot parlar d'un apartat b\xc3\xa0sic, fonamental o acad\xc3\xa8mic i un altre d'intencionalitat molt m\xc3\xa9s aplicada. En relaci\xc3\xb3 al primer tipus s'ha de destacar tot el treball fet sobre la preparaci\xc3\xb3 dels radicals org\xc3\xa0nics \xe2\x80\x93 en el moment en qu\xc3\xa8 tot just s'estava estructurant la qu\xc3\xadmica org\xc3\xa0nica\xe2\x80\x93 que implic\xc3\xa0 l'establiment de la qu\xc3\xadmica organomet\xc3\xa0l\xc2\xb7lica i la proposici\xc3\xb3 de la idea de val\xc3\xa8ncia. _NEWLINE_Fins a mitjan segle XIX els compostos org\xc3\xa0nics no s'havien estudiat des d'un punt de vista qu\xc3\xadmic, per la creen\xc3\xa7a que aquestes subst\xc3\xa0ncies es formaven per l'acci\xc3\xb3 d'una for\xc3\xa7a vital, present nom\xc3\xa9s en els \xc3\xa9ssers vius, la coneguda teoria del vitalisme. Aquesta situaci\xc3\xb3 se super\xc3\xa0 a partir dels treballs de F. W\xc3\xb6lher, que el 1828 obtingu\xc3\xa9 urea en escalfar cianat d'amoni, i, molt especialment, el 1845 quan A. W. Kolbe, sintetitz\xc3\xa0 l'\xc3\xa0cid ac\xc3\xa8tic a partir de compostos inorg\xc3\xa0nics i s'establiren les bases de la s\xc3\xadntesi total. Entre les primeres teories per explicar la naturalesa dels compostos qu\xc3\xadmics hi destacava la teoria dels radicals. Se suposava que els compostos estaven constitu\xc3\xafts per un nombre limitat d'\xc3\xa0toms o radicals, entenen per radical un grup de dos o m\xc3\xa9s \xc3\xa0toms que es mantenien combinats en passar d'un compost a un altre. En el camp de la qu\xc3\xadmica inorg\xc3\xa0nica els radicals eren, simplement, \xc3\xa0toms dels elements, en canvi els radicals org\xc3\xa0nics eren m\xc3\xa9s complexos i contenien almenys hidrogen i carboni, per\xc3\xb2 eren tan indivisibles com els mateixos \xc3\xa0toms. En termes actuals podr\xc3\xadem dir que un radical \xc3\xa9s un grup d'\xc3\xa0toms present en una mol\xc3\xa8cula que li d\xc3\xb3na uns propietats determinades i que persisteix inalterable despr\xc3\xa9s de qualsevol reacci\xc3\xb3. Segons la teoria dual\xc3\xadstica de J\xc3\xb6ns Jacob Berzelius, les subst\xc3\xa0ncies qu\xc3\xadmiques estaven formades d'una part positiva i una de negativa encara que no necess\xc3\xa0riament en la mateixa proporci\xc3\xb3. Si aquesta era la situaci\xc3\xb3 en el clorur de sodi, tamb\xc3\xa9 ho havia de ser en el clorur d'etil, per exemple, i en conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia, si es pot preparar sodi de la sal, s'hauria de poder obtenir el radical etil a partir del clorur corresponent. Amb l'objectiu de preparar radicals org\xc3\xa0nics, Frankland comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a estudiar, a partir de 1850, les reaccions entre clorurs org\xc3\xa0nics i diferents metalls com potassi, zinc, estany, entre d'altres. En fer reaccionar iodur d'etil i zinc, pens\xc3\xa0 que havia obtingut el radical etil, per\xc3\xb2 de fet els gasos formats era una mescla dels hidrocarburs et\xc3\xa0 i but\xc3\xa0; no obstant en analitzar els s\xc3\xb2lids formats hi trob\xc3\xa0 compostos que contenien zinc i radicals org\xc3\xa0nics \xe2\x80\x93que avui dia formulem com Zn(C\xe2\x82\x82H\xe2\x82\x85)\xe2\x82\x82 \xe2\x80\x93 que anomen\xc3\xa0 compostos organomet\xc3\xa0l\xc2\xb7lics, posant, aix\xc3\xad, les bases d'una nova branca de la qu\xc3\xadmica: Qu\xc3\xadmica Organomet\xc3\xa0l\xc2\xb7lica. Al seu llibre Experimental Researches in Pure, Applied, and Physical Chemistry, d\xc3\xb3na la definici\xc3\xb3, encara acceptada avui dia, de compost organomet\xc3\xa0l\xc2\xb7lic com aquell que cont\xc3\xa9 un metall enlla\xc3\xa7at directament a un carboni d'un grup org\xc3\xa0nic, diferenciant-lo d'aquells compostos en qu\xc3\xa8 el metall est\xc3\xa0 unit a un grup org\xc3\xa0nic mitjan\xc3\xa7ant un altre element, generalment oxigen o nitrogen. A efectes hist\xc3\xb2rics, el primer compost organomet\xc3\xa0l\xc2\xb7lic obtingut \xc3\xa9s l'anomenada sal de Zeise, preparada el 1825, si b\xc3\xa9 la seva constituci\xc3\xb3, K[PtCl\xe2\x82\x83(C\xe2\x82\x82H\xe2\x82\x84)], no s'establ\xc3\xad fins a mitjans del segle passat. _NEWLINE_El 1852, en un article presentat a la Royal Society sobre derivats org\xc3\xa0nomet\xc3\xa0li\xc2\xb7lics d'estany, Frankland f\xc3\xa9u notar que els elements tenen un poder de combinaci\xc3\xb3 o atomicitat definit amb els altres elements o grups, establint, aix\xc3\xad, la idea de val\xc3\xa8ncia. El terme val\xc3\xa8ncia s'introdu\xc3\xad uns anys m\xc3\xa9s tard i fou desenvolupat per altres qu\xc3\xadmics, principalment Kekule, qui, per\xc3\xb2, contr\xc3\xa0riament a Frankland sostenia que cada element tenia nom\xc3\xa9s una \xc3\xbanica val\xc3\xa8ncia. Una altra aportaci\xc3\xb3 important a la qu\xc3\xadmica fonamental \xc3\xa9s el terme d'enlla\xc3\xa7 qu\xc3\xadmic proposat per Frankland el 1866, i que es popularitzar\xc3\xa0 uns anys despr\xc3\xa9s. Dins de l'\xc3\xa0mbit m\xc3\xa9s aplicat Frankland f\xc3\xa9u aportacions significatives en l'an\xc3\xa1lisi d'aig\xc3\xbces, aix\xc3\xad, introdu\xc3\xad el concepte de contaminaci\xc3\xb3 pr\xc3\xa8via d'aig\xc3\xbces residuals, que mesurava com la quantitat de nitrogen dissolt, i determinava per uns m\xc3\xa8todes establerts per ell mateix. _NEWLINE_El seu inter\xc3\xa8s per la biologia es reflecteix en uns articles que descriuen uns experiments fets per comprovar l'origen de l'energia muscular; en aquest sentit despr\xc3\xa9s de descartar que provenia del nitrogen de les prote\xc3\xafnes, comprov\xc3\xa0 que l'oxidaci\xc3\xb3 d'hidrats de carboni i greixos era suficient per explicar el treball dels organismes; de fet, les seves determinacions calor\xc3\xadfiques de l'energia dels aliments foren els primers estudis diet\xc3\xa8tics quantitatius sobre el seu valor calor\xc3\xadfic. Estudi\xc3\xa0, tamb\xc3\xa9, emp\xc3\xadricament, en diverses ascensions als Alps, l'efecte de la pressi\xc3\xb3 sobre la lluminositat en cremar una espelma, treballs que impulsaren millores en el sistema d'enllumenament p\xc3\xbablic. El 1868, en col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb el seu amic l'astr\xc3\xb2nom Norman Lockyer, particip\xc3\xa0 en la detecci\xc3\xb3 d'una nova l\xc3\xadnia a l'espectre solar que atribu\xc3\xafren a un element per al que proposaren el nom d'heli."