b'\n_START_ARTICLE_\nPeter Sellers\n_START_SECTION_\nAconsegueix el cim\n_START_PARAGRAPH_\nPeter Sellers aconsegu\xc3\xad el seu status com a estrella internacional amb personatges com l\'inspector Clouseau de la nissaga The Pink Panther (1963), per\xc3\xb2 el cert \xc3\xa9s que la seva carrera com a actor fou molt m\xc3\xa9s rica que la seva dedicaci\xc3\xb3 a aquesta taquillera franqu\xc3\xadcia i bona prova d\'aix\xc3\xb2 s\xc3\xb3n el pederasta bromista que encarn\xc3\xa0 el 1962 a Lolita, els tres rols que interpret\xc3\xa0 a les ordes de Stanley Kubrick a Dr. Strangelove or: How I Learned to Stop Worrying and Love the Bomb (1964) --el president Muffley, el militar capit\xc3\xa0 Mandrake i l\'esbojarrat doctor Strangelove que prestava el seu al t\xc3\xadtol original del film, a les que si pogu\xc3\xa9 afegir el major T. J. King Kong, si no hagu\xc3\xa9s estat que no acab\xc3\xa0 d\'agafar l\'accent tex\xc3\xa0 al personatge, que el director arrib\xc3\xa0 a oferir-li a John Wayne\xe2\x80\x94i Being There (1979), pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula que tard\xc3\xa0 nou anys en assolir ser finan\xc3\xa7ada per un estudi donada la desconfian\xc3\xa7a que despertava el seu potencial en la taquilla que finalment el retorn de la nissaga de The Pink Panther demostr\xc3\xa0 que seguia tenint estirada comercial com a protagonista.\n_START_SECTION_\nL\'ombra de Clouseau \xc3\xa9s allargada\n_START_PARAGRAPH_\nPer aquestes dues \xc3\xbaltimes pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules va rebre sengles nominacions a l\'Oscar al Millor Actor Principal, en anys en els que va perdre l\'estatueta en benefici de Rex Harrison per My Fair Lady i Dustin Hoffman per Kramer vs. Kramer, en tots dos casos una farsa perqu\xc3\xa8 Sellers havia fet m\xc3\xa9s m\xc3\xa8rit per endur-se l\'estatueta, encara que potser el va perjudicar treballar amb personatges m\xc3\xa9s arriscats i inclassificables i de premi menys imprevisible. Una altra explicaci\xc3\xb3, \xc3\xa9s que el perjudicaren els descartes que apareixen al final del film. Fos com fos, la seva provada versatilitat com a actor li permetia c\xc3\xb3rrer aquests riscos i ficar-se en feines que d\'altres actors hi haurien posat moltes pegues, de fet les hi posaren, perqu\xc3\xa8 per exemple per al rol de Clouseau havien pensat inicialment amb Peter Ustinov. El curi\xc3\xb3s \xc3\xa9s que despr\xc3\xa9s d\'interpretar Clouseua de rebot, el propi Sellers li oferiren donar vida a un personatge que finalment encarnaria Ustinov a Topkapi, Arthur Simpson, amb el que Ustinov acabaria guanyant l\'Oscar. I a m\xc3\xa9s, despr\xc3\xa9s de veure\'l tocar el viol\xc3\xad en aquesta pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula per homenatjar al personatge de c\xc3\xa8lebre detectiu Sherlock Holmes, a alg\xc3\xba se li creuaren les idees i arribaren a oferir \'li el paper de doctor Watson en la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula sobre el personatge d\'Arthur Conan Doyle que dirigiria Billy Wilder: La vida privada de Sherlock Holmes, feina que finalment desenvolup\xc3\xa0 Colin Blakely, amb for\xc3\xa7a menys gracia i efic\xc3\xa0cia de la previsible amb Sellers. Si a m\xc3\xa9s tenim en compte en que la elecci\xc3\xb3 inicial per al duo co-protagonista d\'aquell film eren Sellers com a Watson junt a Peter O\'Toole, cal pensar que quan Wilder decid\xc3\xad optar per actors menys coneguts molt possiblement va ficar la pota fins dalt, perqu\xc3\xa8 el t\xc3\xa0ndem inicial sembla molt m\xc3\xa9s interessant que el que finalment formaren Blakely amb Robert Stephens coma Holmes. I a m\xc3\xa9s perqu\xc3\xa8 els espectadors vam perdre l\'oportunitat de gaudir d\'una alian\xc3\xa7a de dos reis de la com\xc3\xa8dia com Wilder i Sellers en un projecte tant interessant com aquest.\n_START_SECTION_\nSous...?\n_START_PARAGRAPH_\nEl sou per aquesta primera incursi\xc3\xb3 com Clouseau, que havia de convertir-se en un dels personatges recurrents de la seva filmografia, i indiscutiblement tamb\xc3\xa9 en el m\xc3\xa9s popular, Sellers cobr\xc3\xa0 90.000 lliures esterlines. Aquesta xifra puj\xc3\xa0 a un mili\xc3\xb3 de d\xc3\xb2lars quan interpret\xc3\xa0 el seu triple paper a Doctor Strangelove, aix\xc3\xad que Kubrick presumia de qu\xc3\xa8 havia aconseguit tres personatges pel preu d\'un, i a sobre deixant que Sellers improvises de manera per genial per altra banda en la major part dels di\xc3\xa0legs de cadascun dels seus papers, encara que l\'actor discrepava de la costum del director de tronar a rodar la presa moltes vegades. Per a ell, la primera era sempre la millor i no li agradava repetir-se. De la import\xc3\xa0ncia que l\'estudi que produ\xc3\xafa la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula li donava Sellers, \xc3\xa9s bona prova el fet que la producci\xc3\xb3 es desplaces a Anglaterra, en part perqu\xc3\xa8 l\'actor necessitava estar all\xc3\xa0 per poder atendre el seu proc\xc3\xa9s de divorci. La improvisaci\xc3\xb3 era una eina central en la manera que tenia Peter Sellers d\'entendre el seu treball coma c\xc3\xb2mic davant les c\xc3\xa0meres, i havia estat una de les seves bases que li permeteren assumir incl\xc3\xbas m\xc3\xa9s rellev\xc3\xa0ncia que els protagonistes masculins, David Niven i Robert Wagner, en La Pantera Rosa, en la que el director decid\xc3\xad rodar cada seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de Sellers amb diverses c\xc3\xa0meres precisament per adaptar-se a la improvisaci\xc3\xb3 de la seva interpretaci\xc3\xb3, el car\xc3\xa0cter de sorpresa del qual es transmetia vers els espectadors i es mantenia en totes les ocasions en que Sellers va reprendre el paper de Clouseau davant les c\xc3\xa0meres, per exemple en l\'escena de la sincronitzaci\xc3\xb3 de rellotges de la preq\xc3\xbcela A Shot in the Dark (1964), que fou totalment improvisada per Sellers i el seu company de repartiment, Graham Stark._NEWLINE_La pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula, que es basava en una obra de teatre titulada L\'Idiota, de Marcel Achard, i que fou adaptada al cinema per adaptar-se al personatge de Clouseau, era el que avui dia es consideraria un spin-off de La Pantera Rosa, el que demostra que no hi ha res nou sota el sol. A m\xc3\xa9s, aport\xc3\xa0 a dos dels personatges que acompanyarien a Sellers en les seves posteriors perip\xc3\xa8cies com l\'esbojarrat inspector: Kato, interpretat per Burt Kwouk, que s\'inspitava en un personatge de la s\xc3\xa8rie de la r\xc3\xa0dio El borinot verd i dos anys m\xc3\xa9s tard seria interpretat per Bruce Lee en una versi\xc3\xb3 televisiva, el qual oblig\xc3\xa0 al majordom de Clouseau a canviar el seu nom pel de Cato per no entrar en conflictes de drets, i el cap del protagonista, Charles Dreyfrus, interpretat per Herbert Lom, que aniria a guanyar major rellev\xc3\xa0ncia i a rnriquir el seu arc de desenvolupament en la resta de llargmetratges.\n_START_SECTION_\nClouseau, torna per\xc3\xb2 sense Sellers\n_START_PARAGRAPH_\nTorn\xc3\xa0, a El rei del perill, dirigida el 1968 per Bud Yorkin i amb Alan Arkin en el paper del policia, una esp\xc3\xa8cie de pegot de la productora per a intentar seguir munyint diner del braguer del personatge del que Sellers i Black Edwards no pogueren ocupar-se\'n perqu\xc3\xa8 estaven treballant en The Party (1968), on l\'actor interpret\xc3\xa0 a un aspirant hind\xc3\xba a estrella a estrella de Hollywood particularment maldestre que en molts aspectes preludi\xc3\xa0 el personatge de Mr. Bean i en altres \xc3\xa9s un homenatge al cinema de slapstick comedy mut i al mim. Quan rod\xc3\xa0 Being There, Sellers torn\xc3\xa0 a prendre com a inspiraci\xc3\xb3 la com\xc3\xa8dia cl\xc3\xa0ssica i va construir la veu del personatge que interpretava imitant la veu del seu m\xc3\xa0xim \xc3\xaddol: Stan Laurel, el Flaco del c\xc3\xa8lebre duet c\xc3\xb2mic completat per Oliver Hardy, el Gordo. A m\xc3\xa9s la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula era una s\xc3\xa0tira elegant del petit m\xc3\xb3n dels famosos de Hollywood, i l\'actor no havia estat la primera opci\xc3\xb3 per a un personatge que despr\xc3\xa9s va fer seu i constitueix una de les figures ic\xc3\xb2niques del cinema de la com\xc3\xa8dia dels anys seixanta. Ustinov acab\xc3\xa0 sent portat a judici per la Companyia Mirisch, productora del film, a principis de 1963, sota l\'acusaci\xc3\xb3 d\'incompliment de contracte._NEWLINE_Hom s\'ha de posar en la pell de l\'inspector Clouseu amb The Return of the Pink Panther el 1975, on ja havia pujat fins al rol protagonista per davant del lladre de guant blanc interpretat en aquesta ocasi\xc3\xb3 per Christopher Plummer, substituint a un David Niven ocupat en altres assumptes. En aquesta ocasi\xc3\xb3, Sellers elev\xc3\xa0 la ineptitud de Clouseau creixent en protagonisme fins a contemplar-lo com a <heroi> en solitari a The Pink Panther Strikes Again (1976) i Revenge of the Pink Panther (1978), que fou l\'\xc3\xbaltima pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de la s\xc3\xa8rie per a Sellers, traspassat el 24 de juliol de 1980, quan nomes contava 54 anys d\'edat, a Lambeth, districte de Londres, v\xc3\xadctima d\'un atac de cor. Estava prevista una nova entrega de la franqu\xc3\xadcia titulada El roman\xc3\xa7o de la Pantera Rosa, per\xc3\xb2 no arrib\xc3\xa0 a rodar-se, malgrat que la productora no dubt\xc3\xa0 en prendre material sobrant de The Pink Panther Strikes Again i de la resta de films de la s\xc3\xa8rie per a muntar un llargmetratge que titularen Trail of the Pink Panther (1982), que ni tingueren cap classe de vergonya en presentar com una nova aventura de Clouseau amb Edwards com a director i Sellers com a protagonista, malgrat que l\'actor ja portava dos anys soterrat quan comen\xc3\xa7\xc3\xa0 la producci\xc3\xb3._NEWLINE_Un dels exemples m\xc3\xa9s notables d\'explotaci\xc3\xb3 post mortem de les estrelles que es recorda en la hist\xc3\xb2ria del cinema, on per altra banda aquest tipus de tor\xc3\xa7ades maniobres que falten a la mem\xc3\xb2ria de l\'actor i de passada prenen el pel a l\'espectador s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s freq\xc3\xbcents del que es pot arribar a pensar. La v\xc3\xaddua de Sellers, Lynne Frederick, pos\xc3\xa0 plet contra els perpetradors de l\'assumpte, i els hi va treure 1.475.000 d\xc3\xb2lars pretextant que el film era un insult a la mem\xc3\xb2ria del seu marit. No era per a menys, a pesar de l\'encara m\xc3\xa9s insultant intent dels responsables de disfressar l\'afer com un homenatge a Sellers i dedicant-se\'l amb aquesta frase que degu\xc3\xa9 ennuegar a m\xc3\xa9s d\'un: To Peter... The one and only inspector Clouseau.\n_START_SECTION_\nEl noi jueu\n_START_PARAGRAPH_\nNo obstant, i malgrat que l\'ombra de Clouseau \xc3\xa9s allargada en la seva filmografia, la figura de Sellers en el cinema d\'humor brit\xc3\xa0nic gaudia ja de gran popularitat molt abans de qu\xc3\xa8 aquest peculiar personatge aparegu\xc3\xa9s en la seva vida, i incl\xc3\xbas havia de guanyar fora de la gavardina del detectiu certa etiqueta de controv\xc3\xa8rsia pels seus discs d\'acudits en els que no deixava ning\xc3\xba amb el cap dret, incloent la fam\xc3\xadlia reial brit\xc3\xa0nica._NEWLINE_Peter Sellers portava en el seu ADN, el m\xc3\xb3n de l\'espectacle des de la seva inf\xc3\xa0ncia. Era descendent per l\xc3\xadnia materna d\'una figura de la boxa, Daniel Mendoza, d\'origen portugu\xc3\xa8s, que fou el primer campi\xc3\xb3 jueu del pes pesat a Anglaterra. Era el familiar m\xc3\xa9s apreciat per l\'actor, que sempre guardava uns guants de boxa en el seu despatx i va estar a punt de posar una fotografia en el segell de la seva productora. El seu pare, William Sellers, i la seva mare, Agnes Doreen (Peg) Marks, eren artistes de vaudeville. Peg formava part de la troupe de les Ray Sisters. William era protestant i Peg era jueva, per\xc3\xb2 el seu fill fou educat en una escola cat\xc3\xb2lica, on els professors comen\xc3\xa7aren a referir-se a ell com el jueu fent que el seu incipient inter\xc3\xa8s pel catolicisme mor\xc3\xads v\xc3\xadctima de l\'antisemitisme de l\'entorn, on incl\xc3\xbas una lloan\xc3\xa7a d\'un dels seus professors es convertia r\xc3\xa0pidament en un atac, per exemple, quan en una classe un professor recrimin\xc3\xa0 als seus companys de classe afirmant: El noi jueu coneix el catecisme millor que la resta de vosaltres. Aquest antisemitisme es convertiria en un factor que impuls\xc3\xa0 la seva ambici\xc3\xb3 de triomfar com a actor, per\xc3\xb2 al mateix temps el deix\xc3\xa0 marcat durant la seva inf\xc3\xa0ncia amb complexa de culpa._NEWLINE_Els seus pares, l\'anomenaven Peter en mem\xc3\xb2ria del seu germ\xc3\xa0 gran, mort al n\xc3\xa9ixer una any abans i al que ell mateix continu\xc3\xa0 rendint homenatge al elegir el seu nom art\xc3\xadstic, el portaren de gira amb els seus espectacles de varietats inculcant-li l\'experi\xc3\xa8ncia i el coneixement de la interpretaci\xc3\xb3 de primera m\xc3\xa0 i proporcionant-li experi\xc3\xa8ncies en el teatre burlesc des de qu\xc3\xa8 contava cinc anys. No obstant, l\'infant va cr\xc3\xa9ixer amb aquesta formaci\xc3\xb3 sentint-se en conflicte amb el m\xc3\xb3n de l\'espectacle, principalment per la desconfian\xc3\xa7a del seu pare vers el seu talent interpretatiu, del que afirmava que nom\xc3\xa9s li serviria per fer d\'escombriaire. L\'altra cara de la influ\xc3\xa8ncia paterna en els seus primers intents amb el teatre l\'aportava la seva mare, que no cess\xc3\xa0 d\'animar-lo a pujar als escenaris, cosa que Peter havia fet des que contava tan sols dues setmanes, quan un dels companys dels seus pares puj\xc3\xa0 amb ell als escenaris del Kings Theatre a Southsea. La relaci\xc3\xb3 de Peter amb la seva mare havia arribat a esser tant propera que un dels amics de l\'actor arrib\xc3\xa0 a considerar-la poc sana per un home ja adult. La timidesa del que hauria de convertir-se en un astre de la com\xc3\xa8dia era un tret que el feia dependre i deixar-se manipular per s\'ha mare, segons opini\xc3\xb3 del seu agent, Dennis Selinger.\n_START_SECTION_\nM\xc3\xbasica de Jazz\n_START_PARAGRAPH_\nJunt aquesta immersi\xc3\xb3 en el m\xc3\xb3n de les gires de les companyies de vaudeville per les que treballaven els seus pares, Peter estudi\xc3\xa0 dansa durant la inf\xc3\xa0ncia i durant la seva adolesc\xc3\xa8ncia entr\xc3\xa0 en contacte amb el jazz, tocant la bateria i formant part de diverses bandes. Malgrat que la fam\xc3\xadlia no comptava amb gaires diners, el seu pare sempre s\'havia entossudit en qu\xc3\xa8 el seu \xc3\xbanic fill s\'eduqu\xc3\xa9s en escoles privades._NEWLINE_La segona guerra mundial interrompi els seus estudis quan l\'escola es vei\xc3\xa9 obligada a traslladar-se a un lloc m\xc3\xa9s segur, aix\xc3\xad que als catorze anys acab\xc3\xa0 la seva escolaritzaci\xc3\xb3 i comen\xc3\xa7\xc3\xa0 el seu per\xc3\xadode de maduresa accelerada per les conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies del conflicte que es feia sentir en la societat brit\xc3\xa0nica. a principis dels anys quaranta els Sellers es traslladaren a la ciutat de Ilfracombe, a Devon, on l\'oncle de la seva mare dirigia una sala teatral en la que Peter aconsegu\xc3\xad el seu primer treball seri\xc3\xb3s i remunerat quan comptava quinze anys, primer com una esp\xc3\xa8cie de conserge, despr\xc3\xa9s en la taquilla local, oficiant com assistent del director d\'escena i operador d\'il\xc2\xb7luminaci\xc3\xb3, ocupacions totes elles que li rebel\xc2\xb7laren els secrets del teatre abans que ell mateix pug\xc3\xa9s als escenaris per a desenvolupar els seus primers treballs com a actor, que arribaren primer amb papers molt secundaris i sense di\xc3\xa0leg mentre es formava veient interpretar a d\'altres actors veterans. En aquesta etapa que forj\xc3\xa0 la seva associaci\xc3\xb3 amb Derek Altman, amb el que form\xc3\xa0 el duo c\xc3\xb2mic i musical Altman & Sellers._NEWLINE_Diverses bandes el fitxaren pel seu talent com a bateria, que sembla podria haver-li perm\xc3\xa8s fer carrera com a m\xc3\xbasic de jazz en cas que la interpretaci\xc3\xb3 no li hagu\xc3\xa9s resultat profitosa. per\xc3\xb2 amb motiu de la guerra, tota la fam\xc3\xadlia es convert\xc3\xad en membre de l\'Associaci\xc3\xb3 de Serveis Nacionals d\'Entreteniment, destinada a participar en espectacles destinats a les tropes. M\xc3\xa9s tard el mateix Peter Sellers acab\xc3\xa0 prestant servei en la For\xc3\xa7a A\xc3\xa8ria, malgrat que la seva mare havia intentat evitar-ho pretextant problemes m\xc3\xa8dics, encara que no va poder complir el seu somni de ser pilot per problemes de visi\xc3\xb3 que el mantingueren com a personal de terra abans d\'esser acceptat en la companyia RAF Gang Show i recorregu\xc3\xa9s amb aquesta els aer\xc3\xb2droms del Regne Unit primer i m\xc3\xa9s tard l\'\xc3\x8dndia, Ceilan i Birm\xc3\xa0nia. acabada la guerra, Sellers complet\xc3\xa0 el seu servei a Alemanya i Fran\xc3\xa7a, i durant tota la seva etapa en l\'Exercit mosta el seu talent com a bateria tant com la seva capacitat per a imitar als oficials de les companyies davant les que actuava.\n_START_SECTION_\nLa veu de Winston Churchill\n_START_PARAGRAPH_\nDe retorn a la vida civil exerc\xc3\xad com a m\xc3\xbasic de jazz i finalment trob\xc3\xa0 el seu cam\xc3\xad professional com a actor prestant la seva veu a un programa radiof\xc3\xb2nic de la BBC, el Goon Show, remot antecedent dels Monty Python, entre 1951 i 1960. S\'especialitz\xc3\xa0 en parlar en accents diferents, transformant-se en tot tipus de personatges esbojarrats que anticipaven els seus assoliments posteriors en la pantalla gran. Fou el seu pas per aquest programa radiof\xc3\xb2nic el que li pos\xc3\xa0 a tret el debut davant les c\xc3\xa0meres, primer fent veus i m\xc3\xa9s tard en diverses produccions per a la TV que precediren la seva primera aparici\xc3\xb3 en pantalla gran a Down Among the Z Men (1952), en la que va apar\xc3\xa8ixer junt als seus companys de The Goon Show._NEWLINE_Posteriorment prest\xc3\xa0 la seva veu, sense apar\xc3\xa8ixer en els cr\xc3\xa8dits, al personatge de Billy Danreuther a Beat the Devil (1953), dirigida per John Huston i protagonitzada per Humphrey Bogart, i aconsegu\xc3\xad destacar interpretant un petit rol en el The Ladykillers (1955) i donan veu a una imitaci\xc3\xb3 de Winston Churchill en el film b\xc3\xa8l\xc2\xb7lic The Man Who Never Was (1956). Diversos programes i s\xc3\xa8ries de televisi\xc3\xb3 li anaren proporcionant m\xc3\xa9s pres\xc3\xa8ncia davant les c\xc3\xa0meres abans de qu\xc3\xa8 el cinema li don\xc3\xa9s oportunitats m\xc3\xa9s s\xc3\xb2lides de destacar en repartiments m\xc3\xa9s corals com el de The Naked Truth (1957), una parodia de les relacions entre famosos, mitjans de comunicaci\xc3\xb3 i revistes de xafarderia, o les de produccions que li donaren l\'oportunitat definitiva d\'aixecar el vol com a actor i comen\xc3\xa7ar a pujar vers a rols de m\xc3\xa9s protagonisme, I\'m All Right Jack (1959), s\xc3\xa0tira de les classes socials en la societat brit\xc3\xa0nica, amb sindicats i aristocr\xc3\xa0cia com a pols del rialler conflicte, i The Mouse That Roared (1959), genial com\xc3\xa8dia vers els embolics de la geopol\xc3\xadtica en una clau picaresca i Peter Sellers interpretant tres papers a la vegada que li obriren les portes del mercat estatunidenc._NEWLINE_A m\xc3\xa9s de destacar en com\xc3\xa8dies que marcaren senyals d\'identitat especials del g\xc3\xa8nere a Anglaterra, com Carlton-Browne of the F.O. (1959), Two Way Stretch (1960), The Battle of the Sexes (1960), The Millionairess (1960) que protagonitz\xc3\xa0 al costat de Sophia Loren, Only Two Can Play (1962), Waltz of the Toreadors (1962), The Dock Brief (1962), The Wrong Arm of the Law (1963) o Heavens Above! (1963), Sellers es llen\xc3\xa7\xc3\xa0 a debutar com a director r\xc3\xa0pidament i ja el 1961 realitz\xc3\xa0 el seu primer llargmetratge Mr. Topaze (1961), basada en una obra de Marcel Pagnol que fou un frac\xc3\xa0s comercial amb el que l\'actor se senti molest durant tota la seva carrera i de la que intent\xc3\xa0 destruir totes les copies disponibles, com si vogu\xc3\xa9s esborrar un mal pas que don\xc3\xa0 en el moment en qu\xc3\xa8 comen\xc3\xa7ava a aixecar la seva popularitat en la pantalla gran i quan comen\xc3\xa7ava a clicar l\'ull a la seva projecci\xc3\xb3 professional en el mercat dels Estats Units on el film s\'estren\xc3\xa0 amb el t\xc3\xadtol canviat de I Like Money (1961), per evitar el ress\xc3\xb2 del frac\xc3\xa0s comercial que havia recollit a Anglaterra.\n_START_SECTION_\nUn cor en perill\n_START_PARAGRAPH_\nPer a desgracia seva, al mateix temps que l\'\xc3\xa8xit trucava a la seva porta, rebia les primeres mossegades de la malaltia card\xc3\xadaca que acabaria matant-lo el juliol de 1980 a Lambeth (Londres)._NEWLINE_El 1964 pat\xc3\xad el seu primer atac de cor i rest\xc3\xa0 cl\xc3\xadnicament mort durant dos minuts i mig abans de qu\xc3\xa8 les maniobres de reanimaci\xc3\xb3 el tornessin al m\xc3\xb3n dels vius. M\xc3\xa9s tard li posaren un marca passos i tingu\xc3\xa9 de sotmetre\'s a un proc\xc3\xa9s de recuperaci\xc3\xb3 que despr\xc3\xa9s d\'un temps li va permetre retornar a la seva carrera, que al llarg de la segona meitat dels anys seixanta i els setanta es mostrava quelcom irregular en quan a resultats de taquilla, conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia en part de la seva pol\xc3\xadtica d\'elecci\xc3\xb3 de papers un xic err\xc3\xb2nia. En la seva col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de t\xc3\xadtols per aquesta etapa hi trobem treballs interessants com The World of Henry Orien (1964), dirigida per George Roy Hill, en un paper que pr\xc3\xa8viament havia passat per les mans de Robert Preston, Rex Harrison, Tony Randall i Dick Van Dyke, entre altres, o la m\xc3\xa9s irregular i de pobres resultats What\'s New Pussycat (1965), que malgrat contar amb un gui\xc3\xb3 de Woody Allen i un repartiment de luxe a Sellers l\'acompanyaren Romy Schneider, Peter O\'Toole, Capucine, Ursula Andress, el propi Allen, i Paula Prentiss, no acabava de funcionar. Ni tan sols l\'habilitat de Sellers per a improvisar les millors frases del di\xc3\xa0leg, segona reconegu\xc3\xa9 el mateix Woody Allen, serv\xc3\xad perqu\xc3\xa8 el sens sentit del film acab\xc3\xa9s per adquirir coher\xc3\xa8ncia, encara que tingu\xc3\xa9s alguns moments a\xc3\xafllats m\xc3\xa9s funcionals. En aquest sentit recorda a una altra pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula similar repleta d\'estrelles en la que tamb\xc3\xa9 hi trobem a Sellers, una parodia de la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de James Bond titulada Casino Royale (1967), on a m\xc3\xa9s d\'interpretar una peculiar versi\xc3\xb3 de l\'agent 007 d\'Ian Lancaster Fleming, Sellers torn\xc3\xa0 a trobar-se amb Woody Allen com a company de repartiment._NEWLINE_Quelcom millor funcionava The Wrong Box (1966), que dirig\xc3\xad Bryan Forbes i on l\'acompanyaven en el repartiment Michael Caine, John Mills i Ralph Richardson. Les dues co-produccions que el posaren a treballar a les ordres de Vittorio De Sica Caccia alla volpe (1966), amb un gui\xc3\xb3 de Neil Simon, que dilu\xc3\xafa la manca de nervi dels seus companys de repartiment, Victor Mature i Britt Ekland, i Woman Times Seven, amb gui\xc3\xb3 de Cesare Zavattini i Shirley MacLaine, eren al menys manifestament millors que les infames The Bobo (1967), dirigida per l\'artes\xc3\xa0 sense sang Robert Parrish on tornaren a emparellar-lo davant les c\xc3\xa0meres amb Britt Ekland i li endollaren un rol pel que en principi havien pensat amb Marlon Brando, i I Love You, Alice B. Toklas! (1968), que patien del mateix error. pensar que nomes amb posar a Peter Sellers a improvisar els seus di\xc3\xa0legs i part dels seus gags era suficient per aixecar la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula. el mateix val per The Magic Christian (1969), que rod\xc3\xa0 al costat de Ringo Starr i una espectacular Raquel Welch, There\'s a Girl in My Soup (1970), amb Goldie Hawn com a companya de fatigues, Where Does It Hurt? (1972), Soft Beds, Hard Battles (1974), The Prisoner of Zenda (1979) i The Fiendish Plot of Dr. Fu Manchu (1980). D\'aquesta \xc3\xbaltima collita de la seva filmografia nomes se\'n salven Hoffman (1970), que Sellers odiava perqu\xc3\xa8 se sentia massa reflectit en el seu personatge, fins al punt que aquesta pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula li produ\xc3\xad episodis de depressi\xc3\xb3. The Optimists of Nine Elms (1973), en un paper que havia passat pr\xc3\xa8viament per Buster Keaton, John Mill i Danny Kaye, i la parodia de les hist\xc3\xb2ries polic\xc3\xadaques d\'intriga en habitaci\xc3\xb3 tancada tipus Agatha Christie Murder by Death (1976), on a m\xc3\xa9s de gastar bromes als seus companys imitant a Alec Guinness es pass\xc3\xa0 el rodatge conven\xc3\xa7ut que seria un frac\xc3\xa0s sonor, fins al punt de conv\xc3\xa8ncer als productor perqu\xc3\xa8 li compressin el seu percentatge en la taquilla, el que li feu quedar amb cara d\'idiota quan el llargmetratge result\xc3\xa0 ser un \xc3\xa8xit i ell no va veure m\xc3\xa9s diners que el que havia cobrat per interpretar el seu rol._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de convertir-se en estrella local al Regne Unit durant els anys 50, Sellers arribaria a la fama internacional en el seg\xc3\xbcent decenni, coronant com una de les cares de com\xc3\xa8dia m\xc3\xa9s populars de la pantalla gran._NEWLINE_Conegut mundialment per les seves pel\xc2\xb7l\xc3\xadcules de la s\xc3\xa8rie La pantera rosa, Sellers tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s reconegut com un actor de primer nivell. Els seus diferents personatges en la cl\xc3\xa0ssica Dr. Strangelove ens donen una mostra del seu versatilitat sota la m\xc3\xa0 de Stanley Kubrick, que tamb\xc3\xa9 el va dirigir a Lolita, versi\xc3\xb3 cinematogr\xc3\xa0fica de la novel\xc2\xb7la de Nabokov. Per als que recorden a aquest gran actor amb nost\xc3\xa0lgia, podran reviure de la m\xc3\xa0 de Geoffrey Rush, que l\'interpreta a The Life and Death of Peter Sellers, de Stephen Hopkins, que explica la vida d\'aquest genial actor.\n_START_SECTION_\nMort\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1964, als 38 anys, Sellers va patir una s\xc3\xa8rie d\'atacs de cor (13 en uns dies), que danyaren permanentment el seu cor. Els Sellers van optar per consultar els curanderos ps\xc3\xadquics en lloc de buscar el tractament m\xc3\xa8dic occidental, i la seva afecci\xc3\xb3 card\xc3\xadaca seguia empitjorant. El 1977, va patir un segon atac card\xc3\xadac, el que causa la necessitat de marcapassos per regular el seu ritme card\xc3\xadac. Una vegada m\xc3\xa9s, els Sellers no segueixen les ordres del metge i declinen la cirurgia a cor obert, el que hauria ampliat considerablement la seva vida. Moria el 24 de juliol de 1980._NEWLINE_Encara que els Sellers s\'informessin del proc\xc3\xa9s d\'exclusi\xc3\xb3 Lynne Frederick, del seu testament, la setmana abans de la seva mort, va heretar gaireb\xc3\xa9 tots els seus b\xc3\xa9ns per un valor estimat de 4,5 milions de lliures, mentre que els seus fills van rebre nom\xc3\xa9s \xc2\xa3 800 cadascun. Quan Lynne Frederick va morir el 1994 ( amb 39 anys ), la seva mare Iris ho heret\xc3\xa0 tot, incloent-hi tots els ingressos i les regalies del treball dels Seller. Quan Iris mor tota l\'her\xc3\xa8ncia anir\xc3\xa0 a Cassie, la filla de Lynne va tenir amb el seu tercer marit, Barry Unger. l\'\xc3\xbanic fill de Sellers, Michael, va morir d\'un atac card\xc3\xadac als 52 anys, durant la cirurgia el 24 de juliol de 2006 (26 anys despr\xc3\xa9s que el seu pare el mateix dia ). Michael li sobreviuen la seva segona dona, Alison, que es va casar el 1986, i tingu\xc3\xa9 dos fills.\n_START_SECTION_\nLlegat\n_START_PARAGRAPH_\nLa pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula Cam\xc3\xad de la Pantera Rosa, feta per Blake Edwards fent servir material d\'arxiu no utilitzat per Sellers de The Pink Panther Strikes Again est\xc3\xa0 dedicat a la mem\xc3\xb2ria de Sellers. El t\xc3\xadtol diu: "For Peter ... The one and only Inspector Clouseau (L\'\xc3\xbanic inspector Clouseau)"._NEWLINE_En una enquesta de 2005 amb actors i comediants, Sellers va ser votat el 14e a la llista dels 20 m\xc3\xa9s grans comediants pels seus col\xc2\xb7legues comediants i personatges de la com\xc3\xa8dia.'