b'\n_START_ARTICLE_\nGuerra Baptista\n_START_SECTION_\nIdeologia\n_START_PARAGRAPH_\nEls rebels educats pels missioners que estaven en sintonia amb el moviment abolicionista de Londres i tenien la intenci\xc3\xb3 de fer una vaga general pac\xc3\xadfica. Els esclaus baptistes tenien una major propensi\xc3\xb3 a la mobilitzaci\xc3\xb3, comparats amb els presbiterians, wesleians o moravians i aquesta potser es devia al fet que els missioners baptistes blancs eren m\xc3\xa9s absents i a la independ\xc3\xa8ncia dels diaques negres que proporcionava als esclaus un major domini sobre la seva vida religiosa, incloent-hi les reinterpretacions de la teologia baptista que era diferent de l\'ortodoxa europea (per exemple, l\'\xc3\xa8mfasi en la import\xc3\xa0ncia de Sant Joan Baptista, fins i tot a expenses de Jes\xc3\xbas). Thomas Burchell era un missioner de Montego Bay que havia de retornar d\'Anglaterra despr\xc3\xa9s de les vacances de nadal. Entre els baptistes es va crear una onada d\'expectaci\xc3\xb3 perqu\xc3\xa8 es creia que retornaria amb els papers que donarien l\'emancipaci\xc3\xb3 dels esclaus firmats per Guillem IV del Regne Unit. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, esperaven que els homes del rei farien complir l\'ordre. D\'aquesta manera, quan el governador de Jamaica va proclamar que no s\'havia concedit cap emancipaci\xc3\xb3, el descontentament es va intensificar molt.\n_START_SECTION_\nLa Revolta\n_START_PARAGRAPH_\nEls esclaus negres, liderats pel predicador baptista Samuel Sharpe, van demanar m\xc3\xa9s llibertat i un salari per al seu treball corresponent a la "meitat del salari vigent" i van decidir no tornar a la feina fins que els amos de les plantacions no els rebessin. Davant la resposta negativa que van obtenir, la vaga es va convertir en una rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3. Aquesta va esdevenir la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 d\'esclaus m\xc3\xa9s gran de les Antilles brit\xc3\xa0niques i va durar 10 dies, en els que es van mobilitzar uns 60.000 esclaus dels 300.000 que hi havia a Jamaica.\n_START_SECTION_\nSupressi\xc3\xb3 de la revolta i v\xc3\xadctimes\n_START_PARAGRAPH_\nLa rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 fou oprimida amb relativa facilitat per les forces brit\xc3\xa0niques sota el control de Sir Willoughby Cotton. La reacci\xc3\xb3 del govern de Jamaica i la plantocr\xc3\xa0cia fou molt brutal. Aproximadament van matar uns 500 esclaus, 207 durant la revolta matixa i entre 310 i 340 ho foren a trav\xc3\xa9s de "diverses formes d\'execucions judicials" quan aquesta havia concl\xc3\xb2s, fins i tot per ofenses menors com per haver robat un porc o una vaca. El 1853, Henry Bleby va descriure la seva experi\xc3\xa8ncia de veure tres o quatre experi\xc3\xa8ncies simult\xc3\xa0nies; els cossos s\'amuntegaven en els habitacles dels negres i durant la nit eren enterrats en fosses comunes fora de la ciutat._NEWLINE_Els revoltats nom\xc3\xa9s van matar 14 blancs i van fer danys materials que l\'Assemblea de Jamaica el mar\xc3\xa7 de 1832 va xifrar en 1.154.580 lliures esterlines (equivalents a 52.000.000 de lliures esterlines actuals)._NEWLINE_Molts missioners van resultar sospitosos pels plantaders. Alguns, com Willian Knibb, foren arrestats. Grups de colons blancs van destruir capelles que havien hostatjat les congregacions d\'esclaus.\n_START_SECTION_\nConseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies\n_START_PARAGRAPH_\nLa brutalitat dels plantadors durant aquesta revolta va accelerar el proc\xc3\xa9s de l\'emancipaci\xc3\xb3 dels esclaus a l\'Imperi Brit\xc3\xa0nic. A principis de 1833 ja va dictar mesures inicials i el 1834 es va aprovar una emancipaci\xc3\xb3 parcial (dels infants de sis anys o menys) i que el 1838 esdevindria una emancipaci\xc3\xb3 total i incondicional de l\'esclavitud.'