b'\n_START_ARTICLE_\nLiteratura en catal\xc3\xa0\n_START_SECTION_\nEls inicis de la literatura catalana\n_START_PARAGRAPH_\nLes primeres manifestacions liter\xc3\xa0ries de la literatura catalana s\'han trobat escrites en una llengua no aut\xc3\xb2ctona: el proven\xc3\xa7al. A partir del segle VIII, per\xc3\xb2, hi ha indicis de l\'exist\xc3\xa8ncia, en l\'\xc3\xbas oral, del catal\xc3\xa0. Al segle XI es van comen\xc3\xa7ar a introduir en els textos escrits les lleng\xc3\xbces rom\xc3\xa0niques diferenciades del llat\xc3\xad, la llengua culta europea i tamb\xc3\xa9 l\'eclesi\xc3\xa0stica. Aquest proc\xc3\xa9s va culminar, en la llengua catalana, a mitjan segle XIII, quan va apar\xc3\xa8ixer per primera vegada literatura escrita. Concretament, entre els segles XI i XIII van apar\xc3\xa8ixer dues obres escrites ja en llengua vulgar: el Forum iudicum, del segle XII, traducci\xc3\xb3 d\'un text llat\xc3\xad, i les Homilies d\'Organy\xc3\xa0, de comen\xc3\xa7ament del segle XIII, que s\xc3\xb3n predicacions en roman\xc3\xa7.\n_START_SECTION_\nL\'esplendor medieval\n_START_PARAGRAPH_\nSegle XII - principis del segle XIII: L\'\xc3\xa8poca daurada dels trobadors._NEWLINE_L\'\xc3\xa8poca medieval la podem dividir en tres per\xc3\xadodes clau:_NEWLINE_Un primer per\xc3\xadode marcat per la literatura feudal. \xc3\x89s l\'\xc3\xa8poca de l\'art rom\xc3\xa0nic i la situem a finals del s. XII \xe2\x80\x93 principis del s. XIII. \xc3\x88poca daurada de la literatura dels trobadors._NEWLINE_En segon lloc, apareix una literatura urbana, lligada a l\'aparici\xc3\xb3 de l\'arquitectura d\'estil g\xc3\xb2tic i al creixement de les ciutats. Aquesta literatura la situem en el tombant del segle XIII al XIV._NEWLINE_En tercer lloc, arran de la pesta negra de 1348, i de les successives, apareix la gran crisi medieval del segle XIV i que desembocar\xc3\xa0 al Renaixement.\n_START_SECTION_\nSocietat feudal i expansi\xc3\xb3 liter\xc3\xa0ria. S. XII \xe2\x80\x93 XIII\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s una societat estamental. _NEWLINE_Inicialment, trobem una literatura de car\xc3\xa0cter oral que posteriorment es posa per escrit, amb l\'escriptura s\'arriba a la sublimaci\xc3\xb3 de la literatura. La literatura medieval se centra en la sublimaci\xc3\xb3 del cavaller. _NEWLINE_Amb els joglars (literatura oral), arriba la llengua vulgar a la literatura._NEWLINE_Es parteix de zero, per tant, cal crear g\xc3\xa8neres. Durant aquest llarg per\xc3\xadode medieval apareix l\'epopeia popular, la l\xc3\xadrica culta i el roman (en el sentit primitiu del terme, \xc3\xa9s a dir, narrativa en vers).\n_START_SECTION_\nLa l\xc3\xadrica dels trobadors\n_START_PARAGRAPH_\nEs tracta de la primera l\xc3\xadrica culta existent en llengua vulgar. \xc3\x89s una obra de laics, per tant, amb els trobadors l\'escriptura surt dels monestirs, el centre de cultura del segle XII i part del segle XIII seran els castells, al voltant dels nobles senyors feudals. \xc3\x89s una l\xc3\xadrica que es canta (joglars), per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 s\'escriu, per tant, \xc3\xa9s una poesia culta. Actualment tenim documentat el nom d\'uns 350 trobadors._NEWLINE_La l\xc3\xadrica dels trobadors \xc3\xa9s la que domina tot el sentiment amor\xc3\xb3s fins a l\'arribada del renaixement i el romanticisme al segle XIV._NEWLINE_En aquesta poesia amorosa culta hi ha un gran refinament i una gran qualitat. Aquest refinament de la poesia amorosa i aquesta qualitat la podem observar actualment, tamb\xc3\xa9, amb, per exemple, El Poema de la rosa als llavis. La poesia dels trobadors \xc3\xa9s una poesia que no improvisa i on l\'error \xc3\xa9s sotm\xc3\xa8s a escarni. Es produeix un trencament de fronteres ling\xc3\xbc\xc3\xadstiques, ja que s\'utilitza la llengua occitana, no pr\xc3\xb2pia dels territoris catalans, com a llengua d\'aquesta l\xc3\xadrica culta. _NEWLINE_Un exemple de la import\xc3\xa0ncia i rellev\xc3\xa0ncia que va adquirir aquesta poesia culta \xc3\xa9s el fet que a la Divina Com\xc3\xa8dia hi apareixen trobadors parlant en occit\xc3\xa0, de fet, hi ha un corrent de cr\xc3\xadtics que afirmen que Dante va estar dubtant d\'escriure tota la seva obra po\xc3\xa8tica en occit\xc3\xa0. _NEWLINE_Al segle XIII neixen les ciutats, les urbs, per tant, ja no hi ha castells i desapareix el marc social on es desenvolupa la l\xc3\xadrica trobadoresca, per tant, el m\xc3\xb3n trobadoresc entra en declivi.\n_START_SECTION_\nLa figura del trobador\n_START_PARAGRAPH_\nEl trobador \xc3\xa9s a la vegada m\xc3\xbasic i escriptor. La l\xc3\xadrica trobadoresca \xc3\xa9s alhora musical i liter\xc3\xa0ria i es difon a trav\xc3\xa9s del cant, tot i que la manera de cantar la poesia dels trobadors no t\xc3\xa9 res a veure amb el cant gregori\xc3\xa0: m\xc3\xbasica de l\'esgl\xc3\xa9sia, l\'\xc3\xbanica m\xc3\xbasica culta que s\'havia dif\xc3\xb3s fins llavors. La m\xc3\xbasica dels trobadors \xc3\xa9s difosa pel joglar, a qui tamb\xc3\xa9 anomenen ministrer (int\xc3\xa8rpret). Els trobadors acostumen a tenir una certa cultura i poden pert\xc3\xa0nyer a diferents estaments, tot i que normalment formen part de les classes altes, el fet de ser trobador pot servir com a ascensor social._NEWLINE_Es conserven les vides de m\xc3\xa9s de cent trobadors. Les vides s\xc3\xb3n textos en prosa que reconstrueixen la biografia dels trobadors, acostumen a ser hist\xc3\xb2riques i fidedignes, tot i que n\'existeix alguna de llegend\xc3\xa0ria com la de Guillem de Bergued\xc3\xa0: Llegenda del cor menjat. Les vides preparen el terreny per a la novel\xc2\xb7la (no roman). En un dels contes de El Decamer\xc3\xb3 hi apareix la vida de Guillem de Rossell\xc3\xb3 (tamb\xc3\xa9 conegut amb el nom de Guillem de Cabestany).\n_START_SECTION_\nEls can\xc3\xa7oners\n_START_PARAGRAPH_\nEn els can\xc3\xa7oners hi apareix la feina del copista, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 la del miniaturista, aix\xc3\xb2 demostra que es tractava de literatura culta, dirigida a les classes altes, que eren les que podien pagar aquestes cares edicions. _NEWLINE_Sembla que, almenys durant el segle XII aquesta l\xc3\xadrica era certa (l\'amor era verdader i la dama existia realment: ho corroboren la Llegenda del cor menjat sobre la mort de Guillem de Cabestany (tot i que llegend\xc3\xa0ria segur que tenia alguna base real, sembla que el trobador va desapar\xc3\xa8ixer; aix\xc3\xad com, la prohibici\xc3\xb3 de l\'esgl\xc3\xa9sia a llegir o escoltar aquest tipus de poesia). \xc3\x89s a partir del s. XIII que sembla que es converteix en joc, es pot comprovar en els versos de Bernat de Ventadorm._NEWLINE_Un trobador t\xc3\xa9 joglars al seu servei, per\xc3\xb2 sovint el trobador se\'n riu del joglar i l\'anomena despectivament ministrer: int\xc3\xa8rpret.\n_START_SECTION_\nLes preceptives\n_START_PARAGRAPH_\nLa l\xc3\xadrica trobadoresca t\xc3\xa9 una preceptiva, segueix unes regles molt marcades. De fet \xc3\xa9s la primera l\xc3\xadrica culta, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 \xc3\xa9s la primera l\xc3\xadrica en vulgar que escriu unes preceptives, la primera \xc3\xa9s la de Ramon Vidal de Besal\xc3\xba, les Razors de torbar. Es tracta d\'una preceptiva que a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s fa un recull de poesies, per tant, \xc3\xa9s tamb\xc3\xa9 una antologia. No diferencia entre catal\xc3\xa0 i occit\xc3\xa0, per tant, queda el dubte de si els considera dos dialectes d\'una mateixa llengua o dues lleng\xc3\xbces diferents que s\'utilitzaven en contextos diferents.\n_START_SECTION_\nEls temes\n_START_PARAGRAPH_\nLa convenci\xc3\xb3 situa la trobada en \xc3\xa8poca de Pasqua, per tant, trobem un \xe2\x80\x9clocus amoemus\xe2\x80\x9d situat en temps de primavera: hi apareixen ocells, verdor, una fontana..._NEWLINE_els trobadors no disposen de manifestos, per\xc3\xb2 s\xc3\xad po\xc3\xa8tiques que marcaven la forma i els temes de la poesia trobadoresca. _NEWLINE_Depenent del tema de la cobla, la forma estr\xc3\xb2fica rep un o altre nom._NEWLINE_L\'amor: can\xc3\xa7\xc3\xb3._NEWLINE_Un sirvent\xc3\xa8s servia per fer escarni d\'alg\xc3\xba. \xc3\x89s un g\xc3\xa8nere lligat a la guerra i generalment servia per expressar l\'odi i la cal\xc3\xbamnia, tot i que hi ha sirventesos que canten a favor del senyor. Quan un trobador envia un sirvent\xc3\xa8s a un altre trobador, aquest est\xc3\xa0 obligat a tornar-n\'hi un altre amb la mateixa rima, el mateix ritme i la mateixa melodia. Hi ha un subg\xc3\xa8nere que s\'anomena ensenyament de joglar: s\xc3\xb3n un conjunt de sirventesos que servien per riure\'s del joglar._NEWLINE_Hi havia tamb\xc3\xa9 les danses i les balades que estaven vinculades al ball. Es produeix una alternan\xc3\xa7a entre el solista que canta la cobla (sin\xc3\xb2nim d\'estrofa) i el cor, el poble, que canta la tornada. Una dansa \xc3\xa9s una cobla de vuit versos. Els quatre finals coincideixen amb la rima de la tornada (que t\xc3\xa9 quatre versos). \xc3\x89s el mateix estrofisme que s\'usava per als goigs religiosos i en la poesia popular (El virolai) [8a, 8b, 8b, 8c, 8d, 8d, 8e, 8d,// 8d, 8e, 8e, 8d]._NEWLINE_Una balada no t\xc3\xa9 tornada, sin\xc3\xb3 que t\xc3\xa9 refrany, un o dos versos que es van repetint dins la mateixa cobla. _NEWLINE_Viadeira: nom\xc3\xa9s se\'n conserva una de Cerver\xc3\xad de Girona._NEWLINE_Podr\xc3\xadem dir que l\'amor \xc3\xa9s un invent del segle XII. Finalment, es pot relacionar la l\xc3\xadrica dels trobadors, amb l\'evoluci\xc3\xb3 posterior de la literatura europea._NEWLINE_Can\xc3\xa7\xc3\xb3 de gesta: on el protagonista \xc3\xa9s un jove fort, valent i agosarat que t\xc3\xa9 cavall, espasa i esposa. _NEWLINE_L\xc3\xadrica trobadoresca: el trobador no lluita._NEWLINE_Roman: prosa en vers. Hi apareix la s\xc3\xadntesi entre el cavaller i el trobador. El protagonista \xc3\xa9s fort, valent i agosarat, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 dol\xc3\xa7 i refinat. Apareixeran els conflictes interns: a qui es deu fidelitat, al senyor o als sentiments.\n_START_SECTION_\nSegle XIII: Les Quatre Grans Cr\xc3\xb2niques i Ramon Llull\n_START_PARAGRAPH_\nCoet\xc3\xa0niament a l\'esplendor viscuda per la tradici\xc3\xb3 trobadoresca en occit\xc3\xa0 literari (destacablement tribut\xc3\xa0ria de l\'obra confegida per autors catalans, com Guillem de Bergued\xc3\xa0, Cerver\xc3\xad de Girona, Berenguer de Palol, Guillem de Cabestany o Guerau de Cabrera) hem d\'ubicar el desenvolupament de la prosa historiogr\xc3\xa0fica. En el decurs dels segles XIII i XIV, s\'engendraren quatre cr\xc3\xb2niques en llengua catalana de m\xc3\xa9s o menys discutible versemblan\xc3\xa7a hist\xc3\xb2rica: el Llibre dels Feits, dictat pel reconegut monarca Jaume I, institueix una extensa confessi\xc3\xb3 for\xc3\xa7a crom\xc3\xa0tica; la Cr\xc3\xb2nica de Bernat Desclot, elaborada a c\xc3\xa0rrec del cronista Bernat Desclot, contextualitza breument els regnats anteriors a Pere II el Gran per tal d\'exposar amb acurada precisi\xc3\xb3 els esdeveniments sorgits durant aquest; la Cr\xc3\xb2nica de Ramon Muntaner, obra del mateix Ramon Muntaner, de car\xc3\xa0cter majorment \xc3\xa8pic, compr\xc3\xa8n el per\xc3\xadode existent entre Jaume el Conqueridor i Alfons III; i, darrerament, la Cr\xc3\xb2nica de Pere III, possiblement dictada pel rei mateix, argumenta el c\xc3\xbamul de ses empreses pol\xc3\xadtiques._NEWLINE_Ramon Llull \xc3\xa9s considerat un\xc3\xa0nimement el creador del catal\xc3\xa0 literari. El designi de la seva obra es fonamenta en una s\xc3\xb2lida ambici\xc3\xb3 cristiana; despr\xc3\xa9s d\'haver patit una profunda crisi religiosa, Llull es determin\xc3\xa0 a difondre la fe cristiana sense treva. El conjunt de la seva vasta obra (prop de 250 t\xc3\xadtols escrits en catal\xc3\xa0, llat\xc3\xad o \xc3\xa0rab), aix\xc3\xad com la instituci\xc3\xb3 d\'una escola destinada a la instrucci\xc3\xb3 de missioners cristians, testimonien certament el deler que l\'escriptor albergava quant a la difusi\xc3\xb3 del cristianisme. La seva obra m\xc3\xa9s coneguda \xc3\xa9s F\xc3\xa8lix o Llibre de meravelles. La repercussi\xc3\xb3 de l\'obra de Ramon Llull no constitu\xc3\xad un fenomen exclusivament nacional; son treball (tant filos\xc3\xb2fic com m\xc3\xadstic) fou \xc3\xa0mpliament reconegut a nivell europeu.\n_START_SECTION_\nSegle XIV: L\'humanisme\n_START_PARAGRAPH_\nEls intensos i perllongats contactes comercials amb It\xc3\xa0lia feren de Catalunya un important focus de difusi\xc3\xb3 del pensament humanista. Irrefutable exponent de tal fet n\'\xc3\xa9s la constituci\xc3\xb3 de la Cancelleria Reial, \xc3\xb2rgan administratiu de la Corona d\'Arag\xc3\xb3 organitzat a partir d\'una extensa i tramada xarxa de funcionaris (escrivans, notaris i secretaris) als quals hom inquiria el domini de tres lleng\xc3\xbces espec\xc3\xadfiques: el llat\xc3\xad (llengua d\'abast europeu), l\'aragon\xc3\xa8s i el catal\xc3\xa0 (ambd\xc3\xb3s idiomes oficials en el domini de la Corona)._NEWLINE_L\'obra de Bernat Metge ha d\'\xc3\xa9sser situada i compresa partint de l\'ambici\xc3\xb3 i la tasca de la Cancelleria Reial. Intel\xc2\xb7lectual d\'amplis coneixements, compongu\xc3\xa9 una vasta obra en prosa, de la qual Lo somni (1399) n\'institueix el punt culminant qualitativament._NEWLINE_Altrament, l\'humanisme influ\xc3\xad determinadament sobre la traject\xc3\xb2ria d\'escriptors cronol\xc3\xb2gicament posteriors a Bernat Metge: Andreu Febrer (autor de la primera traducci\xc3\xb3 de la Divina Com\xc3\xa8dia), Pere March, Jaume Gassull, Bernat Fenollar, Bernat Hug de Rocabert\xc3\xad o Pere Torroella (alguns d\'ells pertanyents a la generaci\xc3\xb3 del Segle d\'or valenci\xc3\xa0) entre molts d\'altres testifiquen esmentada afirmaci\xc3\xb3._NEWLINE_En paral\xc2\xb7lel al desenrotllament de la ideologia humanista, a Catalunya tamb\xc3\xa9 adquiriren import\xc3\xa0ncia certes veus pertanyents als estaments religiosos. En aquest \xc3\xa0mbit, sobresurten les traject\xc3\xb2ries de Francesc Eiximenis, Sant Vicent Ferrer i Anselm Turmeda.\n_START_SECTION_\nSegle d\'or valenci\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nLa problem\xc3\xa0tica que es consum\xc3\xa0 arran de la defunci\xc3\xb3 del rei Mart\xc3\xad I el 1410 (proc\xc3\xa9s que es culmin\xc3\xa0 el 1412 amb el pol\xc3\xa8mic Comprom\xc3\xads de Casp), juntament amb la Guerra Civil que assol\xc3\xa0 dissortadament el Principat a mitjan segle XV, propiciaren el trasllat del nucli intel\xc2\xb7lectual de Catalunya a Val\xc3\xa8ncia. _NEWLINE_Figures del nivell de Jordi de Sant Jordi, Gilabert de Pr\xc3\xb3ixita, Jaume Roig (Autor de L\'espill o Llibre de les dones) o Joan Ro\xc3\xads de Corella acrediten indubtablement la qualitat excepcional que la literatura elaborada a Val\xc3\xa8ncia durant el segle XV posse\xc3\xafa. L\'apogeu de tal per\xc3\xadode s\'assol\xc3\xad merc\xc3\xa8s l\'obra l\xc3\xadrica d\'un dels poetes m\xc3\xa9s magnificents de la literatura catalana: Ausi\xc3\xa0s March; conjuntament amb la tasca (en \xc3\xa0mbits narratius) de Joanot Martorell i la seva obra cabdal Tirant lo Blanch, considerada en gran manera un pre\xc3\xa0mbul important\xc3\xadssim de la novel\xc2\xb7la europea moderna. Nogensmenys, cal al\xc2\xb7legar a la qualitat de l\'obra elaborada per autors anteriorment al\xc2\xb7ludits; Joan Ro\xc3\xads de Corella, per exemple, fou un humanista notable que confeg\xc3\xad obres de car\xc3\xa0cter religi\xc3\xb3s, prof\xc3\xa0 i filos\xc3\xb2fic, entre les quals hom anhelaria d\'exal\xc3\xa7ar la rellev\xc3\xa0ncia de sa Trag\xc3\xa8dia de Caldesa, breu descripci\xc3\xb3 en prosa referent a un desengany amor\xc3\xb3s.\n_START_SECTION_\nDecad\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nDes dels primers decennis del segle XVI fins als primers del XIX, s\'encadenen una s\xc3\xa8rie de fets, com la uni\xc3\xb3 de les corones d\'Arag\xc3\xb3 i Castella a partir de Ferran II i de Carles V, el trasllat de la cort al centre de la Pen\xc3\xadnsula, l\'emigraci\xc3\xb3 de bona part de la noblesa catalana i la seva posterior assimilaci\xc3\xb3 als designis imperials de Carles V i Felip II, el despla\xc3\xa7ament dels interessos econ\xc3\xb2mics de la Mediterr\xc3\xa0nia a l\'Atl\xc3\xa0ntic, el resultat de les guerres de les Germanies, dels Segadors i de Successi\xc3\xb3, les derrotes i els exilis de 1652 i 1714, etc., produ\xc3\xafren una crisi d\'autors i de lectors que paralitz\xc3\xa0 el desenvolupament normal de molts sectors de les lletres catalanes._NEWLINE_Malgrat aquests fets, encara hi ha debat sobre aquesta decad\xc3\xa8ncia, ja que existeixen contribucions importants d\'escriptors com Crist\xc3\xb2for Despuig, Joan Timoneda i Pere Seraf\xc3\xad, al renaixement; Francesc Fontanella, Vicen\xc3\xa7 Garcia i Josep Romaguera, durant el barroc; i Joan Ramis, Francesc Mulet i Antoni Puig i Blanch al neoclassicisme.\n_START_SECTION_\nRenaixement\n_START_PARAGRAPH_\nEl Renaixement es va originar a It\xc3\xa0lia des d\'on va arribar a Catalunya gr\xc3\xa0cies els cercles catalans instal\xc2\xb7lats a la It\xc3\xa0lia del Renaixement per la vinculaci\xc3\xb3 de N\xc3\xa0pols, Sic\xc3\xadlia i Sardenya a la Corona d\'Arag\xc3\xb3, de fet que Alfons el Magn\xc3\xa0nim fix\xc3\xa0 la seva resid\xc3\xa8ncia a N\xc3\xa0pols. Tamb\xc3\xa9 per l\'exist\xc3\xa8ncia de dos pont\xc3\xadfexs valencians, Calixt III i Alexandre VI, ambd\xc3\xb3s papes de la fam\xc3\xadlia Borja. En conjunt, es pot dir que el Renaixement catal\xc3\xa0 intent\xc3\xa0 de fer una s\xc3\xadntesi de certs elements medievals i d\'uns altres de nous, procedents d\'It\xc3\xa0lia i de Castella._NEWLINE_La literatura catalana, sense trencar amb la tradici\xc3\xb3 medieval, recuper\xc3\xa0 alguns dels c\xc3\xa0nons est\xc3\xa8tics i dels models formals del classicisme. Per\xc3\xb2 la preocupaci\xc3\xb3 per l\'estudi de les lleng\xc3\xbces cl\xc3\xa0ssiques, caracter\xc3\xadstica de l\'humanisme, no imped\xc3\xad el desenvolupament de les literatures en lleng\xc3\xbces vulgars. Mentre la minoria aristocr\xc3\xa0tica vacil\xc2\xb7lava en l\'\xc3\xbas de les lleng\xc3\xbces llatina, castellana i catalana, la majoria popular continu\xc3\xa0 refent i ampliant en la llengua pr\xc3\xb2pia la tradici\xc3\xb3 que havia elaborat en el curs dels segles.\n_START_SECTION_\nProsa\n_START_PARAGRAPH_\nLa prosa catalana m\xc3\xa9s valuosa del per\xc3\xadode s\xc3\xb3n Los col\xc2\xb7loquis de la insigne ciutat de Tortosa (1557) de Crist\xc3\xb2for Despuig, tant per l\'\xc3\xbas del di\xc3\xa0leg, una forma liter\xc3\xa0ria cl\xc3\xa0ssica, com per l\'esperit cr\xc3\xadtic del seu autor, en una prosa noble, de vagues resson\xc3\xa0ncies erasmistes. Dins tamb\xc3\xa9 de la narrativa hist\xc3\xb2rica, cal remarcar les cr\xc3\xb2niques de Pere Miquel Carbonell, Pere Antoni Beuter i Joan Binimelis, i la novel\xc2\xb7la al\xc2\xb7leg\xc3\xb2rica, representada per L\'espill de la vida religiosa, obra an\xc3\xb2nima publicada el 1515, atribu\xc3\xafda per alguns a Miquel Comalada, amb influ\xc3\xa8ncies lul\xc2\xb7lianes i reformistes que estaven assolint una veritable projecci\xc3\xb3 europea._NEWLINE_En el terreny de la literatura d\'entreteniment, emergeixen novelle i fac\xc3\xa8cies com les de Jordi Centelles i Joan Timoneda i unes divertides i desinhibides Estil\xc2\xb7lades y amoroses lletres, de mitjan segle XVI. Aquests anys, a m\xc3\xa9s, funcionava a Val\xc3\xa8ncia un teatre d\'intenci\xc3\xb3 realista i sat\xc3\xadrica que don\xc3\xa0 mostres tan espl\xc3\xa8ndides com La vesita, de Joan Ferrandis d\'Her\xc3\xa8dia.\n_START_SECTION_\nPoesia\n_START_PARAGRAPH_\nEl millor poeta catal\xc3\xa0 del moment fou Pere Seraf\xc3\xad, que altern\xc3\xa0 l\'idealisme amor\xc3\xb3s d\'inspiraci\xc3\xb3 petrarquista o ausiasmarquiana amb la glossa de refranys i can\xc3\xa7ons populars. Altres poetes, com Andreu Mart\xc3\xad Pineda i Valeri Fuster, insistiren amb una certa originalitat en els models costumistes valencians de la darreria del segle XV. Els poemes de Joan Pujol, ja a la segona meitat del segle XVI i els actes sacramentals de Joan Timoneda, ja reflecteixen el canvi de la contrareforma, que havia de culminar amb el Barroc. Amb la Contrareforma desapareix aquest esperit de cr\xc3\xadtica i de recerca per propugnar una visi\xc3\xb3 m\xc3\xa9s r\xc3\xadgida i asc\xc3\xa8tica de la vida.\n_START_SECTION_\nBarroc\n_START_PARAGRAPH_\nLes primeres manifestacions pr\xc3\xb2piament barroques (figures anteriors com Joan Timoneda o Joan Pujol poden considerar-se com uns inicials s\xc3\xadmptomes literaris de la contrareforma) no es produ\xc3\xafren fins a comen\xc3\xa7ament del segle XVII i es prolongaren durant tot el XVIII, aleshores ja amb elements d\'est\xc3\xa8tica rococ\xc3\xb3._NEWLINE_En aquest per\xc3\xadode es reben clares influ\xc3\xa8ncies del gran barroc castell\xc3\xa0, amb autors com G\xc3\xb3ngora, Quevedo, Calder\xc3\xb3n, Graci\xc3\xa1n, etc., que actuaven sense gaire relaci\xc3\xb3 els uns amb els altres._NEWLINE_Una figura cabdal del barroc catal\xc3\xa0 fou el poeta i comedi\xc3\xb2graf Francesc Vicent Garcia, que gaud\xc3\xad d\'un gran prestigi posterior, fou l\'\xc3\xbanic que aconsegu\xc3\xad de formar una escola, que l\'imit\xc3\xa0 en aquells aspectes m\xc3\xa9s secundaris i que s\'allargass\xc3\xa0 fins ben entrat el segle XIX. Francesc Fontanella i Josep Romaguera, aportarien tamb\xc3\xa9 contribucions importants durant el barroc._NEWLINE_El moment culminant d\'aquest corrent pot situar-se durant la Guerra dels Segadors, quan hi hagu\xc3\xa9 intents ja conscients de renovar i revitalitzar la cultura catalana i que fracass\xc3\xa0 amb la derrota dels ex\xc3\xa8rcits catalans. S\'ha de destacar sobretot l\'obra po\xc3\xa8tica i dram\xc3\xa0tica de Francesc Fontanella. Altres figures del barroc catal\xc3\xa0 foren Pere Jacint Morl\xc3\xa0 i Josep Blanch, tamb\xc3\xa9 de mitjan segle XVII. Josep Romaguera, entre els segles XVII i XVIII, mantenia amb relativa efic\xc3\xa0cia aquests prop\xc3\xb2sits. Agust\xc3\xad Eura, Joan de Boixadors, Guillem Roca i Segu\xc3\xad i Francesc Tagell, de la primera meitat del segle XVIII, hi insistien amb desigual fortuna.\n_START_SECTION_\nIl\xc2\xb7lustraci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nDes de la fi del segle XVIII, la filosofia cr\xc3\xadtica i l\'erudici\xc3\xb3 ling\xc3\xbc\xc3\xadstica i hist\xc3\xb2rica de la Il\xc2\xb7lustraci\xc3\xb3 havien renovat tota la concepci\xc3\xb3 de la cultura. Neix una nova mentalitat que considerava que l\'obra havia de ser \xc3\xbatil o no ser. \xc3\x89s \xc3\xa8poca d\'inicis d\'activitats cient\xc3\xadfiques i d\'un menyspreu raonat de la l\xc3\xadrica gratu\xc3\xafta. La m\xc3\xa0xima consideraci\xc3\xb3 era obtinguda pels textos de moral o de pedagogia._NEWLINE_A Catalunya, fou representada per un estol brillant, seguint la iniciaci\xc3\xb3 metodol\xc3\xb2gica del valenci\xc3\xa0 Jacint Segura, i represa, al Principat, per l\'impuls del bisbe Ascensi Sales. Cal destacar tamb\xc3\xa9 la novel\xc2\xb7la de l\'alacant\xc3\xad P. Montengon Eusebio._NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 cal destacar un grup format per diversos traductors i escriptors, entre els quals Francesc Mulet, Pau Puig, Antoni Febrer i Cardona i Joan Ramis amb l\'obra de teatre Lucr\xc3\xa8cia._NEWLINE_Tanmateix es pot afirmar que la literatura catalana en aquest per\xc3\xadode fou pr\xc3\xa0cticament inexistent pel que fa a la literatura \xc2\xabculta\xc2\xbb. Nom\xc3\xa9s han perdurat el conjunt dels g\xc3\xa8neres populars com a portaveus m\xc3\xa9s qualificats del temps. El terreny era el teatre joc\xc3\xb3s i sat\xc3\xadric (entremesos) amb textos (la majoria in\xc3\xa8dits) redactats per no professionals: epistolaris, narracions privades, i dietaris que reflecteixen la mentalitat de l\'\xc3\xa8poca. Una mostra seria el Calaix de sastre del bar\xc3\xb3 de Mald\xc3\xa0, que se situava al pol oposat dels il\xc2\xb7lustrats com a literatura costumista, que tant d\'\xc3\xa8xit havia d\'assolir en ple romanticisme._NEWLINE_La poesia popular, espont\xc3\xa0nia i multiforme, confer\xc3\xad a la literatura del segle XVIII uns t\xc3\xadtols normalment amb una categoria superior als assolits per les temptatives cultes. Aquesta literatura popular nom\xc3\xa9s compartia amb la il\xc2\xb7lustraci\xc3\xb3 l\'\xc3\xa8poca i el fet de desenvolupar-se sota els signes de \xc2\xabnatura\xc2\xbb i de \xc2\xabllibertat\xc2\xbb. Per\xc3\xb2 sobretot estava associada amb la llengua del poble._NEWLINE_A principis del segle XIX i gr\xc3\xa0cies a Josep de Togores i Sanglada (comte d\'Aiamans) i a Antoni Puig i Blanch, autor hipot\xc3\xa8tic de Lo Temple de la Gl\xc3\xb2ria, ja s\'incorporen alguns elements rom\xc3\xa0ntics.\n_START_SECTION_\nRomanticisme\n_START_PARAGRAPH_\nEl primer romanticisme, plantejat en temes inequ\xc3\xadvocament catalans, fou escrit b\xc3\xa0sicament en llengua castellana. Per\xc3\xb2 cap al final d\'aquest per\xc3\xadode ja es comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a prendre consci\xc3\xa8ncia de la contradicci\xc3\xb3 que existia entre el contingut i el p\xc3\xbablic al qual s\'adre\xc3\xa7ava i la llengua amb qu\xc3\xa8 es feia. Aix\xc3\xad per exemple, Pere Mata va escriure un llarg poema en catal\xc3\xa0 a El Vapor (1836), Joaquim Rubi\xc3\xb3 i Ors comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a publicar els seus poemes al Diario de Barcelona (1839)._NEWLINE_En aquesta \xc3\xa8poca, es form\xc3\xa0 una intel\xc2\xb7lectualitat burgesa d\'inspiraci\xc3\xb3 liberal jove i combativa i, en molts casos, revolucion\xc3\xa0ria. La marxa dels fets, amb els escriptors exiliats o reclosos en la clandestinitat, no en permet\xc3\xa9 la seva eclosi\xc3\xb3. Alguns, com Pau Mil\xc3\xa0 i Fontanals i el seu grup, renegaren dels inicis liberals. D\'altres, com Ayguals d\'Izco, Ribot i Fontser\xc3\xa8 i Pere Mata, emigraren a Madrid._NEWLINE_Entre 1844 i 1870, el romanticisme conservador, m\xc3\xa9s o menys tenyit d\'elements populars o cl\xc3\xa0ssics, monopolitz\xc3\xa0 les lletres catalanes. Alguns, com V\xc3\xadctor Balaguer, insistiren en una literatura que fos tamb\xc3\xa9 un instrument de progr\xc3\xa9s.\n_START_SECTION_\nLiteratura catalana durant el franquisme\n_START_PARAGRAPH_\nL\'abolici\xc3\xb3 de l\'Estatut d\'Autonomia de Catalunya l\'any 1938 signific\xc3\xa0 l\'inici d\'un llarg proc\xc3\xa9s d\'espanyolitzaci\xc3\xb3 que intent\xc3\xa0 posar fi a tota manifestaci\xc3\xb3 expl\xc3\xadcita de la cultura catalana. D\'aquesta manera, davant la impossibilitat de manifestar-se en la pr\xc3\xb2pia llengua, els intel\xc2\xb7lectuals catalans optaren per claudicar ideol\xc3\xb2gicament i ling\xc3\xbc\xc3\xadsticament, continuaren actuant de manera clandestina o b\xc3\xa9 acabaren exiliant-se._NEWLINE_Els intel\xc2\xb7lectuals que decidiren claudicar ideol\xc3\xb2gicament i ling\xc3\xbc\xc3\xadsticament van haver de decantar-se per una literatura d\'expressi\xc3\xb3 espanyola, amb manifestacions derivades de la ideologia dominant, o b\xc3\xa9 intentant adaptar idees pr\xc3\xb2pies de la cultura catalana d\'abans de la guerra (aquest \xc3\xa9s el cas de Joan Ramon Masoliver, avantguardista durant els anys 20, que cre\xc3\xa0 la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 \xe2\x80\x9cPoes\xc3\xada en la Mano\xe2\x80\x9d)._NEWLINE_Malgrat aix\xc3\xb2, restaren a Catalunya altres intel\xc2\xb7lectuals que es negaren a trencar definitivament amb la llengua i la cultura aut\xc3\xb2ctones. Fou el cas d\'aquells que optaren per l\'exili interior, \xc3\xa9s a dir, per actuar en la clandestinitat. S\'organitzaren tert\xc3\xbalies liter\xc3\xa0ries, reunions culturals, lectures po\xc3\xa8tiques, cursos de cultura catalana, etc. amb l\'objectiu d\'arribar a la joventut i formar aix\xc3\xad nous escriptors capa\xc3\xa7os d\'evitar el trencament amb la cultura i la llengua catalanes. Tots aquests actes eren celebrats, per\xc3\xb2, en cercles privats i davant un p\xc3\xbablic redu\xc3\xaft i selecte. Tamb\xc3\xa9 van comen\xc3\xa7ar a publicar-se una s\xc3\xa8rie de revistes de vital import\xc3\xa0ncia, algunes de les quals foren \xe2\x80\x9cPoesia\xe2\x80\x9d (1944-1945), \xe2\x80\x9cAriel\xe2\x80\x9d(1946-1951) i \xe2\x80\x9cDau al Set\xe2\x80\x9d(1948-1955). La primera, creada per Palau i Fabre, era de car\xc3\xa0cter avantguardista, perqu\xc3\xa8 a m\xc3\xa9s d\'un comprom\xc3\xads amb la llengua tenia tamb\xc3\xa9 un clar comprom\xc3\xads po\xc3\xa8tic. La segona, \xe2\x80\x9cAriel\xe2\x80\x9d, fou ideada per Palau i Fabre, Josep Romeu, Miquel Tarradell, Joan Triad\xc3\xba i Frederic-Pau Verri\xc3\xa9. El seu antecedent m\xc3\xa9s clar era "Poesia", i encara que no tenia un programa ideol\xc3\xb2gic totalment unificat, sobrevisqu\xc3\xa9 gr\xc3\xa0cies a la voluntat comuna de recuperar determinats valors del passat. Es negaren a lamentar-se pel genocidi cultural i d\'aqu\xc3\xad en sorg\xc3\xad el desig de no aturar-se en el ressentiment i traduir-lo en acci\xc3\xb3. Volien demostrar que no hi havia hagut ruptura amb el passat, i ho feren recuperant estrat\xc3\xa8gies pedag\xc3\xb2giques de la tradici\xc3\xb3 noucentista encarades al futur. \xc3\x89s en aquesta revista on podem entreveure clarament les dues tend\xc3\xa8ncies del moment: d\'una banda, la tend\xc3\xa8ncia que defensava el classicisme com a base de la nostra cultura i com a model a seguir; de l\'altra, la tend\xc3\xa8ncia m\xc3\xa9s avantguardista que defensava l\'art modern (Baudelaire, Rimbaud, Mallarm\xc3\xa9, etc.). Aix\xc3\xb2 no obstant, tant \xe2\x80\x9cPoesia\xe2\x80\x9d com \xe2\x80\x9cAriel\xe2\x80\x9d van saber innovar sense deixar mai de banda la tradici\xc3\xb3 anterior. En darrer lloc, la revista \xe2\x80\x9cDau al Set\xe2\x80\x9d va comptar amb la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 d\'artistes com Modest Cuixart, Joan Pon\xc3\xa7, Antoni T\xc3\xa0pies, Joan Josep Tharrats, Arnau Puig Grau i Joan Brossa que tenien com a objectiu com\xc3\xba connectar amb la tradici\xc3\xb3 avantguardista anterior a 1936, especialment amb el surrealisme._NEWLINE_La majoria dels intel\xc2\xb7lectuals catalans que marxaren a l\'exili s\'establiren a Fran\xc3\xa7a, excepte aquells que van poder evitar la invasi\xc3\xb3 alemanya marxant a Am\xc3\xa8rica, M\xc3\xa8xic i Vene\xc3\xa7uela. Tot i haver de renunciar a la pr\xc3\xb2pia llengua, aquests catalans van poder inserir-se en una infraestructura cultural que els permet\xc3\xa9 treballar com a professionals en diferents camps (periodisme, m\xc3\xb3n editorial, arts gr\xc3\xa0fiques). I si alguna cosa tenien en com\xc3\xba aquests exiliats amb els intel\xc2\xb7lectuals que s\'havien quedat a Catalunya treballant en la clandestinitat, era la voluntat de donar continu\xc3\xaftat a la llengua i la tradici\xc3\xb3 liter\xc3\xa0ria catalanes. D\'aquesta manera, i malgrat les pen\xc3\xbaries que hagueren de patir els qui marxaren a l\'exili, de seguida sorgiren iniciatives per a dur a terme aquesta continu\xc3\xaftat. L\'any 1939 ja es comen\xc3\xa7aren a editar llibres i revistes en catal\xc3\xa0, com per exemple la revista \xe2\x80\x9cCatalunya\xe2\x80\x9d, editada amb l\'objectiu de continuar l\'obra dels escriptors catalans. \xe2\x80\x9cRessorgiment\xe2\x80\x9d i \xe2\x80\x9cGermanor\xe2\x80\x9d s\xc3\xb3n algunes de les altres revistes que tamb\xc3\xa9 publicaren a l\'exili els intel\xc2\xb7lectuals catalans. Amb la mateixa voluntat de continu\xc3\xaftat ling\xc3\xbc\xc3\xadstica i cultural cal destacar tamb\xc3\xa9 el manteniment dels Jocs Florals de la Llengua Catalana entre 1941 i 1945. _NEWLINE_En conclusi\xc3\xb3 podem dir que, a partir de l\'any 1939, els intel\xc2\xb7lectuals catalans que es mostren reticents al nou ordre pol\xc3\xadtic posen en marxa, ja sigui des de l\'exili o des de la clandestinitat, diferents iniciatives amb una \xc3\xbanica voluntat comuna: la continu\xc3\xaftat cultural i ling\xc3\xbc\xc3\xadstica._NEWLINE_Autors com Josep Carner, Joan Salvat-Papasseit, Carles Riba, J.V. Foix, Salvador Espriu, Joan Oliver "Pere Quart", Josep Maria de Sagarra, Josep Pla, Merc\xc3\xa8 Rodoreda, Lloren\xc3\xa7 Villalonga, Pere Calders, Gabriel Ferrater, Manuel de Pedrolo, Joan Brossa, Jes\xc3\xbas Moncada, Quim Monz\xc3\xb3, Miquel Mart\xc3\xad i Pol han estat alguns dels m\xc3\xa9s reconeguts arreu, amb diferents edicions i traduccions a altres lleng\xc3\xbces.\n_START_SECTION_\nDespr\xc3\xa9s del franquisme\n_START_PARAGRAPH_\nA finals del segle XX el cr\xc3\xadtic literari Xavier Bru de Sala consider\xc3\xa0 que la literatura catalana estava en declivi de qualitat des de la d\xc3\xa8cada del 1970 per les seg\xc3\xbcents causes: l\'acceptaci\xc3\xb3 del model de llengua period\xc3\xadstic com a \xc3\xbanic v\xc3\xa0lid (el qual manca d\'agilitat), el positivisme voluntarista a les universitats que allunya la literatura catalana dels catalans, la pol\xc3\xadtica editorial de vendre novel\xc2\xb7les amb hist\xc3\xb2ries situades en qualsevol \xc3\xa8poca excepte l\'actualitat i el sotmetiment de la literatura a l\'agenda pol\xc3\xadtica del catalanisme que tracta m\xc3\xa9s un pa\xc3\xads imaginat/idealitzat que un pa\xc3\xads real._NEWLINE_A principis del segle XXI la producci\xc3\xb3 de llibres en catal\xc3\xa0 \xc3\xa9s important tant en quantitat com en qualitat, com a autors de la talla de Juli\xc3\xa0 de J\xc3\xb2dar, Enric S\xc3\xb2ria, Jaume Cabr\xc3\xa9, N\xc3\xbaria Perpiny\xc3\xa0 i Feliu Formosa entre molts altres.'