b'\n_START_ARTICLE_\nDer gewaltige Hahnrei\n_START_SECTION_\nOrigen i context\n_START_PARAGRAPH_\nAl segle XIX, tots els \xc3\xa8xits literaris acabaven adaptant-se com a obra l\xc3\xadrica i, en el millor dels casos, era gaireb\xc3\xa9 una garantia de la seva immortalitat. A partir dels anys 1920, el cinema es va fer c\xc3\xa0rrec d\'aquest paper i va cercar sense descans en l\'enorme m\xc3\xb3n de la novel\xc2\xb7la i el teatre. Le cocu magnifique, que va tenir un triomf a l\'Europa del per\xc3\xadode d\'entreguerres, va ser adaptada dues vegades a la pantalla. Una adaptaci\xc3\xb3 franco-belga de 1946 (amb Jean-Louis Barrault, Maria Mauban i Marcel Josz) i una franco-italiana de 1964 (Il magnifico cornuto, amb Claudia Cardinale, Ugo Tognazzi i Bernard Blier). Per\xc3\xb2 l\'adaptaci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica que en va fer Berthold Goldschmidt es va perdre de vista._NEWLINE_Berthold Goldschmidt, el 1922, va ser adm\xc3\xa8s a la Hochschule f\xc3\xbcr Musik de Berl\xc3\xadn, on va tenir coma mestre de composici\xc3\xb3 a Franz Schreker, orquestrador prodigi\xc3\xb3s i mestre liberal. El mestre, tamb\xc3\xa9 va quedar durant molt temps en l\'oblit des del dia en qu\xc3\xa8 els nazis van imposar la seva concepci\xc3\xb3 de la cultura. Els inicis del jove m\xc3\xbasic van ser prometedors. El 1925, va guanyar el premi Mendelssohn amb Passacaglia per a orquestra i es va convertir en l\'assistent Erich Kleiber a la Staatsoper de Berl\xc3\xadn. Aquesta feina el porta a col\xc2\xb7laborar en una de les grans empreses del seu temps: la creaci\xc3\xb3 de Wozzeck d\'Alban Berg. L\'editor vien\xc3\xa8s d\'Universal, molt comprom\xc3\xa8s amb la nova m\xc3\xbasica, li ofereix un contracte a llarg termini. El Landestheater de Darmstadt, dirigit per Carl Ebert, el 1927 agafa a Goldschmidt com a assessor musical. En 1931, prossegueix, amb les mateixes funcions a la St\xc3\xa4dtische Oper Berlin._NEWLINE_L\'\xc3\xb2pera va florir a Alemanya en els anys 20, que era un laboratori art\xc3\xadstic extraordinari, on es mostraven les m\xc3\xa9s diverses tend\xc3\xa8ncies. La modernitat era viva i m\xc3\xbaltiple. Alemanya, amb els seus aproximadament seixanta teatres dedicats a l\'\xc3\xb2pera, tamb\xc3\xa9 era un mercat enorme, que exigia constantment noves obres. L\'escena podria aconseguir la fama, la mateixa celebritat, molt millor que la sala de concerts. Universal, coneixedor del tema, va demanar als seus autors d\'escriure per a l\'\xc3\xb2pera. A Darmstadt, el gerent, Rabenhalt tamb\xc3\xa9 va insistir Goldschmidt perqu\xc3\xa8 prov\xc3\xa9s l\'experiment. El compositor comen\xc3\xa7a a buscar un llibret i \xc3\xa9s el mateix Rabenhalt qui li ofereix les seves mans la traducci\xc3\xb3 de Le cocu magnifique. Goldschmidt es deixa seduir. Tamb\xc3\xa9 s\'enamora de la pe\xc3\xa7a perqu\xc3\xa8 havia viscut una desgr\xc3\xa0cia sentimental recent que l\'havia deixat sensible al tema de l\'obra._NEWLINE_Goldschmidt comen\xc3\xa7a a reduir el text i a continuaci\xc3\xb3 comen\xc3\xa7a a escriure m\xc3\xbasica. La pe\xc3\xa7a era impossible de posar en m\xc3\xbasica per la seva llargada. El text de Crommelynck mant\xc3\xa9 l\'espectador en un estat de sorpresa gaireb\xc3\xa9 constant, per\xc3\xb2 si havia de ser cantada, entraria en un cercle vici\xc3\xb3s que convertiria l\'or en plom. Calia intervenir. Un dramaturg professional podria haver arreglat l\'obra. Per\xc3\xb2 Goldschmidt va preferir fer-ho sol. Le Cocu magnifique, formava un tot perfectament organitzat. El compositor simplement va espr\xc3\xa9mer l\'obra mitjan\xc3\xa7ant l\'adopci\xc3\xb3 de les frases essencials per a la progressi\xc3\xb3 de la trama._NEWLINE_Quedava el problema de l\'aspecte est\xc3\xa8tic. En els anys 20, a Alemanya, l\'\xc3\xb2pera era un g\xc3\xa8nere que era alhora pr\xc3\xb2spera i a la vegada travessava per una crisi d\'identitat. L\'expressivitat de post-Romanticisme va comen\xc3\xa7ar a estar caducat. Portava una gran quantitat de literatura obsoleta i d\'idealisme, aix\xc3\xad com d\'una sonoritat amb un cert sobrep\xc3\xa8s. L\'est\xc3\xa8tica de la Rep\xc3\xbablica de Weimar exigia de modernitat, m\xc3\xa9s aspre, sovint grinyolant, de vegades caricaturitzant. El ritme, inspirat en els balls de moda, l\'esport i la maquinisme, que porten cap a melodies i harmonies brillants. Goldschmidt va donar ampli suport a les demandes dels joves m\xc3\xbasics: antiromanticisme, linealitat, ritme sostingut. Totes aquestes tend\xc3\xa8ncies les trobem implementades amb gran experi\xc3\xa8ncia a Der gewaltige Hahnrei. Goldschmidt afegir\xc3\xa0 una tend\xc3\xa8ncia a privilegiar els extrems de l\'espectre de so._NEWLINE_L\'\xc3\xb2pera queda completament esbossada en nou mesos, entre el 1929 i el 1930. Abans d\'anar m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 en l\'orquestraci\xc3\xb3, es posa a treballar per obtenir l\'acord de Crommelynck, que \xc3\xb2bviament no sabia res sobre el projecte. Despr\xc3\xa9s de moltes anades i vingudes, Universal finalment posa en contacte al dramaturg amb el compositor per trobar-se a Par\xc3\xads. En un primer moment, Crommelynck no va estar d\'acord amb la retallada en l\'argument per poder-se representar com a \xc3\xb2pera. Per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s d\'una interpretaci\xc3\xb3 al piano de Goldschmidt, aquest va acceptar. Despr\xc3\xa9s el compositor va saber que Crommelynck havia refusat anteriorment a diversos compositors._NEWLINE_Al juny de 1930, Goldschmidt va posar el punt final a la seva partitura. Universal va preparar l\'edici\xc3\xb3 de la versi\xc3\xb3 per a piano. La primera t\xc3\xa9 lloc at Mann-heim, el Nacional-Teatre 14 de febrer de 1932, sota la direcci\xc3\xb3 de Joseph Rosenstock, un altre futur exili. El treball \xc3\xa9s molt reeixida 14. Ella va fer una impressi\xc3\xb3 tan forta que Carl Ebert, va esdevenir administrador de la St\xc3\xa4dtische Oper de Berl\xc3\xadn, ofereix el seu establiment a boig per al proper any. L\'any que ve! Encoratjats per la veu popular, Hitler es va convertir en canceller el 30 de gener de 1933. Hi d\'art "degenerat" s\'obre. Ebert es retira del seu c\xc3\xa0rrec a causa de la seva oposici\xc3\xb3 al nazisme. Goldschmidt va renunciar tamb\xc3\xa9 autom\xc3\xa0ticament per motius racials.\n_START_SECTION_\nRepresentacions\n_START_PARAGRAPH_\nDer gewaltige Hahnrei es va estrenar el 14 de febrer de 1932 al National-Theater de Mannheim, sota la direcci\xc3\xb3 de Joseph Rosenstock, un altre m\xc3\xbasic que va haver d\'exiliar en el futur. L\'estrena va ser molt reeixida i va fer una impressi\xc3\xb3 tan gran a Carl Ebert, que acabava de ser va esdevenir administrador de la St\xc3\xa4dtische Oper de Berl\xc3\xadn, que va oferir el seu teatre per l\'any seg\xc3\xbcent. El compositor va comentar de manera molt positiva la primera representaci\xc3\xb3 del seu treball, tot i que el director del teatre, Richard Hein, havia canviat procediments menors a l\'escenari per tal de desactivar algunes escenes "moralment" pujades de to._NEWLINE_Per\xc3\xb2 abans d\'arribar a la data, encoratjat per la veu popular, Hitler es va convertir en canceller el 30 de gener de 1933. La ca\xc3\xa7a a l\'\xc2\xabart degenerat\xc2\xbb va comen\xc3\xa7ar. Ni Goldschmidt ni Ebert van poder romandre a Alemanya. Ebert es retira del seu c\xc3\xa0rrec a causa de la seva oposici\xc3\xb3 al nazisme. Goldschmidt va renunciar tamb\xc3\xa9 autom\xc3\xa0ticament per motius racials._NEWLINE_Goldschmidt, despr\xc3\xa9s d\'emigrar al Regne Unit, es va guanyar el respecte i l\'afecte de molts m\xc3\xbasics d\'aquest pa\xc3\xads, per\xc3\xb2 juntament amb la majoria de les seves altres composicions, la seva \xc3\xb2pera va ser ignorada i oblidada._NEWLINE_Des del seu redescobriment del 1992 i l\'aclamat primer enregistrament del segell Decca \'Entartete Musik\', l\'\xc3\xb2pera ha gaudit de produccions teatrals de gran \xc3\xa8xit a Berl\xc3\xadn, Berna i Darmstadt, el que confirma el seu estatus d\'una pe\xc3\xa7a important del drama musical. Goldschmidt tamb\xc3\xa9 va compondre una suite orquestral de l\'\xc3\xb2pera.\n_START_SECTION_\nAn\xc3\xa0lisi musical\n_START_PARAGRAPH_\nUn curt obertura (3 minuts) instal\xc2\xb7la el clima. El to \xc3\xa9s alegre. Ritmes francs de dansa amb la fusta i el metall incisius. Els compassos anteriors de l\'aixecada de la cortina fan escoltar un tema ondulant i pur: un arpegi (ascendent i descendent) que es declara tres vegades. Aquest \xc3\xa9s el tema de l\'amor de Stella i tornar\xc3\xa0 diverses vegades durant el treball. L\'arpegi tamb\xc3\xa9 representa l\'arc de Sant Mart\xc3\xad, associat amb la pluja amb la que les flors s\'assedeguen de la mateixa manera que Stella ho \xc3\xa9s per l\'amor de Bruno._NEWLINE_En el tractament de la veu, la distribuci\xc3\xb3 \xc3\xa9s \xc3\xb2bvia. Stella \xc3\xa9s soprano, la veu femenina jove per excel\xc2\xb7l\xc3\xa8ncia. Bruno \xc3\xa9s tenor, per\xc3\xb2 el compositor li va negar el vellut i l\'espurna. Desagradablement exaltat cap al to agut, el cant de Bruno mostra la irrealitat que l\'envolta. Per contra, Petrus nom\xc3\xa9s podia ser un bar\xc3\xadton. Per a ell, el pes, l\'equilibri, la maduresa. Per a Goldschmidt, el cant generalment es presenta com una amplificaci\xc3\xb3 expressionista de l\'expressi\xc3\xb3. Per a tots els car\xc3\xa0cters, una l\xc3\xadnia de veu sense ornaments: una s\xc3\xadl\xc2\xb7laba, una nota. Nom\xc3\xa9s Stella, a l\'altura de l\'angoixa, t\xc3\xa9 dret a dues breus vocalitzacions.'