b"\n_START_ARTICLE_\nHispan\xc3\xadstica\n_START_PARAGRAPH_\nHispan\xc3\xadstica o hispanisme \xc3\xa9s un terme que designa l'estudi de la cultura espanyola, hispanoamericana i, en general, hispana._NEWLINE_Durant el segle XVI tot el que era nou li venia a Europa des d'Espanya: noves terres conquistades, nous temes, g\xc3\xa8neres i personatges literaris, nous balls, noves modes... Aviat va haver-hi necessitat de saber espanyol per satisfer m\xc3\xa9s plenament aquesta curiositat, tamb\xc3\xa9 moguda per interessos comercials i econ\xc3\xb2mics, cap a la nova pot\xc3\xa8ncia pol\xc3\xadtica. Per respondre a aquesta demanda van prendre en primer lloc la ploma escriptors espanyols com Antonio de Nebrija, autor de la primera gram\xc3\xa0tica impresa en una llengua rom\xc3\xa0nica, la Gram\xc3\xa1tica de la lengua castellana de 1492, o Juan de Vald\xc3\xa9s, que va compondre per als seus amics italians desitjosos d'aprendre el castell\xc3\xa0 el seu Di\xc3\xa1logo de la lengua; el llicenciat Crist\xc3\xb3bal de Villal\xc3\xb3n va escriure en la seva Gram\xc3\xa0tica castellana (Anvers, 1558) que el castell\xc3\xa0 era parlat per flamencs, italians, anglesos i francesos._NEWLINE_Durant molt temps, sobretot entre 1550 i 1670, va sortir de les impremtes europees una quantitat impressionant de gram\xc3\xa0tiques castellanes i de diccionaris que relacionaven el castell\xc3\xa0 amb alguna o algunes de les altres lleng\xc3\xbces. Dues de les gram\xc3\xa0tiques m\xc3\xa9s antigues es van imprimir justament a Lovaina: \xc3\x9atil y breve instituci\xc3\xb3n para aprender los principios y fundamentos de la lengua espa\xc3\xb1ola (1555) y la Gram\xc3\xa1tica de la lengua vulgar espa\xc3\xb1ola (1559); les dues s\xc3\xb3n an\xc3\xb2nimes._NEWLINE_Entre els autors estrangers m\xc3\xa9s destacats de gram\xc3\xa0tiques castellanes hi ha els italians Giovanni Mario Alessandri (1560) i Giovanni Miranda (1566); els anglesos Richard Percivale (1591), John Minsheu (1599) i Lewis Owen (1605); els francesos Jean Saulnier (1608) i Jean Doujat (1644); l'alemany Heinrich Doergangk (1614) i el neerland\xc3\xa8s Carolus Mulerius (1630)._NEWLINE_Van compondre diccionaris l'itali\xc3\xa0 Girolamo Vittori (1602), l'angl\xc3\xa8s John Torius (1590) i els francesos Jacques Ledel (1565), Jean Palet (1604) i Fran\xc3\xa7ois Huillery (1661). Va tenir tamb\xc3\xa9 la seva import\xc3\xa0ncia l'aportaci\xc3\xb3 lexicogr\xc3\xa0fica a l'hispanisme franc\xc3\xa8s de l'alemany Heinrich Hornkens (1599) i del barcelon\xc3\xad d'origen occit\xc3\xa0 Pere Lacavaller\xc3\xada (1642)._NEWLINE_D'altres van unir en les seves obres gram\xc3\xa0tica i diccionari; van tenir una especial rellev\xc3\xa0ncia les obres de l'angl\xc3\xa8s Richard Percivale (1591), del franc\xc3\xa8s C\xc3\xa9sar Oudin (1597, 1607), de l'itali\xc3\xa0 Lorenzo Franciosini (1620, 1624), d'Arnaldo de la Porte (1659, 1669) i de l'austr\xc3\xadac Nicholas Mez von Braidenbach (1666, 1670). Franciosini i Oudin van ser aix\xc3\xad mateix traductors del Quixot. La llista no \xc3\xa9s ni molt menys completa i les gram\xc3\xa0tiques i diccionaris van tenir en general gran nombre de reedicions, adaptacions, refundacions i fins i tot traduccions (la Grammaire et observations de la langue espagnolle de Oudin, per exemple, es va traduir al llat\xc3\xad i a l'angl\xc3\xa8s)._NEWLINE_Al segle XIX, coincidint amb la p\xc3\xa8rdua de l'imperi colonial espanyol a principis i a la fi d'aquest segle i el sorgiment de les noves rep\xc3\xbabliques hispanoamericanes, brolla a Europa i els Estats Units un renovat inter\xc3\xa8s per la hist\xc3\xb2ria, la literatura i la cultura hisp\xc3\xa0nica de antiga gran pot\xc3\xa8ncia, ara decadent, i les seves col\xc3\xb2nies ara independents._NEWLINE_Durant el Romanticisme s'assenta la imatge d'una Espanya medieval, mora i ex\xc3\xb2tica, d'un pa\xc3\xads novel\xc2\xb7lesc i una cultura mestissa que sedueix la imaginaci\xc3\xb3 dels escriptors d'aquest corrent i fa que molts s'interessin per la literatura, llegendes i tradicions espanyoles. Els llibres de viatges escrits en aquells dies mantenen i aviven encara m\xc3\xa9s aquest inter\xc3\xa8s, que acaba per despertar un impuls m\xc3\xa9s seri\xc3\xb3s i cient\xc3\xadfic cap a l'estudi de la cultura espanyola i hispanoamericana, que no tenia paraula encunyada per denominar-se i es va designar a finals del segle XIX amb els vocables hispan\xc3\xb2fil i hispanof\xc3\xadlia (aix\xc3\xad, per exemple, Juan Valera), i que a principis del segle XX va acabar per anomenar-se hispanisme o hispan\xc3\xadstica._NEWLINE_L'hispanisme es defineix, doncs, com l'estudi de la cultura espanyola i hispanoamericana i especialment del seu idioma per part d'estrangers o persones no educades en el seu si. Les nacions hisp\xc3\xa0niques han desat\xc3\xa8s aquest inter\xc3\xa8s fins que es va fundar l'Institut Cervantes, en paral\xc2\xb7lel a institucions com el British Council o l'Institut Goethe."