b"\n_START_ARTICLE_\nPartit Liberal Itali\xc3\xa0\n_START_SECTION_\nConstituci\xc3\xb3 del PLI i governs d'unitat nacional\n_START_PARAGRAPH_\nCom antecedent assenyalar la creaci\xc3\xb3 del PLI ja en l'any 1922 que aviat va ser prohibit. El PLI va ser recreat el 1943 i va participar activament en la resist\xc3\xa8ncia italiana i en els governs d'unitat nacional dirigits per Ivanoe Bonomi i Ferrucio Parri. En aquest per\xc3\xadode el PLI donar\xc3\xa0 dos presidents a la rep\xc3\xbablica: Enrico De Nicola i despr\xc3\xa9s Luigi Einaudi. A m\xc3\xa9s cal assenyalar que en el refer\xc3\xa8ndum sobre la manera de govern (rep\xc3\xbablica o monarquia) el PLI va defensar la monarquia, opci\xc3\xb3 que seria derrotada.\n_START_SECTION_\nEscissi\xc3\xb3 radical\n_START_PARAGRAPH_\nSota l'adre\xc3\xa7a de Giovanni Malagodi, el PLI va adoptar una dura oposici\xc3\xb3 als partits de centreesquerra. Aquesta pol\xc3\xadtica va acabar amb el consens existent en el partit. Aix\xc3\xad, alguns dirigents joves ho van abandonar creant el Partit Radical en el 1955. La pol\xc3\xadtica de Malagodi va dur a l'oposici\xc3\xb3 durant tots els anys seixanta al PLI. El partit es va convertir en una formaci\xc3\xb3 marginal dintre del panorama pol\xc3\xadtic d'aquella \xc3\xa8poca. En els anys setanta es va aguditzar la crisi. Per aix\xc3\xb2 Malagodi va dimitir en el 1972. Malgrat el canvi de lideratge, el 1976 el partit va tocar fons amb l'1,6% dels vots. Aix\xc3\xb2 va dur a la secreataria a Valerio Zanone que mantindria el c\xc3\xa0rrec durant m\xc3\xa9s de nou anys.\n_START_SECTION_\nPentapartito i dissoluci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEn els anys 80 el PLI va formar part d'una coalici\xc3\xb3 governant de cinc partits italians. En aquesta coalici\xc3\xb3 s'inclo\xc3\xafen els partits m\xc3\xa9s importants menys el Partit Comunista Itali\xc3\xa0. Amb l'inici dels processaments per corrupci\xc3\xb3 dels pol\xc3\xadtics italians, el PLI va veure redu\xc3\xaft el seu nombre de simpatitzants. Aix\xc3\xad en el Congr\xc3\xa9s de 1994 el partit acorda la seva dissoluci\xc3\xb3. Ja el 1993 havien comen\xc3\xa7at a abandonar el partit destacats dirigents com Zanone."