b"\n_START_ARTICLE_\nLa fiamma\n_START_SECTION_\nOrigen i context\n_START_PARAGRAPH_\nLa fiamma es va estrenar a Roma, al gener de 1934, en plena euf\xc3\xb2ria mussoliniana. I \xc3\xa9s una dada que se cita, no precisament per atzar, perqu\xc3\xa8 la figura de Respighi va estar un temps associada a les directrius feixistes italianes. M\xc3\xbasic inspirat i inquiet, Respighi va descobrir l'atractiu de l'\xc3\xb2pera russa quan estudiava a la ciutat de Sant Petersburg (despr\xc3\xa9s Leningrad). Ben situat a Roma, va deixar de sobte la ben remunerada c\xc3\xa0tedra al Conservatori per dedicar-se confortablement a compondre sense aclaparaments, subvencionat pel r\xc3\xa8gim, segons es va dir. Despr\xc3\xa9s de la guerra, enterrat ja Respighi, un atape\xc3\xaft vel es va c\xc3\xb3rrer sobre el tema, encara que alguns comentaristes hagin volgut veure en La fiamma certes reminisc\xc3\xa8ncies del grandiloq\xc3\xbcent aparell mussolini\xc3\xa0 de l'\xc3\xa8poca.\n_START_SECTION_\nRepresentacions\n_START_PARAGRAPH_\nDurant un temps, va semblar que anava a ser La fiamma l'\xc3\xb2pera que anava a tancar el repertori habitual de l'\xc3\xb2pera italiana (que se sol afirmar que va concloure amb Turandot de Puccini). Despr\xc3\xa9s de la seva excel\xc2\xb7lent acollida a l'\xc3\x92pera de Roma arran de la seva estrena, al gener de 1934, La fiamma va obtenir \xc3\xa8xits successius al Col\xc3\xb3n de Buenos Aires, a l'\xc3\x92pera de Chicago, a la Scala de Mil\xc3\xa0, Berl\xc3\xadn i Viena , aix\xc3\xad com al Maggio Musicale Fiorentino._NEWLINE_La II Guerra Mundial va perjudicar la continu\xc3\xaftat d'aquesta obra. Despr\xc3\xa9s el nom de Respighi va anar desapareixent dels teatres l\xc3\xadrics, i va quedar tan sols la seva figura en els repertoris de les sales de concerts gr\xc3\xa0cies a obres tan apreciades i populars com Pini di Roma i altres diversos poemes simf\xc3\xb2nics i peces instrumentals i vocals en les que es percep un cert gust pel passat musical itali\xc3\xa0.\n_START_SECTION_\nAn\xc3\xa0lisi musical\n_START_PARAGRAPH_\nLa fiamma \xc3\xa9s una \xc3\xb2pera postverista, i com a tal utilitza els mateixos esquemes formals del verisme: teixit musical continu, en el qual s'integren els passatges dels solistes de manera que amb prou feines es pot parlar d'\xc3\xa0ries \xe2\x80\x94tot i que s'intueixen\xe2\x80\x94, multitud de personatges secundaris, un joc de tensions i intensitats freq\xc3\xbcent en el cant dels solistes."