b'\n_START_ARTICLE_\nRelacions internacionals\n_START_PARAGRAPH_\nEls termes Relacions Internacionals i estudis internacionals (aquest \xc3\xbaltim de l\'angl\xc3\xa8s "International Studies",) fan refer\xc3\xa8ncia a la ci\xc3\xa8ncia que tracta sobre l\'estudi dels afers estrangers i de les grans q\xc3\xbcestions del sistema internacional: el paper dels Estats, el de les organitzacions internacionals, el de les organitzacions no governamentals (ONG) i el de les empreses multinacionals. Les relacions internacionals fan part, ensems, al domini acad\xc3\xa8mic i al domini pol\xc3\xadtic. Poden ser estudiades b\xc3\xa9 des d\'una \xc3\xb2ptica positivista, b\xc3\xa9 des d\'una \xc3\xb2ptica normativa, i ambdues busquen analitzar i formular les pol\xc3\xadtiques internacionals dels estats._NEWLINE_Si les relacions internacionals pertanyen hist\xc3\xb2ricament al domini de la Ci\xc3\xa8ncia Pol\xc3\xadtica, l\'accent s\'hi troba cada vegada m\xc3\xa9s en el domini econ\xc3\xb2mic a trav\xc3\xa9s de l\'Economia Pol\xc3\xadtica Internacional desenvolupada des dels anys setanta. Malgrat aix\xc3\xb2, altres camps acad\xc3\xa8mics no hi s\xc3\xb3n aliens: el Dret Internacional, la filosofia, la geografia (a trav\xc3\xa9s de la geopol\xc3\xadtica), la sociologia, l\'antropologia, etc._NEWLINE_Pel que fa als temes m\xc3\xa9s estudiats, s\'inclouen: la globalitzaci\xc3\xb3, l\'Estat, l\'ecologia i el desenvolupament sostenible, el terrorisme i el crim organitzat, la proliferaci\xc3\xb3 nuclear, el nacionalisme, el desenvolupament econ\xc3\xb2mic, les finances internacionals, els drets humans i altres.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEn general, la tradici\xc3\xb3 situa el comen\xc3\xa7ament de les relacions internacionals en els tractats de Westf\xc3\xa0lia de 1648, moment en qu\xc3\xa8 sorgeix l\'Estat Modern. Anteriorment, l\'organitzaci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica de l\'Europa Medieval reposava sota un dif\xc3\xbas orde religi\xc3\xb3s jerarquitzat. Els tractats de Westf\xc3\xa0lia s\xc3\xb3n institu\xc3\xafts sota el concepte legal de sobirania, \xc3\xa9s a dir, les legislacions nacionals s\xc3\xb3n la darrera autoritat a l\'interior del territori nacional. Si en les antigues Gr\xc3\xa8cia o Roma l\'autoritat residia en les ciutats, a partir de Westf\xc3\xa0lia s\'imposa la noci\xc3\xb3 de sobirania nacional._NEWLINE_Els tractats de Westf\xc3\xa0lia impulsen la construcci\xc3\xb3 dels Estats Naci\xc3\xb3 independents, i tamb\xc3\xa9 la institucionalitzaci\xc3\xb3 de la diplom\xc3\xa0cia i dels ex\xc3\xa8rcits. Aquest sistema europeu ha estat exportat a Am\xc3\xa8rica, \xc3\x80frica i \xc3\x80sia a trav\xc3\xa9s especialment de la colonitzaci\xc3\xb3. El sistema actual resulta de les descolonitzacions durant la Guerra Freda. Si considerem l\'Estat Naci\xc3\xb3 com a \xc2\xabmodern\xc2\xbb, es pot dir que hi ha diversos estats que no l\'han adoptat, mentre que d\'altres que si ho han fet podrien ser qualificats com a \xc2\xabpostmoderns". Les relacions internacionals modernes intenten explicar les relacions entre aquests diferents tipus d\'estats. Els \xc2\xabnivells d\'an\xc3\xa0lisi" constitueixen una manera d\'abordar el sistema internacional i inclouen: un nivell individual, l\'Estat, un nivell internacional, el dels assumptes transnacionals i intergovernamentals, i un nivell mundial global._NEWLINE_Aix\xc3\xb2 que \xc3\xa9s expl\xc3\xadcitament reconegut com la teoria de les relacions internacionals no es desenvolupa fins a la Primera Guerra Mundial. En qualsevol cas, la teoria de les relacions internacionals ha estat alimentada per les aportacions d\'altres \xc3\xa0rees. Nombrosos autors citen la hist\xc3\xb2ria de les Guerres del Pelopon\xc3\xa8s de Tuc\xc3\xaddines com el punt de partida de la teoria realista que \xc3\xa9s seguida pel Leviathan de Thomas Hobbes i El pr\xc3\xadncep de Maquiavel. De manera similar, la teoria liberal de les relacions internacionals ha estat influ\xc3\xafda per Emmanuel Kant i per Jean Jacques Rousseau. Encara que la noci\xc3\xb3 actual dels drets humans sigui considerablement diferent de la defensada pels seguidors de la llei natural, testimoni dels primers esfor\xc3\xa7os per afirmar certs drets generals sobre la base d\'una humanitat comuna. D\'altra banda, cal dir que al segle XX, el marxisme ha tingut una certa influ\xc3\xa8ncia sobre la fundaci\xc3\xb3 de la disciplina de les relacions internacionals.\n_START_SECTION_\nEstudi de les relacions internacionals\n_START_PARAGRAPH_\nInicialment, les relacions internacionals vistes com un camp d\'estudi diferent ha estat una especificitat brit\xc3\xa0nica. La primera c\xc3\xa0tedra de relacions internacionals va ser creada el 1919 a la universitat d\'Aberystwyth, i confiada a Alfred Zimmern, gr\xc3\xa0cies a un donatiu de David Davies. Al comen\xc3\xa7ament dels anys vint una altra c\xc3\xa0tedra va ser igualment creada a la London School of Economics a petici\xc3\xb3 del premi Nobel No\xc3\xabl-Baker. La primera universitat consagrada plenament a les relacions internacionals va ser l\'Institut de hautes \xc3\xa9tudes internationales, fundat el 1927 a Ginebra per William Rappard. Tenia per objectiu formar els diplom\xc3\xa0tics associats a la Societat de Nacions i va ser un dels primers a expedir doctorats en relacions internacionals._NEWLINE_L\'Edmund A. Walsh School of Foreign Service de la Universitat de Georgetown \xc3\xa9s la facultat m\xc3\xa9s antiga dedicada a les relacions internacionals dels Estats Units. El Committee on International Relations de la Universitat de Chicago va ser el 1928 la primera a expedir diplomes universitaris en aquests camps. Entre les altres escoles podem citar: la School of International Service de la Universitat Americana, la School of International and Public Affairs de Columbia University, la School of International Relations de la Universitat de St Andrews, l\'Elliot School of International Affairs de George Washington University, la Fletcher School de Tufts University i la Woodrow Wilson School of Public and International Affairs de Princeton University.\n_START_SECTION_\nLiberalisme\n_START_PARAGRAPH_\nPer als liberals, les relacions internacionals s\xc3\xb3n percebudes com un factor de progr\xc3\xa9s i de canvi. Tant en el nivell internacional com en el nivell nacional, els liberals posen l\'accent en la noci\xc3\xb3 de poder contra poder. Ells insisteixen en el paper de l\'opini\xc3\xb3 p\xc3\xbablica, del dret i de les institucions internacionals que v\xc3\xa9nen a limitar el poder dels Estats. Actualment, aquest corrent d\'opini\xc3\xb3 ha de fer front a les forces del capitalisme mundial que erosionen l\'aparent \xc2\xabvict\xc3\xb2ria\xc2\xbb de la democr\xc3\xa0cia liberal despr\xc3\xa9s de la fi de la Guerra Freda. Entre els grans autors liberals actuals, Joseph Nye insisteix en la noci\xc3\xb3 de poder tou i en la noci\xc3\xb3 d\'interdepend\xc3\xa8ncia complexa, desenvolupada amb Robert Keohane._NEWLINE_Tres punts importants caracteritzen la interdepend\xc3\xa8ncia complexa:_NEWLINE_\xe2\x80\xa2 L\'\xc3\xbas de nombrosos canals d\'acci\xc3\xb3 entre societats en els intercanvis transnacionals i trans-governamentals._NEWLINE_\xe2\x80\xa2 L\'abs\xc3\xa8ncia de jerarquia clara en el tractament dels afers internacionals._NEWLINE_\xe2\x80\xa2 Una disminuci\xc3\xb3 de l\'\xc3\xbas de la for\xc3\xa7a i del poder coercitiu en les relacions internacionals.\n_START_SECTION_\nRealisme pol\xc3\xadtic\n_START_PARAGRAPH_\nEl realisme com a teoria pol\xc3\xadtica es va construir a base d\'entendre la hist\xc3\xb2ria com el resultat de la tend\xc3\xa8ncia natural de l\'\xc3\xa9sser hum\xc3\xa0 a cobejar el poder i desitjar la dominaci\xc3\xb3 d\'altres. Seguint aquesta hip\xc3\xb2tesi, es va determinar que la possibilitat d\'erradicar l\'instint de poder \xc3\xa9s una aspiraci\xc3\xb3 ut\xc3\xb2pica. Aix\xc3\xb2 porta a percebre la pol\xc3\xadtica internacional com una lluita interminable pel poder dels actors en l\'escenari internacional, que intenten dominar el m\xc3\xb3n i als qui intenten resistir aquest domini extern._NEWLINE_El realisme pol\xc3\xadtic assumeix que el sistema internacional \xc3\xa9s an\xc3\xa0rquic, en el sentit que no existeix una autoritat superior als Estats capa\xc3\xa7 de regular efectivament les relacions entre ells. A m\xc3\xa9s, suposa que els Estats sobirans s\xc3\xb3n els actors principals que componen el sistema internacional, en comptes de ser-ho les institucions internacionals, organitzacions no governamentals o corporacions multinacionals. Segons la teoria del realisme, cada Estat \xc3\xa9s un actor racional que busca maximitzar la seva posici\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica dins del sistema mitjan\xc3\xa7ant l\'acumulaci\xc3\xb3 de recursos de poder militars. Aquests intents de maximitzar el poder porten finalment a un equilibri de poder entre els actors i a l\'estabilitat en el sistema internacional._NEWLINE_Aquesta perspectiva realista, tamb\xc3\xa9 coneguda com a "realisme cl\xc3\xa0ssic", va comen\xc3\xa7ar a formular-se en les d\xc3\xa8cades de 1940 i 1950 sota les tensions creixents de la Guerra Freda entre els Estats Units i la Uni\xc3\xb3 Sovi\xc3\xa8tica. La creen\xc3\xa7a del realisme cl\xc3\xa0ssic en que l\'estructura del sistema internacional i el desig d\'acumular poder determinen el comportament de tots els Estats semblaven for\xc3\xa7a convincents, considerant l\'ambient de l\'\xc3\xa8poca._NEWLINE_En els anys seg\xc3\xbcents, el realisme cl\xc3\xa0ssic va comen\xc3\xa7ar a ser atacat per cr\xc3\xadtics que apuntaven cap a comportaments en el Sistema Internacional que no es podien explicar adequadament pels arguments realistes. Per exemple, les noves institucions que agafaven vigor a Europa occidental, on predominava la cerca cooperativa d\'aconseguir avantatges mutus en comptes d\'intents individuals de maximitzar el poder, resultaven contr\xc3\xa0ries als sup\xc3\xb2sits del realisme cl\xc3\xa0ssic._NEWLINE_Malgrat aquestes cr\xc3\xadtiques, el realisme continua tenint rellev\xc3\xa0ncia a trav\xc3\xa9s de noves teories realistes ajustades a l\'actualitat contempor\xc3\xa0nia. Per exemple, el neorealisme o realisme estructural proposa que l\'estructura del sistema internacional, en comptes del desig d\'acumular poder, dicta exclusivament les decisions de pol\xc3\xadtica exterior dels l\xc3\xadders pol\xc3\xadtics._NEWLINE_L\'obra de Hans Morgenthau i Jorge Diaz, especialment Pol\xc3\xadtica entre les nacions, es considera una s\xc3\xadntesi representativa del realisme pol\xc3\xadtic.\n_START_SECTION_\nEscola anglesa\n_START_PARAGRAPH_\nL\'escola anglesa pren les seves fonts al comen\xc3\xa7ament del segle XIX amb autors com Graham Wallas, Alfred Zimmern. El seu enfocament no \xc3\xa9s positivista, sin\xc3\xb3 m\xc3\xa9s aviat racional i normatiu. Analitza les relacions internacionals sota l\'angle de la Gran Societat o d\'una societat internacional. Sobre aquests punts, es tracta d\'una variant idealista de l\'escola liberal que a difer\xc3\xa8ncia dels realistes, no es focalitza exclusivament sobre les relacions interestatals. Dues grans variants s\xc3\xb3n perceptibles:_NEWLINE_\xe2\x80\xa2 Un corrent solidari preeminent, que posa l\'accent en el dret internacional i la seguretat col\xc2\xb7lectiva._NEWLINE_\xe2\x80\xa2 Un corrent particularista que posa m\xc3\xa9s l\'accent en la cooperaci\xc3\xb3 interestatal._NEWLINE_Alguns autors importants d\'aquest moviment s\xc3\xb3n Hedley Bull, Barry Buzan, Thimothy Dunne, Martin Wight.\n_START_SECTION_\nNeorealisme estructural\n_START_PARAGRAPH_\nSegons aquest corrent d\'opini\xc3\xb3, l\'Estat continua sent un actor important, per\xc3\xb2 ja no \xc3\xa9s l\'\xc3\xbanic, ja que el sistema internacional va agafant certa volada. Es considera que \xc3\xa9s possible utilitzar la guerra per aconseguir la pau, per\xc3\xb2 amb l\xc3\xadmits. En aquest per\xc3\xadode sorgeix la teoria de la sospita i, per tant, la guerra preventiva. Per tant, es fan necessaris els acords regionals i supranacionals. A m\xc3\xa9s sorgeixen nous actors en el context internacional, com les organitzacions internacionals, les empreses transnacionals i actors at\xc3\xadpics com el terrorisme.\n_START_SECTION_\nNeoliberalisme\n_START_PARAGRAPH_\nA difer\xc3\xa8ncia del liberalisme, que concep als Estats com els actors principals de les relacions internacionals, el neoliberalisme afirma que hi ha una comunitat global governada per altres actors que gaudeixen de major import\xc3\xa0ncia, com les organitzacions no governamentals (ONG), les organitzacions internacionals i les organitzacions intergovernamentals (OIG), entre altres.\n_START_SECTION_\nInterdepend\xc3\xa8ncia complexa\n_START_PARAGRAPH_\nA partir d\'aquests postulats, s\'elabora un model ideal de la pol\xc3\xadtica mundial oposat al model caracter\xc3\xadstic del realisme pol\xc3\xadtic. Es tracta del model d\'interdepend\xc3\xa8ncia complexa. En la major part dels casos, la realitat internacional respondr\xc3\xa0, segons aquests autors, a una situaci\xc3\xb3 interm\xc3\xa8dia entre els dos models, la qual cosa no impedeix que calgui rec\xc3\xb3rrer al model d\'interdepend\xc3\xa8ncia complexa per analitzar adequadament aquesta realitat._NEWLINE_Aquest model t\xc3\xa9 tres caracter\xc3\xadstiques principals:_NEWLINE_a. L\'exist\xc3\xa8ncia de m\xc3\xbaltiples canals que connecten a les societats: es tracta de les relacions interestatals, les relacions transgubernamentales i les relacions transnacionals._NEWLINE_b. L\'agenda de les relacions interestatals consisteix en m\xc3\xbaltiples problemes que no estan ordenats en una jerarquia clara i consistent. Aquesta abs\xc3\xa8ncia de jerarquia entre els problemes significa, entre altres coses, que la seguretat militar no domina consistentment l\'agenda. Molts problemes sorgeixen del que normalment es considera pol\xc3\xadtica interior, i la distinci\xc3\xb3 entre problemes interns i externs es dilueix._NEWLINE_c. La for\xc3\xa7a militar no \xc3\xa9s utilitzada pels governs, respecte d\'altres governs dins de la regi\xc3\xb3 o respecte dels problemes, quan preval la interdepend\xc3\xa8ncia complexa. No obstant aix\xc3\xb2, pot ser important en les relacions d\'aquests governs amb governs de fora de la regi\xc3\xb3 o respecte d\'altres problemes._NEWLINE_Aquestes tres caracter\xc3\xadstiques de la interdepend\xc3\xa8ncia complexa originen processos pol\xc3\xadtics diferents, que tradueixen els recursos de poder a poder com a control de resultats. Els objectius poden variar tamb\xc3\xa9 en funci\xc3\xb3 de les \xc3\xa0rees de problemes, igual que la distribuci\xc3\xb3 de poder.\n_START_SECTION_\nR\xc3\xa8gims internacionals\n_START_PARAGRAPH_\nLa paraula r\xc3\xa8gim es refereix a la manera de governar. Inclou a institucions, reglaments o pr\xc3\xa0ctiques d\'un govern en general. Es tracta del conjunt de condicions regulars o estables que acompanyen o causen una successi\xc3\xb3 dels fen\xc3\xb2mens._NEWLINE_Les relacions d\'interdepend\xc3\xa8ncia s\xc3\xb3n freq\xc3\xbcents, i es veuen afectades en el marc d\'un conjunt de normes i procediments que regularitzen el comportament i controlen els seus efectes. Aquestes s\xc3\xa8ries d\'acords de governs que afecten les relacions d\'interdepend\xc3\xa8ncia constitueixen el que els experts anomenen r\xc3\xa8gims internacionals._NEWLINE_Pel que fa a l\'expressi\xc3\xb3 de la interdepend\xc3\xa8ncia complexa que caracteritza avui les relacions internacionals, marcades pel joc conjunt de les relacions diplom\xc3\xa0tico-estrat\xc3\xa8giques i de les relacions econ\xc3\xb2mico-internacionals, la teoria dels r\xc3\xa8gims internacionals constitueix un dels desenvolupaments te\xc3\xb2rics m\xc3\xa9s interessants de la d\xc3\xa8cada dels anys vuitanta del segle XX._NEWLINE_La teoria dels r\xc3\xa8gims internacionals pret\xc3\xa9n explicar, en un context complex en qu\xc3\xa8 el conflicte continua sent una realitat, les situacions d\'ordre existents en un camp concret d\'activitat internacional. Keohane i Nye defineixen els r\xc3\xa8gims internacionals, en aquest sentit com xarxes de regles, normes i procediments que regulen el comportament i controlen els seus efectes._NEWLINE_La teoria dels r\xc3\xa8gims internacionals ve a representar, d\'alguna manera, una aproximaci\xc3\xb3 o reconciliaci\xc3\xb3 entre les interpretacions realista i idealista, o, millor, neorealista i globalista de les relacions internacionals, entrant de ple en el corrent actualment dominant en aquest camp que afirma el pluralisme paradigm\xc3\xa0tic.'