b'\n_START_ARTICLE_\nNucle\xc3\xb2tid\n_START_SECTION_\nEstructura dels nucle\xc3\xb2tids\n_START_PARAGRAPH_\nUn nucle\xc3\xb2tid est\xc3\xa0 compost per una base nitrogenada, un sucre de cinc carbonis (ribosa o 2- desoxiribosa) i un grup fosfat. La base nitrogenada i el sucre junts formen un nucle\xc3\xb2sid. El grup fosfat forma enlla\xc3\xa7os amb el carboni 2, 3, o 5 del sucre,  sent el carboni 5 el m\xc3\xa9s com\xc3\xba. Els nucle\xc3\xb2tids c\xc3\xadclics es formen quan el grup fosfat \xc3\xa9s enlla\xc3\xa7at amb dos dels grups hidroxils dels sucres. Els ribonucle\xc3\xb2tids s\xc3\xb3n nucle\xc3\xb2tids on el sucre \xc3\xa9s la ribosa, i els desoxiribonucle\xc3\xb2tids contenen el sucre desoxiribosa. Els nucle\xc3\xb2tids poden tenir tant la base purina com la base pirimidina._NEWLINE_Els \xc3\xa0cids nucleics s\xc3\xb3n macromol\xc3\xa8cules, considerades pol\xc3\xadmers, fets de nucle\xc3\xb2tids, que s\xc3\xb3n els mon\xc3\xb2mers d\'aquestes estructures. En el DNA, les bases de la purina s\xc3\xb3n l\'adenina i la guanina, mentre que les pirimidines s\xc3\xb3n la timina i la citosina. El RNA fa servir l\'uracil en comptes de la timina. L\'adenina sempre forma parella amb la timina mitjan\xc3\xa7ant dos ponts d\'hidrogen, mentre que la guanina forma parella amb la citosina mitjan\xc3\xa7ant tres ponts d\'hidrogen, cadascun degut a les seves estructures \xc3\xbaniques.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xadntesi\n_START_PARAGRAPH_\nEls nucle\xc3\xb2tids poden ser sintetitzats per diverses maneres: in vitro i in vivo._NEWLINE_In vivo, els nucle\xc3\xb2tids poder ser sintetitzats de novo o reciclats mitjan\xc3\xa7ant vies de recuperaci\xc3\xb3.  Els components utilitzats en la s\xc3\xadntesi dels novo nucle\xc3\xb2tids  s\xc3\xb3n derivats dels precursors biosint\xc3\xa9tics del metabolisme de carbohidrats i d\'amino\xc3\xa0cids, aix\xc3\xad com de l\'amon\xc3\xadac i del di\xc3\xb2xid de carboni. El fetge \xc3\xa9s el principal \xc3\xb2rgan que realitza la novo s\xc3\xadntesi dels quatre nucle\xc3\xb2tids. La s\xc3\xadntesi de novo de purines i la de pirimidines segueix dos vies diferents, les pirimidines s\xc3\xb3n sintetitzades primer per aspartat i carbamo\xc3\xafl-fosfat en el citoplasma de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula, i no dins d\'un org\xc3\xa0nul espec\xc3\xadfic. Els nucle\xc3\xb2tids passen a desglossar-se de tal manera que les parts \xc3\xbatils poden ser reutilitzades en les reaccions de s\xc3\xadntesi per crear nous nucle\xc3\xb2tids._NEWLINE_In vitro, els grups de protecci\xc3\xb3 poden ser utilitzats durant la producci\xc3\xb3 de nucle\xc3\xb2tids en el laboratori. Un nucle\xc3\xb2sid purificat est\xc3\xa0 protegit per crear fosforamidita, que poden ser utilitzats per obtenir an\xc3\xa0legs que no han estat trobats a la natura i/o sintetitzar un oligonucle\xc3\xb2tid.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xadntesi de ribonucle\xc3\xb2tids tipus pirimidina\n_START_PARAGRAPH_\nLa s\xc3\xadntesi de pirimidines CTP i UTP t\xc3\xa9 lloc al citoplasma i comen\xc3\xa7a amb la formaci\xc3\xb3 de carbamo\xc3\xafl-fosfat a partir de glutamina i CO\xe2\x82\x82. A continuaci\xc3\xb3, l\'aspartat experimenta una reacci\xc3\xb3 de condensaci\xc3\xb3 amb el carbamo\xc3\xafl-fosfat per donar lloc a la formaci\xc3\xb3 d\'\xc3\xa0cid or\xc3\xb2tic. Posteriorment es d\xc3\xb3na una reacci\xc3\xb3 de ciclaci\xc3\xb3 en la qual un enzim anomenat aspartat carbamo\xc3\xafltransferasa forma N-carbamo\xc3\xafl-aspartat el qual \xc3\xa9s convertit immediatament en \xc3\xa0cid dihidroor\xc3\xb2tic per l\'acci\xc3\xb3 de l\'enzim dihidroorotasa. Finalment aquest \xc3\xa0cid esdev\xc3\xa9 orotat gr\xc3\xa0cies a la dihidroorotat oxidasa. Aix\xc3\xad, la reacci\xc3\xb3 neta \xc3\xa9s la seg\xc3\xbcent:_NEWLINE_(S)-Dihidroorotat + O\xe2\x82\x82 = Orotat + H\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x82._NEWLINE_L\'orotat est\xc3\xa0 unit per un enlla\xc3\xa7 covalent amb una unitat ribosil fosforilada. Aquest enlla\xc3\xa7 covalent entre la ribosa i la pirimidina \xc3\xa9s entre el Carboni 1 de la mol\xc3\xa8cula de ribosa (la qual cont\xc3\xa9 un pirofosfat) i el Nitrogen 1 de l\'anell de pirimidina. L\'orotat fosforibosiltransferasa (\xe2\x80\x9cPPRP transferasa\xe2\x80\x9d) catalitza la reacci\xc3\xb3 global produint orotidina monofosfat:_NEWLINE_La reacci\xc3\xb3 aquesta vegada \xc3\xa9s la seg\xc3\xbcent:_NEWLINE_Orotat + 5-fosfo-\xce\xb1-D-ribosa 1-difosfat (PRPP") = Orotidina 5\'-fosfat + Pirofosfat_NEWLINE_L\'orotidina-5-fosfat \xc3\xa9s descarboxilat pel corresponent enzim (orotidina-5-fosfat descarboxilasa) per formar uridina monofosfat (UMP). La PRPP transferasa catalitza tant la reacci\xc3\xb3 de ribosilaci\xc3\xb3 com la de descarboxilaci\xc3\xb3, formant UMP a partir de l\'\xc3\xa0cid or\xc3\xb2tic amb la pres\xc3\xa8ncia de PRPP. \xc3\x89s a partir d\'aquest UMP d\'on derivaran altres nucle\xc3\xb2tids del grup pirimidina. L\'UMP (monofosfat d\'uridina) \xc3\xa9s fosforilat per dues quinases per mitj\xc3\xa0 de dues reaccions en cadena. Primer es duu a terme la primera fosforilaci\xc3\xb3, aconseguint uridina difosfat i finalment s\'arriba al producte uridina trifosfat (UTP) amb la segona fosforilaci\xc3\xb3. Ambd\xc3\xb3s passos aconsegueixen l\'energia a partir de la hidr\xc3\xb2lisi d\'ATP:_NEWLINE_1)ATP + UMP = ADP + UDP_NEWLINE_2)UDP + ATP = UTP + ADP _NEWLINE_La citidina trifosfat (CTP) es forma a continuaci\xc3\xb3 per una aminaci\xc3\xb3 del UTP gr\xc3\xa0cies a l\'acci\xc3\xb3 catal\xc3\xadtica de la UTP sintetasa. L\'NH3 prov\xc3\xa9 de la Glutamina. Aix\xc3\xad tornem a tenir una reacci\xc3\xb3 com la seg\xc3\xbcent, amb la hidr\xc3\xb2lisi de l\'ATP com a font d\'energia:_NEWLINE_UTP + Glutamina + ATP + H\xe2\x82\x82O = CTP + ADP + Pi_NEWLINE_La citidina monofosfat (CMP) deriva de la citidina trifosfat (CTP) quan es desfosforila dues vegades.\n_START_SECTION_\nDegradaci\xc3\xb3 de purines i pirimidines\n_START_PARAGRAPH_\nEn els \xc3\xa9ssers humans, els anells de pirimidina (C, T, U) poden ser degradats completament en CO2 i NH3 (excreci\xc3\xb3 d\'urea). Cal dir que els anells de purina (G, A) no poden. En comptes d\'aix\xc3\xb2, es degraden en  l\'\xc3\xa0cid metab\xc3\xb2lic \xc3\xbaric inert que despr\xc3\xa9s s\'excreta del cos. L\'\xc3\xa0cid \xc3\xbaric es forma quan el GMP es divideix en la base guanina i en la ribosa. La guanina es desamina a xantina que al seu torn s\'oxida a \xc3\xa0cid \xc3\xbaric, sent aquesta \xc3\xbaltima reacci\xc3\xb3 irreversible. De la mateixa manera, l\'\xc3\xa0cid \xc3\xbaric es pot formar quan AMP \xc3\xa9s desaminat en IMP del qual s\'extreu la unitat de ribosa per formar hipoxantina. La hipoxantina s\'oxida formant xantina i finalment creant \xc3\xa0cid \xc3\xbaric. En lloc de la secreci\xc3\xb3 d\'\xc3\xa0cid \xc3\xbaric, la guanina i el IMP poden ser utilitzats pel proc\xc3\xa9s de reciclatge i per la s\xc3\xadntesi d\'\xc3\xa0cids nucleics en pres\xc3\xa8ncia de PRPP i aspartat (NH\xe2\x82\x83 donants).\n_START_SECTION_\nUnitat de longitud\n_START_PARAGRAPH_\nEl nucle\xc3\xb2tid \xc3\xa9s una unitat de longitud comuna per una sola cadena de RNA, similar a les bases nitrogenades com a unitat de longitud de la doble cadena de DNA.'