b'\n_START_ARTICLE_\n\xc3\x92rbita osculatriu\n_START_PARAGRAPH_\nEn\xc2\xa0astronomia, i en particular en astrodin\xc3\xa0mica, l\'\xc3\xb2rbita osculatriu\xc2\xa0d\'un objecte en l\'espai en un moment donat en el temps \xc3\xa9s l\'\xc3\xb2rbita gravitat\xc3\xb2ria de Kepler (\xc3\xa9s a dir, el\xc2\xb7lipse o una altra c\xc3\xb2nica) que tindria sobre el seu cos central si les pertorbacions no es presentessin. All\xc3\xb2 \xc3\xa9s, \xc3\xa9s l\'\xc3\xb2rbita que coincideix amb els vectors estatals orbitaris actuals (posici\xc3\xb3 i velocitat)._NEWLINE_La paraula "osculatriu" deriva del llat\xc3\xad i significa "que besa".\xc2\xa0El seu \xc3\xbas en aquest context es deriva del fet que, en qualsevol punt del temps, l\'\xc3\xb2rbita osculatriu d\'un objecte \xc3\xa9s precisament\xc2\xa0tangent a la seva \xc3\xb2rbita real, ja que el punt tangent \xc3\xa9s la posici\xc3\xb3 de l\'objecte i t\xc3\xa9 la mateixa curvatura que l\'\xc3\xb2rbita tindria en la abs\xc3\xa8ncia de forces pertorbadores.\n_START_SECTION_\nElements de Kepler\n_START_PARAGRAPH_\nUna \xc3\xb2rbita osculatriu i la posici\xc3\xb3 de l\'objecte sobre ella es poden descriure completament pels sis elements orbitals\xc2\xa0est\xc3\xa0ndard de Kepler (elements osculatrius), que s\xc3\xb3n f\xc3\xa0cils de calcular sempre que es conegui la posici\xc3\xb3 i la velocitat de l\'objecte respecte al cos central.\xc2\xa0Els elements osculatrius romandran constants en abs\xc3\xa8ncia de\xc2\xa0pertorbacions.\xc2\xa0No obstant aix\xc3\xb2, les \xc3\xb2rbites astron\xc3\xb2miques reals experimenten pertorbacions que fan que els elements osculatrius evolucionin, de vegades molt r\xc3\xa0pidament.\xc2\xa0En els casos en qu\xc3\xa8 s\'han realitzat an\xc3\xa0lisis mec\xc3\xa0niques celestes generals del moviment (com ho han estat els grans planetes, la Lluna i altres sat\xc3\xa8l\xc2\xb7lits planetaris), l\'\xc3\xb2rbita es pot descriure mitjan\xc3\xa7ant un conjunt d\'elements mitjans amb termes seculars i peri\xc3\xb2dics.\xc2\xa0En el cas dels\xc2\xa0planetes menors, s\'ha concebut un sistema d\'elements orbitals adequats per permetre la representaci\xc3\xb3 dels aspectes m\xc3\xa9s importants de les seves \xc3\xb2rbites.\n_START_SECTION_\nPar\xc3\xa0metres\n_START_PARAGRAPH_\nEls par\xc3\xa0metres orbitals d\'un objecte seran diferents si s\'expressen pel que fa a un\xc2\xa0marc de refer\xc3\xa8ncia no inercial\xc2\xa0(per exemple, un coprocessat de marc amb l\'equador primari), que si s\'expressa respecte a un inercial (no rotatori) marc de refer\xc3\xa8ncia inercial._NEWLINE_En termes m\xc3\xa9s generals, es pot analitzar una traject\xc3\xb2ria pertorbada com si s\'uneixin punts, cadascun dels quals \xc3\xa9s aportat per una corba d\'una seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de corbes.\xc2\xa0Les variables que parametritzen les corbes d\'aquesta fam\xc3\xadlia es poden anomenar\xc2\xa0elements orbitals.\xc2\xa0Normalment (encara que no necess\xc3\xa0riament), aquestes corbes es trien com a c\xc3\xb2niques de Kepler, totes elles comparteixen un focus. En la majoria de situacions, \xc3\xa9s convenient establir cadascuna d\'aquestes corbes tangent a la traject\xc3\xb2ria en el punt d\'intersecci\xc3\xb3. Les corbes que obeeixen a aquesta condici\xc3\xb3 (i tamb\xc3\xa9 la condici\xc3\xb3 addicional que tenen la mateixa curvatura en el punt de tang\xc3\xa8ncia que es produiria per la gravetat de l\'objecte cap al cos central en abs\xc3\xa8ncia de forces pertorbadores) es diuen oscil\xc2\xb7lants, mentre que les variables parametritzadores de les corbes s\'anomenen elements osculatrius. En algunes situacions, la descripci\xc3\xb3 del moviment orbital es pot simplificar i aproximar escollint elements orbitals que no s\xc3\xb3n oscil\xc2\xb7lants. A m\xc3\xa9s, en algunes situacions, les equacions est\xc3\xa0ndard (tipus Lagrange o tipus Delaunay) proporcionen elements orbitals que no s\xc3\xb3n osculatrius.'