b'\n_START_ARTICLE_\nMaurice Ravel\n_START_SECTION_\nInfantesa feli\xc3\xa7\n_START_PARAGRAPH_\nEl seu pare, Joseph Ravel (1832 - 1908), era un enginyer d\'anomenada, amb avantpassats su\xc3\xafssos i savoians (Ravez). Sa mare, Marie Delouart-Ravel (1840 - 1917), era basca, descendent d\'una antiga fam\xc3\xadlia espanyola (Deluarte). Va tenir un germ\xc3\xa0, \xc3\x89douard Ravel (1878 - 1960), amb qui va mantenir durant tota la vida un fort lligam afectiu._NEWLINE_El juny de 1875, la fam\xc3\xadlia Ravel es trasllad\xc3\xa0 a Par\xc3\xads. Aix\xc3\xad doncs, les llegendes insistents que pretenen destacar un lligam entre la influ\xc3\xa8ncia d\'Espanya sobre l\'imaginari musical de Maurice Ravel i els seus "or\xc3\xadgens bascos" s\xc3\xb3n exagerades, ja que el m\xc3\xbasic no va tornar al Pa\xc3\xads Basc abans de complir els 25 anys. D\'altra banda, des d\'aleshores, va visitar regularment Donibane Lohizune (Saint-Jean-de-Luz) per passar-hi les vacances o per treballar._NEWLINE_La infantesa de Ravel va ser feli\xc3\xa7. Els pares, atents i cultivats, habituals dels cercles art\xc3\xadstics, van encoratjar les primeres passes del seu fill, el qual palesava des de ben menut uns dots musicals excepcionals. Va comen\xc3\xa7ar l\'estudi del piano a l\'edat de sis anys, sota el mestratge de Henry Ghys, i va rebre preco\xc3\xa7ment les ensenyances de Charles Ren\xc3\xa9 (harmonia, contrapunt, composici\xc3\xb3). El clima art\xc3\xadstic i musical, prodigiosament fecund, del Par\xc3\xads de la fi del segle XIX no podia m\xc3\xa9s que donar suport a la progressi\xc3\xb3 del petit Maurice._NEWLINE_"Des de ben menut, era sensible a la m\xc3\xbasica \xe2\x80\x94a tota mena de m\xc3\xbasica\xe2\x80\x94. Mon pare, m\xc3\xa9s instru\xc3\xaft en aquesta art que no ho acostumen a ser la major part dels afeccionats, va saber desenvolupar els meus gustos i ben aviat va estimular la meva dedicaci\xc3\xb3." (Ravel, Esquisse autobiographique, 1928)\n_START_SECTION_\nEsdevenidor prometedor\n_START_PARAGRAPH_\nAdm\xc3\xa8s al Conservatori de Par\xc3\xads el 1889, Ravel esdevingu\xc3\xa9 alumne de Charles de B\xc3\xa9riot i va fer amistat amb el pianista catal\xc3\xa0 Ricard Vi\xc3\xb1es, que es va convertir en int\xc3\xa8rpret entusiasta de les seves millors obres. Trasbalsat per la m\xc3\xbasica d\'Emmanuel Chabrier i d\'Erik Satie, admirador de Mozart, Saint-Sa\xc3\xabns i Debussy, influ\xc3\xaft per la lectura de Baudelaire, Poe, \xc3\x89tienne Bonnot de Condillac, Villiers de l\'Isle-Adam i sobretot de Mallarm\xc3\xa9, Ravel va manifestar preco\xc3\xa7ment un car\xc3\xa0cter ferm i un esperit musical molt independent. Les seues primeres composicions en van donar prova: Ballade de la reine morte d\'aimer (1894), S\xc3\xa9r\xc3\xa9nade grotesque (1894), Menuet antique (1895), Havanera per a dos pianos (1895), eren ja empremtes d\'una gran personalitat i d\'un bon control de les t\xc3\xa8cniques compositives, de manera que el seu estil evolucionaria poc._NEWLINE_El 1897 Ravel acced\xc3\xad a la classe de contrapunt d\'Andr\xc3\xa9 Gedalge. El mateix any, Gabriel Faur\xc3\xa9 esdevingu\xc3\xa9 el seu professor de composici\xc3\xb3. Aquest \xc3\xbaltim va jutjar el compositor amb benevol\xc3\xa8ncia i va saludar \xc2\xabun molt bon alumne, treballador i puntual, amb una sinceritat corprenedora\xc2\xbb._NEWLINE_A la fi dels seus estudis va veure la llum l\'Obertura de Sh\xc3\xa9h\xc3\xa9razade (estrenada al maig de 1899 entre els xiulets del p\xc3\xbablic; cal no confondre-la amb la versi\xc3\xb3 per a veu de dona i orquestra) i la famosa Pavane pour une infante d\xc3\xa9funte, que continua sent la seua obra per a piano m\xc3\xa9s interpretada pels mel\xc3\xb2mans aficionats, tot i que l\'autor no se l\'estimava gaire. _NEWLINE_Amb el naixement del nou segle, el jove Ravel ja era un compositor reconegut, i les seues obres es prenien en consideraci\xc3\xb3. Amb tot, el seu ascens a la celebritat no seria cosa f\xc3\xa0cil. L\'aud\xc3\xa0cia de les seves composicions i la seva admiraci\xc3\xb3 declarada cap als revolucionaris Chabrier i Satie li comportarien moltes enemistats entre el cercle dels tradicionalistes.\n_START_SECTION_\nPrix de Rome\n_START_PARAGRAPH_\nLes quatre candidatures de Ravel al Prix de Rome (1901, 1902, 1903, 1905) van concloure en notables fracassos. Segon al Grand Prix del 1901 (darrere d\'Andr\xc3\xa9 Caplet i Gabriel Dupont), va ser eliminat ben prematurament el 1902 i el 1903, abans de ser excl\xc3\xb2s el 1905 per excedir en uns mesos la limitaci\xc3\xb3 d\'edat. Aquest darrer esdeveniment va provocar un esc\xc3\xa0ndol (Romain Rolland principalment, va assumir la defensa de Ravel), que desemboc\xc3\xa0 en la dimissi\xc3\xb3 de Th\xc3\xa9odore Dubois, aleshores director del Conservatori de Par\xc3\xads, i al seu reempla\xc3\xa7ament per Faur\xc3\xa9. M\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 del soroll medi\xc3\xa0tic que es va desencadenar per l\'oposici\xc3\xb3 entre els conservadors i els modernistes, "l\'afer Ravel" va contribuir a fer que fos m\xc3\xa9s conegut el nom del m\xc3\xbasic.\n_START_SECTION_\nPrimeres obres mestres\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s amb els Jeux d\'eau (Jocs d\'aigua) per a piano, datats el 1901, quan s\'aferma la personalitat musical de Ravel, que anava a continuar un cam\xc3\xad independent entre la riquesa de les avantguardes musicals de l\'\xc3\xa8poca (encara que Ravel haja patit durant molt de temps l\'etiqueta de debussysta). La seua timidesa, el seu pudor, el gust per l\'exotisme i la fantasia, la recerca quasi obsessiva de la perfecci\xc3\xb3 formal van irradiar la seua obra en el curs del per\xc3\xadode que s\'est\xc3\xa9n des del 1901 al 1908: Quartet de cordes en fa major (1902), melodies de Sh\xc3\xa9h\xc3\xa9razade (1904), Miroirs i Sonatina per a piano (1905), Introduction et allegro per a arpa (1906), Raps\xc3\xb2dia espanyola (1908), Ma m\xc3\xa8re l\'Oye (1908), suite per a piano sobre contes cl\xc3\xa0ssics dedicats als fills dels seus amics Godebski, i despr\xc3\xa9s la seva obra mestra pian\xc3\xadstica, Gaspard de la nuit (1908), inspirada en un poema d\'Aloysius Bertrand.\n_START_SECTION_\n\xc3\x88xits i decepcions\n_START_PARAGRAPH_\nEn l\'abril de 1909 Ravel es troba a Londres, a casa de Ralph Vaughan Williams, amb ocasi\xc3\xb3 de la primera gira de concerts a l\'estranger. A Londres hi pot apreciar que ja era conegut i estimat a l\'altra banda del canal de la M\xc3\xa0nega. Va ser el 1910 (amb Charles Koechlin i Florent Schmitt principalment) un dels fundadors de la Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Musicale Ind\xc3\xa9pendante, creada amb l\'objectiu de promoure la m\xc3\xbasica contempor\xc3\xa0nia, i en contraposici\xc3\xb3 a la Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Nationale de Musique, bastant m\xc3\xa9s conservadora, aleshores presidida per Vincent d\'Indy._NEWLINE_Dues obres majors anaven a proporcionar-li un munt de dificultats: L\'heure espagnole en primer lloc, \xc3\xb2pera sobre libretto de Franc-Nohain, conclosa el 1907 i estrenada el 1911, va ser mal acollida pel p\xc3\xbablic i sobretot per la cr\xc3\xadtica (que va acusar-la de pornogr\xc3\xa0fica). Ni l\'humor encisador del libretto ni les aud\xc3\xa0cies orquestrals de Ravel van ser compresos. M\xc3\xa9s endavant el ballet Daphnis et Chlo\xc3\xa9. Amb el t\xc3\xadtol de Simfonia Coreogr\xc3\xa0fica, amb l\'\xc3\xbas de cors sense paraules, Daphnis et Chlo\xc3\xa9 \xc3\xa9s una visi\xc3\xb3 sobre la Gr\xc3\xa8cia cl\xc3\xa0ssica que Ravel volia propera d\'aquella que van retratar els pintors francesos del segle XVIII. L\'argument de l\'obra va ser redactat conjuntament per Michel Fokine i el mateix Ravel. Es tracta de l\'obra m\xc3\xa9s llarga del compositor, i en qu\xc3\xa8 va invertir m\xc3\xa9s treball. L\'acollida de l\'obra en la seva estrena, el juny de 1912, tamb\xc3\xa9 va ser desigual, cosa que va desil\xc2\xb7lusionar el compositor._NEWLINE_El 1913, home fidel, Ravel va donar suport incondicional al seu amic Stravinski arran de l\'esc\xc3\xa0ndol provocat per l\'estrena de Le Sacre du printemps (La consagraci\xc3\xb3 de la primavera) a Par\xc3\xads. Aquest per\xc3\xadode, que va precedir la guerra, va ser descrit m\xc3\xa9s tard per Ravel com el m\xc3\xa9s feli\xc3\xa7 de la seua vida. Aleshores residia a l\'avinguda Carnot, ben a prop de la place de l\'\xc3\x89toile.\n_START_SECTION_\nLa guerra\n_START_PARAGRAPH_\nA l\'agost de 1914, la Primera Guerra mundial sorpr\xc3\xa8n Ravel en plena composici\xc3\xb3 del seu Trio en la menor que va ser finalment estrenat el 1915. Des de l\'inici del conflicte, el compositor intenta allistar-se, per\xc3\xb2 va ser rebutjat per la seva escassa talla. A partir de llavors, la inacci\xc3\xb3 esdevingu\xc3\xa9 una tortura per a Ravel. A for\xc3\xa7a de gestions, va acabar fent-se allistar com a xofer de cami\xc3\xb3 (mar\xc3\xa7 de 1916) i va ser enviat al front, prop de Verdun. V\xc3\xadctima d\'una peritonitis, va ser operat abans de ser desmobilitzat. En gener de 1917 va assabentar-se de la mort de sa mare, not\xc3\xadcia que el va submergir en un turment sense comparaci\xc3\xb3 amb el causat per la guerra \xe2\x80\x94en realitat no s\'hi va recuperar mai. Tanmateix, la seva activitat creadora, tot i alentida, va resistir totes aquestes proves del dest\xc3\xad. Aquest mateix any, va concloure les sis peces per a piano agrupades sota el t\xc3\xadtol de Le Tombeau de Couperin, elaborades en un estil neobarroc franc\xc3\xa8s que va dedicar als seus amics morts en la guerra._NEWLINE_Aix\xc3\xad acabava el "gran per\xc3\xadode" de Ravel. Correspon a aquesta \xc3\xa8poca la imatge \xc3\xa0mpliament admesa del Ravel dandy, home en efecte fred i distant, emmascarat rere una afectaci\xc3\xb3 i una eleg\xc3\xa0ncia acuradament calculades. Tanmateix, no res trair\xc3\xa0 millor la seua vertadera naturalesa que les obres mestres compostes a partir de 1918.\n_START_SECTION_\nHereu de Debussy\n_START_PARAGRAPH_\n1918: la guerra, conclosa, s\'havia endut les il\xc2\xb7lusions de la Belle \xc3\xa9poque i havia canviat el m\xc3\xbasic, tal com havia canviat els milions d\'individus mobilitzats en el gran cataclisme. La m\xc3\xa0scara del dandy havia caigut, i va ser un altre Ravel el que va sorgir d\'aquesta dolorosa experi\xc3\xa8ncia. La seva producci\xc3\xb3 musical es va alentir considerablement (una obra per any per terme mitj\xc3\xa0, excloent-ne les orquestracions), per\xc3\xb2 la intensitat creativa es va amplificar i la inspiraci\xc3\xb3 va trobar-se alliberada._NEWLINE_Passen els anys, i despr\xc3\xa9s de la desaparici\xc3\xb3 de Claude Debussy en mar\xc3\xa7 del 1918, Ravel \xc3\xa9s considerat com el m\xc3\xa9s gran compositor franc\xc3\xa8s viu. Ell, que havia patit fracassos en la primera part de la seva carrera, gaudia ara tots els honors, i no va ser sense desimboltura que va reaccionar a l\'anunci de la seva promoci\xc3\xb3 al rang de cavaller de la legi\xc3\xb3 d\'Honor el 1920: es va permetre el luxe de refusar la distinci\xc3\xb3. Satie va ironitzar: \xc2\xabRavel rebutja la legi\xc3\xb3 d\'Honor, per\xc3\xb2 tota la seva m\xc3\xbasica l\'accepta\xc2\xbb._NEWLINE_La primera obra mestra despr\xc3\xa9s de la guerra va ser La Valse, poema simf\xc3\xb2nic dram\xc3\xa0tic encarregat per al ballet de Serguei Di\xc3\xa0guilev i estrenat en abril del 1920 en pres\xc3\xa8ncia de Stravinski. A la mem\xc3\xb2ria de Debussy, Ravel va compondre seguidament la seua gran Sonata per a viol\xc3\xad i violoncel que va estrenar la seua violoncel\xc2\xb7lista fetitxe, H\xc3\xa9l\xc3\xa8ne Jourdan-Morhange.\n_START_SECTION_\nMontfort-l\'Amaury\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1921, Ravel s\'instal\xc2\xb7l\xc3\xa0 a Montfort-l\'Amaury, amb la intenci\xc3\xb3 d\'adquirir "una petita bicoca a menys de 30 quil\xc3\xb2metres de Par\xc3\xads": el Belv\xc3\xa9d\xc3\xa8re. En aquesta resid\xc3\xa8ncia, avui un museu, va viure fins a la seva mort. Ac\xc3\xad va compondre la major part de les seves darreres obres, com les tres Chansons Mad\xc3\xa9casses sobre poemes d\'\xc3\x89variste Parny i Tzigane, raps\xc3\xb2dia de concert, el 1924, portant una vida tranquil\xc2\xb7la de solter. El Belv\xc3\xa9d\xc3\xa8re es va impregnar r\xc3\xa0pidament de la personalitat del m\xc3\xbasic, que en va fer, residint-hi, un veritable museu (col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de porcellanes asi\xc3\xa0tiques, joguines mec\xc3\xa0niques, rellotges). Va ser tamb\xc3\xa9 la seu incontrovertida del cenacle raveli\xc3\xa0 (entre d\'altres, L\xc3\xa9on-Paul Fargue, Maurice Delage, Florent Schmitt, Arthur Honegger, Marguerite Long, H\xc3\xa9l\xc3\xa8ne Jourdan-Morhange i els seus dos fidels alumnes, Alexis Roland-Manuel i Manuel Rosenthal). Tot i ser reservat i p\xc3\xbadic, Ravel va gaudir d\'una rica vida social. Tanmateix, les aparences no podien amagar completament la soledat i la tristesa d\'aquest home, que va trobar una escapat\xc3\xb2ria en la intensificaci\xc3\xb3 de la seua activitat creativa (orquestraci\xc3\xb3 de Quadres d\'una exposici\xc3\xb3 de M\xc3\xbassorgski, 1922) i en una s\xc3\xa8rie de gires per l\'estranger (Pa\xc3\xafsos-Baixos, It\xc3\xa0lia, Anglaterra, Espanya).\n_START_SECTION_\nLirisme i blues\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1925, any del 50\xc3\xa8 aniversari del compositor, va veure l\'estrena de l\'obra potser m\xc3\xa9s original de Maurice Ravel: L\'Enfant et les sortil\xc3\xa8ges. El projecte d\'aquesta fantasia l\xc3\xadrica es remuntava al 1919, quan a Colette li fou proposada per Jacques Rouch\xc3\xa9 (aleshores director de l\'\xc3\x92pera de Par\xc3\xads) la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 de Ravel per posar en m\xc3\xbasica un poema seu, titulat en principi Divertissement pour ma fille. L\'acollida del p\xc3\xbablic en l\'estrena a l\'\xc3\x92pera de Montecarlo en mar\xc3\xa7 de 1925 fou freda, per\xc3\xb2 la posteritat va donar a aquesta joia el lloc que mereixia entre el repertori l\xc3\xadric. Colette ha narrat amb humor la manera exclusivament professional i distant amb qu\xc3\xa8 Ravel la va tractar al llarg de l\'elaboraci\xc3\xb3 d\'aquest projecte. El 1927, en concloure la Sonata per a viol\xc3\xad i piano, en qu\xc3\xa8 se sent un ritme de blues, celebrada a tot arreu, Ravel va accedir al reconeixement del m\xc3\xb3n musical.\n_START_SECTION_\nRavel a Am\xc3\xa8rica\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1928 va ser per Ravel l\'any de la seva consagraci\xc3\xb3. Va efectuar de gener a abril una gegantina gira de concerts als Estats Units i al Canad\xc3\xa0 que li va reportar, en cada ciutat visitada, un immens \xc3\xa8xit. Va presentar-se com a pianista amb la seva Sonatina; va dirigir orquestres, va donar confer\xc3\xa8ncies sobre m\xc3\xbasica, de les quals ens ha arribat alguna gravaci\xc3\xb3. Tamb\xc3\xa9 per a ell va ser l\'ocasi\xc3\xb3 d\'admirar la bellesa d\'aquest continent, bressol del jazz, al qual era tan afeccionat. Hi conegu\xc3\xa9 George Gershwin, de qui admirava molt la m\xc3\xbasica. A aquest, que m\xc3\xa9s tard va visitar Fran\xc3\xa7a i va demanar lli\xc3\xa7ons a Ravel, li va respondre negativament, argumentant: \xc2\xabperdr\xc3\xadeu la meravellosa espontane\xc3\xaftat de la vostra melodia component un dolent Ravel\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nBol\xc3\xa9ro\n_START_PARAGRAPH_\nDe retorn a casa, Ravel va posar-se mans a l\'obra amb la pe\xc3\xa7a que hauria d\'esdevenir la m\xc3\xa9s c\xc3\xa8lebre i interpretada d\'entre les seues. La c\xc3\xa8lebre core\xc3\xb2grafa Ida Rubinstein li havia encarregat el 1927 un "ballet de car\xc3\xa0cter espanyol" per al qual el m\xc3\xbasic va adoptar un vell ritme andal\xc3\xbas: el Bol\xc3\xa9ro. L\'obra, que t\xc3\xa9 la particularitat de durar un quart d\'hora amb nom\xc3\xa9s dos temes i un ritornello, va ser estrenada el 22 de novembre de 1928 davant un pati de butaques una mica estupefacte. La seua difusi\xc3\xb3 va ser de seguida immensa (avui comen\xc3\xa7a a sonar el Bol\xc3\xa9ro cada quart d\'hora en alguna part del m\xc3\xb3n). Ravel havia signat una aut\xc3\xa8ntica obra mestra a partir d\'un material quasi insignificant, per\xc3\xb2 ell mateix es va sentir exasperat per l\'\xc3\xa8xit d\'aquesta partitura, que considerava m\xc3\xa9s aviat un experiment i "buida de m\xc3\xbasica". _NEWLINE_L\'octubre de 1928, Ravel va rebre el doctorat honoris causa en m\xc3\xbasica a la Universitat d\'\xc3\x92xford. En la seva ciutat natal, es va inaugurar en setembre de 1929 el moll que porta el seu nom.\n_START_SECTION_\nDarreres obres mestres\n_START_PARAGRAPH_\nDel 1929 al 1931, Ravel va concebre les seues dues darreres obres. Compostes simult\xc3\xa0niament i estrenades amb pocs dies de difer\xc3\xa8ncia, els dos concerts per a piano i orquestra s\xc3\xb3n, no obstant aix\xc3\xb2, dues obres ben diferents. Al Concert per a la m\xc3\xa0 esquerra, obra grandiosa banyada d\'una trista llum i farcida de fatalisme, el va seguir l\'esplendor\xc3\xb3s Concert en sol, el moviment lent del qual constitueix una de les m\xc3\xa9s \xc3\xadntimes meditacions musicals del compositor. El Concert per a la m\xc3\xa0 esquerra va ser escrit per al pianista austr\xc3\xadac Paul Wittgenstein (1887-1961), al qual li havia estat amputat el bra\xc3\xa7 dret a causa de ferides sofertes en la Primera Guerra mundial (Richard Strauss, Serguei Prok\xc3\xb3fiev, Paul Hindemith, Erich Wolfgang Korngold o Benjamin Britten entre d\'altres, van escriure per a ell, per\xc3\xb2 ha estat l\'obra de Ravel la de m\xc3\xa9s recorregut a les sales de concert). _NEWLINE_Amb les tres can\xc3\xa7ons Don Quichotte \xc3\xa0 Dulcin\xc3\xa9e compostes el 1932 sobre un poema de Paul Morand, els concertos posen el punt final a la producci\xc3\xb3 musical de Maurice Ravel._NEWLINE_El 1932, el compositor va fer una triomfal gira de concerts per Europa central en companyia de la pianista Marguerite Long per presentar, entre d\'altres, el seu Concert en sol. Retornat a Fran\xc3\xa7a, despr\xc3\xa9s d\'haver gravat aquest concert sota la seua direcci\xc3\xb3, Ravel nom\xc3\xa9s tenia dos projectes: un ballet, Morgiane, inspirat en les Mil i una nits, i sobretot una gran \xc3\xb2pera, Joana d\'Arc, basada en la novel\xc2\xb7la de Joseph Delteil. Tanmateix, aquest impuls va ser interromput.\n_START_SECTION_\n1933-1937: un final dram\xc3\xa0tic\n_START_PARAGRAPH_\nA partir de l\'estiu del 1933, Ravel va comen\xc3\xa7ar a presentar signes d\'una malaltia neurol\xc3\xb2gica que anava a condemnar-lo al silenci durant els quatre darrers anys de la seva vida. Problemes amb l\'escriptura, la motricitat, i el llenguatge en van ser les primeres manifestacions, tot i que la seva intel\xc2\xb7lig\xc3\xa8ncia estava intacta i, per tant, continuava podent pensar la seva m\xc3\xbasica, per\xc3\xb2 sense poder-la escriure o interpretar-ne una sola nota. L\'\xc3\xb2pera Jeanne d\'Arc, a la qual el compositor donava tanta import\xc3\xa0ncia, no havia de veure mai la llum. Hom sospita que un traumatisme cranial, a conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d\'un accident de taxi del qual va ser v\xc3\xadctima l\'octubre de 1932, va precipitar les coses, per\xc3\xb2 Ravel semblava conscient del problema des de feia uns anys (la tesi de la malaltia de Pick continua sent discutida). El p\xc3\xbablic va restar durant molt de temps en la ignor\xc3\xa0ncia de la malaltia del m\xc3\xbasic. A cada una de les seues aparicions p\xc3\xbabliques recollia aclamacions, cosa que feia encara m\xc3\xa9s dolorosa la inactivitat._NEWLINE_El 1935, a proposta d\'Ida Rubinstein (a qui dedic\xc3\xa0 el Bol\xc3\xa9ro), Ravel emprengu\xc3\xa9 un \xc3\xbaltim viatge a Espanya i al Marroc que li va suposar una certa millora en la seva salut, per\xc3\xb2 passatgera. El m\xc3\xbasic es va retirar definitivament a Montfort-l\'Amaury, on, fins a la seva mort, va comptar amb la fidelitat i el suport dels seus amics i de la seva fidel governanta, Madame R\xc3\xa9velot. La malaltia va continuar progressant. El desembre de 1937 es va intentar a Par\xc3\xads una desesperada intervenci\xc3\xb3 quir\xc3\xbargica de cervell. El 28 de desembre de 1937 va morir Maurice Ravel, a l\'edat de 62 anys. La seva mort va provocar arreu del m\xc3\xb3n una vertadera consternaci\xc3\xb3, que la premsa va reflectir en un homenatge un\xc3\xa0nime. Les despulles del compositor reposen al cementeri de Levallois-Perret al costat del seu germ\xc3\xa0 i els seus pares._NEWLINE_Amb Ravel, desapareixia el darrer representant d\'una generaci\xc3\xb3 de m\xc3\xbasics que havien sabut renovar l\'escriptura musical sense haver de renunciar als principis heretats del classicisme. Per aix\xc3\xb2 mateix \xc3\xa9s l\'\xc3\xbaltim compositor franc\xc3\xa8s l\'obra integral del qual, sempre innovadora i mai retr\xc3\xb2grada, gaudeix de projecci\xc3\xb3 universal._NEWLINE_\xc2\xabMai no he sentit la necessitat de formular, b\xc3\xa9 per altri o per mi mateix, els principis de la meua est\xc3\xa8tica. Si ho haguera hagut de fer, hauria demanat perm\xc3\xads per emprar la simple declaraci\xc3\xb3 que Mozart va fer respecte a aquest tema. Ell es limitava a dir que la m\xc3\xbasica pot emprendre-ho tot, intentar-ho tot i descriure-ho tot, sempre que encise i continue a romandre sempre m\xc3\xbasica\xc2\xbb (Ravel, Esquisse autobiographique, 1928)\n_START_SECTION_\nLes influ\xc3\xa8ncies\n_START_PARAGRAPH_\nNascut en una \xc3\xa8poca m\xc3\xa9s que prop\xc3\xadcia per l\'eclosi\xc3\xb3 de les arts, Ravel es va beneficiar d\'influ\xc3\xa8ncies ben diverses. Tanmateix, com remarca Vladimir Jank\xc3\xa9l\xc3\xa9vitch en la seva biografia, \xc2\xabCap influ\xc3\xa8ncia no podria vantar-se d\'haver-lo conquerit sencer (...). Ravel roman zelosament inabastable darrere de totes les m\xc3\xa0scares que li proporcionen els esnobismes del segle\xc2\xbb._NEWLINE_Per aix\xc3\xb2, la m\xc3\xbasica de Ravel apareix com absolutament original, com la de Debussy, i fins i tot inclassificable segons l\'est\xc3\xa8tica tradicional. Ni absolutament modernista ni simplement impressionista, s\'inscriu en la l\xc3\xadnia del classicisme franc\xc3\xa8s del segle XVIII, de la qual va ser el corol\xc2\xb7lari. Ravel, per exemple (a l\'inrev\xc3\xa9s que el seu contemporani Stravinski), mai no va renunciar a la tonalitat, cosa que no va ser obstacle a les seves recerques de noves solucions als problemes plantejats per l\'harmonia i l\'orquestraci\xc3\xb3, i d\'obrir nous camins a l\'escriptura pian\xc3\xadstica.\n_START_SECTION_\nDe Chabrier al jazz\n_START_PARAGRAPH_\nDe Faur\xc3\xa9 i Chabrier (S\xc3\xa9r\xc3\xa9nade grotesque, Pavane pour une infante d\xc3\xa9funte, Menuet antique) a la m\xc3\xbasica negra nord-americana (L\'Enfant et les sortil\xc3\xa8ges, Sonata per a viol\xc3\xad, Concert en sol) passant per l\'escola russa (\xc3\x80 la mani\xc3\xa8re de... Borodine, orquestraci\xc3\xb3 dels Quadres d\'una exposici\xc3\xb3), Satie i Debussy (Jeux d\'eau, Quartet de corda), Couperin i Rameau (Le Tombeau de Couperin), Chopin i Liszt (Gaspard de la nuit, Concert per a la m\xc3\xa0 esquerra), Schubert (Valsos nobles i sentimentals) i, per fi, Saint-Sa\xc3\xabns i Mozart (Concert en sol), Ravel va saber fer la s\xc3\xadntesi de corrents extremadament variats i imposar el seu estil des de les primeres obres. Aquest estil quasi no va evolucionar al llarg de la seva carrera sin\xc3\xb3, com ell mateix deia, en el sentit d\'una \xc2\xabausteritat portada a l\'extrem\xc2\xbb (Sonata per a viol\xc3\xad i violoncel, Chansons mad\xc3\xa9casses).\n_START_SECTION_\nL\'\xc3\xa9cl\xc3\xa8ctic\n_START_PARAGRAPH_\nCompositor ecl\xc3\xa8ctic per excel\xc2\xb7l\xc3\xa8ncia, Ravel va treure profit del seu inter\xc3\xa8s per m\xc3\xbasiques de tots els or\xc3\xadgens. La not\xc3\xb2ria influ\xc3\xa8ncia que va tenir sobre el seu imaginari musical el Pa\xc3\xads Basc (Trio en la menor) i sobretot Espanya (Havanera, Pavana per una infanta difunta, Raps\xc3\xb2dia Espanyola, Bol\xc3\xa9ro, Don Quichotte \xc3\xa0 Dulcin\xc3\xa9e) t\xc3\xa9 molt a veure amb la seua popularitat internacional, per\xc3\xb2 basteix tamb\xc3\xa9 la imatge d\'un m\xc3\xbasic sempre enamorat de ritmes i m\xc3\xbasiques folkl\xc3\xb2riques. L\'Orient (Sh\xc3\xa9h\xc3\xa9razade, Introduction et Allegro, Ma m\xc3\xa8re l\'Oye), Gr\xc3\xa8cia (Daphnis et Chlo\xc3\xa9, Chansons populaires grecques) i les sonoritats gitanes (Tzigane) el van inspirar igualment._NEWLINE_La m\xc3\xbasica negra nord-americana, que li va fer descobrir Gershwin amb ocasi\xc3\xb3 de la gira americana de 1928, va fascinar Ravel. En va introduir moltes refer\xc3\xa8ncies en les obres mestres de la seua \xc3\xbaltima etapa creativa (ragtime en l\'Enfant et les sortil\xc3\xa8ges, blues en el segon moviment de la Sonata per a viol\xc3\xad, jazz en el Concert en sol i el Concert per a la m\xc3\xa0 esquerra)._NEWLINE_Finalment, cal ressaltar la fascinaci\xc3\xb3 que va exercir el m\xc3\xb3n infantil sobre Ravel. Sia en la seua pr\xc3\xb2pia vida (inclinaci\xc3\xb3 absoluta, quasi infantil, a sa mare, col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de joguines mec\xc3\xa0niques...) o en la seua obra (de Ma m\xc3\xa8re l\'Oye a l\'Enfant et les sortil\xc3\xa8ges), Ravel va expressar sovint una extrema sensibilitat i un gust especial per la fantasia i el m\xc3\xb3n dels somnis.\n_START_SECTION_\nL\'orfebre del so\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta recerca de la perfecci\xc3\xb3 va ser tan favorable respecte als seus \xc3\xa8xits entre el gran p\xc3\xbablic com desfavorable de cara a certs cr\xc3\xadtics. Mentre que el seu amic Stravinski elogiava la seva meticulositat qualificant-lo de rellotger su\xc3\xads, hi va haver d\'altres que van qualificar la seva m\xc3\xbasica d\'eixuta, freda o artificial. Ravel, que no renegava del seu amor als artificis i els mecanismes per\xc3\xb2 cercava sempre, citant Edgar Allan Poe, \xc2\xabel punt intermedi entre la sensibilitat i la intel\xc2\xb7lig\xc3\xa8ncia\xc2\xbb, va replicar amb una frase que ha esdevingut c\xc3\xa8lebre: \xc2\xabTanmateix, \xc3\xa9s que mai se li ha acudit a l\'esperit d\'aquesta gent que jo puc ser "artificial" per naturalesa?\xc2\xbb_NEWLINE_Sigui com sigui, de la incre\xc3\xafble obertura de l\'Heure espagnole a les onomatopeies de l\'Enfant et les sortil\xc3\xa8ges, del pedal obstinat en si bemoll del Gibet en Gaspard de la nuit a la rigidesa r\xc3\xadtmica i temporal del Bol\xc3\xa9ro, aquest entestament en la recerca de la perfecci\xc3\xb3 sonora i aquest gust pel risc formen part integrant de la llegenda raveliana.\n_START_SECTION_\nL\'orquestrador\n_START_PARAGRAPH_\nRavel va ser, segons Marcel Marnat, "el m\xc3\xa9s gran orquestrador franc\xc3\xa8s" i en l\'opini\xc3\xb3 de nombrosos mel\xc3\xb2mans, especialistes o no, un dels millors de la hist\xc3\xb2ria de la m\xc3\xbasica occidental. La seua obra m\xc3\xa9s c\xc3\xa8lebre, el Bol\xc3\xa9ro, no deu el seu desenvolupament a la variaci\xc3\xb3 dels timbres i a un immens crescendo de l\'orquestra?_NEWLINE_Mestre en la combinaci\xc3\xb3 dels timbres (malgrat no ser massa adepte de nombrosos instruments), sempre cercant l\'equilibri harmoni\xc3\xb3s m\xc3\xa9s subtil, Ravel va saber adaptar nombroses obres originals (molt sovint escrites per a piano) a l\'orquestra, tant si eren pr\xc3\xb2pies (Ma m\xc3\xa8re l\'Oye, 1912, Valses nobles et sentimentales, 1912, Alborada del gracioso, 1918, Le Tombeau de Couperin, 1919...) com dels m\xc3\xa9s eminents dels seus col\xc2\xb7legues: M\xc3\xbassorgski (Khov\xc3\xa0nxtxina, 1913), Schumann (Carnaval, 1914), Chabrier (Menuet pompeux, 1918), Debussy (Sarabande et Danse, 1923) o fins i tot Chopin (Etude, Nocturne et Valse, 1923)._NEWLINE_Tanmateix, va ser l\'orquestraci\xc3\xb3 dels c\xc3\xa8lebres Quadres d\'una exposici\xc3\xb3 de M\xc3\xbassorgski, comanda de Serge Koussevitzky conclosa el 1922, la que va assentar definitivament la reputaci\xc3\xb3 internacional de Ravel en la mat\xc3\xa8ria. La seva versi\xc3\xb3 resta com la refer\xc3\xa8ncia i eclipsa les d\'altres compositors que ho han intentat. Els Quadres orquestrats per Ravel formen part, amb el Bol\xc3\xa9ro, de les obres franceses m\xc3\xa9s representades arreu del m\xc3\xb3n.\n_START_SECTION_\nL\'int\xc3\xa8rpret\n_START_PARAGRAPH_\nRavel va ser un bon pianista sense ser un virtu\xc3\xb3s (algunes de les seves pr\xc3\xb2pies obres, principalment el Concert en sol, que somniava interpretar ell mateix, li van resultar inaccessibles). Al llarg de la seva gira americana el 1928, va interpretar la seva Sonatina, va acompanyar la Sonata per a viol\xc3\xad i alguna de les seves melodies._NEWLINE_Com a director d\'orquestra, mai no va igualar, ni tan sols de lluny, els seus dots d\'orquestrador. Les dues gravacions que ens ha deixat (un Bol\xc3\xa9ro datat el 1930 i un Concert en sol datat el 1932) i els testimonis de l\'\xc3\xa8poca confirmen que Ravel no era pas un virtu\xc3\xb3s de la batuta.'