b"\n_START_ARTICLE_\nEscola de filosofia de Barcelona\n_START_SECTION_\nAntecedents\n_START_PARAGRAPH_\nL'Escola de Barcelona t\xc3\xa9 un antecedent remot en la denominada Societat Filos\xc3\xb2fica, que funcion\xc3\xa0 a Barcelona del 1815 al 1821, i deriva en l'essencial de l'Escola Escocesa del Sentit Com\xc3\xba, que \xc3\xa9s la versi\xc3\xb3 de l'empirisme de Hamilton, m\xc3\xa9s sociol\xc3\xb2gica que la de David Hume o Adam Smith i dels espiritualistes ecl\xc3\xa8ctics francesos Pierre Royer-Collard i Th\xc3\xa9odore Jouffroy. Aquestes tesis (alienes a l'idealisme alemany) foren traspassades i adaptades a Catalunya pel pensador i pol\xc3\xadtic liberal Ramon Mart\xc3\xad d'Eixal\xc3\xa0._NEWLINE_Per\xc3\xb2 qui millor fonamenta l'Escola \xc3\xa9s un deixeble de Mart\xc3\xad, Francesc Xavier Llorens i Barba (1820-1872), catedr\xc3\xa0tic de Filosofia i la seva hist\xc3\xb2ria a la Universitat de Barcelona entre 1847 i 1872, que va elaborar tamb\xc3\xa9 una filosofia de la consci\xc3\xa8ncia. La consci\xc3\xa8ncia en el seu vessant col\xc2\xb7lectiu s'expressa com a \xc2\xabsentit com\xc3\xba\xc2\xbb, \xc3\xa9s a dir, com a \xe2\x80\x98seny'. El seny, segons Llorens, \xc3\xa9s l'element que posa a prova la veritat d'una proposici\xc3\xb3 i, en el cas catal\xc3\xa0, \xc3\xa9s la manifestaci\xc3\xb3 de l'esperit nacional. Llorens nom\xc3\xa9s public\xc3\xa0 en vida el seu discurs inaugural del curs 1854-55 de la universitat, Sobre el desarrollo del pensamiento filos\xc3\xb3fico, en qu\xc3\xa8 presenta la filosofia com l'expressi\xc3\xb3 m\xc3\xa9s alta de la consci\xc3\xa8ncia col\xc2\xb7lectiva d'una comunitat nacional, i es refereix a Espanya quan afirm\xc3\xa0 que no ha arribat a un tal grau de maduresa, ra\xc3\xb3 per la qual calia un esfor\xc3\xa7 en l'ensenyament que prepar\xc3\xa9s l'aparici\xc3\xb3 d'aquestes condicions. La proposta, doncs, podia adaptar-se tamb\xc3\xa9 al cas catal\xc3\xa0. P\xc3\xb2stumament, les seves Lecciones de filosof\xc3\xada (1864-1868) foren publicades el 1920. Llorens fou company i conseller de Manuel Mil\xc3\xa0 i Fontanals, i foren alumnes seus el bisbe Torras i Bages o Men\xc3\xa9ndez Pelayo. \xc3\x89s considerat un dels pares intel\xc2\xb7lectuals de la Renaixen\xc3\xa7a. _NEWLINE_Josep Daurella Rull (1864-1927), neoescol\xc3\xa0stic i catedr\xc3\xa0tic de metaf\xc3\xadsica, fou un personatge poc significatiu en el context de l'Escola, mentre que el seu deixeble Jaume Serra Hunter, en recuperar la tradici\xc3\xb3 de Mart\xc3\xad i de Llorens pot considerar-se l'enlla\xc3\xa7 entre els pensadors vuit-centistes i el noucentisme.\n_START_SECTION_\nL'Escola de Barcelona en la Rep\xc3\xbablica i l'exili\n_START_PARAGRAPH_\nLa proclamaci\xc3\xb3 de la Segona Rep\xc3\xbablica Espanyola que signific\xc3\xa0 tamb\xc3\xa9 l'autonomia universit\xc3\xa0ria fou crucial per a la filosofia acad\xc3\xa8mica catalana. Estrictament parlant, l'Escola de Barcelona t\xc3\xa9 un nucli clar en els quatre principals fil\xc3\xb2sofs catalans republicans exiliats despr\xc3\xa9s de la guerra civil: Jaume Serra Hunter (1878-1943), que fou el redactor principal de l'Enciclop\xc3\xa8dia Espasa en temes de filosofia i vicepresident del Parlament de Catalunya, Joaquim Xirau Palau (1895-1946), Eduard Nicol i Francisc\xc3\xa0 1907-1990) i Josep Ferrater i Mora. Els tres primers havien estat professors a la universitat barcelonina en els anys republicans i el quart tot i desenvolupar a Am\xc3\xa8rica la major part de la seva carrera s'hi vincula a trav\xc3\xa9s de la publicaci\xc3\xb3 del seu text Les formes de la vida catalana (1944). _NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 s\xc3\xb3n membres de l'Escola de Barcelona el fil\xc3\xb2sofs exiliats Joan Roura-Parella, pedagog, Llu\xc3\xads Ferr\xc3\xa9, traductor d'Her\xc3\xa0clit, Dom\xc3\xa8nec Casanovas i l'antic capell\xc3\xa0 d'origen navarr\xc3\xa8s Juan-David Garc\xc3\xada Bacca (1901-1991), tamb\xc3\xa9 antic professor de la Universitat de Barcelona, i autor del primer tractat modern de l\xc3\xb2gica publicat en catal\xc3\xa0. _NEWLINE_S'ha escrit que: \xc2\xabPara Serra Hunter como tambi\xc3\xa9n para Xirau, la filosof\xc3\xada es vocaci\xc3\xb3n, sacerdocio, fidelidad a la tradici\xc3\xb3n y a la incesante modernidad (...) filosof\xc3\xada y literatura, metaf\xc3\xadsca y poesia, son materias complementarias de un \xc3\xbanico saber\xc2\xbb. De fet, apliquen una fenomenologia de model husserli\xc3\xa0 i intenten vincular-la a un positivisme i a un culturalisme noucentista._NEWLINE_L'Escola de Barcelona tingu\xc3\xa9, a m\xc3\xa9s, una singular vocaci\xc3\xb3 pedag\xc3\xb2gica. En paraules de Xirau: \xc2\xabEducar es, en esencia amar. S\xc3\xb3lo es posible llevar las personas a la plenitud de su ser y de su valor si nos colocamos ante ellas y las consideramos con intelecto de amor\xc2\xbb ().\n_START_SECTION_\nL'Escola de Barcelona en la postguerra civil\n_START_PARAGRAPH_\nA l'interior de Catalunya, durant la postguerra l'Escola de Barcelona fou representada pels membres del \xe2\x80\x98Club Xirau' que no s'havien exiliat, \xc3\xa9s a dir, els estudiants que Joaquim Xirau havia tingut a Barcelona i que van decidir restar al pa\xc3\xads despr\xc3\xa9s de la contesa b\xc3\xa8l\xc2\xb7lica, fent filosofia sovint en situaci\xc3\xb3 de gran migradesa i a extramurs de la Universitat. Pertanyen a aquest nucli Pep Calsamiglia, Jordi Maragall i Noble i Francesc Gom\xc3\xa0 i Must\xc3\xa9 i a trav\xc3\xa9s seu es pot considerar vinculada a l'Escola de Barcelona la tasca col\xc2\xb7lectiva, ja en el per\xc3\xadode democr\xc3\xa0tic, del Col\xc2\xb7legi de Filosofia i del Liceu Maragall. L'her\xc3\xa8ncia de Ferrater Mora fou recollida per la C\xc3\xa0tedra de la Universitat de Girona que porta el seu nom i per Josep-Maria Terricabras; per\xc3\xb2 \xc3\xa9s l'obra de Xavier Rubert de Vent\xc3\xb3s on millor poden observar-se trets com la reivindicaci\xc3\xb3 de la sensibilitat, significativitat de la forma, la prud\xc3\xa8ncia \xc3\xa8tica i la ironia que caracteritzen el tarann\xc3\xa0 d'aquesta Escola._NEWLINE_El 26 de gener de l984, Eduard Nicol i Ramon Xirau, fill de Joaquim Xirau i professor a M\xc3\xa8xic, foren nomenats doctors honoris causa per la Universitat Aut\xc3\xb2noma de Barcelona, en un acte carregat de simbolisme."