b'\n_START_ARTICLE_\nProte\xc3\xafna\n_START_PARAGRAPH_\nLes prote\xc3\xafnes, tamb\xc3\xa9 denominades polip\xc3\xa8ptids, s\xc3\xb3n compostos org\xc3\xa0nics fets d\'amino\xc3\xa0cids arranjats en una cadena lineal i units per enlla\xc3\xa7os pept\xc3\xaddics entre els grups carboxil i amino de residus adjacents. La seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d\'amino\xc3\xa0cids d\'una prote\xc3\xafna \xc3\xa9s definida per la seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d\'un gen, que est\xc3\xa0 codificada al codi gen\xc3\xa8tic. En general, el codi gen\xc3\xa8tic especifica vint amino\xc3\xa0cids est\xc3\xa0ndard, per\xc3\xb2 en alguns organismes el codi gen\xc3\xa8tic pot incloure la selenociste\xc3\xafna i \xe2\x80\x93 en certs arqueobacteris \xe2\x80\x93 pirrolisina. Poc despr\xc3\xa9s o fins i tot durant la s\xc3\xadntesi, els residus d\'una prote\xc3\xafna sovint s\xc3\xb3n modificats qu\xc3\xadmicament per la modificaci\xc3\xb3 posttraduccional, que altera les propietats f\xc3\xadsiques i qu\xc3\xadmiques, el plegament, l\'estabilitat, l\'activitat i, en \xc3\xbaltima inst\xc3\xa0ncia, la funci\xc3\xb3 de les prote\xc3\xafnes. Les prote\xc3\xafnes tamb\xc3\xa9 poden col\xc2\xb7laborar per complir una funci\xc3\xb3 determinada, i sovint s\'associen per formar complexos estables. Les prote\xc3\xafnes fan moltes funcions, les m\xc3\xa9s importants s\xc3\xb3n la funci\xc3\xb3 metab\xc3\xb2lica i tamb\xc3\xa9 la funci\xc3\xb3 de transportaci\xc3\xb3 d\'oxigen i d\'anticossos. Les prote\xc3\xafnes contenen insulina que s\'utilitza en els \xc3\xa9ssers vius com a dissoluci\xc3\xb3 del sucre._NEWLINE_Com altres macromol\xc3\xa8cules biol\xc3\xb2giques com els polisac\xc3\xa0rids i els \xc3\xa0cids nucleics, les prote\xc3\xafnes s\xc3\xb3n parts essencials dels organismes i participen en la pr\xc3\xa0ctica totalitat dels processos cel\xc2\xb7lulars. Moltes prote\xc3\xafnes s\xc3\xb3n enzims que catalitzen reaccions bioqu\xc3\xadmiques i s\xc3\xb3n essencials pel metabolisme. Les prote\xc3\xafnes tamb\xc3\xa9 tenen funcions estructurals o mec\xc3\xa0niques, com l\'actina i la miosina dels m\xc3\xbasculs o les prote\xc3\xafnes del citoesquelet, que formen una carcassa que mant\xc3\xa9 la forma de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula. Altres prote\xc3\xafnes s\xc3\xb3n importants en la senyalitzaci\xc3\xb3 cel\xc2\xb7lular, la resposta immunit\xc3\xa0ria, l\'adher\xc3\xa8ncia cel\xc2\xb7lular i el cicle cel\xc2\xb7lular. Les prote\xc3\xafnes tamb\xc3\xa9 s\xc3\xb3n necess\xc3\xa0ries en la dieta dels animals, car no poden sintetitzar tots els amino\xc3\xa0cids que necessiten i han d\'obtenir amino\xc3\xa0cids essencials del menjar. Mitjan\xc3\xa7ant el proc\xc3\xa9s de la digesti\xc3\xb3, els animals descomponen les prote\xc3\xafnes que han ingerit en amino\xc3\xa0cids lliures que posteriorment s\xc3\xb3n utilitzats en el metabolisme._NEWLINE_Les prote\xc3\xafnes foren descrites i anomenades per primer cop pel qu\xc3\xadmic suec J\xc3\xb6ns Jacob Berzelius el 1838. Tanmateix, el paper essencial de les prote\xc3\xafnes en els \xc3\xa9ssers vius no fou apreciat completament fins al 1926, quan James Batcheller Sumner demostr\xc3\xa0 que l\'enzim ureasa era una prote\xc3\xafna. La primera prote\xc3\xafna que fou seq\xc3\xbcenciada fou la insulina, per Frederick Sanger, que guany\xc3\xa0 el Premi Nobel pel seu treball el 1958. Les primeres estructures proteiques en ser determinades foren la de l\'hemoglobina i la de la mioglobina, per Max Perutz i Sir John Cowdery Kendrew, respectivament, el 1958. L\'estructura tridimensional d\'ambdues prote\xc3\xafnes fou determinada per primer cop per an\xc3\xa0lisi de difracci\xc3\xb3 de rajos X; Perutz i Kendrew compartiren el Premi Nobel de Qu\xc3\xadmica del 1962 per aquests descobriments. Les prote\xc3\xafnes es poden purificar de la resta de components cel\xc2\xb7lulars mitjan\xc3\xa7ant una varietat de t\xc3\xa8cniques com ara ultracentrifugaci\xc3\xb3, precipitaci\xc3\xb3, electroforesi i cromatografia; l\'arribada de l\'enginyeria gen\xc3\xa8tica ha fet possible una s\xc3\xa8rie de m\xc3\xa8todes per facilitat la purificaci\xc3\xb3. Els m\xc3\xa8todes utilitzats habitualment per estudiar l\'estructura i el funcionament de les prote\xc3\xafnes inclouen la immunohistoqu\xc3\xadmica, la mutag\xc3\xa8nesi dirigida i l\'espectrometria de masses.\n_START_SECTION_\nEstructura i plegament\n_START_PARAGRAPH_\nMolts dels enlla\xc3\xa7os que formen una cadena polipept\xc3\xaddica permeten la lliure rotaci\xc3\xb3 dels \xc3\xa0toms que uneixen, la qual cosa confereix a l\'esquelet de la prote\xc3\xafna una gran flexibilitat. Per tant, qualsevol mol\xc3\xa8cula proteica pot, en principi, adoptar un nombre il\xc2\xb7limitat de formes diferents (conformacions). No obstant aix\xc3\xb2, la majoria de les cadenes polipept\xc3\xaddiques es pleguen adoptant una sola conformaci\xc3\xb3 particular. Aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s a causa del fet que els esquelets dels diferents amino\xc3\xa0cids, a manera de cadenes laterals de la cadena principal, s\'associen entre si i amb l\'aigua formant diversos enlla\xc3\xa7os no covalents febles. Sempre que les cadenes laterals apropiades es trobin en posicions crucials en la cadena, es desenvoluparan importants forces que fan que una conformaci\xc3\xb3 particular sigui especialment estable. _NEWLINE_Un dels factors m\xc3\xa9s importants que condicionen el plegament d\'una prote\xc3\xafna \xc3\xa9s la distribuci\xc3\xb3 de les seves cadenes laterals polars i no polars. Les cadenes laterals hidr\xc3\xb2fobes, molt abundants, tendeixen a agrupar-se en l\'interior de la mol\xc3\xa8cula, la qual cosa els permet evitar el contacte amb l\'entorn aqu\xc3\xb3s. Per contra, les cadenes laterals polars tendeixen a disposar-se prop de la part externa de la mol\xc3\xa8cula proteica, on poden interaccionar amb l\'aigua i altres mol\xc3\xa8cules polars. Al descriure l\'estructura d\'una prote\xc3\xafna, resulta \xc3\xbatil distingir diversos quatre nivells d\'organitzaci\xc3\xb3, cadascun dels quals es construeix sobre el nivell anterior d\'una forma jer\xc3\xa0rquica.\n_START_SECTION_\nBios\xc3\xadntesi\n_START_PARAGRAPH_\nLes prote\xc3\xafnes es munten a partir d\'amino\xc3\xa0cids usant la informaci\xc3\xb3 codificada als gens. Cada prote\xc3\xafna t\xc3\xa9 la seva pr\xc3\xb2pia seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d\'amino\xc3\xa0cids especificada per la seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia de nucle\xc3\xb2tids del gen que codifica cada prote\xc3\xafna. El codi gen\xc3\xa8tic \xc3\xa9s un joc de codons format per tres nucle\xc3\xb2tids i cada combinaci\xc3\xb3 de tres nucle\xc3\xb2tids codifica per a un amino\xc3\xa0cid, per exemple AUG codifica per a metionina. Pel fet que l\'ADN cont\xc3\xa9 quatre nucle\xc3\xb2tids, el nombre total de codons possibles \xc3\xa9s de 64; aix\xc3\xad doncs, hi ha redund\xc3\xa0ncia en el codi gen\xc3\xa8tic: alguns amino\xc3\xa0cids v\xc3\xa9nen codificats per m\xc3\xa9s d\'un cod\xc3\xb3. Els gens codificats en l\'ADN es transcriuen en pre-ARNm per prote\xc3\xafnes com l\'ARN polimerasa. La majoria d\'organismes que processen el pre-mRNA (tamb\xc3\xa9 conegut com a transcrit primari) usant diverses formes de modificaci\xc3\xb3 post-transcripcional per a la maduraci\xc3\xb3 de l\'ARNm, el qual s\'usa llavors com a motlle per a la s\xc3\xadntesi proteica al ribosoma. En procariotes l\'ARNm tamb\xc3\xa9 pot usar-se tan aviat com es produeix o unir-se a un ribosoma despr\xc3\xa9s d\'haver-se separat del nucleoide. En contrast, els eucariotes sintetitzen l\'ARNm al nucli cel\xc2\xb7lular i llavors travessen la membrana nuclear fin el citoplasma, on llavors t\xc3\xa9 lloc la s\xc3\xadntesi proteica. La r\xc3\xa0tio de s\xc3\xadntesi de prote\xc3\xafnes \xc3\xa9s m\xc3\xa9s gran en procariotes que en eucariotes, assolint 20 amino\xc3\xa0cids per segon._NEWLINE_El proc\xc3\xa9s de s\xc3\xadntesi de prote\xc3\xafnes a partir d\'un motlle d\'ARNm es coneix com a traducci\xc3\xb3. L\'ARNm \xc3\xa9s carregat a l\'interior del ribosoma i es llegeixen tres nucle\xc3\xb2tids alhora en correspond\xc3\xa8ncia de cada cod\xc3\xb3 al seu parell de bases de l\'anticod\xc3\xb3 localitzat a l\'ARN de transfer\xc3\xa8ncia (ARNt), el qual carrega l\'amino\xc3\xa0cid corresponent al cod\xc3\xb3 i reconeix. L\'enzim aminoacil ARNt sintetasa "carrega" les mol\xc3\xa8cules d\'ARNt] amb l\'amino\xc3\xa0cid espec\xc3\xadfic. El polip\xc3\xa8ptid en elongaci\xc3\xb3 sovint s\'anomena la cadena naixent. Les prote\xc3\xafnes sempre s\xc3\xb3n biosintetitzades de l\'extrem N terminal al C terminal._NEWLINE_La mida d\'una prote\xc3\xafna es pot mesurar pel nombre d\'amino\xc3\xa0cids que cont\xc3\xa9 i per la seva massa molecular total la que \xc3\xa9s normalment mesurada en daltons (sin\xc3\xb2nim d\'unitat de massa at\xc3\xb2mica) i la fracci\xc3\xb3 el kilodalton (kDa) m\xc3\xa9s usat. Les prote\xc3\xafnes dels llevats tenen una mitjana de 466 amino\xc3\xa0cids de longitud i uns 53 kDa de massa._NEWLINE_Les prote\xc3\xafnes m\xc3\xa9s grans conegudes s\xc3\xb3n les titines, un component del sarc\xc3\xb2mer del m\xc3\xbascul amb una massa molecular d\'almenys 3.000 kDa i una longitud total d\'almenys 27.000 amino\xc3\xa0cids.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xadntesi qu\xc3\xadmica\n_START_PARAGRAPH_\nLes prote\xc3\xafnes petites tamb\xc3\xa9 es poden sintetitzar qu\xc3\xadmicament pel conjunt de m\xc3\xa8todes coneguts com a s\xc3\xadntesi de p\xc3\xa8ptids, els quals es relacionen amb t\xc3\xa8cniques de s\xc3\xadntesi org\xc3\xa0nica com ara el lligament qu\xc3\xadmic per a produir p\xc3\xa8ptids en multitud de camps._NEWLINE_La s\xc3\xadntesi qu\xc3\xadmica permet la introducci\xc3\xb3 d\'amino\xc3\xa0cids no naturals a les cadenes polipept\xc3\xaddiques, com ara el lligament d\'una sonda fluorescent a les cadenes laterals dels amino\xc3\xa0cids._NEWLINE_Aquests m\xc3\xa8todes s\xc3\xb3n \xc3\xbatils en laboratoris bioqu\xc3\xadmics i de biologia cel\xc2\xb7lular, per\xc3\xb2 generalment no per aplicacions comercials. La s\xc3\xadntesi qu\xc3\xadmica \xc3\xa9s ineficient per a polip\xc3\xa8ptids majors de 300 amino\xc3\xa0cids i les prote\xc3\xafnes sintetitzades poden no arribar a assumir la seva forma nativa o estructura terci\xc3\xa0ria. La majoria de m\xc3\xa8todes de s\xc3\xadntesi procedeixen amb direcci\xc3\xb3 C\xe2\x82\x9c\xe2\x82\x91\xe1\xb5\xa3\xe2\x82\x98\xe1\xb5\xa2\xe2\x82\x99\xe2\x82\x90\xe2\x82\x97 a N\xe2\x82\x9c\xe2\x82\x91\xe1\xb5\xa3\xe2\x82\x98\xe1\xb5\xa2\xe2\x82\x99\xe2\x82\x90\xe2\x82\x97 de forma contr\xc3\xa0ria a la reacci\xc3\xb3 biol\xc3\xb2gica.\n_START_SECTION_\nClassificaci\xc3\xb3 de les prote\xc3\xafnes\n_START_PARAGRAPH_\nLes prote\xc3\xafnes constitu\xc3\xafdes tan sols per amino\xc3\xa0cids s\xe2\x80\x99anomenen holoprote\xc3\xafnes, mentre que si a m\xc3\xa9s d\xe2\x80\x99amino\xc3\xa0cids estan formades per algun tipus de mol\xc3\xa8cula diferent, reben el nom d\xe2\x80\x99heteroprote\xc3\xafnes._NEWLINE_Dins del grup de les holoprote\xc3\xafnes distingim les prote\xc3\xafnes filamentoses i les prote\xc3\xafnes globulars. Les heteroprote\xc3\xafnes o prote\xc3\xafnes conjugades se subdivideixen en cinc grups diferents, segons quin tipus de mol\xc3\xa8cula est\xc3\xa0 associada al seu grup proteic: cromoprote\xc3\xafnes, glicoprote\xc3\xafnes, lipoprote\xc3\xafnes, fosfoprote\xc3\xafnes i nucleoprote\xc3\xafnes.\n_START_SECTION_\nHoloprote\xc3\xafnes\n_START_PARAGRAPH_\nLes prote\xc3\xafnes filamentoses: presenten estructura secund\xc3\xa0ria i majorit\xc3\xa0riament tenen funcions estructurals. S\xc3\xb3n insolubles en aigua i es troben principalment en animals. Hi pertanyen els col\xc2\xb7lagens, les \xce\xb1-queratines, les \xce\xb2-queratines o fibro\xc3\xafnes i les elastines._NEWLINE_Les prote\xc3\xafnes globulars: presenten nivells estructurals superiors. Solen formar estructures compactades amb els grups hidr\xc3\xb2fils orientats cap a l\xe2\x80\x99exterior i els grups hidr\xc3\xb2fobs dirigits cap a l\xe2\x80\x99interior. Degut a aix\xc3\xb2 normalment s\xc3\xb3n dispersables en aigua i solucions salines. Hi pertanyen les protamines, les histones, les prolamines, les glutenines, les alb\xc3\xbamines i les globulines (ordenades de menys a m\xc3\xa9s pes molecular).\n_START_SECTION_\nHeteroprote\xc3\xafnes\n_START_PARAGRAPH_\nLes heteroprote\xc3\xafnes s\xc3\xb3n mol\xc3\xa8cules constitu\xc3\xafdes per la uni\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99un grup proteic amb un altre no proteic mitjan\xc3\xa7ant enlla\xc3\xa7os forts. El grup no proteic s\xe2\x80\x99anomena grup prost\xc3\xa8tic. Les heteroprote\xc3\xafnes es classifiquen segons el grup prost\xc3\xa8tic que les formi._NEWLINE_Cromoprote\xc3\xafnes: s\xc3\xb3n els pigments i tenen com a grup prost\xc3\xa8tic una subst\xc3\xa0ncia amb color. Segons el tipus de grup prost\xc3\xa8tic distingim els pigments porfir\xc3\xadnics i els pigments no porfir\xc3\xadnics._NEWLINE_Els pigments porfir\xc3\xadnics tenen com a grup prost\xc3\xa8tic una porfirina, \xc3\xa9s a dir, un anell tetrapirr\xc3\xb2lic, al centre del qual s\xe2\x80\x99hi troba un cati\xc3\xb3 met\xc3\xa0l\xc2\xb7lic. Si el cati\xc3\xb3 met\xc3\xa0l\xc2\xb7lic \xc3\xa9s l\'i\xc3\xb3 ferr\xc3\xb3s (Fe \xc2\xb2\xe2\x81\xba), la porfirina rep el nom de grup hemo. S\xc3\xb3n exemples de pigments porfir\xc3\xadnics l\'hemoglobina, la mioglobina, els citocroms i la catalasa._NEWLINE_Els pigments no porfir\xc3\xadnics tenen com a grup prost\xc3\xa8tic una mol\xc3\xa8cula diferent de la porfirina. En s\xc3\xb3n exemples l\xe2\x80\x99hemocianina i l\xe2\x80\x99hemeritrina._NEWLINE_Glicoprote\xc3\xafnes: tenen com a grup prost\xc3\xa8tic mol\xc3\xa8cules gluc\xc3\xaddiques. La part gluc\xc3\xaddica \xc3\xa9s molt variable, i permet donar especificitat a les mol\xc3\xa8cules. \xc3\x89s per aix\xc3\xb2 que solen tenir funcions estructurals i de reconeixement. S\xc3\xb3n exemples de glicoprote\xc3\xafnes les immunoglobulines, les glicoprote\xc3\xafnes de membrana, l\xe2\x80\x99hormona estimulant del fol\xc2\xb7licle (FSH) i l\xe2\x80\x99hormona estimulant de la tiroide (TSH), els proteoglicans (quan la part proteica \xc3\xa9s molt m\xc3\xa9s petita que la gluc\xc3\xaddica), entre d\xe2\x80\x99altres._NEWLINE_Lipoprote\xc3\xafnes: tenen com a grup prost\xc3\xa8tic \xc3\xa0cids grassos. Solen trobar-se a les membranes citoplasm\xc3\xa0tiques, tot i que, a la sang per exemple, realitzen funcions de transport de l\xc3\xadpids._NEWLINE_Fosfoprote\xc3\xafnes: tenen com a grup prost\xc3\xa8tic l\xe2\x80\x99\xc3\xa0cid fosf\xc3\xb2ric (H\xe2\x82\x83PO\xe2\x82\x84). S\xc3\xb3n exemples la case\xc3\xafna i la vitel\xc2\xb7lina._NEWLINE_Nucleoprote\xc3\xafnes: s\xc3\xb3n les heteroprote\xc3\xafnes que tenen un \xc3\xa0cid nucleic. Per exemple les associacions de D.N.A amb histones o protamina per formar la cromatina al nucli cel\xc2\xb7lular constitueixen nucleoprote\xc3\xafnes.\n_START_SECTION_\nFuncions cel\xc2\xb7lulars\n_START_PARAGRAPH_\nLes prote\xc3\xafnes s\xc3\xb3n els actors principals dins la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula, executant les missions especificades per la informaci\xc3\xb3 codificada als gens. Amb l\'excepci\xc3\xb3 de certs tipus d\'ARN, la majoria de la resta de mol\xc3\xa8cules biol\xc3\xb2giques s\xc3\xb3n elements relativament inerts sobre els quals actuen les prote\xc3\xafns. Les prote\xc3\xafnes representen la meitat del pes en sec de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula d\'escher\xc3\xadchia coli, mentre que altres macromol\xc3\xa8cules com l\'ADN i l\'ARN nom\xc3\xa9s representen el 3% i el 20%, respectivament. El conjunt de prote\xc3\xafnes expressades en una c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula o un tipus de c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula determinat \xc3\xa9s el seu proteoma._NEWLINE_La caracter\xc3\xadstica principal de les prote\xc3\xafnes, que tamb\xc3\xa9 permet la seva gran varietat de funcions, \xc3\xa9s la seva capacitat d\'unir-se a altres mol\xc3\xa8cules de manera espec\xc3\xadfica i ferma. La regi\xc3\xb3 de la prote\xc3\xafna que s\'encarrega d\'unir-se a una altra mol\xc3\xa8cua \xc3\xa9s coneguda com a lloc d\'uni\xc3\xb3 i sol ser una depressi\xc3\xb3 o "butxaca" de la superf\xc3\xadcie molecular. Aquesta capacitat d\'uni\xc3\xb3 \xc3\xa9s mitjan\xc3\xa7ada per l\'estructura terci\xc3\xa0ria de la prote\xc3\xafna, que defineix la butxaca del lloc d\'uni\xc3\xb3, i per les propietats qu\xc3\xadmiques de les cadenes laterals dels amino\xc3\xa0cids adjacents. La uni\xc3\xb3 proteica pot ser extremament ferma i espec\xc3\xadfica; per exemple, la prote\xc3\xafna inhibidor de la ribonucleasa s\'uneix a l\'angiogenina humana amb una constant de dissociaci\xc3\xb3 subfemtomolar (<10\xe2\x81\xbb\xc2\xb9\xe2\x81\xb5 M) per\xc3\xb2 no s\'uneix gens al seu hom\xc3\xb2leg dels amfibis onconasa (>1 M). A vegades, canvis qu\xc3\xadmics min\xc3\xbasculs com ara l\'addici\xc3\xb3 d\'un \xc3\xbanic grup metil a una parella d\'uni\xc3\xb3 pot ser suficient per eliminar gaireb\xc3\xa9 totalment la uni\xc3\xb3; per exemple, l\'aminoacil ARNt sintetasa espec\xc3\xadfica de l\'amino\xc3\xa0cid valina discrimina contra la cadena lateral molt similar de l\'amino\xc3\xa0cid isoleucina._NEWLINE_Les prote\xc3\xafnes es poden unir a altres prote\xc3\xafnes a m\xc3\xa9s d\'unir-se a substrats de mol\xc3\xa8cules petites. Quan les prote\xc3\xafnes s\'uneixen espec\xc3\xadficament a altres c\xc3\xb2pies de la mateixa mol\xc3\xa8cula, poden oligomeritzar per formar fibril\xc2\xb7les; aquest proc\xc3\xa9s se sol produir en prote\xc3\xafnes estructurals que consisteixen de mon\xc3\xb2mers globulars que s\'autoassocien per formar fibres r\xc3\xadgides. Les interaccions prote\xc3\xafna-prote\xc3\xafna tamb\xc3\xa9 regulen l\'activitat enzim\xc3\xa0tica, controlen el progr\xc3\xa9s del cicle cel\xc2\xb7lular i permeten l\'assemblatge de grans complexos proteics que executen nombroses reaccions relacionades amb una funci\xc3\xb3 biol\xc3\xb2gica comuna. Les prote\xc3\xafnes tamb\xc3\xa9 poden unir-se, o fins i tot integrar-se, a membranes cel\xc2\xb7lulars. La capacitat de les parelles d\'uni\xc3\xb3 d\'induir canvis conformacionals en les prote\xc3\xafnes permet la construcci\xc3\xb3 de xarxes de senyalitzaci\xc3\xb3 enormement complexes. Cosa important, com que les interaccions entre prote\xc3\xafnes s\xc3\xb3n reversibles, i depenen significativament de la dispnibilitat de grups diferents de prote\xc3\xafnes aparellades per formar agregats que s\xc3\xb3n capa\xc3\xa7os d\'excecutar conjunts discrets de funcions, l\'estudi de les interaccions entre prote\xc3\xafnes espec\xc3\xadfiques \xc3\xa9s una clau a la comprensi\xc3\xb3 d\'aspectes importants del funcionament cel\xc2\xb7lular, i en \xc3\xbaltima inst\xc3\xa0ncia les propietats que distingeixen els tipus concrets de c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules.\n_START_SECTION_\nNutrici\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa majoria de microorganismes i plantes poden biosintetitzar els vint amino\xc3\xa0cids est\xc3\xa0ndard, mentre que els animals (incloent-hi els humans) han d\'obtenir-ne alguns de la seva dieta. Els amino\xc3\xa0cids que un organisme no pot sintetitzar per si sol reben el nom d\'amino\xc3\xa0cids essencials. Els enzims claus que sintetitzen certs amino\xc3\xa0cids no existeixen en els animals, com per exemple l\'aspartocinasa, que catalitza el primer pas de la s\xc3\xadntesi de lisina, metionina i treonina a partir de l\'aspartat. Si hi ha amino\xc3\xa0cids presents al medi, els microorganismes poden conservar energia assimilant els amino\xc3\xa0cids del seu entorn i subregulant les seves rutes biosint\xc3\xa8tiques._NEWLINE_Els animals obtenen amino\xc3\xa0cids mitjan\xc3\xa7ant el consum d\'aliments que contenen prote\xc3\xafnes. Les prote\xc3\xafnes ingerides s\xc3\xb3n descompostes a trav\xc3\xa9s de la digesti\xc3\xb3, cosa que sol implicar la desnaturalitzaci\xc3\xb3 de les prote\xc3\xafnes per mitj\xc3\xa0 de l\'exposici\xc3\xb3 a \xc3\xa0cids i la hidr\xc3\xb2lisi per part d\'enzims anomenats proteases. Alguns amino\xc3\xa0cids ingerits s\xc3\xb3n utilitzats per la bios\xc3\xadntesi de prote\xc3\xafnes, mentre que d\'altres s\xc3\xb3n convertits en glucosa a trav\xc3\xa9s de la gluconeog\xc3\xa8nesi, o introdu\xc3\xafts al cicle de Krebs. Aquest \xc3\xbas de les prote\xc3\xafnes com a aliment \xc3\xa9s especialment en condicions d\'inanici\xc3\xb3 car permet que el cos utilitzi les seves pr\xc3\xb2pies prote\xc3\xafnes per mantenir-se en vida, especialment les prote\xc3\xafnes dels m\xc3\xbasculs. Els amino\xc3\xa0cids tamb\xc3\xa9 s\xc3\xb3n una important font diet\xc3\xa8tica de nitrogen.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nLes prote\xc3\xafnes foren reconegudes com una classe distinta de mol\xc3\xa8cules biol\xc3\xb2giques al segle XVIII per Antoine Fourcroy i altres, que es distingien per la seva habilitat de coagular o flocular sota tractaments amb calor o \xc3\xa0cid. Exemples notables d\'aquell temps eren l\'alb\xc3\xbamina de la clara d\'ou, l\'alb\xc3\xbamina de la sang, la fibrina i el gluten del blat. El qu\xc3\xadmic neerland\xc3\xa8s Gerhardus Johannes Mulder dugu\xc3\xa9 a terme l\'an\xc3\xa0lisi elemental de prote\xc3\xafnes comunes i descobr\xc3\xad que gaireb\xc3\xa9 totes les prote\xc3\xafnes tenen la mateixa f\xc3\xb3rmula emp\xc3\xadrica: C\xe2\x82\x84\xe2\x82\x80\xe2\x82\x80H\xe2\x82\x86\xe2\x82\x82\xe2\x82\x80N\xe2\x82\x81\xe2\x82\x80\xe2\x82\x80O\xe2\x82\x81\xe2\x82\x82\xe2\x82\x80P\xe2\x82\x81S\xe2\x82\x81. El terme "prote\xc3\xafna" fou proposat per descriure aquestes mol\xc3\xa8cules el 1838 pel soci de Mulder J\xc3\xb6ns Jacob Berzelius; el terme deriva del mot grec \xcf\x80\xcf\x81\xcf\x89\xcf\x84\xce\xb5\xce\xb9\xce\xbf\xcf\x82 (proteios), que significa "al capdavant" o "situat al davant". M\xc3\xa9s tard, Mulder identific\xc3\xa0 els productes de la degradaci\xc3\xb3 de les prote\xc3\xafnes, com l\'amino\xc3\xa0cid leucina, del qual trob\xc3\xa0 un pes molecular (gaireb\xc3\xa9 correcte) de 131 Da._NEWLINE_La dificultat a l\'hora de purificar prote\xc3\xafnes en grans quantitats f\xc3\xa9u que result\xc3\xa9s molt dif\xc3\xadcil estudiar-les pels primers bioqu\xc3\xadmics. Per tant, els primers estudis se centraren en prote\xc3\xafnes que es podien purificar en grans quantitats, com ara les de la sang, la clara d\'ou, diverses toxines o enzims digestius/metab\xc3\xb2lics obtinguts d\'escorxadors. En la d\xc3\xa8cada del 1950 l\'Armour & Co. (Hot Dog) purific\xc3\xa0 un quilogram de ribonucleasa A pancre\xc3\xa0tica bovina pura i el pos\xc3\xa0 a lliure disposici\xc3\xb3 dels cient\xc3\xadfics; aquest gest contribu\xc3\xad a fer que la ribonucleasa A esdevingu\xc3\xa9s un objectiu principal de l\'estudi bioqu\xc3\xadmic durant les d\xc3\xa8cades seg\xc3\xbcents._NEWLINE_Es d\xc3\xb3na cr\xc3\xa8dit a Linus Pauling per la predicci\xc3\xb3 reeixida de l\'estructura secund\xc3\xa0ria de prote\xc3\xafnes regulars basant-se en els enlla\xc3\xa7os d\'hidrogen, una idea proposada per primera vegada per William Astbury el 1933. El treball posterior de Walter Kauzmann sobre la desnaturalitzaci\xc3\xb3, basat en part en estudis previs de Kaj Linderstr\xc3\xb8m-Lang, contribu\xc3\xad a la comprensi\xc3\xb3 del plegament i l\'estructura de les prote\xc3\xafnes mediats per interaccions hidrof\xc3\xb2biques. El 1949, Fred Sanger determin\xc3\xa0 correctament la seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d\'amino\xc3\xa0cids de la insulina, demostrant aix\xc3\xad de manera concloent que les prote\xc3\xafnes consistien en pol\xc3\xadmers lineals d\'amino\xc3\xa0cids i no de cadenes ramificades, col\xc2\xb7loides o ciclols. Les primeres estructures de resoluci\xc3\xb3 at\xc3\xb2mica de les prote\xc3\xafnes foren obtingudes per difracci\xc3\xb3 de raigs X a la d\xc3\xa8cada del 1960 i per NMR a la d\xc3\xa8cada del 1980. El 2009, el Protein Data Bank compta amb m\xc3\xa9s de 55.000 estructures de resoluci\xc3\xb3 at\xc3\xb2mica de prote\xc3\xafnes. En temps m\xc3\xa9s recents, la criomicrosc\xc3\xb2pia electr\xc3\xb2nica de grans assemblatges macromoleculars i la predicci\xc3\xb3 computada de l\'estructura de petits dominis proteics s\xc3\xb3n dos m\xc3\xa8todes que s\'acosten a la resoluci\xc3\xb3 at\xc3\xb2mica.'