b'\n_START_ARTICLE_\nGran gal\xc3\xa0xia d\'Andr\xc3\xb2meda\n_START_SECTION_\nObservaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa Gal\xc3\xa0xia d\'Andr\xc3\xb2meda va ser observada en l\'any 964 per l\'astr\xc3\xb2nom persa Abd Al-Rahman Al Sufi, que la va descriure com un "petit n\xc3\xbavol". La primera descripci\xc3\xb3 basada en observacions telesc\xc3\xb2piques la devem a Simon Marius (1612), a qui sovint s\'atribueix err\xc3\xb2niament el descobriment. _NEWLINE_En 1885 una supernova (coneguda com "S Andromedae") va ser vista en la Gal\xc3\xa0xia d\'Andr\xc3\xb2meda, la primera i l\'\xc3\xbanica observada fins ara en aquesta gal\xc3\xa0xia: va apar\xc3\xa8ixer a l\'agost d\'aquest any amb magnitud pr\xc3\xb2xima a la 6\xc2\xaa, va ascendir fins a la 5,4\xc2\xaa cap al 17 d\'aquest mes per a anar perdent lluentor a poc a poc; va deixar de veure\'s al febrer de 1886: encara l\'1 de febrer d\'aquest any va poder mesurar-la Asaph Hall amb el gran refractor instal\xc2\xb7lat a Washington, amb una magnitud 16\xc2\xaa. S\'ha calculat que la seva magnitud absoluta va ser de -18.2\xc2\xaa. _NEWLINE_La Gal\xc3\xa0xia d\'Andr\xc3\xb2meda \xc3\xa9s f\xc3\xa0cilment visible a ull nu sota un cel veritablement fosc; aquest cel sols el podem trobar en bastants pocs llocs, normalment zones a\xc3\xafllades lluny dels nuclis de poblaci\xc3\xb3 i fonts de contaminaci\xc3\xb3 lum\xc3\xadnica. A primera vista sembla bastant petita, car nom\xc3\xa9s la part central \xc3\xa9s prou lluent per a ser apreciable per l\'ull hum\xc3\xa0, per\xc3\xb2 el di\xc3\xa0metre angular complet de la gal\xc3\xa0xia \xc3\xa9s en realitat de set vegades el de la Lluna plena. El 1950, els astr\xc3\xb2noms anglesos R. Hanbury-Brown i C. Hazard van descobrir que aquesta gal\xc3\xa0xia emetia ones electromagn\xc3\xa8tiques en la banda dels 158,8 MHz, cosa que la va fer ser la primera gal\xc3\xa0xia descoberta que emetia ones electromagn\xc3\xa8tiques.'