b'\n_START_ARTICLE_\nMusica enchiriadis\n_START_SECTION_\nContingut\n_START_PARAGRAPH_\nEl tractat M\xc3\xbasica Enchiriadis \xc3\xa9s d\'una import\xc3\xa0ncia significativa per a la hist\xc3\xb2ria primerenca de la teoria modal i de la polifonia. Apart de la seva import\xc3\xa0ncia per tractar el tema polif\xc3\xb2nic, destaca per recollir una gran varietat de fonts liter\xc3\xa0ries i filos\xc3\xb2fiques llatines tardanes, aix\xc3\xad com de notaci\xc3\xb3. D\'aquesta manera, documenta l\'entorn intel\xc2\xb7lectual i l\'estat de la teoria i pr\xc3\xa0ctica musical del Renaixement carolingi. El tractat, en un principi s\'havia atribu\xc3\xaft a Hucbalde de Saint-Amand, per\xc3\xb2 actualment els te\xc3\xb2rics creuen que probablement va ser realitzat per Od\xc3\xb3 de Cluny._NEWLINE_Est\xc3\xa0 dividit en XIX cap\xc3\xadtols. Els primers nou tracten temes com per exemple: el cant monof\xc3\xb2nic, un sistema de notaci\xc3\xb3 per a la representaci\xc3\xb3 de melodies anomenat notaci\xc3\xb3 dasiana, una descripci\xc3\xb3 dels modes medievals, exercicis vocals per a la pr\xc3\xa0ctica de diferents modes (determinats per la col\xc2\xb7locaci\xc3\xb3 del semit\xc3\xb3) i terminologia musical i matem\xc3\xa0tica b\xc3\xa0sica. Del cap\xc3\xadtol X al XVIII parla sobre les "simfonies" on hi ha consonancies de 8a, 5a i 4a i el seu \xc3\xbas en cants simultanis, ja sigui en octaves duplicades o en polifonies improvisades (anomenades diafonies o organums). El cap\xc3\xadtol XII parla de reflexions sobre la combinaci\xc3\xb3 dels tons i quins s\xc3\xb3n els que produeixen harmonia i quins no. El cap\xc3\xadtol XIX tamb\xc3\xa9 parla sobre reflexions, on hi apareix una interpretaci\xc3\xb3 del mite d\'Orfeu, que alguns te\xc3\xb2rics creuen que podria ser un pr\xc3\xb2leg perdut del Scolica Enchiriadis._NEWLINE_En el tractat \xc3\xa9s poden veure m\xc3\xa8todes que utilitzaven per enriquir la melodia, com per exemple doblant-la amb amb intervals paral\xc2\xb7lels consonants, que ja era una pr\xc3\xa0ctica que es realitzava habitualment abans de l\'escriptura del tractat. En el llibre, apareixen els anomenats organums paral\xc2\xb7lels. Aquests, es basaven en una melodia de cant pla original, que la feia una veu anomenada "vox principal" mentre que sota aquesta, havia una veu anomenada "vox organal" que feia exactament el mateix moviment per\xc3\xb2 una quinta per sota. En aquella \xc3\xa8poca, les 5es s\xc3\xb3n considerades perfectes i a la vegada hermoses.\n_START_SECTION_\nFinalitat Pedag\xc3\xb2gica\n_START_PARAGRAPH_\nEl tractat est\xc3\xa0 escrit en forma de di\xc3\xa0leg. La seva finalitat \xc3\xa9s m\xc3\xa9s aviat pr\xc3\xa0ctica que no te\xc3\xb2rica. Durant el tractat, que \xc3\xa9s com una conversa entre mestre i deixeble,en els di\xc3\xa0legs es presenten preguntes com "Qu\xc3\xa8 \xc3\xa9s m\xc3\xbasica"  o "De quina manera". Aquestes preguntes van lligades amb com la m\xc3\xbasica s\'ha de plantejar amb la lit\xc3\xbargia i com s\'han d\'instruir els cantors.'