b"\n_START_ARTICLE_\nValenci\xc3\xa0 central\n_START_SECTION_\nRespecte a la denominaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEl valenci\xc3\xa0 parlat a les comarques del Camp de Morvedre, L'Horta, el Camp de T\xc3\xbaria i la major part de la Ribera Alta \xc3\xa9s conegut popularment com a apitxat. Aquesta denominaci\xc3\xb3 ha sigut criticada per diversos autors com ara Jordi Colomina, Vicent Beltran Calvo i Carles Segura-Llopis, ja que \xc3\xa9s un terme pejoratiu, anecd\xc3\xb2tic (fa refer\xc3\xa8ncia exclusivament a l'ensordiment de les sibilants sonores), i no \xc3\xa9s encertat per a referir-se a un objecte localitzat geogr\xc3\xa0ficament, complementant els parlars ve\xc3\xafns anomenats septentrional i meridional. A m\xc3\xa9s critiquen que el terme apitxat \xc3\xa9s incorrecte etimol\xc3\xb2gicament per derivar de pitjar ('pr\xc3\xa9mer')._NEWLINE_Hi ha, a m\xc3\xa9s, autors que classifiquen el valenci\xc3\xa0 central com un subdialecte diferent de l'apitxat, valent-se del m\xc3\xa8tode dialectom\xc3\xa8tric en compte de l'agrupament per isoglosses.\n_START_SECTION_\nOrigen i consideracions sobre el valenci\xc3\xa0 apitxat\n_START_PARAGRAPH_\nLa majoria dels autors han afirmat que aquest dialecte ha incorporat una s\xc3\xa8rie de trets ling\xc3\xbc\xc3\xadstics associats al desenvolupament de la fon\xc3\xa8tica del castell\xc3\xa0-aragon\xc3\xa9s, molt present des de la fundaci\xc3\xb3 del Regne de Val\xc3\xa8ncia, especialment a la zona de la capital valenciana. Tot i aix\xc3\xb2, l'apitxat no hauria de considerar-se mai un dialecte empobrit o de menys v\xc3\xa0lua que qualsevol altre parlar, ja que conserva moltes caracter\xc3\xadstiques del catal\xc3\xa0 tradicional que s'han perdut en la resta dels dialectes catalans, en concret el paradigma complet del pret\xc3\xa8rit perfet simple (an\xc3\xad, anares, an\xc3\xa0, etc.) o la pron\xc3\xbancia clara dels grups conson\xc3\xa0ntics -lt (/molt/), -nt (/tant/) i -mp (/camp/). Cal tindre en compte que el terme apitxat nom\xc3\xa9s implica la inexist\xc3\xa8ncia de dos fonemes, ni /z/ ni /d\xca\x92/, i que la resta de constituents ling\xc3\xbc\xc3\xadstics d'aquest dialecte s\xc3\xb3n ben dignes del bon catal\xc3\xa0. Si etiquetem l'apitxat d'empobrit haur\xc3\xadem de considerar pobres tots aquells dialectes que manquen d'algun dels fonemes hist\xc3\xb2rics del catal\xc3\xa0 (i la majoria dels dialectes han perdut algun fonema al llarg de la seua evoluci\xc3\xb3). El catal\xc3\xa0 barcelon\xc3\xad, per exemple, no t\xc3\xa9 /v/ labiodental i tamb\xc3\xa9 sol ensordir les grafies <tg> i <tj> (metge > ['met\xca\x83e], platja > ['plat\xca\x83a]), per\xc3\xb2 ning\xc3\xba dubta de la v\xc3\xa0lua ling\xc3\xbc\xc3\xadstica d'aquest dialecte ni el qualifica d'empobrit. La mateixa consideraci\xc3\xb3 \xc3\xa9s la que haur\xc3\xadem de tenir en compte a l'hora d'observar i valorar les caracter\xc3\xadstiques del valenci\xc3\xa0 apitxat o, millor dit, central._NEWLINE_Diversos autors (P. Barnils, \xc3\x80. L\xc3\xb3pez, D. Recasens, J. Colomina) han aportat evid\xc3\xa8ncia que l'ensordiment de les sibilants no \xc3\xa9s una interfer\xc3\xa8ncia castellanoaragonesa, sin\xc3\xb3 un proc\xc3\xa9s intern que, de fet, no \xc3\xa9s exclusiu d'aquest dialecte, sin\xc3\xb3 que tamb\xc3\xa9 ha afectat el catal\xc3\xa0 barcelon\xc3\xad en posici\xc3\xb3 intervoc\xc3\xa0lica (barc. metxa, fetxa per metge i fetge)."