b"\n_START_ARTICLE_\nMstislav Rostrop\xc3\xb3vitx\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa9ixer el 27 de mar\xc3\xa7 de 1927 a Bak\xc3\xba, Rep\xc3\xbablica Democr\xc3\xa0tica de l'Azerbaidjan (actualment Azerbaidjan), en una fam\xc3\xadlia de m\xc3\xbasics -tant el seu pare com el seu avi tocaven el viol\xc3\xad-, i va estudiar al Conservatori de Moscou, on m\xc3\xa9s tard va treballar com a professor._NEWLINE_Va aprendre a tocar el piano a l'edat de quatre anys i el violoncel als set. Debut\xc3\xa0 com a concertista de violoncel el 1942 i posteriorment guany\xc3\xa0 el primer premi en el Festival Internacional de M\xc3\xbasica de Praga i Budapest el 1947, 1949 i 1950. Malgrat ser conegut b\xc3\xa0sicament com a violoncelista, tamb\xc3\xa9 va oferir recitals de piano acompanyant a la seva dona, la cantant Galina Vixn\xc3\xa9vskaia. Considerat un dels millors violoncel\xc2\xb7listes de tota la hist\xc3\xb2ria ha estrenat obres per a aquest instrument dels principals compositors del segle XX, com la Simfonia concertant en mi menor, Op. 125, (1952) de Serguei Prok\xc3\xb3fiev; els dos concerts per a violoncel (1959 i 1966) de Dmitri Xostak\xc3\xb3vitx; i la Cello Symphony (1963), la Sonata per a violoncel i piano (1961) i les Suites per a violoncel (1964, 1967 i 1971) de Benjamin Britten.\n_START_SECTION_\nExili\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s d'haver-li estat concedit el Premi Lenin, m\xc3\xa0xim guard\xc3\xb3 sovi\xc3\xa8tic, el 1963 va defensar de forma p\xc3\xbablica l'escriptor dissident Aleksandr Soljenitsin. El 1974 Rostrop\xc3\xb3vitx i la seva esposa van abandonar l'URSS i el 1978 se'ls va retirar la nacionalitat sovi\xc3\xa8tica. Van emigrar als Estats Units i el 1977 va ser nomenat director de l'Orquestra Simf\xc3\xb2nica de Washington DC. L'any 1990 va ser convidat a actuar amb aquesta orquestra a la Uni\xc3\xb3 Sovi\xc3\xa8tica, ocasi\xc3\xb3 en la qual els va ser retornada la nacionalitat sovi\xc3\xa8tica a ell i a Galina Vixn\xc3\xa9vskaia. Des de la seva posici\xc3\xb3, internacionalment reconeguda, com a mestre de la m\xc3\xbasica utilitz\xc3\xa0 el seu c\xc3\xa0rrec d'ambaixador de bona voluntat de la UNESCO per divulgar el car\xc3\xa0cter de conc\xc3\xb2rdia que t\xc3\xa9 la m\xc3\xbasica arreu del m\xc3\xb3n._NEWLINE_Va morir el 27 d'abril de 2007 a l'Institut Oncol\xc3\xb2gic Blokhim de Moscou a causa del c\xc3\xa0ncer que patia. Tenia 80 anys. Va ser enterrat al cementiri de Novod\xc3\xa9vitxi de la capital.\n_START_SECTION_\nPremis\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1966 va rebre el t\xc3\xadtol d'Artista del Poble de l'URSS, el Premi Lenin el 1964 i el Premi Stalin el 1951. El 1992 li fou concedit el Premi Internacional Catalunya atorgat per la Generalitat de Catalunya._NEWLINE_El 1993 li fou concedit el Praemium Imperiale, una distinci\xc3\xb3 que reconeix els m\xc3\xa8rits d'artistes en diferents camps, com la pintura, m\xc3\xbasica, escultura, cinema i arquitectura. El premi va ser creat el 1989 per la \xc2\xabJapan Art Association\xc2\xbb. Aquesta distinci\xc3\xb3 es lliura en una cerim\xc3\xb2nia al Meiji Memorial Hall de T\xc3\xb2quio que t\xc3\xa9 lloc en el mes d'octubre. La seva quantia econ\xc3\xb2mica \xc3\xa9s de 125.000 d\xc3\xb2lars._NEWLINE_El 1997 el Premi Pr\xc3\xadncep d'Ast\xc3\xbaries de la Conc\xc3\xb2rdia juntament amb Yehudi Menuhin \xe2\x80\x9cpel seu comprom\xc3\xads personal amb el qual han realitzat les millors aportacions a la llibertat, la defensa dels drets dels febles i de les causes m\xc3\xa9s nobles, i que amb la universalitat de la seva m\xc3\xbasica han contribu\xc3\xaft a m\xc3\xa9s a l'harmonia i la conc\xc3\xb2rdia dels pobles\xe2\x80\x9d."