b'\n_START_ARTICLE_\nTeatre popular\n_START_PARAGRAPH_\nTeatre popular \xc3\xa9s un terme molt gen\xc3\xa8ric en el que entra el conjunt de manifestacions dram\xc3\xa0tiques m\xc3\xa9s o menys elaborades propis de la cultura popular, \xc3\xa9s a dir que no t\xc3\xa9 un autor o autors coneguts o registrats i que s\'han anat desenvolupant i transmetent per tradici\xc3\xb3 oral o escrita. Poden incloure dansa, m\xc3\xbasica i can\xc3\xa7ons, desfilades, m\xc3\xa0gia i altres g\xc3\xa8neres d\'arts esc\xc3\xa8niques, ja que no sempre aquests han estat estrictament separades de la manera que es poden classificar ara, i de fet actualment tamb\xc3\xa9 es fusionen en nombrosos espectacles. Les m\xc3\xa9s antigues van tenir lloc abans de la utilitzaci\xc3\xb3 de la parla i solien estar relacionades amb rituals.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nA Europa, a partir del segle VI, van tenir lloc succesives invasions dels pobles anomenats b\xc3\xa0rbars, que van esborrar pr\xc3\xa0cticament totes les manifestacions culturals precedents. A partir del segle IX, despr\xc3\xa9s de les invasions de Carlemany, amb els pobles m\xc3\xa9s pacificats entre ells, es van comen\xc3\xa7ar a promoure noves manifestacions culturals dram\xc3\xa0tiques, aquest cop al voltant de la religi\xc3\xb3 cristiana: misteris, La Passi\xc3\xb3, Els Pastorets, el Misteri d\'Elx, etc. (Vegeu teatre religi\xc3\xb3s). Paral\xc2\xb7lelament, es creaven espectacles pagans d\'entreteniment i cr\xc3\xadtica social, amb joglars, bufons, acr\xc3\xb2bates, etc. cada vegada m\xc3\xa9s sofisticats, destacant per exemple la commedia dell\'arte. Des d\'aleshores han continuat apareixent sempre noves formes de teatre popular, fins a l\'actualitat. L\'actual el relacionem amb el teatre aficionat o amateur._NEWLINE_Alguns d\'aquests espectacles, apareguts en qualsevol moment de la hist\xc3\xb2ria, s\'han anat transmetent de generaci\xc3\xb3 en generaci\xc3\xb3 i es presenten en l\'actualitat de vegades etiquetats com a "teatre tradicional". Altres han anat evolucionant donant lloc a noves formes esc\xc3\xa8niques, populars o no, al llarg de la hist\xc3\xb2ria. Molts s\'han perdut. D\'alguns se n\'ha recuperat informaci\xc3\xb3 mitjan\xc3\xa7ant la recerca. Tots han influ\xc3\xaft en la personalitat del teatre passat i actual, tant de manera indirecta al llarg dels anys i la progressiva construcci\xc3\xb3 d\'aquesta, com directament, com a font d\'inspiraci\xc3\xb3, volguda recuperaci\xc3\xb3 i fins i tot com a entrenament actoral per a altres g\xc3\xa8neres. (Vegeu Hist\xc3\xb2ria del teatre).\n_START_SECTION_\nCaracter\xc3\xadstiques\n_START_PARAGRAPH_\nDes de l\'\xc3\xa8poca de la Gr\xc3\xa8cia antiga ha existit el debat sobre si el teatre havia de ser de consum elitista o per a tothom, \xc3\xa9s a dir, per al poble, popular. A la creaci\xc3\xb3 de qualsevol espectacle cal tenir en compte a quin p\xc3\xbablic est\xc3\xa0 adre\xc3\xa7at i al llarg dels temps hi ha hagut autors que amb diferents criteris han escollit diverses opcions. D\'altra banda, algunes escoles de te\xc3\xb2rics, sobretot des del punt de vista de la literatura (pel que faria al text, que \xc3\xa9s un element que pot haver a un espectacle) separen entre "teatre culte" i "teatre popular" als seus estudis._NEWLINE_El terme "teatre popular" amb la idea filos\xc3\xb2fica, social i pol\xc3\xadtica que fos una manifestaci\xc3\xb3 cultural de tothom va apar\xc3\xa9ixer en el context de la Revoluci\xc3\xb3 Francesa i va tornar a prendre import\xc3\xa0ncia a Europa a l\'\xc3\xa8poca de la Revoluci\xc3\xb3 Industrial i entre les dues guerres mundials. A aquesta segona \xc3\xa8poca pertany el dit teatre d\'idees, que ha anat evolucionant al llarg dels segles XX i XXI. Actualment el teatre com a eina d\'intervenci\xc3\xb3 social es manifesta en el teatre de l\'oprimit, i en general el teatre social, per exemple.\n_START_SECTION_\nA Catalunya\n_START_PARAGRAPH_\nL\xe2\x80\x99investigador i historiador del teatre Xavier F\xc3\xa0bregas diu que el teatre popular \xc3\xa9s aquell que fa el poble i per al poble. El poble, doncs, produeix els espectacles d\'una manera desinteressada, amateur, i alhora n\'\xc3\xa9s l\xe2\x80\x99espectador. A Catalunya el teatre, ent\xc3\xa8s des del vessant m\xc3\xa9s ampli possible, \xc3\xa9s immensament ric en tota mena de representacions, tant al carrer com a cobert. Processons, cercaviles, retaules, passions, balls parlats, etc. conformen aquest patrimoni immaterial tan interessant._NEWLINE_\xc3\x89s un fenomen singular, que no es repeteix pas a la resta d\xe2\x80\x99Europa amb aquesta intensitat. I sembla tenir una explicaci\xc3\xb3. Un altre investigador del teatre, Francesc Massip, ho justifica aix\xc3\xad: \xc2\xabLa  cultura  catalana, privada del suport estatal necessari per a la creaci\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99un teatre nacional modern quan ho fan les distintes cultures europees, durant el segle XVI (teatre elisabeti\xc3\xa0, classicisme franc\xc3\xa8s, com\xc3\xa8dia italiana, segle d\xe2\x80\x99or espanyol), es va refugiar en l\xe2\x80\x99\xc3\xa0mbit m\xc3\xa9s irreductible, aix\xc3\xb2 \xc3\xa9s, en l\xe2\x80\x99esfera de la festa i l\xe2\x80\x99espectacle popular, generalment de tema religi\xc3\xb3s. D\xe2\x80\x99aquesta manera, les representacions tradicionals d\xe2\x80\x99arrel medieval han suposat la m\xc3\xa9s fidel continu\xc3\xaftat d\xe2\x80\x99una activitat dram\xc3\xa0tica ininterrompuda. De fet, no hi ha a Europa un pa\xc3\xads ni una cultura que hagin conservat amb tanta puixan\xc3\xa7a una tradici\xc3\xb3 passion\xc3\xadstica com la catalana.\xc2\xbb_NEWLINE_A Barcelona el teatre popular es manifesta en els pastorets, en les representacions hagiogr\xc3\xa0fiques o de car\xc3\xa0cter religi\xc3\xb3s, els pessebres vivents, representacions hist\xc3\xb2riques o tem\xc3\xa0tiques, el cant de la Sibil\xc2\xb7la, etc.'