b"\n_START_ARTICLE_\nAnt\xc3\xb2nia Adroher i Pascual\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nEstudi\xc3\xa0 magisteri a l'Escola Normal de Mestres de Girona, on tamb\xc3\xa9 fou militant de la Federaci\xc3\xb3 Espanyola de Treballadors d'Ensenyament (FETE), adherida a la Uni\xc3\xb3 General de Treballadors (UGT). Fou mestra a l'escola d'Ultramort del 1934 a 1936 i es va adherir tamb\xc3\xa9 al BOC alternant els estudis, el treball i la milit\xc3\xa0ncia. L'esclat de la revoluci\xc3\xb3 l'agafa fent de mestra acabada de casar i tots dos es van posar al servei de les Mil\xc3\xadcies Antifeixistes. D\xc3\xaddac va ser ferit de mort pels trets d'un colpista emboscat. Fou enterrat el 25 de juliol enmig d'una gran manifestaci\xc3\xb3 de dol dels seus companys. Desesperada, Ant\xc3\xb2nia volia marxar tamb\xc3\xa9 al front, per\xc3\xb2 fou designada per ocupar-se de les noies de l'escola de les Carmelites que havien quedat soles._NEWLINE_Fou una de les fundadores del Partit Obrer d'Unificaci\xc3\xb3 Marxista (POUM) i, durant la guerra civil espanyola, fou la primera dona que va ser regidora de cultura i propaganda l'Ajuntament de Girona el 21 d'octubre del 1936, fins al febrer del 1937. Des del seu c\xc3\xa0rrec va posar en pr\xc3\xa0ctica un nou sistema d'educaci\xc3\xb3, per mitj\xc3\xa0 del Consell de l'Escola Nova Unificada (CENU), basat en una pr\xc3\xa0ctica pedag\xc3\xb2gica innovadora i progressista, inspirada en els principis racionalistes del treball i de la fraternitat; aix\xc3\xb2 va representar en la pr\xc3\xa0ctica l'organitzaci\xc3\xb3 d'una escola p\xc3\xbablica i gratu\xc3\xafta per a tothom, l'ensenyament en catal\xc3\xa0, la cura de la mainada i els principis higienistes i de salut i la igualtat d'oportunitats per als nens i nenes a trav\xc3\xa9s de la coeducaci\xc3\xb3. Ant\xc3\xb2nia tenia 23 anys i la seva tasca a favor de l'educaci\xc3\xb3 a Girona va fer que cap nen es qued\xc3\xa9s sense escolaritzar en un temps molt dif\xc3\xadcil._NEWLINE_El 1939 pass\xc3\xa0 a l'exili a Tolosa de Llenguadoc i estigu\xc3\xa9 en diversos camps de concentraci\xc3\xb3 fins que en sortir s'establ\xc3\xad a Perpiny\xc3\xa0. La seva casa del carrer Printemps fou el centre de resist\xc3\xa8ncia de tots els seus amics catalans del POUM. En aquells anys coneix Carmel Roca, que tenia un fill de 4 anys i era orfe de mare. Es van unir i van recomen\xc3\xa7ar una vida junts a Banyuls. Amb Carmel Rosa Baserba va fundar el Casal Catal\xc3\xa0 de Par\xc3\xads. El 1976, amb el seu marit, Carmel Roca, van ingressar en el Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) com molts altres antics militants del POUM. El 1977 va tornar a Catalunya._NEWLINE_L'any 1970 va rebre un reconeixement a Catalunya per la seva traject\xc3\xb2ria com a professora i a Girona li van posar el seu nom a un carrer. El 2000 va obtenir el Premi Mestres 68 per la seva tasca en la renovaci\xc3\xb3 de la pedagogia catalana. El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi. El 2008 es va inaugurar la Biblioteca P\xc3\xbablica Ant\xc3\xb2nia Adroher a Girona per homenatjar la seva figura."