b'\n_START_ARTICLE_\nColor field\n_START_PARAGRAPH_\nColor field \xc3\xa9s un estil de pintura abstracta que va emergir a la ciutat de Nova York durant els anys quaranta i cinquanta del segle XX. Aquest estil es va inspirar del modernisme europeu i es troba estretament relacionat a l\'expressionisme abstracte, sent que molts dels seus principals expositors pertanyien a aquest mateix moviment. El Color Field es troba caracteritzat, principalment, per amplis camps de color llis i s\xc3\xb2lid, estesos o tenyits en el llen\xc3\xa7, creant \xc3\xa0rees de superf\xc3\xadcie uniforme i un pl\xc3\xa0nol llis d\'imatge. El moviment atorga menor \xc3\xa8mfasi a la pinzellada i l\'acci\xc3\xb3, a favor de la consist\xc3\xa8ncia de la forma en el seu conjunt i del proc\xc3\xa9s. En la pintura del Color Field, \xe2\x80\x9cel color \xc3\xa9s alliberat del context objectiu i es converteix en el subjecte en si mateix\xe2\x80\x9d._NEWLINE_A la fi de 1950 i inicis de 1960, els pintors del Color field van emergir a Gran Bretanya, Canad\xc3\xa0, Washington, D. de C. i la costa aquest dels Estats Units, utilitzant formats amb franges, blancs, patrons geom\xc3\xa8trics simples i refer\xc3\xa8ncies a l\'imaginari del paisatge i de la naturalesa.\n_START_SECTION_\nArrels hist\xc3\xb2riques\n_START_PARAGRAPH_\nEl punt d\'atenci\xc3\xb3 al m\xc3\xb3n contemporani de l\'art va comen\xc3\xa7ar a girar de Par\xc3\xads cap a Nova York a partir de la fi de la Segona Guerra Mundial i del desenvolupament de l\'expressionisme abstracte americ\xc3\xa0. Durant finals dels cuarentas i inicis dels cincuentas, Clement Greenberg va ser el primer cr\xc3\xadtic d\'art a suggerir i identificar una dicotomia entre les diferents tend\xc3\xa8ncies en el c\xc3\xa0non de l\'expressionisme abstracte. Prenent acci\xc3\xb3 juntament amb Harold Rosenberg (un altre artista important dins de l\'expressionisme abstracte), qui va escriure sobre les virtuts de el "action painting" en el seu fam\xc3\xb3s article \xe2\x80\x9cArtistes americans del action painting\xe2\x80\x9d, publicat en l\'edici\xc3\xb3 de desembre de 1952 en el peri\xc3\xb2dic Art news, Greenberg va observar una altra tend\xc3\xa8ncia cap a l\'\xc3\xbas del color per complet o Color field en els treballs de diversos artistes de la trucada \xe2\x80\x9cPrimera generaci\xc3\xb3\xe2\x80\x9d d\'expressionistes abstractes._NEWLINE_Mark Rothko va ser el primer dels artistes als quals Greenberg es va referir com a membre del moviment del Color field, exemplificant aquest amb la seva obra Magenta, black, green on orange, encara que el mateix Rothko es negu\xc3\xa9s a adherir-se a algun corrent. Per Rothko, el color era \xe2\x80\x9csimplement un instrument\xe2\x80\x9d. En aquest sentit, les seves obres m\xc3\xa9s conegudes \xe2\x80\x93 les \xe2\x80\x9cmultiformes\xe2\x80\x9d i les seves altres pintures representatives \xe2\x80\x93 s\xc3\xb3n, en ess\xc3\xa8ncia, la mateixa expressi\xc3\xb3. No obstant aix\xc3\xb2, aquestes s\xc3\xb3n, tamb\xc3\xa9, un mecanisme d\'expressi\xc3\xb3 de les \xe2\x80\x9cm\xc3\xa9s b\xc3\xa0siques emocions humanes\xe2\x80\x9d, com el s\xc3\xb3n les seves pintures surrealistes i mitol\xc3\xb2giques. El que tenen en com\xc3\xba aquestes innovacions en estil \xc3\xa9s una preocupaci\xc3\xb3 per la \xe2\x80\x9ctrag\xc3\xa8dia, \xc3\xa8xtasi i fatalitat\xe2\x80\x9d. Per 1958, qualsevol expressi\xc3\xb3 espiritual que Rothko hagu\xc3\xa9s tractat de retratar en el llen\xc3\xa7, es tornava m\xc3\xa9s fosca. Els seus vermells brillants, grocs i taronges d\'inicis dels cincuentas s\'havien anat transformant en blaus foscos, verds, grisos i negres. La seva \xc3\xbaltima s\xc3\xa8rie de pintures de mitjan els anys seixanta, van ser grisos i negres amb vores blanques; assemblant paisatges abstractes d\'una tundra o d\'un desolat i desconegut pa\xc3\xads._NEWLINE_Rothko es trobava, durant intervinguts dels anys quaranta, enmig d\'un per\xc3\xadode crucial de transici\xc3\xb3, havent estat impressionat pels camps de color abstractes de Clyfford Still; els quals van ser influenciats, en part, pels paisatges del nord de Dakota, d\'on era natiu Still. El 1947, a partir d\'un semestre en el qual Rothko i Still van impartir classes a l\'Escola de Calif\xc3\xb2rnia d\'Arts Fines (coneguda avui dia com el San Francisco Art Institute), aquests es van fer amb la idea de fundar la seva pr\xc3\xb2pia escola. Still era considerat com un dels principals pintors del Color field - els seus no-figuratives pintures es concentraven en la juxtaposici\xc3\xb3 de diferents colors i superf\xc3\xadcies. Els seus abruptes centelleigs de color feien l\'efecte que una capa de color havia estat despresa de la pintura, revelant els colors jaient sota aquesta, fent al\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 a estalactites o cavernes. Les disposicions de Still s\xc3\xb3n irregulars, abruptes, amb una textura pesada i un agut contrast, com \xc3\xa9s vist en la seva pintura 1957D1._NEWLINE_Un altre artista que els seus m\xc3\xa9s reconeguts treballs es troben relacionats punt a l\'expressionisme abstracte, com al color field, \xc3\xa9s Robert Motherwell. L\'estil d\'expressionisme abstracte de Motherwell, caracteritzat per l\xc3\xadnies i figures vagament mesures i dibuixades, va ser influ\xc3\xaft per Joan Mir\xc3\xb3 i Henri Matisse. Les s\xc3\xa8ries Elegy to the Spanish republic No. 110 (1971) de Robert Motherwell, representen ambdues tend\xc3\xa8ncies, mentre que les seves Open s\xc3\xa8ries de finals dels seixanta, setenta i huitanta, ho posicionen fermament dins del camp del color field. En 1970, Motherwell va dir: "Al llarg de la meva vida, el pintor del segle XX al que m\xc3\xa9s he admirat ha estat Matisse". Aix\xc3\xb2 fa al\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 a diverses de les seves s\xc3\xa8ries de pintures, les quals reflecteixen la influ\xc3\xa8ncia de Matisse; m\xc3\xa9s notablement els seus <<Open series>> que s\'acosten a les cl\xc3\xa0ssiques obres del color field._NEWLINE_Barnett Newman \xc3\xa9s considerat com una de les majors figures en l\'expressionisme abstracte, aix\xc3\xad com del color field. Els treballs de Newman es troben caracteritzats per \xc3\xa0rees pures i planes de color, separades per primes l\xc3\xadnies verticals, o franges, com Newman solia cridar-les. Aquest estil es troba exemplificat per Vir heroicus sublimis, present en la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 del MoMA. El mateix Newman pensava que havia aconseguit el seu punt de maduraci\xc3\xb3 art\xc3\xadstica amb l\'estil utilitzat en les s\xc3\xa8ries Onement de 1948. Les franges definien l\'estructura espacial de la pintura, alhora que tamb\xc3\xa9 unien i dividien la composici\xc3\xb3. Encara que les pintures de Newman semblessin del tot abstractes, i moltes d\'elles no expliquessin a l\'origen amb un t\xc3\xadtol, els noms que aquest els va brindar posteriorment donaven a entendre temes espec\xc3\xadfics, freq\xc3\xbcentment relacionats amb aspectes jueus. Per exemple, dues pintures de principis dels cinquanta, van ser titulades Adam\xc2\xa0 and\xc2\xa0Eve; a m\xc3\xa9s, tamb\xc3\xa9 van existir pintures com Uriel (1954) i Abraham (1949), una pintura fosca en la qual, en conjunt amb el nom del patriarca b\xc3\xadblic, va apar\xc3\xa8ixer tamb\xc3\xa9 el nom del pare de Newman, qui havia mort en 1947. Les obres tardanes de Newman, tals com les s\xc3\xa8ries Who\'s afraid of red, yellow and blue, van utilitzar colors purs i vibrants, freq\xc3\xbcentment posicionats en llargs llen\xc3\xa7os._NEWLINE_Jackson Pollock, Adolph Gottlieb, Hans Hofmann, Barnett Newman, Clyfford Still, Mark Rothko, Robert Motherwell, Ad Reinhardt i Arshile Gorky (en les seves \xc3\xbaltimes obres) es van trobar entre els pintors prominents de l\'expressionisme abstracte que Greenberg va identificar com estant connectats a la pintura del Color field entre 1950 i 1960._NEWLINE_Encara que Pollock es troba estretament associat amb el action painting a causa del seu estil, t\xc3\xa8cnica i a la seva aplicaci\xc3\xb3 f\xc3\xadsica de la pintura, els cr\xc3\xadtics d\'art han relacionat les seves obres tant al camp del action painting com del color field. Una altra visi\xc3\xb3 cr\xc3\xadtica portada per Clement Greenberg connecta els llen\xc3\xa7os de Pollock amb les Water lilies de gran escala de Claude Monet, fetes durant els anys veintes. Greenberg, el cr\xc3\xadtic d\'art Michael Fried i uns altres, han observat que els sentiments representats en les obres de Pollock - les seves pintures "gotejants" - es llegeixen com a amplis camps d\'elements lineares constru\xc3\xafts. Aix\xc3\xad mateix, aquests s\xc3\xb3n freq\xc3\xbcentment llegits com a vasts complexos de pintura sobre camps de color i dibuix, relacionats amb els Monets tardans, amb \xc3\xa0mplies dimensions i constru\xc3\xafts a trav\xc3\xa9s de m\xc3\xbaltiples passatges de pinzellades i marques, que tamb\xc3\xa9 poden ser interpretats com a camps de color i dibuix utilitzats per construir les superf\xc3\xadcies de la pintura. L\'\xc3\xbas de composici\xc3\xb3 de Pollock al llarg de tot el llen\xc3\xa7 va permetre una connexi\xc3\xb3 f\xc3\xadsica i psicol\xc3\xb2gica amb la forma mitjan\xc3\xa7ant la qual els pintors del color field, tal com Newman, Rothko i Still van construir les seves superf\xc3\xadcies uniformes o, en el cas de Still, les seves superf\xc3\xadcies tallades. En diverses de les pintures que Pollock va generar despr\xc3\xa9s del seu per\xc3\xadode de pintures "gotejants" (1947-1950), va utilitzar una t\xc3\xa8cnica de tenyit de pintura d\'oli i de pintura per a cases sobre el llen\xc3\xa7. Durant 1951 va produir una s\xc3\xa8rie de pintures semi-figuratives amb taques negres, i en 1952 va produir pintures tacades utilitzant color. En la seva exhibici\xc3\xb3 de novembre de 1952, en la Galeria S\xc3\xaddney Janis de Nova York, Pollock va presentar Number 12, 1952, una gran pintura tacada que assemblava un paisatge amb colors brillants (amb una capa de pintura goteante de to fosc)); la pintura va ser adquirida per Nelson Rockefeller per a la seva col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 personal. El 1960 la pintura va ser severament danyada per un incendi en la mansi\xc3\xb3 del governador en Albany, incendi en el qual una pintura Arshile Gorky, juntament amb altres obres de la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 Rockefeller es van veure perjudicades. No obstant aix\xc3\xb2, el 1999 l\'obra va ser restaurada i instal\xc2\xb7lada en el Mall de Albany._NEWLINE_Arshile Gorky \xc3\xa9s considerat com un dels pares fundadors de l\'expressionisme abstracte i com un surrealista, aquest tamb\xc3\xa9 va ser un dels primers pintors de l\'Escola de Nova York a utilitzar la t\xc3\xa8cnica de la tinci\xc3\xb3. Gorky va crear amplis camps de color continu, v\xc3\xadvid i obert, que va utilitzar en moltes de les seves pintures com a "s\xc3\xb2ls". En les obres m\xc3\xa9s efectives i reconegudes de Gorky d\'entre els anys 1941-1948 va utilitzar, constantment, intensos camps de color, permetent a la pintura c\xc3\xb3rrer i degotar per sota i al voltant de les seves familiars formes org\xc3\xa0niques i de les seves delicades l\xc3\xadnies. Un altre pintor de l\'expressionisme abstracte les obres del qual dels anys quaranta duen a la ment les pintures "tacades" dels anys seixanta i setenta \xc3\xa9s James Brooks. Brooks va utilitzar regularment la t\xc3\xa8cnica de la "tinci\xc3\xb3" en les seves pintures de 1940. Aquest va comen\xc3\xa7ar diluint les seves pintures en oli amb la finalitat d\'obtenir colors fluids que poguessin degotar en els llen\xc3\xa7os. Aquests treballs eren combinats freq\xc3\xbcentment amb cal\xc2\xb7ligrafia i figures abstractes. Durant les tres d\xc3\xa8cades finals de la seva carrera, l\'estil de Sam Francis d\'un expressionisme abstracte brillant i d\'\xc3\xa0mplies dimensions es va trobar freq\xc3\xbcentment relacionalo amb les obres del color field. Les seves pintures van combinar tots dos camps dins de la r\xc3\xbabrica de l\'expressionisme abstracte: el action painting i el color field._NEWLINE_Havent observat les pintures en oli negre de Jackson Pollock de 1951, Helen Frankenthaler va comen\xc3\xa7ar a produir pintures "entintades" en colors variats d\'oli sobre llen\xc3\xa7os en blanc. La seva pe\xc3\xa7a m\xc3\xa9s famosa s\'aquest per\xc3\xadode va ser Mountains and sea. Ella \xc3\xa9s una de les originadoras del moviment del color field que va emergir a la fi de 1950. Frankenthaler tamb\xc3\xa9 va estudiar amb Hans Hofmann. Les pintures de Hofmann representen una simfonia de color, com en The gate (1959-1960). Hofmann va ser reconegut no nom\xc3\xa9s com a artista, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 com a mestre d\'art, punt en el seu natal Alemanya com als Estats Units. Hans Hofmann, qui va arribar als Estats Units d\'Alemanya a inicis de 1930, va portar amb si un llegat del modern. Aquest era un artista jove, que treballava a Par\xc3\xads abans de la Primera Guerra Mundial. Hofmann va treballar a Par\xc3\xads amb Robert Delaunay, i va con\xc3\xa8ixer de primera m\xc3\xa0 el treball innovador punt de Pablo Picasso com de Henri Matisse. El treball de Matisse va tenir una enorme influ\xc3\xa8ncia en ell i en el seu enteniment del llenguatge expressiu del color i les potencialitats de l\'abstracci\xc3\xb3. Hofmann va ser un dels primers te\xc3\xb2rics de la pintura del color field. Les seves teories van ser influents punt per a artistes com per a cr\xc3\xadtics, particularment per Clement Greenberg, aix\xc3\xad com per a uns altres durant els anys trenta i quaranta. El 1953, Morris Louis i Kenneth Noland es van trobar profundament influenciats per les pintures entintades d\'Helen Frankenthaler despr\xc3\xa9s d\'haver visitat el seu estudi a la ciutat de Nova York. Tornant a Washington D. de C., van comen\xc3\xa7ar a produir treballs majors que van donar motiu al moviment del color field a la fi dels anys cincuentas._NEWLINE__NEWLINE_El 1972, el curador d\'art del Museu d\'Art Metropolit\xc3\xa0, Henry Geldzahler va dir:_NEWLINE_Clement Greenberg va incloure els treballs de Morris Louis i Kenneth Noland en un espectacle que aquest va realitzar en la Galeria Kootz a inicis de 1950. Clem era el primer a veure el potencial. Ell els va convidar a Nova York en 1953, al que em sembla que era l\'estudi d\'Helen, per veure una pintura que ella acabava de realitzar, titulat Mountains and sea, una molt bella pintura que es trobava, en cert sentit, fora de Pollock i de Gorky. Aquesta era tamb\xc3\xa9 una de les primeres pintures de tintura, una de les primeres pintures de camp de grans dimensions en la qual la t\xc3\xa8cnica de tintura va ser utilitzada, sin\xc3\xb3 que la primera. Louis i Noland van veure la pintura desenrotllada en el pis del seu estudi i van tornar a Washington D. de C. Van treballar junts per un temps, concentrant-se en les implicacions d\'aquest tipus de pintura._NEWLINE_Les pintures de Morris Louis es van moure d\'un expressionisme abstracte cap a una nova adre\xc3\xa7a prop del color field i del minimalisme. La seva pintura, Where (1960) va representar una innovaci\xc3\xb3 important que mouria el seu camp de pintura cap al color field. Entre els majors treballs de Louis destaquen una s\xc3\xa8rie de pintures pertanyents al color field. Algunes de les seves millors s\xc3\xa8ries s\xc3\xb3n la Unferleds, els Veils, els Florals i les Stripes o Pillars. De 1929 a 1933, Louis va estudiar en l\'Institut Maryland d\'Arts Fines i Apliques (ara el Col\xc2\xb7legi Maryland d\'Art). Va treballar en diversos llocs per sustentar-se a si mateix mentre pintava, i en 1935 va ser president de l\'Associaci\xc3\xb3 Baltimore d\'Artistes. De 1936 a 1940, va viure a Nova York i va treballar en la divisi\xc3\xb3 d\'Administraci\xc3\xb3 del Progr\xc3\xa9s de Treballs del Projecte Federal d\'Art. Durant aquest per\xc3\xadode, va con\xc3\xa8ixer a Ashile Gorky, David Alfaro Siqueiros i Jack Tworkov, tornant a Baltimore el 1940. El 1948 va comen\xc3\xa7ar a utilitzar pintura magna - pintura d\'oli basada en acr\xc3\xadlic -. El\xc2\xa01952, Louis es va mudar a Washington, D. de C. Vivint a Washington es va trobar distanciat de l\'escena art\xc3\xadstica de Nova York i va treballar en complet a\xc3\xafllament. Ell i un grup d\'artistes entre els quals figurava Kenneth Moland, van ser centrals per al desenvolupament del color field. El punt b\xc3\xa0sic en el treball de Louis i d\'altres pintors del color field, algunes vegades coneguts com l\'Escola del Color de Washington, en contrast a la majoria dels nous acostament de finals dels anys cinquanta i inicis dels seixanta, \xc3\xa9s la gran idea simplificada que constitueix la imatge de la pintura acabada._NEWLINE_Kenneth Noland, treballant a Washington D. de C., va anar tamb\xc3\xa9 pioner del moviment del color field a la fi dels anys cinquanta. Aquest va utilitzar una s\xc3\xa8rie de formats importants en les seves pintures. Algunes de les seves majors s\xc3\xa8ries s\xc3\xb3n Targets, Chevrons i Stripes. Noland va atendre al Col\xc2\xb7legi Black Mountain d\'art experimental i va estudiar art en el seu estat natal de Carolina del Nord. Noland va estudiar amb el professor Ilya Klee, espec\xc3\xadficament la seva sensibilitat al color. El 1948 i 1949 va treballar juntament amb Ossip Zadkine a Par\xc3\xads, i a inicis dels anys cinquanta va con\xc3\xa8ixer a Morris Louis a Washington, D. de C._NEWLINE__NEWLINE_El 1970, el cr\xc3\xadtic d\'art, Clement Greenber, va esmentar:_NEWLINE_ Posicionaria a Pollock, juntament amb Hofmann i Morris Louis en aquest pa\xc3\xads, entre els majors pintors d\'aquesta generaci\xc3\xb3. Actualment, no considere que existeixi alg\xc3\xba m\xc3\xa9s en la mateixa generaci\xc3\xb3 a Europa que pugui igualar-los. A Pollock no li agradaven les pintures de Hofmann. No podia realitzar-les. No es prenia la mol\xc3\xa8stia de fer-ho. I a Hofmann no li agradaven les pintures de Pollock, aix\xc3\xad com molts dels amics artistes de Pollock tampoc podien realitzar les coses que aquest havia fet de 1947 a 1950. No obstant aix\xc3\xb2, les pintures de Pollock vivien o morien en el mateix context que les de Rembrandt, Tici\xc3\xa0, Vel\xc3\xa1zquez, Goya, David, Manet, Rubens o Michelangelo Buonarroti. No hi ha interrupci\xc3\xb3, no hi ha transformaci\xc3\xb3 aqu\xc3\xad. Pollock va demanar ser avaluat pel mateix ull que pogu\xc3\xa9s veure qu\xc3\xa8 tan b\xc3\xa9 era Rafael quan aquest era b\xc3\xa9 o Piero della Francesca quan era b\xc3\xa9.\n_START_SECTION_\nMoviment del color field\n_START_PARAGRAPH_\nA meitat\xc2\xa0 dels anys cinquanta i inicis dels seixanta, artistes joves van comen\xc3\xa7ar a trencar, est\xc3\xa8ticament, amb l\'expressionisme abstracte, experimentant amb noves formes de construir imatges i noves maneres amb les quals bregar amb el color i la pintura. A inicis de 1960 diversos i variats moviments en la pintura abstracta es van trobar relacionats entre ells, sent superficialment catalogats com a similars, encara que resultaven ser profundament diferents en el llarg termini. Alguns dels nous estils i moviments que van apar\xc3\xa8ixer a inicis dels sesentas, en resposta a l\'expressionisme abstracte, van ser anomenats: Escola del Color de Washington, Pintura Hard-edge, Abstracci\xc3\xb3 geom\xc3\xa8trica, Minimalisme i Color field._NEWLINE_Gene Davis va anar tamb\xc3\xa9 un pintor conegut per les seves pintures en franges verticals de color, com Black Grey Beat (1964). Aquest tamb\xc3\xa9 va ser un membre del grup de pintors abstractes a Washington, D. de C. durant els anys seixanta, conegut com l\'Escola del color de Washington. Els pintors de Washington tamb\xc3\xa9 es van trobar entre els m\xc3\xa9s prominents del color field de mitjan segle._NEWLINE_Els artistes associats amb el moviment del color field durant 1960 es van distanciar d\'aquest moviment i es van enfocar a l\'\xc3\xbas de superf\xc3\xadcies clares i del gestalt. Durant principis i meitat dels seixanta, la pintura del color field va ser el terme de treball d\'artistes com Anne Truitt, John McLaughlin, Sam Francis, Sam Gilliam, Thomas Downing, Ellsworth Kelly, Paul Feeley, Friedel Dzubas, Jack Bush, Howard Mehring, Gene Davis, Mary Pinchot Meyer, Jules Olitski, Kenneth Noland, Helen Frankenthaler, Robert Goodnough, Ray Parker, Al Held, Emerson Woelffer, David Simpson, i uns altres els treballs del qual es trobaven formalment relacionats a una segona generaci\xc3\xb3 d\'expressionistes abstractes, aix\xc3\xad com a artistes m\xc3\xa9s joves com Larry Poons, Ronald Davis, Larry Zox, John Hoyland, Walter Darby Bannard i Frank Stella. Tots ells s\'estaven movent en una nova adre\xc3\xa7a, distanciada de la viol\xc3\xa8ncia i l\'ansietat de l\'acci\xc3\xb3 painting, cap a una nou i m\xc3\xa9s calmat llenguatge del color._NEWLINE_Encara que el color field es troba relacionat amb Clemente Greenberg, aquest preferia utilitzar el terme de "abstracci\xc3\xb3 post-pict\xc3\xb2rica". El 1964, Clemente Greenberg fou curador d\'una exhibici\xc3\xb3 important que va viatjar al llarg del pa\xc3\xads coneguda com a "abstracci\xc3\xb3 post.pict\xc3\xb2rica". L\'exhibici\xc3\xb3 va expandir la definici\xc3\xb3 de la pintura del color field, dirigint-se, clarament, cap a una nova adre\xc3\xa7a en la pintura nord-americana, lluny de l\'expressionisme abstracte. El 2007, la curadora Karen Wilkin va treballar en un projecte anomenat "El color com un camp: Pintura americana 1950-1975" que va viatjar a diversos museus al llarg dels Estats Units. L\'exposici\xc3\xb3 mostrava diversos artistes representant dues generacions de pintors del color field._NEWLINE__NEWLINE_El 1970, el pintor Jules Olitski va dir:_NEWLINE_ _NEWLINE_No s\xc3\xa9 qu\xc3\xa8 \xc3\xa9s el que pintura del color field significa. Crec que el terme va ser, probablement, inventat per algun cr\xc3\xadtic, la qual cosa est\xc3\xa0 b\xc3\xa9. No obstant aix\xc3\xb2, no considero que la frase signifiqui alguna cosa. Pintura del color field? Vull dir, qu\xc3\xa8 \xc3\xa9s color? La pintura no t\xc3\xa9 res a veure amb moltes coses. El color es troba entre les coses amb les quals t\xc3\xa9 a veure. Ha de vr amb la superf\xc3\xadcie. T\xc3\xa9 a veure amb la forma, t\xc3\xa9 a veure amb els sentiments, els quals s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcils d\'aconseguir._NEWLINE_Jack Bush va ser un pintor canadenc de l\'expressionisme abstracte nascut a Toront\xc3\xb3, Ontario en 1909. Bush es va veure fortament vinculat a aquests dos moviments que van emergir dels esfor\xc3\xa7os dels expressionistes abstractes: el color field i l\'abstracci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica. Va ser un membre dels Onze pintors, grup fundat per William Ronald en 1954 per promoure la pintura abstracta a Canad\xc3\xa0, i qui es va trobar influenciat en el seu art pel cr\xc3\xadtic nord-americ\xc3\xa0, Clement Greenberg. La seva pintura, Big A \xc3\xa9s un exemple de les seves pintures del color field de finals dels anys seixanta._NEWLINE_Durant finals de 1950 i inicis de 1960, Frank Stella va ser una figura significant en el sorgiment del minimalisme, l\'abstracci\xc3\xb3 postpict\xc3\xb3rica i el color field. Els seus llen\xc3\xa7os amb formes dels sesentas, com Harrah II (1967), van revolucionar la pintura abstracta. Una de \xc2\xb4les caracter\xc3\xadstiques m\xc3\xa9s rellevants de les pintures de Stella \xc3\xa9s l\'\xc3\xbas de la repetici\xc3\xb3, les seves pintures Black Pin Stripe de 1959 van sorprendre i commocionat un m\xc3\xb3n de l\'art que es trobava poc habituat a veure imatges monocrom\xc3\xa0tiques i repetitives, pintades de forma plana, gaireb\xc3\xa9 sense inflexi\xc3\xb3. Durant 1960, Stella va crear m\xc3\xbaltiples s\xc3\xa8ries de pintures d\'alumini i de coure amb diferents formes, abans de fer els seus llen\xc3\xa7os amb m\xc3\xbaltiples colors i asim\xc3\xa8trics de finals de 1960. L\'acostament i relaci\xc3\xb3 de Frank Stella a la pintura del color field no va ser permanent o central en la seva oferta creativa; sobretot a causa que el seu va treballar es va tornar m\xc3\xa9s tridimensional despr\xc3\xa9s de 1980._NEWLINE_A la fi de 1960, Richard Diebenkorn va comen\xc3\xa7ar les seves s\xc3\xa8ries Ocean Park, creades durant els \xc3\xbaltims vint-i-cinc anys de la seva carrera i que s\xc3\xb3n exemples importants de la pintura del color field. Les s\xc3\xa8ries Ocean Park, exemplificades per Ocean Park No. 129, connecten els seus primers treballs de l\'expressionisme abstracte amb les obres de color field. Durant els inicis de 1950, Richard Diebenkorn va ser conegut com un expressionista abstracte, i les seves abstraccions gestuals van ser properes a l\'Escola de Nova York quant a la seva sensibilitat, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 van estar fermament basades en el la sensibilitat de l\'expressionisme abstracte de Sant Francisco, lloc on Clyfford Still va tenir una considerable influ\xc3\xa8ncia en artistes m\xc3\xa9s joves, en virtut d\'haver ensenyat en l\'Institut d\'Art de San Francisco._NEWLINE_Per intervinguts dels anys cinquanta, Richard Diebenkorn, juntament amb David Park, Elmer Bischoff i molts altres van formar l\'Escola Figurativa de l\'\xc3\x80rea de la Badia, amb una tornada a la pintura figurativa. Durant el per\xc3\xadode entre la tardor de 1964 i la primavera de 1965, Debenkorn va viatjar a trav\xc3\xa9s d\'Europa, atorgant-se-li una visa cultural per visitar i veure les pintures de Manises en els m\xc3\xa9s importants museus russos. Va viatjar a la Uni\xc3\xb3 Sovi\xc3\xa8tica per estudiar les pintures de Henri Manises en els museus russos, que rarament eren vists fora de R\xc3\xbassia. Quan va tornar a la pintura de l\'\xc3\x80rea de la Badia a mitjan 1965, els seus treballs resultants van resumir tot el que havia apr\xc3\xa8s del seu m\xc3\xa9s d\'una d\xc3\xa8cada com a figura capdavantera de la pintura figurativa. El 1967, amb el seu retorn al camp de l\'abstracci\xc3\xb3, les seves obres van tenir un paral\xc2\xb7lel a moviments com el del color field i l\'abstracci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica, per\xc3\xb2 va romandre independent de tots dos._NEWLINE_Durant finals dels seixanta, Larry Poons, les primeres pintures de punt que va realitzar,\xc2\xa0 van ser associades amb l\'Art Op, va comen\xc3\xa7ar a produir pintures amb formes m\xc3\xa9s lliures, a les quals se\'ls va fer refer\xc3\xa8ncia com les seves pintures Lozange Ellipse (1967-1968). Juntament amb John Hoyland, Walter Darby Bannard, Larry Zox, Ronald Davis, Ronnie Landfield, John Seery, Pat Lipsky, Donen Christensen, i altres artistes joves un nou moviment, relacionat a la pintura del color field va comen\xc3\xa7ar a formar-se. Aquest es va dir abstracci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica. Els anys seixanta van veure emergir pintors que es van tornar cap a una inflexi\xc3\xb3 de la superf\xc3\xadcie, representacions profundes del paisatge i un toc pict\xc3\xb2ric que es fusionava amb el "llenguatge" del color. Entre la nova generaci\xc3\xb3 de pintors abstractes que van emergir combinant la pintura del color field amb l\'expressionisme de la vella generaci\xc3\xb3, tamb\xc3\xa9 es van comen\xc3\xa7ar a combinar elements complexos de l\'espai i de la superf\xc3\xadcie en els seus treballs. Per 1970, Poons va crear pintures pesades, amb una pell gruixuda i esquerdada, referides com a "pintures de pell d\'elefant"; mentre que Christensen va ruixar lla\xc3\xa7os, colorides l\xc3\xadnies de tela i cal\xc2\xb7ligrafia a trav\xc3\xa9s de camps multi-color i superf\xc3\xadcies delicades. Les pintures de bandes tacades de Ronnie Landfield  s\xc3\xb3n reflex tant de les pintures de paisatge xin\xc3\xa8s, com de l\'idioma del color field de les pintures tacades de John Seery, exemplificades per East, 1973, de la Galeria Nacional d\'Art d\'Austr\xc3\xa0lia. Poons, Christensen, Davis, Landfield, Seery, Lipsky, Zox i molts altres, van crear pintures que van vincular la pintura del color field amb l\'abstracci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica i van comportar a generar una nova \xc3\xa8mfasi en el llenguatge, gest i "toc".\n_START_SECTION_\nGeneralitats\n_START_PARAGRAPH_\nLa pintura del color field es troba relacionada amb l\'abstracci\xc3\xb3 pospict\xc3\xb3rica, el suprematismo, l\'expressionisme abstracte i l\'abstracci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica. Inicialment, va fer refer\xc3\xa8ncia a un tipus particular d\'expressionisme abstracte, especialment a les obres de Mark Rothko, Clyfford Still, Barnett Newman, Robert Motherwell, Adolph Gottlieb i nombroses s\xc3\xa8ries de pintures de Joan Mir\xc3\xb3. El cr\xc3\xadtic d\'art, Clement Greenberg va percebre a la pintura del color field com un moviment relacionat, per\xc3\xb2 diferenciat, del action painting_NEWLINE_Una important distinci\xc3\xb3 que va fer al color field diferent de l\'expressionisme abstracte va ser la forma en la qual es va manejar la pintura. Una de les formes fonamentals per definir la t\xc3\xa8cnica d\'una pintura \xc3\xa9s l\'aplicaci\xc3\xb3 de la pintura mateixa; i els pintors del color field van revolucionar la forma en qu\xc3\xa8 aquesta podia ser efectivament aplicada._NEWLINE_El color field va buscar separar a l\'art de la seva ret\xc3\xb2rica sup\xc3\xa8rflua. Artistes com Barnett Newman, Mark Rothko, Clyfford Still, Adolph Gottlieb, Morris Louis, Jules Olitski, Kenneth Noland, Friedel Dzubas, Frank Stella i uns altres, van utilitzar freq\xc3\xbcentment formats extremadament redu\xc3\xafts, amb dibuixos que anaven des de l\'essencialment simplificat, al repetitiu i als sistemes regulats, amb refer\xc3\xa8ncies b\xc3\xa0siques a la naturalesa i un altament articulat i psicol\xc3\xb2gic \xc3\xbas del color. En general, aquests artistes van eliminar l\'imaginari recognoscible en favor de l\'abstracci\xc3\xb3. Certs artistes van citar refer\xc3\xa8ncies a l\'art passat o present, per\xc3\xb2 les pintures general del color field presenten l\'abstracci\xc3\xb3 com una fi en si mateix. En l\'intentar aconseguir aquesta adre\xc3\xa7a d\'art modern, aquests artistes volien presentes cada pintura com una imatge unificada, amb cohesi\xc3\xb3 i monol\xc3\xadtica, freq\xc3\xbcentment dins de s\xc3\xa8ries de tipus relacionats._NEWLINE__NEWLINE_En distinci\xc3\xb3 a l\'energia emocional i gestual de les marques de la superf\xc3\xadcie i del maneig de la pintura utilitzat per expressionistes abstractes com Jackson Pollock i Willem de Kooning, la pintura del color field va apar\xc3\xa8ixer, inicialment, com a freda i austera. Els pintors del color field van esborrar el distintiu individual a favor de llargues, planes, tacades i xopades \xc3\xa0rees de color, considerades com la naturalesa essencial de l\'abstracci\xc3\xb3 visual, juntament amb la forma actual del llen\xc3\xa7, la qual, Frank Stella en particular, va aconseguir engendrar de formes inusuals amb combinacions de cantonades corbes i rectes. No obstant aix\xc3\xb2, la pintura del color field ha demostrat ser punt sensual com extremadament expressiva, encara que en una forma diferent a la de l\'expressionisme abstracte. Negant la connexi\xc3\xb3 amb l\'expressionisme abstracte o amb qualsevol altre moviment art\xc3\xadstic, Mark Rothko va parlar clarament sobre les seves pintures el 1956:_NEWLINE_No s\xc3\xb3n un abstraccionista... No estic interessat en la relaci\xc3\xb3 del color o de la forma, o de qualsevol altra cosa... Estic interessat, solament, a expressar les m\xc3\xa9s b\xc3\xa0siques emocions humanes \xe2\x80\x94 trag\xc3\xa8dia, \xc3\xa8xtasi, pena, etc. \xe2\x80\x94 i el fet que moltes persones s\'esquerdin i plorin quan s\'enfronten a algunes de les meves obres demostra que em comunico amb aquestes emocions humanes b\xc3\xa0siques. Les persones que sangloten davant les meves pintures estan tenint aquesta mateixa experi\xc3\xa8ncia religiosa que jo vaig tenir quan les pinti. I si tu, com tu dius, et trobes commogut per les relacions del color, llavors t\'est\xc3\xa0s perdent el punt!\n_START_SECTION_\nStain painting\n_START_PARAGRAPH_\nJoan Mir\xc3\xb3 va ser un dels primers i m\xc3\xa9s reeixits pintors del stain painting. Encara que el "tacar" a trav\xc3\xa9s de l\'oli fos considerat com a perill\xc3\xb3s per al llen\xc3\xa7 de cot\xc3\xb3 en el llarg termini, l\'exemple de Mir\xc3\xb3 durant els anys vint, trenta i quaranta va ser una inspiraci\xc3\xb3 i influ\xc3\xa8ncia per a les generacions m\xc3\xa9s joves. Una de les raons de l\'\xc3\xa8xit del moviment del color field va ser la t\xc3\xa8cnica del tacat. Artistes barrejarien i diluirien la seva pintura en cubetes o llaunes de caf\xc3\xa8 per crear un l\xc3\xadquid fluid el qual abocar sobre el llen\xc3\xa7 net, generalment Cotton Duck. La pintura tamb\xc3\xa9 podia ser aplicada a trav\xc3\xa9s de la brotxa, enrotllada, llan\xc3\xa7ada o ruixada sobre la f\xc3\xa0brica del llen\xc3\xa7. Generalment, els artistes dibuixarien figures i \xc3\xa0rees mentre el llen\xc3\xa7 es tacava. Molts artistes diferents van utilitzar el tacat com una t\xc3\xa8cnica per a les seves obres. James Brooks, Jackson Pollock, Helen Frankenthaler, Morris Louis, Paul Jenkins i dotzenes d\'altres artistes van trobar que l\'abocar i tacar obria les portes cap a innovacions i m\xc3\xa8todes revolucionaris de dibuixar i expressar significat de diferents maneres. El nombre d\'artistes que va utilitzar aquesta t\xc3\xa8cnica el 1960 va incrementar considerablement amb la disponibilitat de la pintura d\'acr\xc3\xadlic. El tacar el llen\xc3\xa7 de cot\xc3\xb3 a trav\xc3\xa9s de la pintura d\'acr\xc3\xadlic era m\xc3\xa9s benigne i menys nociu per a la tela del llen\xc3\xa7 que la pintura d\'oli. El 1970, l\'artista Helen Frankenthaler va comentar sobre la seva t\xc3\xa8cnica del tacat:_NEWLINE_Quan vaig comen\xc3\xa7ar a utilitzar el tacat en les meves pintures vaig deixar \xc3\xa0mplies \xc3\xa0rees del llen\xc3\xa7 sense pintar, pensant que el llen\xc3\xa7 treballava per si mateix, i positivament, com a pintura, l\xc3\xadnia o color. En altres paraules, la mateixa base era part del mitj\xc3\xa0, de manera que en lloc de pensar en ella com a fons, espai negatiu o com un espai vuit, l\'\xc3\xa0rea no necessitava pintura perqu\xc3\xa8 tenia pintura al seu costat. El punt era decidir on deixar-la, on omplir-la i on dir si aix\xc3\xb2 no requeria d\'una altra l\xc3\xadnia o d\'una altra gamma de colors. \xc3\x89s dir-ho a l\'espai.\n_START_SECTION_\nSpray painting\n_START_PARAGRAPH_\nDe forma sorprenent, pocs artistes van utilitzar la t\xc3\xa8cnica la pistola d\'aerosol per crear llargs camps de color ruixats a trav\xc3\xa9s del llen\xc3\xa7 durant els anys seixanta i setanta. Alguns pintors que van utilitzar efectivament el spray painting inclouen a Jules Olitski, qui va ser pioner en aquesta t\xc3\xa8cnica del spray que va cobrir les seves llargues pintures amb capa rere capa de color diferents, freq\xc3\xbcentment canviant gradualment. Altres importants innovacions van ser l\'\xc3\xbas de la t\xc3\xa8cnica del spray de Donen Christensen per crear lla\xc3\xa7os de colors brillants, ruixats en clares marques de cal\xc2\xb7ligrafia al voltant de les seves pintures de gran escala. William Pettet, Richard Saba i Albert Stadler van utilitzar la t\xc3\xa8cnica per crear camps de color de gran escala i de multi-color; mentre que Kenneth Showell va ruixar sobre llen\xc3\xa7os arrugats i va crear la il\xc2\xb7lusi\xc3\xb3 d\'interiors abstractes i vius. Molts dels pintors del spray painting van estar actius durant finals dels seixanta i setanta.\n_START_SECTION_\nFranges\n_START_PARAGRAPH_\nLes franges van ser un dels vehicles m\xc3\xa9s populars utilitzats per diversos pintors del color field en una varietat de diferents formats. Barnett Newman, Morris Louis, Jack Bush, Gene Davis, Kenneth Noland i David Simpson, tots van fer s\xc3\xa8ries importants de pintures de franges. Encara que el no els cridaria franges, sin\xc3\xb3 "zips", les franges de Barnett Newman van ser en la seva majoria verticals, de variades ampl\xc3\xa0ries i espaiats variats. En el cas de Simpson i Noland, les seves pintures de franges van ser en la seva majoria horitzontals, mentre que Gene Davis va pintar franges verticals i Morris Louis va pintar, en la seva majoria, pintures de franges verticals, reconegudes freq\xc3\xbcentment com a "pilars". Jack Bush va tendir a fer punt pintures de franges verticals com a horitzontals, aix\xc3\xad com amb angles.\n_START_SECTION_\nPintura Magna\n_START_PARAGRAPH_\nMagna, un tipus especial de pintura d\'acr\xc3\xadlic per a \xc3\xbas art\xc3\xadstic, va ser desenvolupat per Leonard Bocour i Sam Golden en 1947, sent reformulat en 1960, espec\xc3\xadficament per Morris Louis i altres pintors del stain painting del moviment del color field. En el magna, els pigments tenen la seva base en una resina d\'acr\xc3\xadlic basada en un solvent d\'alcohol. Al contrari dels acr\xc3\xadlics basats en aigua moderns, el magna \xc3\xa9s miscible amb trementina o esperits minerals, assecant-se r\xc3\xa0pidament per obtenir un acabat mat o brillant. Va ser utilitzat extensament per Morris Lous i Friedel Dzubas, i tamb\xc3\xa9 per l\'artista de l\'Art Pop, Roy Lichtenstein. Els colors del magna s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s v\xc3\xadvids i intensos que les pintures regulars d\'acr\xc3\xadlic amb base en aigua. Louis va utilitzar la pintura magna en grans proporcions en les seves S\xc3\xa8ries de franges,on els colors van ser utilitzats no dilu\xc3\xafts i van ser abocats sense van barrejar directament des de la llauna.\n_START_SECTION_\nPintura d\'acr\xc3\xadlic\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1972, l\'abans curador del Museu d\'Art Metropolit\xc3\xa0, Henry Geldzahler va dir:_NEWLINE_ El color field, curiosament suficient o tal vegada no, va comen\xc3\xa7ar una forma viable de pintar exactament al mateix temps que la pintura d\'acr\xc3\xadlic, la nova pintura de pl\xc3\xa0stic, va comen\xc3\xa7ar a existir. Va ser com si la nova pintura demand\xc3\xa9s una nova possibilitat en l\'art, i com si els pintors arribessin a ella. La pintura d\'oli, que t\xc3\xa9 un mitj\xc3\xa0 que \xc3\xa9s summament diferent, que no \xc3\xa9s basat en aigua, sempre deixa un rastre d\'oli al voltant de les ribes del color. La pintura d\'acr\xc3\xadlic es det\xc3\xa9 en el seu mateix marge. La pintura del color field va arribar al mateix temps que aquesta nova pintura._NEWLINE_Els acr\xc3\xadlics es van fer comercialment disponibles en els cinquanta com a pintures basades en minerals conegudes com a pintura magna, ofertes per Leonard Bocour. Les pintures d\'acr\xc3\xadlic amb base en aigua van ser subsequentement venudes com a pintures de casa de "l\xc3\xa0tex", encara que la dispersi\xc3\xb3 de l\'acr\xc3\xadlic no utilitz\xc3\xa9s formes derivades de l\xc3\xa0tex d\'un arbre de goma. Les pintures de l\xc3\xa0tex d\'interiors tendien a ser una combinaci\xc3\xb3 de materials com a acr\xc3\xadlic, vinil i acetat, entre altres. Les pintures d\'exterior de l\xc3\xa1tex tamb\xc3\xa9 podien ser una mescla de pol\xc3\xadmers, per\xc3\xb2 les millors pintures eren cent per cent d\'acr\xc3\xadlic._NEWLINE_R\xc3\xa0pidament, despr\xc3\xa9s que les pintures d\'acr\xc3\xadlic amb base en aigua van ser introdu\xc3\xafdes com a pintures per a cases, tots dos artistes, els primers dels qui van ser muralistes mexicans, i companyies van comen\xc3\xa7ar a explorar el potencial dels nous components. Els pintures d\'acr\xc3\xadlic poden ser aprimades amb aigua i utilitzades "rentats" en la mateixa forma que les pintures d\'aquarel\xc2\xb7la, encara que aquestes van ser permanents una vegada seques. Pintures de qualitat art\xc3\xadstica solubles en aigua es van fer comercialment disponibles a inicis de 1960, ofertes per Liquitez i Bocour sota la marca de Aquatex. Solubles en aigua, Aquatex i Liquitex, van provar ser ideals pel stain painting. Aquesta t\xc3\xa8cnica amb acr\xc3\xadlics solubles en aigua feia als colors dilu\xc3\xafts enfonsar-se i retenir-se r\xc3\xa0pidament en el llen\xc3\xa7. Pintors com Kenneth Noland, Helen Frankenthaler, Donen Christensen, Sam Francis, Larry Zox, Ronnie Landfield, Larry Poons, Jules Olitski, Gene Davis, Ronald Davis, Sam Gilliam i uns altres, van utilitzar reeixidament els acr\xc3\xadlics amb base en aigua per a les seves noves pintures tacades del color field.\n_START_SECTION_\nLlegat: influ\xc3\xa8ncies\n_START_PARAGRAPH_\nEl dir que el llegat art\xc3\xadstic de la pintura del segle XX \xc3\xa9s un llarg i ininterromput proc\xc3\xa9s d\'influ\xc3\xa8ncies i de complexes interrelacions no seria exacte. L\'\xc3\xbas de llargs i oberts camps de color expressiu, aplicats en prociones generoses de pintura, acompanyades per dibuixos folgats (punts de l\xc3\xadnies vagues o de contorns figuratius) pot ser vist, en primera inst\xc3\xa0ncia, en els treballs d\'inicis del segle XX, punt de Henri Matisse com de Joan Mir\xc3\xb3. Matisse i Mir\xc3\xb3, aix\xc3\xad com Pablo Picasso, Paul Klee, Vassili Kandinski i Piet Mondrian, van influir directament en els expressionistes abstractes, en els pintors del color field, de l\'abstracci\xc3\xb3 postpict\xc3\xb3rica i els expressionistes l\xc3\xadrics. Nord-americans del segle XIX com Augustus Vincent Tack i Albert Pinkham Ryder, juntament amb els modernistes primerencs com Georgia O\'Keeffe, Marsden Hartley Stuart Davis, Arthur Dove i els paisatges de Milton Avery, tamb\xc3\xa9 van crear els precedents i van influir en els expressionistes abstractes, en els pintors del color field i dels abstraccionistas l\xc3\xadrics. Les pintures de Henri Matisse, French Window at Collioure, i View of Notre D\xc3\xb3na\'m de 1914 van crear una \xc3\xa0mplia influ\xc3\xa8ncia en els pintors del color field en general (incloent les Open S\xc3\xa8ries de Robert Motherwell) i les pintures de Richard Diebenkorn, Ocean Park, espec\xc3\xadficament. D\'acord amb la historiadora d\'art, Jane Livingston, Diebenkorn va veure les pintures de Matisse en una exhibici\xc3\xb3 a Los Angeles en 1966, les quals van tenir un enorme impacte en ell i en el seu treball. Jane Livingston va dir sobre l\'exhibici\xc3\xb3 de Matisse de gener de 1966 que Diebenkorn va observar a Los Angeles:_NEWLINE_ _NEWLINE_\xc3\x89s molt dif\xc3\xadcil no adscriure un enorme pes a aquesta experi\xc3\xa8ncia en l\'adre\xc3\xa7a que el seu treball va prendre des d\'aquest moment. Les dues pintures que ell va veure es plasmen en gaireb\xc3\xa9 tots els llen\xc3\xa7os de Ocean Park. View of Notre D\xc3\xb3na\'m i French Window Collioure, tots dos pintats en 1914, van ser posades a la vista per primera vegada als Estats Units._NEWLINE_Livingston continua dient que Diebenkorn va deure haver experimentat French Window at Collioure com una epifania._NEWLINE_Joan Mir\xc3\xb3 va ser un dels artistes m\xc3\xa9s influents del segle XX. Mir\xc3\xb3 va ser pioner en la t\xc3\xa8cnica del tacat, creant fons borrosos amb n\xc3\xbavols multi-colors en pintura prima d\'oli, al voltant de 1920 i 1930; damunt de la qual cosa va afegir cal\xc2\xb7ligrafia, car\xc3\xa0cters i un abundant l\xc3\xa8xic de paraules i imaginari. Arshile Gorky, obertament va admirar el treball de Mir\xc3\xb3 i va pintar obres similars abans de descobrir la seva pr\xc3\xb2pia originalitat a inicis dels quaranta. Durant els sesentas, Mir\xc3\xb3 va pintar llargs camps radiants de color, vigorosament pintats en blau, blanc i altres camps monocrom\xc3\xa0tics de color; amb orbes negres borroses i formes similars a la cal\xc2\xb7ligrafia, surant a l\'atzar. Aquests treballs es van assemblar a les pintures del color field de les generacions m\xc3\xa9s j\xc3\xb3benes. El bi\xc3\xb3grado, Jacques Dupin va dir sobre el treball de Mir\xc3\xb3 durant els seixanta:_NEWLINE_ Aquests llen\xc3\xa7os mostren afinitats - Mir\xc3\xb3 no intenta negar aix\xc3\xb2 - amb les cerques de la nova generaci\xc3\xb3 de pintors. Molts d\'ells, Jackson Pollock sent un d\'ells, han reconegut el seu deute a Mir\xc3\xb3. Mir\xc3\xb3, en retorn, mostra gran inter\xc3\xa8s en el seu treball i mai es perd d\'una oportunitat per animar i recolzar-los. Aix\xc3\xad mateix, aquest tampoc considera per sota de la seva dignitat l\'utilitzar els seus descobriments en algunes ocasions. _NEWLINE_Prenent el seu exemple d\'altres modernistes europeus com Joan Mir\xc3\xb3, el moviment del color field compr\xc3\xa8n d\xc3\xa8cades des de mitjan segle XX fins a inicis del segle XXI. La pintura del color field actualment compr\xc3\xa8n tres generacions separades, per\xc3\xb2 relacionades de pintors. Termes utilitzats freq\xc3\xbcentment per fer refer\xc3\xa8ncia a aquests tres grups separats, per\xc3\xb2 similars, s\xc3\xb3n l\'expressionisme abstracte, l\'abstracci\xc3\xb3 postpict\xc3\xb3rica i l\'abstracci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica. Alguns d\'aquests artistes van fer treballs en aquestes tres \xc3\xa0rees, i es van relacionar a tots aquests estils. Els pioner del color field, com Jackson Pollock, Mark Rothko, Clyfford Still, Barnett Newman, Adolph Gottlieb i Robert Motherwell s\xc3\xb3n pensats, originalment com a expressionistes abstractes. Artistes com Helen Frankenthaler, Sam Francis, Richard Diebenkorn, Jules Olitski, i Kenneth Noland, van anar d\'una generaci\xc3\xb3 relativament m\xc3\xa9s jove o, en el cas de Morris Louis, est\xc3\xa8ticament alineats amb les perspectives d\'aquesta generaci\xc3\xb3; la qual va comen\xc3\xa7ar com una generaci\xc3\xb3 d\'expressionistes abstractes, per\xc3\xb2 que r\xc3\xa0pidament es va moure cap a l\'abstracci\xc3\xb3 pospict\xc3\xb3rica. Mentre que art\xc3\xadstas m\xc3\xa9s joves com Frank Stella, Ronald Davis, Larry Zox, Larry Poons, Walter Darby Bannard, Ronnie Landfield, Donen Christensen, van comen\xc3\xa7ar amb l\'abstracci\xc3\xb3 pospict\xc3\xb3rica i enetualmente es van moure cap a un nou tipus d\'expressionisme abstracte, referit com a abstracci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica. Molts d\'aquests artistes esmentats, aix\xc3\xad com molts altres, han practicat les tres maneres en una sola fase de les seves carreres. Durant les \xc3\xbaltimes fases de la pintura del color field, com a reflex del zeitgeist dels seixanta tardans (en els quals tot va comen\xc3\xa7ar a apar\xc3\xa8ixer s\xc3\xb2l) i l\'ansietat de l\'edat (amb les incerteses del temps) van convergir amb el gestalt de l\'abstracci\xc3\xb3 post-pict\xc3\xb2rica, produint l\'abstracci\xc3\xb3 l\xc3\xadrica, la qual va combinar la precisi\xc3\xb3 de l\'idioma del color field amb la vaguetat de l\'expressionisme abstracte. Durant el mateix per\xc3\xadode dels seixanta seixanta i els setanta a Europa, Gerhard Richter, Anselm Kiefery molts altres artistes tamb\xc3\xa9 van comen\xc3\xa7ar a produir obres d\'intensa expressi\xc3\xb3, convergint l\'abstracci\xc3\xb3 amb les imatges, incorporant imaginari del paisatge que per a finals dels seixanta seria conegut com a neo-expressionisme.'