b"\n_START_ARTICLE_\nAixecament d'esclaus de Berbice\n_START_SECTION_\nDesenvolupament\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1762, la poblaci\xc3\xb3 de la col\xc3\xb2nia neerlandesa de Berbice inclo\xc3\xafa 3.833 esclaus negres, 244 esclaus amerindis i 346 blancs. El 23 de febrer de 1763, diversos esclaus de la plantaci\xc3\xb3 de Magdalenenberg, al riu Canje es van recoltar, protestant pel tractament dur i inhum\xc3\xa0 que rebien. Van cremar la casa principal de la plantaci\xc3\xb3 i van despla\xc3\xa7ar-se a les plantacions ve\xc3\xafnes per mobilitzar els altres esclaus africans que hi havia. Cuffy, un esclau de casa de Lilienburg, una altra plantaci\xc3\xb3 situada a la riba del Canje, va organitzar els esclaus revoltats com una unitat militar. Mentre les plantacions anaven caient sota domini dels revoltats, els colons neerlandesos es van despla\xc3\xa7ar cap al nord i van deixar la regi\xc3\xb3 als esclaus, que en van prendre possessi\xc3\xb3. Durant gaireb\xc3\xa9 un any, els rebels van ocupar la part meridional de la col\xc3\xb2nia, mentre que els blancs van mantenir el control de la regi\xc3\xb3 septentrional costanera. Finalment, nom\xc3\xa9s la meitat dels blancs que hi havia a la col\xc3\xb2nia s'hi van quedar._NEWLINE_Els rebels van arribar a ser uns 3.000, provocant que el control europeu a la Guaiana estigu\xc3\xa9s en perill. Enrte els rebels tamb\xc3\xa9 van destacar Atta, Accara i Accabre. Finalment, no obstant, els insurgents van ser derrotats, la primavera de 1764, amb l'assist\xc3\xa8ncia de tropes provinents de les col\xc3\xb2nies francesa i brit\xc3\xa0nica ve\xc3\xafnes, aix\xc3\xad com per refor\xc3\xa7os provinents d'Europa.\n_START_SECTION_\nLlegat\n_START_PARAGRAPH_\nCuffy \xc3\xa9s commemorat el 23 de febrer com heroi nacional de Guyana. El 1976 es va erigir un monument de bronze a la Pla\xc3\xa7a de la Revoluci\xc3\xb3 de la capital, Georgetown."