b"\n_START_ARTICLE_\nEntfliehet, verschwindet, entweichet, ihr Sorgen, BWV 249a\n_START_SECTION_\nOrigen i context\n_START_PARAGRAPH_\nEl text \xc3\xa9s de Picander, publicat el 1727 en la primera s\xc3\xa8rie del recull Ernst-Scherzhaffte und Satyrische Gedicthe (Poemes seriosos, graciosos i sat\xc3\xadrics), est\xc3\xa0 dedicada al 43\xc3\xa8 aniversari del duc Christian de Sax\xc3\xb2nia-Wei\xce\xb2enfels. \xc3\x89s una obra, -coneguda tamb\xc3\xa9 com a Cantata pastoral- perduda que ha estat possible reconstruir a patir de la primera versi\xc3\xb3 de l'Oratori de Pasqua, BWV 249, composta cinc setmanes m\xc3\xa9s tard a Leipzig, si b\xc3\xa9 no fou estrenada fins al 1735, que \xc3\xa9s una par\xc3\xb2dia d'aquesta cantata. Amb posterioritat fou adaptada a l'ambient religi\xc3\xb3s i interpretada com a Haupt-Music el diumenge de Pasqua, l'1 d'abril de 1725 amb el t\xc3\xadtol Kommt, gehet und eilet; el 25 d'agost de l'any seg\xc3\xbcent, fou interpretada a Leipzig, de nou com a profana, per a la felicitaci\xc3\xb3 del comte Joachim Friedrich von Flemming, amb el t\xc3\xadtol Verjaget, zerstreuet, zerr\xc3\xbcet, ihr Sterne i subt\xc3\xadtol Die Freier des Genius, BWV 249b. No es conserva cap partitura ni particel\xc2\xb7la, cont\xc3\xa9 deu n\xc3\xbameros, una simfonia inicial, quatre parelles \xc3\xa0ria-recitatiu, i una \xc3\xa0ria final. Escrita per a soprano, contralt, tenor, baix; tres trompetes, timbals, dues flautes de bec, dos obo\xc3\xa8s, corda i baix continu amb fagot. Inspirada en les Buc\xc3\xb2liques de Virgili descriu la conversa entre els pastors, Menalcas (baix) i Dametas (tenor) i les pastores Doris (soprano) i S\xc3\xadlvia (contralt); entre tots s'animen a deixar la feina pr\xc3\xb2pia de tenir cura del ramats i participar en la festa d'homenatge al duc."