b'\n_START_ARTICLE_\nMarquesat de Busca\n_START_SECTION_\nLa primera dinastia aler\xc3\xa0mica\n_START_PARAGRAPH_\nEl marquesat de Busca t\xc3\xa9 el seu origen en la divisi\xc3\xb3 dels dominis del marques de Bonifaci del Vasto a la seva mort vers 1125, quan es van repartir entre els seus set fills: Encara que situat en el territori ardu\xc3\xadnic de l\'antiga Marca de Tor\xc3\xad, despr\xc3\xa9s de la mort d\'Adelaida de Susa va ser governat per la dinastia aler\xc3\xa0mica representada per Bonifaci. Despr\xc3\xa9s de la mort de Bonifacio el marquesat es va convertir en el feu del seu fill Guillem, primer marqu\xc3\xa8s aler\xc3\xa0mic de Busca. L\'escut d\'armes adoptat pel marqu\xc3\xa8s de Busca era de pals d\'or i de gules._NEWLINE_A Guillem I de Busca el va succeir el seu fill Berengari (1158-1211) i m\xc3\xa9s tard el fill d\'aquest, Guillem II (1211-1231) i el darrer marqu\xc3\xa8s Enric (1231-1284). D\'un germ\xc3\xa0 de Guillem II, anomenat Od\xc3\xb3, descendeixen els senyors de Rossana (poble proper a Busca) i de Cavallerleone i Polonghera (al pa\xc3\xads de Saluzzo). Un altre germ\xc3\xa0, anomenat Ramon, va donar origen als senyors de Cossano Belbo, Rocchetta Belbo i Castino, a la comarca de Cortemilia. Aquests darrers feus eren probablement la part de l\'her\xc3\xa8ncia del bisbe i marqu\xc3\xa8s Bonifaci de Cortemilia, germ\xc3\xa0 del primer marqu\xc3\xa8s de Busca, Guillem. Vegeu marquesat de Cortemilia._NEWLINE_El marqu\xc3\xa8s de Busca va establir el seu quarter general en un pujol, probablement sobre les ru\xc3\xafnes de l\'antic " castrum " roma, on va construir un castell, del que avui dia resten les ru\xc3\xafnes anomenades " Castellaccio " a la vora de Busca. La construcci\xc3\xb3 de l\'esgl\xc3\xa9sia de Sant Esteve va ser tamb\xc3\xa9 promoguda pel primer marqu\xc3\xa8s._NEWLINE_El marqu\xc3\xa8s de Busca es trobava entre el poder de la nova ciutat de Cuneo (fundada el 1198 i el de la notable pot\xc3\xa8ncia militar que era el marquesat de Saluzzo, descendent d\'un altre fill de Bonifaci del Vast. Manfred de Saluzzo (Manfred del Vasto). Del 1266 en endavant, l\'equilibri pol\xc3\xadtic piemont\xc3\xa8s es va desestabilitzar per l\'entrada a It\xc3\xa0lia de Carles I d\'Anjou (1226-1285) que havia adquirit el regne de Proven\xc3\xa7a el 1246 a trav\xc3\xa9s del seu matrimoni amb Beatriu, l\'\xc3\xbaltima descendent dels reis de Proven\xc3\xa7a, i m\xc3\xa9s tard tamb\xc3\xa9 es va convertir en rei de N\xc3\xa0pols. En pocs anys Carles va obtenir el control de gran part del Piemont, derrotant fins i tot a la poderosa comuna d\'Asti 1270 i agafant el t\xc3\xadtol de comte del Piemont. El marquesat de Busca va ser conquerit per Tom\xc3\xa1s I de Saluzzo en vida del darrer marques Enric (1281).\n_START_SECTION_\nA Saluzzo, als Anjou i finalment a Savoia\n_START_PARAGRAPH_\nDel 1281 al 1305 Busca va estar sota el domini de la nissaga aler\xc3\xa0mica de Saluzzo, passant despr\xc3\xa9s a Carles II d\'Anjou, que tamb\xc3\xa9 havia sotm\xc3\xa8s Cuneo. Del 1347 al 1358 va retornar al marquesat de Saluzzo, governat per Frederic II de Saluzzo (Frederic II del Vasto). Llavors el 1359 novament va passar als Anjou, fins al 1361, quan Joana d\'Anjou, reconeixent que no podia protegir Busca contra els assalts dels marquesos de Saluzzo, va recon\xc3\xa8ixer a la ciutat el dret a triar un nou senyor. El 7 d\'abril de 1361 els procuradors la comuna van signar un acord amb els delegats del "Comte Verd" Amadeu de Savoia i es van posar sota la seva senyoria. En endavant Busca va romandre possessi\xc3\xb3 de la casa de Savoia, i els membres sobirans d\'aquesta tamb\xc3\xa9 van ser honrats amb el t\xc3\xadtol de marqu\xc3\xa8s de Busca.\n_START_SECTION_\nEls Busca i Lancia al Astigiano i a Sic\xc3\xadlia\n_START_PARAGRAPH_\nA m\xc3\xa9s de Berengario, el primer marqu\xc3\xa8s de Busca va tenir altres dos fills: Manfred I i Conrad, qui va servir a l\'ex\xc3\xa8rcit de Frederic Barba-roja i que s\xc3\xb3n a l\'origen de la branca siciliana anomenada "Lancia" (Llan\xc3\xa7a). Manfredo i potser, Conrad tenien terres al Astigiano (pa\xc3\xads d\'Asti), part de l\'antic comtat de Loreto, prop de Costigliole d\'Asti; aquestes terres venien de Bonifaci del Vasto a trav\xc3\xa9s del seu fill Od\xc3\xb3 Boveri (oncle de Manfred i de Conrad) que no va tenir descend\xc3\xa8ncia._NEWLINE_Conrad va adquirir el 1168 la senyoria de Fondi. Manfred \xc3\xa9s conegut sobretot perqu\xc3\xa8 els seus descendents van adquirir el sobrenom, i despr\xc3\xa9s cognom, de Lancia pel seu paper de llancer de l\'ex\xc3\xa8rcit de Su\xc3\xa0bia. El nom \xc3\xa9s atestat el 1204, quan el seu fill, Manfred II, \xc3\xa9s qualificat de dominus Maynfredus marchio de Busca, qui Lancea dicitur. El t\xc3\xadtol de marqu\xc3\xa8s de Busca es deu al fet que entre el aleramici el t\xc3\xadtol feudal no s\'emprava nom\xc3\xa9s pels primog\xc3\xa8nits, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 per tots els membres mascles, de manera consorciada._NEWLINE_Manfred II seria el pare de Blanca Lancia (amant i potser esposa en articulo mortis, de Frederic II de Su\xc3\xa0bia) aix\xc3\xad com de Manfred III, vicari imperial al nord d\'It\xc3\xa0lia des 1238 a 1248, quan va ser assassinat a Asti, i de Galv\xc3\xa0, vicari imperial a Toscana, decapitat a N\xc3\xa0pols amb Conrad de Su\xc3\xa0bia (Conradino) el 29 d\'octubre de 1268. Altres genealogistes per\xc3\xb2, creuen que Blanca i Galv\xc3\xa0 eren fills de Bonifaci d\'Agliano, que al seu torn seria fill de Conrad de Busca. Les incerteses sorgeixen del fet que els cronistes de l\'\xc3\xa8poca dels fets (per exemple Nicolau Jamsilla, Saba Malaspina, Iacopo d\'Acqui, Salimbene d\'Adam o els Annales Ianuenses) donen informaci\xc3\xb3 contradict\xc3\xb2ria sobre els pares de Blanca i han donat lloc a un bon nombre d\'hip\xc3\xb2tesis geneal\xc3\xb2gques._NEWLINE_S\'ha de tenir en compte que el petit feu d\'Agliano a l\'Astigiano, prop de Loreto, per\xc3\xb2 mai havia pertangut als Lancia. Els senyors de Agliano per\xc3\xb2, semblen pert\xc3\xa0nyer als clients vassalls dels Lancia/Llan\xc3\xa7a i apareixen com a testimonis en els documents relacionats amb el marqu\xc3\xa8s de Montferrat i amb el de Saluzzo. D\'acord amb una de les diverses hip\xc3\xb2tesis geneal\xc3\xb2giques Bonifaci d\'Agliano s\'hauria casat amb la v\xc3\xaddua de Manfred II Lancia, convertint-se en el padrastre de Blanca i dels seus germans. Aix\xc3\xb2 faria compatible la not\xc3\xadcia sobre l\'autoria de la paternitat de Manfred Lancia amb la seva pr\xc3\xb2pia denominaci\xc3\xb3 ( "Lancia d\'Agliano") emprava per ell algunes vegades. Despr\xc3\xa9s de la connexi\xc3\xb3 entre Blanca i Federico, quan Bianca tenia nom\xc3\xa9s quinze anys, Bonifaci i la resta de la fam\xc3\xadlia hauria seguit a Blanca, a Sic\xc3\xadlia, on es va convertir en comte de Mineo, senyor de Patern\xc3\xb2 i marqu\xc3\xa8s de Buscavisse.'