b'\n_START_ARTICLE_\nComtat de Belfort\n_START_PARAGRAPH_\nEl comtat de Belfort fou una jurisdicci\xc3\xb3 feudal al Sacre Imperi Romanogerm\xc3\xa0nic, que mai va existir com a tal, sin\xc3\xb3 com una de les parts del comtat de Montb\xc3\xa9liard._NEWLINE_Amb H\xc3\xa9ricourt, Belfort fou part integrant del comtat de Montb\xc3\xa9liard governat pels senyors de Montfaucon. A la mort de Thierry III, anomenat "el Gran Bar\xc3\xb3", el comtat de Montb\xc3\xa9liard (l\'actual part nord del Franc Comtat), va caure en mans de Renald de Borgonya pel seu matrimoni amb Guillemeta de Neufch\xc3\xa2tel, hereva \xc3\xbanica hereva dels b\xc3\xa9ns de Thierry IIII. Renaud era el fill gran d\'Hug III, senyor de Salins, comte de Borgonya pel seu matrimoni amb Alix de Mer\xc3\xa0nie, filla d\'Ot\xc3\xb3 II, duc de Mer\xc3\xa0nia i comte palat\xc3\xad de Borgonya. La parella va tenir onze fills, dels quals Ot\xc3\xb3 IV va heretar del comtat de Borgonya per dret de la seva mare._NEWLINE_El matrimoni de Renald de Borgonya i de Guillemeta de Neufch\xc3\xa2tel es va celebrar el 1282. De la parella naixeren quatre noies i un noi; aquest aviat es va veure que era retardat mental. Renald va redactar un primer testament l\'any 1314, en qu\xc3\xa8 va designar el seu fill Oten\xc3\xad com a hereu dels seus estats. Tanmateix, si al cap de cinc anys aquest es trob\xc3\xa9s per la seva malaltia en la incapacitat per administrar-los, llavors, els b\xc3\xa9ns serien compartits entre els altres fills. Al seu testament, Renald designava al seu germ\xc3\xa0 Hug de Borgonya com a regent del comtat, i principal executor del seu testament; a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, li va demanar que prengu\xc3\xa9s el seu fill Oten\xc3\xad en cust\xc3\xb2dia a la seva defunci\xc3\xb3. Renald va morir el 1322, i totes les disposicions testament\xc3\xa0ries foren confirmades. Abans, Joana de Montb\xc3\xa9liard, la filla gran de Renald, s\'havia unit a Ulrich III, comte de Ferrette, del qual les terres (la part sud de l\'actual Alt Rin) confrontaven amb el comtat de Montb\xc3\xa9liard._NEWLINE_En el primer repartiment, Belfort va anar a parar de facto, a Joana de Montb\xc3\xa9liard. Per\xc3\xb2 el seu marit Ulrich III va morir el 1324, i la parella no deixava m\xc3\xa9s que filles, de les quals la gran, Joaneta, es va casar gaireb\xc3\xa9 de seguida amb el duc Albert II d\'\xc3\x80ustria. Aquest matrimoni va unir el comtat de Ferrette als dominis alsacians dels Habsbourg. L\'assumpte es complica amb les segones n\xc3\xbapcies successives de la seva mare, Joana de Montb\xc3\xa9liard, en principi amb Rodolf de Hesse, marcgravi de Bade, i despr\xc3\xa9s amb Guillem de Katzenellenbogen. En el moment del repartiment definitiu dels b\xc3\xa9ns de la casa de Montb\xc3\xa9liard pel tractat de Granges (1332), Joana tenia oficialment Belfort, Grandvillars, H\xc3\xa9ricourt i Rougemont; el comtat de Montb\xc3\xa9liard es trobava doncs desmembrat en dos parts. L\'altra entitat anava a Agn\xc3\xa8s, la tercera filla de Renald, que s\'havia casat amb Enric de Montfaucon (que es titulara comte de Montb\xc3\xa9liard el 1338 a la mort del seu cunyat Oten\xc3\xad). Joana, que es titulava \xc2\xabsenyora de Belfort\xc2\xbb per\xc3\xb2 portava el t\xc3\xadtol de comtessa, mor\xc3\xad el 1350, per\xc3\xb2 les seves segones n\xc3\xbapcies van donar origen a nombrosos fills amb drets, i els assumptes que concerneixen la successi\xc3\xb3 dels seus b\xc3\xa9ns foren objecte de nombrosos embolics; el cabdell s\'albira llarg i dif\xc3\xadcil de desenredar._NEWLINE_Finalment, fou vers el 1360 quan Belfort es trob\xc3\xa0 integrada definitivament en el domini austr\xc3\xadac.'