b"\n_START_ARTICLE_\nAngolesos estatunidencs\n_START_SECTION_\nEsclavitud en el segle XVII\n_START_PARAGRAPH_\nDes del segle XVII fins a principis del segle XIX, molts angolesos van ser enviats com a esclaus als Estats Units. Podien haver estat esclaus angolesos  els primers africans a arribar a les Tretze Col\xc3\xb2nies, segons ha explicat Sheila Walker, una productora de cinema i investigadora d'antropologia cultural a Am\xc3\xa8rica. Aix\xc3\xb2 es refereix a un esdeveniment de 1617 a Jamestown (Virg\xc3\xadnia), quan els angolesos van ser desviats per un vaixell espanyol a un vaixell angl\xc3\xa8s destinat a M\xc3\xa8xic. Aquests primers esclaus angolesos de Virg\xc3\xadnia (15 homes i 17 dones) eren ambundu i bakongo, que parlaven kimbundu i kikongo respectivament. Molts d'aquests primers esclaus eren lletrats. _NEWLINE_M\xc3\xa9s tard, els esclaus van ser robats als portuguesos pels pirates anglesos i holandesos quan els pirates van sortir amb els esclaus del port angol\xc3\xa8s de Luanda. Molts d'aquests esclaus van ser importats pels holandesos a la ciutat de Nova York, que, en aquell moment, es deia Nova Amsterdam i estava sota control holand\xc3\xa8s. Aix\xc3\xad, els angolesos tamb\xc3\xa9 van ser els primers esclaus a la ciutat de Nova York. Segons el professor de la Universitat Harvard Jill Lepore, els esclaus d'Angola que van arribar a Nova Amsterdam tamb\xc3\xa9 van ser ambundu i, en menor mesura, kongos, com va ser el cas dels primers esclaus que van arribar a Virg\xc3\xadnia. En 1621, l'antic esclau angol\xc3\xa8s Anthony Johnson va arribar a Virg\xc3\xadnia i va ser el primer esclau negre documentat a les col\xc3\xb2nies angleses en obtenir la seva llibertat i, alhora, esclaus propis. A Anthony Johnson se li va concedir la propietat de John Casor despr\xc3\xa9s d'un cas civil en 1654. El comer\xc3\xa7 d'esclaus angolesos als Estats Units va assolir la seva major magnitud entre 1619 i 1650. En 1644 es van comprar 6.900 esclaus a la costa africana per netejar els boscos, construir carreteres, cases i edificis p\xc3\xbablics, i cultivar aliments. La majoria eren de les col\xc3\xb2nies de la companyia a les \xc3\x8dndies Occidentals, per\xc3\xb2 procedien de les seves factories establertes a Angola.\n_START_SECTION_\nSegle XVIII-XIX\n_START_PARAGRAPH_\nDurant el per\xc3\xadode colonial la gent de la regi\xc3\xb3 Congo-Angola van representar el 25% dels esclaus a Am\xc3\xa8rica del Nord. Sobre la base de les dades esmentades, molts esclaus angolesos provenien de diferents grups \xc3\xa8tnics, com el bakongo i els tio i ambundus (del regne de Ndongo). No obstant aix\xc3\xb2, no tots els esclaus van mantenir la cultura dels seus avantpassats. Els bakongo eren cat\xc3\xb2lics, del regne del Congo, que s'havia convertit volunt\xc3\xa0riament al catolicisme el 1491 despr\xc3\xa9s que els portuguesos establissin relacions comercials en aquest territori. Els esclaus d'Angola van formar la majoria dels esclaus a Carolina del Sud i eren un dels principals grups d'esclaus en altres llocs. A Virg\xc3\xadnia, la majoria dels esclaus provenien dels l\xc3\xadmits de les nacions-estats moderns de Nig\xc3\xa8ria i Angola. Entre 1710 i 1769, nom\xc3\xa9s el 17% dels esclaus que van arribar a Virg\xc3\xadnia eren d'Angola. Altres llocs als Estats Units, com Delaware i Indiana, tamb\xc3\xa9 tenien esclaus angolesos._NEWLINE_Molts dels esclaus bakongo que van arribar als Estats Units al segle XVIII van ser capturats i venuts com a esclaus pels reis africans a altres tribus o enemics durant diverses guerres civils. Algunes dels esclaus venuts del Congo als Estats Units eren soldats entrenats. En 1739 hi va haver un aixecament a Carolina del Sud on possiblement el 40% dels esclaus eren angolesos. Dirigit per un angol\xc3\xa8s anomenat Jemmy, un grup de 20 esclaus angolesos, probablement bakongos i qualificats de cat\xc3\xb2lics, es van amotinar i van matar almenys 20 colons blancs i alguns nens. Van marxar a Charleston (Carolina del Sud), on l'aixecament va ser durament reprimit. Quaranta dels esclaus de la revolta (alguns angolesos) van ser decapitats i els seus caps van penjar de pals per servir d'advert\xc3\xa8ncia als altres. Aquest episodi, conegut com la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 de Stono, va precipitar la legislaci\xc3\xb3 que prohibia la importaci\xc3\xb3 d'esclaus. La prohibici\xc3\xb3 estava destinada a resoldre dos problemes greus: la inhumanitat cap als esclaus negres i el fet que el pa\xc3\xads tingu\xc3\xa9s m\xc3\xa9s negres que blancs. M\xc3\xa9s tard, uns 300 antics esclaus angolesos van fundar la seva pr\xc3\xb2pia comunitat al  delta del riu Braden, a prop del que ara \xc3\xa9s el centre de Bradenton, Florida. Li van donar el nom d'Angola, en honor de la p\xc3\xa0tria de molts d'ells, i van intentar viure com homes lliures. Tanmateix, aquesta Angola va ser destru\xc3\xafda en 1821. Els ca\xc3\xa7adors rics i posse\xc3\xafdors d'esclaus van contractar 200 mercenaris, van capturar 300 negres i van cremar les seves cases. Es creu, tanmateix, que alguns angolesos van fugir en basses i van aconseguir amb \xc3\xa8xit a l'illa d'Andros a Bahames, on s'hi van establir.\n_START_SECTION_\nEmigraci\xc3\xb3 recent\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de l'abolici\xc3\xb3 de l'esclavitud en 1865 i fins als anys 1970, pocs angolesos van emigrar als Estats Units. La immigraci\xc3\xb3 angolesa a gran escala als Estats Units va comen\xc3\xa7ar a la d\xc3\xa8cada de 1970, fugint de les guerres regionals al seu pa\xc3\xads. Inicialment, la majoria dels refugiats angolesos van emigrar a Fran\xc3\xa7a, a B\xc3\xa8lgica i a Portugal, el pa\xc3\xads al que Angola va pert\xc3\xa0nyer en \xc3\xa8poca colonial i amb el que compartien la llengua. Per\xc3\xb2 a la d\xc3\xa8cada de 1980, les restriccions a la immigraci\xc3\xb3 van obligar a moltes d'ells a emigrar a altres pa\xc3\xafsos, com els Estats Units. Abans d'aix\xc3\xb2, nom\xc3\xa9s 1.200 angolesos havien emigrat als Estats Units. Entre 1980 i 1989, 1.170 angolesos van entrar als EUA; Entre 1990 i 2000 hi van arribar 1.995 m\xc3\xa9s. Es van registrar 4.365 angolesos com a residents als Estats Units l'any 2000._NEWLINE_S'establiren principalment a Philadelphia, St. Louis, Phoenix, i Chicago. Tamb\xc3\xa9 hi ha alguns angolesos a Brockton, Massachusetts, atrets a l'\xc3\xa0rea per la pres\xc3\xa8ncia dels ja establerts capverdians estatunidencs lus\xc3\xb2fons. En 1992 els l\xc3\xadders de les comunitats angoleses d'aquestes ciutats formaren l' Angolan Community in the USA (ACUSA). La branca de Chicago ha ajudat als nous immigrants.\n_START_SECTION_\nDemografia\n_START_PARAGRAPH_\nActualment, la majoria dels estatunidencs que s\xc3\xb3n descendents d'immigrants angolesos als Estats Units parlen portugu\xc3\xa8s i angl\xc3\xa8s. Malgrat les grans dimensions familiars d'Angola, la majoria d'immigrants angolesos als Estats Units s\xc3\xb3n homes solters o petits grups familiars. A ciutats com Chicago, les comunitats angoleses solen celebrar festes angoleses, escoltar m\xc3\xbasica angolesa o llegir peri\xc3\xb2dics sobre esdeveniments ocorreguts a Angola. Les principals comunitats s\xc3\xb3n concentrades a Filad\xc3\xa8lfia, St. Louis, Phoenix i Chicago. Mentrestant, els estats amb les comunitats angoleses estatunidenques m\xc3\xa9s importants s\xc3\xb3n a Massachusetts, Pennsilv\xc3\xa0nia, Connecticut i Nova Jersey. Encara que segons estimacions de 2000 nom\xc3\xa9s hi havia 1.642 persones d'origen angol\xc3\xa8s als Estats Units, segons el mateix cens d'aquell any, 4.365 persones nascudes a Angola vivien als Estats Units, dels quals 1.885 eren blancs, 1.635 negres, 15 eren asi\xc3\xa0tics, 620 mesti\xc3\xa7os i altres 210 de ra\xc3\xa7a no especificada."