b"\n_START_ARTICLE_\nSantuari d'\xc3\x80rtemis Ortia\n_START_SECTION_\nEl santuari\n_START_PARAGRAPH_\nEl culte d'Ortia \xc3\xa9s com\xc3\xba en les quatre poblacions de la Esparta origin\xc3\xa0ria: Limnai, Pitana, Kynosoura i Mesoa. Degu\xc3\xa9 estar precedit pel culte de la divinitat poliada Atena, grec \xce\xa0\xce\xbf\xce\xbb\xce\xb9\xce\xbf\xe1\xbf\xa6\xcf\x87\xce\xbf\xcf\x82, Polio\xc5\xa9khos ('protectora de la ciutat') o grec \xce\xa7\xce\xb1\xce\xbb\xce\xba\xce\xaf\xce\xbf\xce\xb9\xce\xba\xce\xbf\xcf\x82, Khalk\xc3\xadoikos ('de la casa de bronze')._NEWLINE_El santuari era entre Limnai i la riba occidental del riu Eurotes, en una depressi\xc3\xb3 natural. Els vestigis m\xc3\xa9s antics, fragments de cer\xc3\xa0mica del per\xc3\xadode geom\xc3\xa8tric, en testimonien l'exist\xc3\xa8ncia des del s. IX\xc2\xa0ae. En l'origen, el culte era celebrat sobre un altar rectangular fet de terrossos de terra. A principis del s. VIII, el t\xc3\xa8menos tenia un paviment de c\xc3\xb2dols del riu i envoltat d'un mur trapezo\xc3\xafdal. Un altar de pedra i fusta s'hi constru\xc3\xad m\xc3\xa9s tard, aix\xc3\xad com un temple. Les guerres empreses per Esparta permetien finan\xc3\xa7ar-ne els treballs._NEWLINE_Un segon temple s'hi constru\xc3\xad cap al 570 ae, sota el regnat de Lle\xc3\xb3 i Agasicles (cap a 575\xe2\x80\x93560\xc2\xa0ae), els \xc3\xa8xits militars dels quals en finan\xc3\xa7aren les obres. El terreny fou real\xc3\xa7at despr\xc3\xa9s d'un desbordament de l'Eurotes. Sobre el ja\xc3\xa7 del riu s'al\xc3\xa7\xc3\xa0 un altar i un temple de pedra calc\xc3\xa0ria, orientats com els edificis anteriors. El segon temple fou totalment refet al s. II ae, tret de l'altar, que els romans reempla\xc3\xa7aren al s. III  per un amfiteatre per acollir els turistes de la diamastigosi.\n_START_SECTION_\nElements primitius del culte\n_START_PARAGRAPH_\nEn l'origen, el culte d'Ortia era el d'una religi\xc3\xb3 preantropom\xc3\xb2rfica i preol\xc3\xadmpica. Les inscripcions esmenten simplement \xc2\xabOrtia\xc2\xbb (o altres variants com Ortria) o com el poeta l\xc3\xadric Alcman (Partenias, I, v. 61), que l'anomena Aotis ('la de l'aurora', v. 87)._NEWLINE_El culte es dirigeix a un x\xc3\xb3anon (ef\xc3\xadgie grollera de fusta) considerat mal\xc3\xa8fic. Paus\xc3\xa0nies (III, 16, 9-11) diu que era originari de T\xc3\xa0uric i l'havien furtat Orestes i Ifigenia. Tornava boigs els qui el trobaven, i feia matar-se els espartans que oferien sacrificis a \xc3\x80rtemis. Nom\xc3\xa9s la intervenci\xc3\xb3 d'un oracle permet\xc3\xa9 \xc2\xabdomesticar\xc2\xbb l'est\xc3\xa0tua. Es vess\xc3\xa0 sang humana sobre l'altar, que acollia sacrificis humans per sorteig. El legislador Licurg els reempla\xc3\xa7\xc3\xa0 per la flagelaci\xc3\xb3 ritual dels efebs, la diamastigosi. Segons Plutarc (Vida d'Ar\xc3\xadstides, 17, 10), cal veure-hi m\xc3\xa9s aviat la commemoraci\xc3\xb3 d'un episodi de les guerres m\xc3\xa8diques._NEWLINE_\xc3\x80rtemis hi fou venerada sota l'epiclesi de grec \xce\x9b\xcf\x85\xce\xb3\xce\xbf\xce\xb4\xce\xad\xcf\x83\xce\xbc\xce\xb1, Lygod\xc3\xa9sma, literalment 'en el lla\xc3\xa7 de v\xc3\xadmet', la qual cosa suggereix una est\xc3\xa0tua \xc2\xabinc\xc3\xb2moda\xc2\xbb, t\xc3\xadpica dels cultes grecs primitius. Per Paus\xc3\xa0nies (ib\xc3\xadd.), el nom s'explica perqu\xc3\xa8 s'hauria trobat el x\xc3\xb3anon en un matoll de v\xc3\xadmet, que mantenia l'estatueta orthia, \xc3\xa9s a dir, 'dreta'. El seu culte comprenia, a m\xc3\xa9s de la flagelaci\xc3\xb3, danses individuals de joves i de cors de xiques. Per als xics, el premi del concurs era una fal\xc3\xa7, la qual cosa fa suposar que es tractava d'un ritu agrari._NEWLINE_La pres\xc3\xa8ncia d'exvots testimonia la popularitat del culte: m\xc3\xa0scares d'argila representaven ancians o hoplites, aix\xc3\xad com figuretes de plom de terracota, mostrant homes i dones tocant la flauta, la lira o els plats, o fins i tot muntant a cavall.\n_START_SECTION_\nLa diamastigosi\n_START_PARAGRAPH_\nEl culte d'Ortia donava lloc a la \xce\xb4\xce\xb9\xce\xb1\xce\xbc\xce\xb1\xcf\x83\xcf\x84\xce\xaf\xce\xb3\xcf\x89\xcf\x83\xce\xb9\xcf\x82, diamastigosi (de \xce\xb4\xce\xb9\xce\xb1\xce\xbc\xce\xb1\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb9\xce\xb3\xe1\xbf\xb6, diamastig\xc3\xb4, 'assotar durament'), la flagelaci\xc3\xb3 dels efebs, descrita per Plutarc, Xenofont i Plat\xc3\xb3. S'apilaven uns formatges damunt l'altar, protegits per adults armats de fuets. Els joves se n'havien d'apropiar, reptant les fuetades. Almenys, en \xc3\xa8poca romana, la sacerdotessa podia controlar la for\xc3\xa7a dels colps: segons Paus\xc3\xa0nies (III, 16, 10\xe2\x80\x9311), aquesta portava al llarg del ritual el x\xc3\xb3anon d'Ortia. Quan un dels portafuets detenia els colps, per no desfigurar un jovenet o en consideraci\xc3\xb3 a la fam\xc3\xadlia, el x\xc3\xb3anon considerava la seua funci\xc3\xb3 entorpida. La sacerdotessa renyava llavors a l'assotador culpable._NEWLINE_En \xc3\xa8poca romana, segons Cicer\xc3\xb3 (Tusculanes, II, 34), el ritual s'havia transformat en un espectacle sagnant, i arribava de vegades a la mort d'un jove, sota la mirada dels espectadors arribats de tot l'imperi. S'hagu\xc3\xa9 de construir fins i tot un amfiteatre, al s. III, per acollir els turistes. Libani indica que encara al s. IV, l'espectacle atreia curiosos.\n_START_SECTION_\nL'exploraci\xc3\xb3 del jaciment\n_START_PARAGRAPH_\nEl santuari, el descobr\xc3\xad a principis del s. XX l'Escola brit\xc3\xa0nica d'arqueologia, durant les seues excavacions a Lac\xc3\xb2nia. En aquesta \xc3\xa8poca, el lloc albergava \xc3\xbanicament les ru\xc3\xafnes d'un teatre rom\xc3\xa0, \xc3\xa0mpliament saquejades des de la fundaci\xc3\xb3 de l'Esparta moderna al 1834 i a punt de ser cobertes pel riu. R\xc3\xa0pidament, els arque\xc3\xb2legs, sota la direcci\xc3\xb3 de R. M. Dawkins, van trobar vestigis grecs. Dawkins escrigu\xc3\xa9: \xc2\xabEl teatre rom\xc3\xa0 ha pogut protegir-se efica\xc3\xa7ment (\xe2\x80\xa6) una gran quantitat d'objectes arcaics que, per la llum que llancen sobre la primitiva Esparta, han donat a aquesta excavaci\xc3\xb3 una import\xc3\xa0ncia cabdal.\xc2\xbb _NEWLINE_La primera campanya d'excavacions dur\xc3\xa0 cinc estacions, al final de les quals Dawinks public\xc3\xa0 el 1910 una Hist\xc3\xb2ria del santuari. Estigu\xc3\xa9 marcada per un recurs intensiu de l'estratigrafia. La campanya de 1924\xe2\x80\x931928 a Esparta inclogu\xc3\xa9 tamb\xc3\xa9 un episodi de neteja a Ortia el 1928."