b"\n_START_ARTICLE_\nDaylamites (poble)\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEls dailamites vivien en les terres altes de Dailam, enclavades a la serralada Elburz, entre Guilan i Tabaristan. No obstant aix\xc3\xb2, les fonts zoroastrianes i cristianes m\xc3\xa9s antigues indiquen que aquest poble provenia originalment d'Anat\xc3\xb2lia, prop del riu Tigris, on encara viuen avui grups etnoling\xc3\xbc\xc3\xadstics iranians com ara els  dimilis. Parlaven un idioma propi, un dialecte persa nord-occidental similar al dels ve\xc3\xafns guilak\xc3\xades. El  cristianisme nestori\xc3\xa0 estava est\xc3\xa8s entre ells a causa de les activitats de Juan de Dailam, informant-se de bisbats en aquesta \xc3\xa0rea tan remota en dates tan tardanes com la d\xc3\xa8cada de 790, sent possible que alguns romanents sobrevisquessin all\xc3\xa0 fins al segle XIV. Durant el per\xc3\xadode sass\xc3\xa0nida, els dailamitas van ser emprats com una infanteria d'alta qualitat. Segons els historiadors  bizantins Procopi de Cesarea i Agat\xc3\xadas, eren un poble bel\xc2\xb7lic\xc3\xb3s i expert en el combat proper, amb cada guerrer armat amb una espasa, un escut i llances o javelines. Van recolzar la rebel\xc2\xb7li\xc3\xb3 de  Bahram Chubin contra Cosroes II, per\xc3\xb2 m\xc3\xa9s tard 4000 dailamites van servir com a destacament d'elit a la gu\xc3\xa0rdia del segon. El general sass\xc3\xa0nida Vahriz, enviat per Cosroes i en 570 a conquerir Iemen, era probablement d'ascend\xc3\xa8ncia dailamita, i les seves tropes inclo\xc3\xafen efectius d'aquesta tribu, que m\xc3\xa9s tard jugaran un important paper en la conversi\xc3\xb3 del Iemen al naixent islam._NEWLINE_Algunes fonts musulmanes sostenen que despr\xc3\xa9s de la derrota sass\xc3\xa0nida a la batalla d'al-qadisiyya, el contingent de 4000 dailamitas de la gu\xc3\xa0rdia reial, juntament amb altres unitats perses, van desertar al b\xc3\xa0ndol \xc3\xa0rab i es van convertir a l'islam. No obstant aix\xc3\xb2, els dailamitas aconseguir resistir la invasi\xc3\xb3 \xc3\xa0rab de la seva pr\xc3\xb2pia p\xc3\xa0tria muntanyosa durant diversos segles i seguir dirigits pels seus propis governants locals.  La guerra al territori es va fer end\xc3\xa8mica, amb incursions i contraatacs per tots dos costats. Sota els \xc3\xa0rabs, l'antiga ciutat-fortalesa persa de Qazvin va recuperar el seu paper de l'\xc3\xa8poca sass\xc3\xa0nida com a baluard contra les incursions dailamitas. Segons l'historiador al-Tabari, els dailamitas, juntament amb els turcs, eren considerats els pitjors enemics dels musulmans.  Els  abb\xc3\xa0ssides penetrar a la regi\xc3\xb3 i van ocupar porcions d'ella, per\xc3\xb2 el seu control mai va ser veritablement efectiu. Durant el califat de Harun ar-Raixid, alguns xi\xc3\xaftes van buscar escapar de la persecuci\xc3\xb3 religiosa refugiant-se entre els dailamitas, la majoria dels quals romanien fidels a la seva fe pagana, a excepci\xc3\xb3 d'uns pocs  zoroastrians i cristians. Alguns d'aquests exiliats eren ali\xc3\xafs, i van comen\xc3\xa7ar la conversi\xc3\xb3 gradual dels dailamitas a l'islam xi\xc3\xafta.   Amb tot, una forta identitat persa es va mantenir arrelada en els pobles del lloc, juntament amb una mentalitat arab\xc3\xb3foba. Els governants de la zona, com la ziy\xc3\xa0rides, van arribar al punt de celebrar antics festivals iranians i zoroastrians._NEWLINE_Una branca moderna dels dailamites \xc3\xa9s coneguda sota el nom de tribu delaim o dulaim a l'Iraq."