b"\n_START_ARTICLE_\nGuerra Civil catalana\n_START_SECTION_\nContext social\n_START_PARAGRAPH_\nComen\xc3\xa7a el segle\xc2\xa0xv enmig d'una profunda crisi que afectava tota Europa occidental i especialment Catalunya per la crisi de subsist\xc3\xa8ncia en la poblaci\xc3\xb3, la crisi demogr\xc3\xa0fica a causa de l'epid\xc3\xa8mia de la pesta negra, que afect\xc3\xa0 especialment el camp, la crisi financera, amb un gran endeutament de les institucions p\xc3\xbabliques, i la reducci\xc3\xb3 del volum i els guanys del comer\xc3\xa7 internacional. _NEWLINE_A Catalunya destaca especialment la crisi social agr\xc3\xa0ria, amb l'aparici\xc3\xb3 del moviment remen\xc3\xa7a, que reivindica la supressi\xc3\xb3 dels mals usos. En l'aspecte pol\xc3\xadtic, la concepci\xc3\xb3 autorit\xc3\xa0ria de la monarquia topa, per un costat, amb la creixent for\xc3\xa7a de les institucions i els poders econ\xc3\xb2mics i, en l'entorn rural, amb la noblesa, la qual tamb\xc3\xa9 presenta fortes tensions amb els seus serfs._NEWLINE_Alfons el magn\xc3\xa0nim havia dut a terme la seva pol\xc3\xadtica en gran part des de N\xc3\xa0pols i no des de Barcelona, la capacitat d'influir en la pol\xc3\xadtica dels regnes per part de la Biga havia sigut, doncs, m\xc3\xa9s petita.\n_START_SECTION_\nL'enfrontament entre Joan II i el pr\xc3\xadncep de Viana\n_START_PARAGRAPH_\nEl clima emocional generat per l'empresonament de Carles de Viana, ordenat pel seu pare Joan el Sense Fe a les darreries de 1460, va fer passar a l'ofensiva a les classes privilegiades del Principat._NEWLINE_A les Corts de 1460 s'elegeix un Consell del Principat, que va exigir al rei l'immediat alliberament del seu fill. Aquesta en\xc3\xa8rgica actitud, unida a l'aixecament dels beamontesos navarresos i a la mobilitzaci\xc3\xb3 castellana a la frontera d'Arag\xc3\xb3, van obligar el rei a cedir: alliber\xc3\xa0 Carles de Viana i accept\xc3\xa0 la capitulaci\xc3\xb3 de Vilafranca (1461), en qu\xc3\xa8 es recollien les reivindicacions pol\xc3\xadtiques de l'oligarquia catalana, entre d'altres, la prohibici\xc3\xb3 al rei d'entrar a Catalunya sense perm\xc3\xads de la Generalitat mentre no s'aprovessin les lleis que la desenvolupaven._NEWLINE_La sobtada mort del pr\xc3\xadncep de Viana per tisi (tot i que corregu\xc3\xa9 la brama que fou enverinat per agents de Joana Enr\xc3\xadquez) a les tres setmanes del seu alliberament va alterar l'aparent pacificaci\xc3\xb3. A la mort del pr\xc3\xadncep, el nou primog\xc3\xa8nit seria l'infant Ferran, que tenia 10 anys, de manera que el rei va enviar a Barcelona la seva mare, la reina Joana Enr\xc3\xadquez, amb la intenci\xc3\xb3 d'aigualir la capitulaci\xc3\xb3 de Vilafranca i accentuar la divisi\xc3\xb3 entre els dirigents catalans, dividits entre els reialistes, els que volien desenvolupar la capitulaci\xc3\xb3 i establir els l\xc3\xadmits del poder reial, i una minoria radical que pretenia acabar amb els Trast\xc3\xa0mara, als quals consideraven incapa\xc3\xa7os de governar en el pactisme, i cercar un nou sobir\xc3\xa0, o b\xc3\xa9 instituir una rep\xc3\xbablica com la Rep\xc3\xbablica de Ven\xc3\xa8cia o la Rep\xc3\xbablica de G\xc3\xa8nova._NEWLINE_Les relacions de Joana Enr\xc3\xadquez amb els organismes representatius de Catalunya foren molt dures durant els sis mesos en qu\xc3\xa8 va viure a Barcelona amb el seu fill, ja que diversos dirigents de la Busca presos, acusats de conspirar en favor de Joan II en el complot de Sant Maties, van ser condemnats a mort, de manera que el mar\xc3\xa7 de 1462 decideix marxar a Girona, on feia uns mesos que els pagesos de remen\xc3\xa7a s'havien aixecat contra els seus senyors per reivindicar l'abolici\xc3\xb3 dels mals usos en la Guerra dels remences.\n_START_SECTION_\nEnric IV de Castella\n_START_PARAGRAPH_\nEn no obtenir els resultats desitjats, i veient que una rep\xc3\xbablica sense suport extern era inviable, el Consell del Principat comen\xc3\xa7a a oferir el Principat a candidats que, 50 anys despr\xc3\xa9s del comprom\xc3\xads de Casp, tenen ni que sigui molt indirectament algun dret a regnar a Catalunya. El 1462 es va proposar nomenar comte de Barcelona el rei Enric IV de Castella, el qual, a part dels seus drets al tron, podia comptar amb l'ajuda dels beaumontesos navarresos enemics de Joan el Sense Fe i del comte de Foix, que donaven suport Blanca II de Navarra, germana de Carles de Viana i exdona d'Enric IV, si respectava tota la particularitat catalana i la capitulaci\xc3\xb3 de Vilafranca. Enric IV de Castella accepta l'oferiment davant de la divisi\xc3\xb3 de la noblesa. _NEWLINE_Havent perdut T\xc3\xa0rrega, Tarragona i Perpiny\xc3\xa0, les tropes castellanes dirigides per Joan de Beaumont aconsegueixen aixecar el setge de Barcelona, per\xc3\xb2 fracassen en el setge de Girona, i finalment Joan el Sense Fe utilitza les divisions de la noblesa castellana per for\xc3\xa7ar Enric IV de Castella mitjan\xc3\xa7ant el tractat de Baiona, amb Llu\xc3\xads XI d'\xc3\xa0rbitre, l'abril de 1463 a renunciar al Principat, i en compensaci\xc3\xb3 se li lliura la batllia d'Estella, mentre que Joan el Sense Fe renuncia a les rendes que li corresponien a Castella.\n_START_SECTION_\nPere de Portugal\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1464, despr\xc3\xa9s del frac\xc3\xa0s amb el monarca castell\xc3\xa0, s'ofereix la corona a Pere de Portugal, net de Jaume II d'Urgell, el qual, donades les seves limitacions, s'alia amb el duc de Borgonya, enemic de Llu\xc3\xads XI de Fran\xc3\xa7a. Aragonesos, valencians i mallorquins, mentrestant, presten suport a Joan el Sense Fe, a m\xc3\xa9s dels buscaires i remences i alguns nobles i clergues. Bernat Saportella, diputat del Principat de Catalunya, es posa al costat del rei._NEWLINE_D'aquesta \xc3\xa8poca destaca la Batalla de Calaf, el 28 de febrer de 1465, amb vict\xc3\xb2ria del rei Joan sobre les tropes de Pere de Portugal amb el suport de Joan Ramon Folc IV de Cardona, i el fracassat setge de la Bisbal. Tamb\xc3\xa9 les tropes del rei Pere tingueren algun \xc3\xa8xit militar, com el suport rebut per mar des de Portugal quan Barcelona fou assetjada el juliol de 1465.\n_START_SECTION_\nRenat I\n_START_PARAGRAPH_\nEl 29 de juny de 1466 mor el conestable Pere de Portugal i s'ofereix la corona a Renat I d'Anjou, net de Joan I d'Arag\xc3\xb3 i antic enemic d'Alfons el Magn\xc3\xa0nim, la qual cosa modificar\xc3\xa0 el sistema d'aliances internacionals. Renat I cedeix els drets al seu fill, Joan II de Lorena, que entr\xc3\xa0 com a lloctinent a Barcelona el 31 d'agost de 1467. Aquest va aconseguir \xc3\xa8xits militars a l'Empord\xc3\xa0 i particip\xc3\xa0 en el setge de la For\xc3\xa7a Vella a Girona. Va morir poc despr\xc3\xa9s, el 16 de desembre de 1470._NEWLINE_Finalment, Joan el Sense Fe busca l'alian\xc3\xa7a amb el Regne de Castella amb el matrimoni del seu fill Ferran el Cat\xc3\xb2lic i, d'entre un seguit de candidates, aconsegueix que es casi amb la seva cosina, la infanta Isabel. Cap a la fi de l'any 1471, amb bona part de Catalunya recuperada per les tropes reials, comen\xc3\xa7a un setge a Barcelona que durar\xc3\xa0 fins al 8 d'octubre de 1472. Sense suports exteriors, els catalans han de rendir-se a la realitat i Barcelona es lliura als reialistes despr\xc3\xa9s d'un perd\xc3\xb3 general.\n_START_SECTION_\nConseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies per a Catalunya\n_START_PARAGRAPH_\nLa Generalitat va patir un fort desprestigi en acabar la guerra, no sols per haver estat el b\xc3\xa0ndol perdedor, sin\xc3\xb3 perqu\xc3\xa8 concentr\xc3\xa0 les cr\xc3\xadtiques de tots els sectors: els pactistes l'acusaven d'haver menystingut les revoltes agr\xc3\xa0ries i del replegament dels mercats cap a altres latituds; les classes baixes empobrides per la guerra patien les mesures fiscals necess\xc3\xa0ries per a recuperar la hisenda. Econ\xc3\xb2micament, la Generalitat estava exhausta i no va poder tornar els pr\xc3\xa9stecs que li havien concedit el Consell de Cent i alguns particulars._NEWLINE_A m\xc3\xa9s de la prec\xc3\xa0ria situaci\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica deixada per la guerra per la p\xc3\xa8rdua de flux de capitals, base d'una economia fins llavors basada en el comer\xc3\xa7 internacional, cal considerar tamb\xc3\xa9 que l'expansi\xc3\xb3 de l'Imperi otom\xc3\xa0 per la pen\xc3\xadnsula Balc\xc3\xa0nica, Palestina i el nord d'\xc3\x80frica va limitar les rutes des d'Occident cap als ports comercials d'Orient, la qual cosa va contribuir a la decad\xc3\xa8ncia del comer\xc3\xa7 mediterrani. _NEWLINE_A m\xc3\xa9s, la Mediterr\xc3\xa0nia havia perdut dimensi\xc3\xb3 com a mercat. El desenvolupament de les ciutats i ports del nord d'Europa configurava una \xc3\xa0rea comercial atl\xc3\xa0ntica que, sumada a les navegacions cap a Am\xc3\xa8rica, al final del segle, i cap a l'\xc3\x8dndia vorejant l'\xc3\x80frica, va deixar en un segon terme el comer\xc3\xa7 mediterrani._NEWLINE_Catalunya, amb l'estructura social malmesa, amb un estat que no podia competir amb altres pot\xc3\xa8ncies europees i amb la potenciaci\xc3\xb3 de Castella per la conquesta i comer\xc3\xa7 amb Am\xc3\xa8rica, rest\xc3\xa0 en una situaci\xc3\xb3 estrat\xc3\xa8gica desavantatjosa. _NEWLINE_A partir del segle\xc2\xa0xvi, Barcelona no continuaria sent una ciutat gran i important en el nou marc pol\xc3\xadtic i comercial, ni la pot\xc3\xa8ncia decis\xc3\xb2ria que havia estat en el per\xc3\xadode medieval."