b"\n_START_ARTICLE_\nWalter Maurice Elsasser\n_START_SECTION_\nEls anys de formaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nElsasser era fill de Maurice Elsasser i Johanna Masius, els seus avis eren pr\xc3\xb2spers mercaders jueus i el seu pare advocat. Els pares li amagaren el seu origen jueu que no descobr\xc3\xad fins als quinze anys. Realitz\xc3\xa0 els seus estudis al Gymnasium on es preparava intensament en mat\xc3\xa8ries cl\xc3\xa0ssiques (llat\xc3\xad, grec, matem\xc3\xa0tiques, hist\xc3\xb2ria i religi\xc3\xb3) i molt poc en f\xc3\xadsica i qu\xc3\xadmica. El seu inter\xc3\xa8s per la ci\xc3\xa8ncia li arrib\xc3\xa0 gr\xc3\xa0cies a la lectura d'una revista de ci\xc3\xa8ncia popular a la qual el seu pare estava subscrit i amb la lectura del popular llibre d'Ernst Haeckel The Riddles of the Universe que tenia el seu pare._NEWLINE_Un breu pas per l'empresa del seu avi el convenc\xc3\xa9 que la ci\xc3\xa8ncia, i espec\xc3\xadficament la f\xc3\xadsica, era una millor opci\xc3\xb3 que els negocis, i entr\xc3\xa0 a la Universitat de Heidelberg el 1922, on el professor de f\xc3\xadsica era el premi Nobel de F\xc3\xadsica de 1905 Philipp Lenard (1862-1947). El fet que aquest fou un destacat membre del partit nazi, motiv\xc3\xa0 Elsasser a canviar d'universitat i, el 1923, es trasllad\xc3\xa0 a la Universitat de Munic, on estudi\xc3\xa0 amb Wilhelm Wien i Arnold Sommerfeld. Per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 es respirava en l'ambient un fort antisemitisme i decid\xc3\xad traslladar-se a la Universitat de G\xc3\xb6ttingen, on es doctor\xc3\xa0 el 1927.\n_START_SECTION_\nInvestigador a Europa\n_START_PARAGRAPH_\nUna vegada doctorat s'incorpor\xc3\xa0 a la Universitat  de Leiden, als Pa\xc3\xafsos Baixos, com ajudant de Paul Ehrenfest, a trav\xc3\xa9s de la recomanaci\xc3\xb3 de Robert Oppenheimer. Ehrenfest i Elsasser, ambd\xc3\xb3s amb personalitats sensibles, s'enfrontaren i despr\xc3\xa9s de diverses setmanes d'escalada de tensi\xc3\xb3, Elsasser part\xc3\xad amb un estat de depressi\xc3\xb3 cap a Berl\xc3\xadn, on vivien els seus pares. Despr\xc3\xa9s d'un altre semestre postdoctoral, aquest cop amb Wolfgang Pauli a la Universitat de Z\xc3\xbcric, Su\xc3\xafssa, Elsasser agaf\xc3\xa0 pla\xc3\xa7a d'ajudant d'investigaci\xc3\xb3 amb Fritz Houtermans a la Technische Hochschule de Berl\xc3\xadn. A l'estiu de 1930, Elsasser es convert\xc3\xad en especialista t\xc3\xa8cnic en el nou Institut T\xc3\xa8cnic a Kharkiv, Ucra\xc3\xafna; per\xc3\xb2 la seva mala salut l'oblig\xc3\xa0 al retornar a Berl\xc3\xadn despr\xc3\xa9s de nom\xc3\xa9s sis mesos. L'estiu seg\xc3\xbcent, fou nomenat ajudant de Erwin Madelung a la Universitat de Frankfurt. Per\xc3\xb2, el 1933 i degut a l'increment de l'antisemitisme, part\xc3\xad novament cap a Zuric on, poc despr\xc3\xa9s Pauli li aconsegu\xc3\xad una pla\xc3\xa7a a Par\xc3\xads al laboratori de Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ric Joliot.\n_START_SECTION_\nInvestigador als Estats Units\n_START_PARAGRAPH_\nTanmateix Elsasser no se sentia c\xc3\xb2mode en la cultura francesa i decid\xc3\xad emigrar als Estats Units. Els visit\xc3\xa0 el 1935 i s'hi trasllad\xc3\xa0 definitivament el 1936 per a treballar al departament de metrologia del Caltech. El 1937 es cas\xc3\xa0 amb la nord-americana, Margaret Trahey. _NEWLINE_El 1941, el cap d'investigaci\xc3\xb3 de l'Oficina Meteorol\xc3\xb2gica dels Estats Units tract\xc3\xa0 de persuadir el Caltech per fer cap del departament a Elsasser. Aix\xc3\xb2 no agrad\xc3\xa0 a Theodore von K\xc3\xa1rm\xc3\xa1n que tenia gran influ\xc3\xa8ncia en el departament i expuls\xc3\xa0 Elsasser. Despr\xc3\xa9s d'un breu per\xc3\xadode a l'Observatori Meteorol\xc3\xb2gic de Harvard Blue Hill, on public\xc3\xa0 una monografia sobre els seus estudis de radiaci\xc3\xb3 infraroja, Els\xc3\xa4sser s'un\xc3\xad al Cos de Senyals de l'Ex\xc3\xa8rcit com a expert civil, treballant primer en l'electr\xc3\xb2nica (a Fort Monmouth) i despr\xc3\xa9s sobre els efectes meteorol\xc3\xb2gics en l'\xc3\xbas de radar (a Nova York). Despr\xc3\xa9s de la guerra havia seguit per\xc3\xadodes curts en els laboratoris de RCA a Princeton i a la Universitat de Pennsylvania. El 1950 accept\xc3\xa0 una invitaci\xc3\xb3 per desenvolupar un programa de postgrau de f\xc3\xadsica a la Universitat de Utah, on es dedic\xc3\xa0 a camp d'investigaci\xc3\xb3 que havia cultivant gaireb\xc3\xa9 com una diversi\xc3\xb3 al costat de les seves funcions oficials des de finals dels anys 1930: el geomagnetisme. _NEWLINE_Elsasser perd\xc3\xa9 la seva esposa Margaret el 1954. Una d\xc3\xa8cada m\xc3\xa9s tard es cas\xc3\xa0 amb Susanne Rosenfeld, una amiga de la inf\xc3\xa0ncia. Elsasser segu\xc3\xad canviant de l\xc3\xadnies d'investigaci\xc3\xb3 i d'universitats: torn\xc3\xa0 a la f\xc3\xadsica i m\xc3\xa9s tard a l'oceanografia, a la Universitat de Calif\xc3\xb2rnia a San Diego (1956), a la geologia a la Universitat de Princeton (1962), a una c\xc3\xa0tedra d'investigaci\xc3\xb3 a l'Institut de Din\xc3\xa0mica de Fluids i Matem\xc3\xa0tiques Aplicades a Maryland (1967) i, finalment, com a professor adjunt de la terra i ci\xc3\xa8ncies planet\xc3\xa0ries a la Universitat Johns Hopkins (1974). _NEWLINE_Els\xc3\xa4sser fou elegit el 1957 membre de l'Acad\xc3\xa8mia Nacional de Ci\xc3\xa8ncies, reb\xc3\xa9 les medalles Bowie i Fleming de la Uni\xc3\xb3 Geof\xc3\xadsica Americana (en 1959 i 1971, respectivament), la Medalla Gauss a Alemanya (1977), la Medalla Penrose de la Societat Geol\xc3\xb2gica d'Am\xc3\xa8rica (1979) i la Medalla Nacional de la Ci\xc3\xa8ncia (1987).\n_START_SECTION_\nMec\xc3\xa0nica qu\xc3\xa0ntica\n_START_PARAGRAPH_\nA la Universitat de G\xc3\xb6ttingen (1925-1927) fou alumne de James Franck. En un seminari de Max Born sobre l'estructura at\xc3\xb2mica conegu\xc3\xa9 un experiment de Clinton Joseph Davisson i Charles Henry Kunsman en els Laboratoris Bell en el qual la distribuci\xc3\xb3 angular dels electrons dispersats per una placa de plat\xc3\xad mostrava m\xc3\xa0xims i m\xc3\xadnims i tamb\xc3\xa9 acabava de con\xc3\xa8ixer la hip\xc3\xb2tesi de Louis de Broglie sobre la naturalesa ondulat\xc3\xb2ria dels electrons. Els\xc3\xa4sser sugger\xc3\xad que els patrons de dispersi\xc3\xb3 d'electrons, aix\xc3\xad com l'efecte Ramsauer, podrien ser fen\xc3\xb2mens d'interfer\xc3\xa8ncia. Franck i Born animaren Els\xc3\xa4sser a publicar-ho. La majoria dels lectors, incloent a Einstein, no quedaren del tot conven\xc3\xa7uts. Tanmateix Davisson, malgrat consider\xc3\xa0 aquesta explicaci\xc3\xb3 amb escepticisme, millor\xc3\xa0 el seu experiment amb innovacions metodol\xc3\xb2giques amb el seu ajudant Lester Halbert Germer que condu\xc3\xafren la demostraci\xc3\xb3 de la hip\xc3\xb2tesi de De Broglie. Per a aquest treball, Davisson reb\xc3\xa9 el Premi Nobel de F\xc3\xadsica el 1937._NEWLINE_A Par\xc3\xads rebutj\xc3\xa0 la idea llavors generalitzada que les part\xc3\xadcules alfa constitu\xc3\xafen una mena de bloc de construcci\xc3\xb3 principal de nuclis m\xc3\xa9s pesats, Elsasser recoll\xc3\xad un suggeriment de James Holley Bartlett i teoritz\xc3\xa0, basat-se en el principi d'exclusi\xc3\xb3 de Pauli, que els nucleons estaven situats a capes nuclears an\xc3\xa0logues a les capes electr\xc3\xb2niques. Elsasser trob\xc3\xa0 l'evid\xc3\xa8ncia en el nombre d'is\xc3\xb2tops estables per a un nombre at\xc3\xb2mic donat, en l'abund\xc3\xa0ncia relativa dels is\xc3\xb2tops, i en energies d'enlla\xc3\xa7 nuclears. No obstant aix\xc3\xb2, no aconsegu\xc3\xad completar una teoria. Amb m\xc3\xa9s dades Maria Goeppert-Mayer (1906-1972) i Hans Jensen (1907-1973) desenvoluparen de forma independent una teoria m\xc3\xa9s completa de l'estructura de la closca nuclear en la d\xc3\xa8cada dels 40, treball que guany\xc3\xa0 el Premi Nobel de F\xc3\xadsica el 1963.\n_START_SECTION_\nGeomagnetisme\n_START_PARAGRAPH_\nElsasser pens\xc3\xa0 que el camp magn\xc3\xa8tic de la Terra era degut a una dinamo autosostinguda al nucli met\xc3\xa0l\xc2\xb7lic fos. Una pista clau fou la similitud entre els mapes de les variacions a llarg termini del camp magn\xc3\xa8tic de la Terra i els mapes de fluxos atmosf\xc3\xa8rics coneguts pel seu treball en la meteorologia. Els\xc3\xa4sser teoritz\xc3\xa0 que les forces de Coriolis i els corrents de convecci\xc3\xb3 en el l\xc3\xadquid conductor es combinaven per produir camps el\xc3\xa8ctrics i magn\xc3\xa8tics toro\xc3\xafdals que tenen un efecte de retroalimentaci\xc3\xb3 un sobre l'altre. Encara que alguns detalls no estaven clars, argument\xc3\xa0 que la seva teoria donava l'ordre de magnitud correcte de la for\xc3\xa7a del camp magn\xc3\xa8tic. A mitjans de la d\xc3\xa8cada de 1950, el col\xc2\xb7lega de Elsasser a Utah, Eugene Newman Parker, i els f\xc3\xadsics brit\xc3\xa0nics Edward Cruixent Bullard i el d'origen australi\xc3\xa0 George Keith Batchelor havien explorat models de dinamo alternatius i elaborat les matem\xc3\xa0tiques que mostren que el camp era autosuficient. La teoria de la dinamo finalment reb\xc3\xa9 una \xc3\xa0mplia acceptaci\xc3\xb3. Posteriorment, tamb\xc3\xa9 es convert\xc3\xad en un element clau del treball guanyador del Premi Nobel de F\xc3\xadsica del 1970, atorgat a Hannes Alfv\xc3\xa9n en l'electrodin\xc3\xa0mica de plasma. A la d\xc3\xa8cada de 1960, els interessos geof\xc3\xadsics de Elsasser van moure en el modelatge de deformaci\xc3\xb3 s\xc3\xadsmica en el context de la teoria emergent de la tect\xc3\xb2nica de plaques."