b'\n_START_ARTICLE_\nMarqu\xc3\xa8s de Sade\n_START_SECTION_\nJoventut\n_START_PARAGRAPH_\nSade nasqu\xc3\xa9 a l\'H\xc3\xb4tel Cond\xc3\xa9 a Par\xc3\xads, al si d\'una antiga fam\xc3\xadlia aristocr\xc3\xa0tica. Era fill del comte Jean-Bastiste Fran\xc3\xa7ois Joseph de Sade i de la seua muller, Marie-El\xc3\xa9onore de Maill\xc3\xa9 de Carman, dama de companyia de la princesa de Cond\xc3\xa9. S\'educ\xc3\xa0 a Proven\xc3\xa7a, a l\'abadia de Saint L\xc3\xa9ger d\'Ebruil, sota la tutela del seu oncle, l\'abat de Sade, erudit i llibert\xc3\xad, bi\xc3\xb2graf de Petrarca i corresponsal de Voltaire, que m\xc3\xa9s tard seria arrestat en un bordell._NEWLINE_El 1750 torn\xc3\xa0 a Par\xc3\xads, on estudi\xc3\xa0 a l\'Institut Louis-le-Grand, regentat pels jesu\xc3\xaftes i dedicat especialment als fills d\'arist\xc3\xb2crates. F\xc3\xa9u la carrera militar i particip\xc3\xa0 en la Guerra dels Set anys, durant la qual assol\xc3\xad el grau de capit\xc3\xa0. Fou desmobilitzat el mar\xc3\xa7 del 1763 i s\'instal\xc2\xb7l\xc3\xa0 en el castell familiar, a Lacoste (Vaucluse). Volgu\xc3\xa9 casar-se amb la senyoreta de Laurais, castellana de Vacqueyras, per\xc3\xb2 la seua fam\xc3\xadlia s\'hi opos\xc3\xa0 i li arregl\xc3\xa0 un casament, que se celebr\xc3\xa0 el 17 de maig del 1763, amb Ren\xc3\xa9e-P\xc3\xa9lagie de Montreuil, filla d\'un ric magistrat amb poderoses relacions a la cort. El matrimoni tindria dos fills, Louis-Marie i Donatien-Claude-Armand, i una filla, Madeleine-Laure.\n_START_SECTION_\nEsc\xc3\xa0ndols i empresonament\n_START_PARAGRAPH_\nEn els anys seg\xc3\xbcents, Sade protagonitz\xc3\xa0 una vida de llibertinatge, amb repetits abusos a prostitutes joves i empleats d\'ambd\xc3\xb3s sexes en el seu castell a Lacoste, Vaucluse, de vegades amb l\'ajuda de la seua esposa. El seu comportament capritx\xc3\xb3s inclogu\xc3\xa9 una aventura amb la seva cunyada, que havia anat a viure al castell. _NEWLINE_Nom\xc3\xa9s quatre mesos despr\xc3\xa9s del seu matrimoni, el 29 d\'octubre del 1763, fou empresonat, per primera vegada, en el castell de Vincennes per excessos en un prost\xc3\xadbul. Qued\xc3\xa0 en llibertat quinze dies despr\xc3\xa9s, per\xc3\xb2 l\'obligaren a instal\xc2\xb7lar-se fora de Par\xc3\xads, en el castell d\'\xc3\x89chauffour, a Normandia, propietat de la fam\xc3\xadlia de la seua esposa. Torn\xc3\xa0 a Par\xc3\xads el 1764. Durant els anys seg\xc3\xbcents tingu\xc3\xa9 diverses amants. _NEWLINE_El 1767 mor\xc3\xad son pare, cosa que li comport\xc3\xa0 de rebre diversos feus en her\xc3\xa8ncia, aix\xc3\xad com el t\xc3\xadtol de comte de Sade. Ell, tanmateix, prefer\xc3\xad continuar utilitzant el t\xc3\xadtol de marqu\xc3\xa9s, que ja havia estat utilitzat per la seua fam\xc3\xadlia, tot i que el marquesat de Sade mai no es va constituir legalment. El seu fill, Louis-Marie, nasqu\xc3\xa9 el 27 d\'agost d\'eix any. Aleshores la seua reputaci\xc3\xb3 de llibert\xc3\xad estava ja s\xc3\xb2lidament establerta, fins al punt que des del 1764 el marqu\xc3\xa8s era objecte de vigil\xc3\xa0ncia policial._NEWLINE_El 1768, fou acusat per la captadora Rose Keller d\'atraure-la amb enganys a sa casa d\'Arcueil, on la flagel\xc2\xb7l\xc3\xa0. Sade fou empresonat en el castell de Saumur, des d\'on fou traslladat despr\xc3\xa9s a Pierre-Encise, prop de Li\xc3\xb3 i, posteriorment, a la Conciergerie de Par\xc3\xads. Estigu\xc3\xa9 a la pres\xc3\xb3 vora tres mesos. _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d\'un incident a Marsella en qu\xc3\xa8 diverses prostitutes resultaren intoxicades amb la suposadament afrodis\xc3\xadaca mosca espanyola, tot i que no hi va morir ning\xc3\xba, fou sentenciat a mort per sodomia i enverinament el 1772, per\xc3\xb2 fug\xc3\xad a It\xc3\xa0lia. Fou executat en ef\xc3\xadgie a Ais de Proven\xc3\xa7a el 12 de setembre. Torn\xc3\xa0 a ser detingut poc despr\xc3\xa9s, el 8 de desembre, a Chamb\xc3\xa9ry (Savoia) -llavors, part del Regne de Sardenya- per ordre del rei de Sardenya i fou tancat en el castell de Miolans. Aconsegu\xc3\xad evadir-se\'n i torn\xc3\xa0 a Fran\xc3\xa7a, i s\'instal\xc2\xb7l\xc3\xa0 altra vegada en el seu castell de Lacoste el 1773. La seua sogra, que s\'havia convertit en la seua enemiga m\xc3\xa9s aferrissada, obtingu\xc3\xa9 una lettre de cachet que implicava pres\xc3\xb3 incondicional per ordre directa del rei, per tal d\'aconseguir-ne l\'arrest. _NEWLINE_Torn\xc3\xa0 a Par\xc3\xads el 1777 i el 13 de febrer d\'eix any fou finalment arrestat i empresonat en el calab\xc3\xb3s de Vincennes. Apel\xc2\xb7l\xc3\xa0 contra de la seua sent\xc3\xa8ncia de mort el 1778 i li fou commutada, per\xc3\xb2 hagu\xc3\xa9 de romandre empresonat a causa de la lettre de cachet. Es fug\xc3\xa0 i retorn\xc3\xa0 a Lacoste, per\xc3\xb2 torn\xc3\xa0 a ser capturat poc despr\xc3\xa9s i tornat a ingressar a Vincennes. A la pres\xc3\xb3, comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a escriure. A Vincennes, conegu\xc3\xa9 Honor\xc3\xa9 Gabriel Riqueti, que tamb\xc3\xa9 escrivia relats er\xc3\xb2tics, per\xc3\xb2 a cap dels dos no li agradaven els de l\'altre._NEWLINE_El 1784, es clausur\xc3\xa0 la pres\xc3\xb3 de Vincennes i Sade fou traslladat a la Bastilla, a Par\xc3\xads. El 2 de juliol del 1789, crid\xc3\xa0 des de la seua cel\xc2\xb7la a la gent que era a fora i anaven a degollar els presoners, provocant avalots. Dos dies despr\xc3\xa9s, fou portat al manicomi de Charenton, on ingress\xc3\xa0. La presa de la Bastilla, fet que desencaden\xc3\xa0 la Revoluci\xc3\xb3 Francesa, tingu\xc3\xa9 lloc el 14 de juliol, quan Sade ja no hi era. Estava treballant en la seua obra magna, Els cent vint dies de Sodoma i entr\xc3\xa0 en un estat de desesperaci\xc3\xb3 quan perd\xc3\xa9 el manuscrit durant el trasllat. No obstant aix\xc3\xb2, el manuscrit va reapar\xc3\xa8ixer el 1904 a Berl\xc3\xadn. _NEWLINE_Fou alliberat de Charenton el 1790, despr\xc3\xa9s que la nova Assemblea Constituent abolira la lettre de cachet. La seua esposa aconsegu\xc3\xad el divorci poc despr\xc3\xa9s. Sade qued\xc3\xa0 en una dif\xc3\xadcil situaci\xc3\xb3 econ\xc3\xb2mica.\n_START_SECTION_\nLa revoluci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nDurant el seu per\xc3\xadode de llibertat (a comen\xc3\xa7aments del 1790), public\xc3\xa0 de manera an\xc3\xb2nima alguns dels seus llibres. Entre el 1790 i el 1791, estren\xc3\xa0 algunes obres de teatre en diversos escenaris parisencs. Conegu\xc3\xa9 Marie-Constance Quesnet, exactriu i mare d\'un fill de sis anys, que havia estat abandonada pel seu esp\xc3\xb2s; Constance i Sade estarien junts durant la resta de la vida. Des de la seua estada a la pres\xc3\xb3, Sade patia una extrema obesitat, que li provocava greus problemes respiratoris. _NEWLINE_S\'adapt\xc3\xa0 r\xc3\xa0pidament a la nova situaci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica que sorg\xc3\xad de la Revoluci\xc3\xb3 Francesa. Fent-se dir "ciutad\xc3\xa0 Sade", arrib\xc3\xa0 a exercir diversos c\xc3\xa0rrecs p\xc3\xbablics, malgrat el seu origen aristocr\xc3\xa0tic. Escrigu\xc3\xa9 diversos pamflets pol\xc3\xadtics. Membre d\'un tribunal, quan la fam\xc3\xadlia de la seua antiga esposa s\'hi present\xc3\xa0 davant, els dispens\xc3\xa0 un tracte favorable, tot i que havien estat els responsables de tots els anys que havia passat a la pres\xc3\xb3. Fins i tot, fou elegit per a la Convenci\xc3\xb3 Nacional, en qu\xc3\xa8 represent\xc3\xa0 l\'extrema esquerra._NEWLINE_Encara que aterrit pel Regnat del Terror el 1793, escrigu\xc3\xa9 un elogi d\'admiraci\xc3\xb3 a Jean-Paul Marat per assegurar la seua posici\xc3\xb3. Despr\xc3\xa9s renunci\xc3\xa0 als c\xc3\xa0rrecs; fou acusat de "moderantisme" i empresonat durant vora un any. Escap\xc3\xa0 per poc de la guillotina (probablement per un error administratiu) i fou alliberat l\'octubre del 1794, despr\xc3\xa9s que amb l\'execuci\xc3\xb3 de Robespierre haguera concl\xc3\xb2s definitivament el Regnat del Terror. Esta experi\xc3\xa8ncia, probablement, confirm\xc3\xa0 el seu odi de tota la vida a la tirania estatal i especialment a la pena de mort._NEWLINE_El fet que, per error, haguera aparegut a les llistes dels emigrats fou aprofitat per la seua esposa i el seu fill Donatien-Claude-Armand per apoderar-se de tots els seus b\xc3\xa9ns. El 1796, hagu\xc3\xa9 de vendre el seu castell a Lacoste, que havia estat saquejat el 1792 (les ru\xc3\xafnes foren adquirides el 1990 pel dissenyador Pierre Cardin, que ara hi fa regularment festivals de teatre i hi organitza esdeveniments socials).\n_START_SECTION_\nEls darrers anys\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1800, Napole\xc3\xb3 Bonaparte orden\xc3\xa0 la detenci\xc3\xb3 de l\'autor de Justine i Juliette. Sade fou arrestat a l\'oficina del seu editor i empresonat sense ju\xc3\xad, primer a la pres\xc3\xb3 de Sainte-P\xc3\xa9lagie i despr\xc3\xa9s, acusat d\'intentar corrompre els seus joves companys de cel\xc2\xb7la, en el fort de Bic\xc3\xaatre. A inst\xc3\xa0ncies de la seua fam\xc3\xadlia, fou declarat dement el 1803 i traslladat una volta m\xc3\xa9s al manicomi de Charenton; la seua exesposa i fills s\'encarregaren de pagar-li les despeses de manutenci\xc3\xb3. _NEWLINE_Es permet\xc3\xa9 que Constance visquera amb ell a Charenton. El liberal director de la instituci\xc3\xb3, l\'abat de Coulmier, l\'anim\xc3\xa0 perqu\xc3\xa8 representara diverses de les seues obres amb alguns dels reclusos com a actors, perqu\xc3\xa8 foren presentades al p\xc3\xbablic parisenc. _NEWLINE_Sade comen\xc3\xa7\xc3\xa0 una aventura amb Madeleine Leclerc, una funcion\xc3\xa0ria de Charenton, de tretze anys. La relaci\xc3\xb3 dur\xc3\xa0 quatre anys, fins a la mort de Sade el 2 de desembre del 1814. En les seues darreres voluntats, indic\xc3\xa0 que desitjava ser incinerat i que se\'n dispersaren les cendres, per\xc3\xb2 fou enterrat a Charenton; el crani fou exhumat posteriorment per a estudis frenol\xc3\xb2gics. El seu fill en crem\xc3\xa0 tots els manuscrits in\xc3\xa8dits, inclosa una obra en diversos volums, Els dies de Florbelle.\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nMoltes de les obres de Sade contenen descripcions expl\xc3\xadcites -i sovint repetitives- de violacions i innombrables perversions, que molt sovint inclouen viol\xc3\xa8ncia i de vegades arriben a transcendir els l\xc3\xadmits del que \xc3\xa9s possible. Els llibertins que protagonitzen les obres de Sade basen la seua filosofia en un resolut menyspreu de les normes morals i en l\'odi a l\'\xc3\xa8tica religiosa. En la natura, afirmen, el fort guanya i el d\xc3\xa8bil perd; per tant, totes les lleis i \xc3\xa8tiques, que consideren dissenyades per protegir el feble, s\xc3\xb3n vistes com a antinaturals. El seu pensament s\'acosta al de fil\xc3\xb2sofs com Spinoza o Nietzsche. _NEWLINE_El 1782, mentre era a la pres\xc3\xb3, escrigu\xc3\xa9 el relat curt Di\xc3\xa0leg entre un sacerdot i un moribund, en el qual es confessa ateu per mitj\xc3\xa0 del di\xc3\xa0leg entre un capell\xc3\xa0 i un vell moribund, que conven\xc3\xa7 el primer que la seua vida pietosa ha sigut un error._NEWLINE_La novel\xc2\xb7la Les 120 jornades de Sodoma, escrita el 1785, encara que no acabada, cataloga una \xc3\xa0mplia varietat de perversions sexuals perpetrades contra un grup d\'adolescents esclavitzats i \xc3\xa9s l\'obra m\xc3\xa9s gr\xc3\xa0fica de Sade. \xc3\x89s una de les seues obres m\xc3\xa9s dures. Es creu que el manuscrit es perd\xc3\xa9 durant l\'assalt a la Bastilla. L\'obra no es public\xc3\xa0 fins al 1904. _NEWLINE_Pels volts de 1788, Sade escrigu\xc3\xa9 Justine o les dissorts de la virtut, una primera versi\xc3\xb3 de Justine, que fou publicada \xc3\xadntegrament el 1791 i que li reportaria popularitat mundial. Descriu les desgr\xc3\xa0cies d\'una xica que elegix el cam\xc3\xad de la virtut i no obt\xc3\xa9 altra recompensa que els repetits abusos als quals \xc3\xa9s sotmesa per diversos llibertins. Sade escrigu\xc3\xa9 tamb\xc3\xa9 La hist\xc3\xb2ria de Juliette (1798), que conta les aventures de la germana de Justine, Juliette, que elegix de rebutjar els ensenyaments de l\'Esgl\xc3\xa9sia i adoptar una filosofia hedonista i amoral, la qual cosa li proporciona una vida plena d\'\xc3\xa8xit._NEWLINE_La novel\xc2\xb7la La filosofia al tocador (1795) \xc3\xa9s una de les obres m\xc3\xa9s populars de Sade. Relata l\'educaci\xc3\xb3 sexual i llibertina d\'una jove privilegiada de quinze anys. Est\xc3\xa0 estructurada en forma de cinc di\xc3\xa0legs, que l\'acosten al g\xc3\xa8nere teatral i \xc3\xa9s concisa, aguda i atractiva; els personatges arquet\xc3\xadpics de Sade s\xc3\xb3n, ac\xc3\xad, usats de manera efica\xc3\xa7. El llibre cont\xc3\xa9 un llarg pamflet pol\xc3\xadtic en el qual Sade recomana un socialisme ut\xc3\xb2pic. Declara que les lleis contra els lladres s\xc3\xb3n absurdes perqu\xc3\xa8 protegixen els lladres originals, els rics, contra els pobres que no tenen m\xc3\xa9s remei que robar. Argumenta, a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, que l\'estat no t\xc3\xa9 cap dret de prohibir l\'assassinat, ja que provoca assassinats en forma d\'execucions i guerres. Les lleis contra la blasf\xc3\xa8mia s\xc3\xb3n vistes sense sentit: no s\xc3\xb3n necess\xc3\xa0ries si D\xc3\xa9u no existix, i si existix, segurament no donar\xc3\xa0 import\xc3\xa0ncia a atacs insignificants. El pamflet fou republicat i distribu\xc3\xaft durant la Revoluci\xc3\xb3 del 1848 a Fran\xc3\xa7a._NEWLINE_En Aline i Valcour (1795) contrasta un brutal regne afric\xc3\xa0 amb el relat de l\'illa de Tamoe, un ut\xc3\xb2pic parad\xc3\xads illenc. Est fou el primer llibre que Sade public\xc3\xa0 amb el seu nom vertader. _NEWLINE_El 1800, public\xc3\xa0 una col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 de quatre volums de relats titulada Els crims de l\'amor. En la introducci\xc3\xb3, d\xc3\xb3na un consell general als escriptors i fa tamb\xc3\xa9 refer\xc3\xa8ncia a les novel\xc2\xb7les g\xc3\xb2tiques, especialment a El monjo de Matthew Gregory Lewis, que considera superior al treball d\'Ann Radcliffe. Un dels relats de la col\xc2\xb7lecci\xc3\xb3, Florville i Courval, s\'ha considerat tamb\xc3\xa9 que pertany al g\xc3\xa8nere "g\xc3\xb2tic". \xc3\x89s la hist\xc3\xb2ria d\'una dona jove que, contra la seua voluntat, acaba embolicada en una intriga incestuosa. _NEWLINE_Mentre estava empresonat novament a Charenton, escrigu\xc3\xa9 tres novel\xc2\xb7les hist\xc3\xb2riques: Ad\xc3\xa9la\xc3\xafde de Brunswick, princesa de Saxe, Hist\xc3\xb2ria secreta d\'Isabel de Baviera, reina de Fran\xc3\xa7a i La marquesa de Gange. _NEWLINE_Tamb\xc3\xa9 escrigu\xc3\xa9 diverses obres de teatre, la majoria de les quals romangueren in\xc3\xa8dites. El misantrop per amor o Sofia i Desfrancs fou acceptada per la Com\xc3\xa9die-Fran\xc3\xa7aise el 1790 i El comte Oxtiern o els efectes del llibertinatge fou representada al Teatre Moli\xc3\xa8re el 1791._NEWLINE_S\'han conservat i publicat algunes de les cartes que escrigu\xc3\xa9 a la seua esposa des de la pres\xc3\xb3. En algunes, s\'hi mostra una estranya i paranoica obsessi\xc3\xb3 amb el significat ocult dels nombres.\n_START_SECTION_\nAcollida de la seua obra\n_START_PARAGRAPH_\nNombrosos artistes, especialment els preocupats per la sexualitat, han rebutjat l\'obra de Sade o s\'hi han sentit atrets._NEWLINE_A principi del segle XX, el poeta Guillaume Apollinaire edit\xc3\xa0 les obres del marqu\xc3\xa9s de Sade (L\'Oeuvre du marquis de Sade, Par\xc3\xads, Biblioth\xc3\xa8que des Curieux, 1909), a qui considerava l\'"esperit m\xc3\xa9s lliure que ha existit mai". Els surrealistes el reivindicaren, tot considerant-lo un dels seus precursors principals. _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de la Segona Guerra mundial, a Fran\xc3\xa7a, un gran nombre d\'intel\xc2\xb7lectuals prestaren atenci\xc3\xb3 a la figura de Sade: Pierre Klossowski (Sade mon prochain (Sade, el meu pro\xc3\xafsme), 1947), Georges Bataille (La Litt\xc3\xa9rature et le Mal (La literatura i el mal, 1957), Maurice Blanchot (Sade et Lautr\xc3\xa9amont (Sade i Lautr\xc3\xa9amont), 1949), Roland Barthes i Jean Paulhan. Gilbert L\xc3\xa9ly public\xc3\xa0 el 1950 la primera biografia rigorosa de l\'autor._NEWLINE_Simone de Beauvoir, en l\'assaig Faut-il br\xc3\xbbler Sade?, (Cal cremar Sade?), publicat en el n\xc3\xbamero de desembre del 1951-gener del 1952 de la revista Les Temps Modernes, i altres escriptors, han intentat de localitzar vestigis d\'una filosofia radical de llibertat en les obres de Sade, que precedirien l\'existencialisme en uns 150 anys._NEWLINE_Un dels assajos a Dial\xc3\xa8ctica de la Il\xc2\xb7lustraci\xc3\xb3 (1947) de Max Horkheimer i Theodor Adorno es titula "Juliette, o la Il\xc2\xb7lustraci\xc3\xb3 i la moral" i interpreta el comportament de la Juliette de Sade com una personificaci\xc3\xb3 filos\xc3\xb2fica de la Il\xc2\xb7lustraci\xc3\xb3. De la mateixa manera, el psicoanalista Jacques Lacan postula en el seu assaig Kant avec Sade (Kant amb Sade) que l\'\xc3\xa8tica de Sade fou la conclusi\xc3\xb3 complement\xc3\xa0ria de l\'imperatiu categ\xc3\xb2ric postulat originalment per Immanuel Kant. _NEWLINE_Andrea Dworkin veia Sade com l\'exemplar porn\xc3\xb2graf que odia la dona i recolza aquesta teoria en el fet que la pornografia inevitablement mena cap a la viol\xc3\xa8ncia contra la dona. Un cap\xc3\xadtol del seu llibre Pornography: Men Possessing Women (Pornografia: els homes posseint la dona, 1979) \xc3\xa9s dedicat a l\'an\xc3\xa0lisi de Sade. Susie Bright afirma que la primera novel\xc2\xb7la de Dworkin Ice and Fire (Gla\xc3\xa7 i foc), rica en viol\xc3\xa8ncia i abusos, pot ser interpretada com una versi\xc3\xb3 moderna de Juliette.'