b'\n_START_ARTICLE_\nFriedrich de la Motte Fouqu\xc3\xa9\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa0ixer a Brandenburg an der Havel, al si d\'una fam\xc3\xadlia d\'origen franc\xc3\xa8s i hugonot, tal com ho testimonia el seu cognom. El seu avi, Heinrich August de la Motte Fouqu\xc3\xa9, havia estat un dels generals de Frederic el Gran i son pare fou un oficial prussi\xc3\xa0. Tot i que inicialment no estava destinat a les armes, Friedrich de la Motte Fouqu\xc3\xa9 va abandonar finalments els seus estudis a la Universitat de Halle per allistar-se a l\'ex\xc3\xa8rcit, i va participar en la campanya del Rin de l\'any 1794. La resta de la seua vida va estar dedicat a la literatura. Va ser presentat a August Wilhelm Schlegel, qui el va influir pregonament com a poeta (mich gelehret Ma\xc3\x9f und Regel | Meister August Wilhelm Schlegel) i qui va publicar el primer llibre de Fouqu\xc3\xa9, Dramatische Spiele von Pellegrin, l\'any 1804. _NEWLINE_El seu primer matrimoni va ser dissortat, i aviat va concloure en divorci. La seua segona muller, Karoline von Briest (1773-1831), va gaudir en vida de certa reputaci\xc3\xb3 com a novel\xc2\xb7lista. Despr\xc3\xa9s de la mort de Karoline, Fouqu\xc3\xa9 es va casar per tercera vegada. Va trobar un cert consol davant del vaiv\xc3\xa9 de l\'acceptaci\xc3\xb3 popular en la pensi\xc3\xb3 que generosament li va atorgar Frederic Guillem IV de Pr\xc3\xbassia, el que li va permetre passar els seus darrers dies sense problemes econ\xc3\xb2mics. Va morir l\'any 1843 a Berl\xc3\xadn.\n_START_SECTION_\nArrels rom\xc3\xa0ntiques\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de Dramatische Spiele von Pellegrin, la seua segona obra, Romanzen vom Tal Ronceval (1805), va fer m\xc3\xa9s pal\xc3\xa8s encara el seu lligam amb els escriptors capdavanters del Romanticisme, i a la Historie vom edlen Ritter Galmy (1806) va versificar un roman\xc3\xa7 de la cavalleria medieval del segle XVI._NEWLINE_Sigurd der Schlangent\xc3\xb6dter, ein Heldenspiel in sechs Abentheuren (1808) fou la primera dramatitzaci\xc3\xb3 alemanya moderna de la llegenda del Nibelung, per a la qual va combinar fonts islandeses, com ara la Saga Volsunga i l\'alt-medieval alemany Cant dels Nibelungs. _NEWLINE_Aquest drama, i les seues dues seq\xc3\xbceles, Sigurds Rache (1809) i Aslauga (1810), van ser publicades sota el t\xc3\xadtol Der Held des Nordens l\'any 1810. La trilogia va atraure l\'atenci\xc3\xb3 vers l\'autor, i va ser molt influent en les subseg\xc3\xbcents versions de la hist\xc3\xb2ria, com ara la de Friedrich Hebbel (Nibelungen) i la de Richard Wagner (L\'anell del nibelung). _NEWLINE_Aquestes obres primerenques mostren les l\xc3\xadnies que posteriorment seguiria Fouqu\xc3\xa9; els seus interessos van estar dividits entre la cavalleria medieval per una banda i la mitologia n\xc3\xb2rdica per l\'altra. El 1813, any de l\'al\xc3\xa7ament contra Napole\xc3\xb3, va tornar a lluitar amb l\'ex\xc3\xa8rcit prussi\xc3\xa0, i el nou patriotisme que es va despertar entre el poble alemany va deixar empremta en els seus escrits.\n_START_SECTION_\nObres populars\n_START_PARAGRAPH_\nEntre 1810 i 1815, la popularitat de Fouqu\xc3\xa9 va at\xc3\xa8nyer el seu punt culminant; les nombroses novel\xc2\xb7les i narracions, obres de teatre i poemes \xc3\xa8pics, que produ\xc3\xafa amb extraordin\xc3\xa0ria fecunditat, connectaven a la perfecci\xc3\xb3 amb l\'esperit de l\'\xc3\xa8poca. Les millors s\xc3\xb3n les primeres \xe2\x80\x94tot destacant entre totes elles la novel\xc2\xb7la curta Ondina, que va apar\xc3\xa8ixer al voltant de 1811 i que avui dia \xc3\xa9s l\'\xc3\xbanica que sost\xc3\xa9 la mem\xc3\xb2ria de Fouqu\xc3\xa9. Aix\xc3\xb2 no obstant, per tenir una idea m\xc3\xa9s precisa de les seues qualitats com a escriptor cal remetre\'s a dues novel\xc2\xb7les llargues: Der Zauberring (1813) i Die Fahrten Thiodolfs des Isl\xc3\xa4nders (1815).\n_START_SECTION_\n\xc3\x9altims anys\n_START_PARAGRAPH_\nA partir de 1820 la qualitat de la seua obra va anar deteriorant-se, en part degut a l\'estil formal que feia servir, i que no va saber adaptar als canvis en el gust dels lectors alemanys. Es va aferrar tena\xc3\xa7ment a la faramalla de romanticisme, per\xc3\xb2 en la llum freda i s\xc3\xb2bria de l\'era post-rom\xc3\xa0ntica, tot aix\xc3\xb2 ja semblava feble i teatral. La vigorosa i imaginativa inspiraci\xc3\xb3 dels primers anys el va abandonar, de manera que el sobrenom de "Don Quixot del romanticisme", que els seus enemics li van aplicar, no anava del tot errat.'