b"\n_START_ARTICLE_\nCastell de Biosca\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEl terme de Biosca es troba documentat des de 1031 en les afrontacions del castell de Fontanet a la marca. Entre els castells que la comtessa San\xc3\xa7a d'Arag\xc3\xb3, mare del comte Ermengol IV, tenia al Comtat d'Urgell cap al 1067, figura el de Biosca, que formava part del terme del castell del Llor i que estaria sota l'alt domini dels comtes d'Urgell. L'any 1093  el castell apareix en un testament del feudatari  Berenguer Brocard, que el deix\xc3\xa0 al seu germ\xc3\xa0. El 1106, Guillem Gauspert llega el castell de Biosca a Pere Jospert. Els anys 1117-1140 apareix documentat el cavaller Pere Guillem de Biosca. L'alt domini continuava a mans del comtat d'Urgell._NEWLINE_El 1167 el comte Ermengol VII don\xc3\xa0 en testament el castell de Biosca al seu fill Ermengol. La castlania requeia el 1172 en Ramon Bernat de Ser\xc3\xb3, essent el castell propietat del Comte d'Urgell. El 1172 era castl\xc3\xa0 Ramon Bernat de Ser\xc3\xb3, casat amb Ermessenda de Biosca, i que ingress\xc3\xa0 a l'orde de l'Hospital el 1192. La fam\xc3\xadlia emparent\xc3\xa0 amb els Camporrells (1200), que conservaren la senyoria del lloc fins al 1709, quan pass\xc3\xa0 als Delp\xc3\xa0s. Tamb\xc3\xa9 fou dels Sacirera i dels marquesos de Santa Maria de Barber\xc3\xa0. Al segle XIX pervingu\xc3\xa9 als Igl\xc3\xa9sias._NEWLINE_Actualment, les fortificacions que romanen s\xc3\xb3n b\xc3\xa0sicament les que al\xc3\xa7aren els liberals l'any 1839 durant la primera guerra carlina. Tamb\xc3\xa9 la cap\xc3\xa7alera fou sobreal\xc3\xa7ada al segle XIX i va esdevenir una aut\xc3\xa8ntica torre semicircular integrada a la moderna fortificaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nL'actual castell de Biosca \xc3\xa9s una gran fortificaci\xc3\xb3 de planta rectangular, situada en el  pendent meridional de l'elevaci\xc3\xb3 on es va edificar. Molt ben conservats, destaquen els murs de tramuntana i llevant, refor\xc3\xa7ats amb torres rectangulars. No es conserva res del tancament meridional i hi ha alguns vestigis del tancament de ponent on hi ha el punt m\xc3\xa9s alt de la fortalesa amb un rocam de pedra sorrenca, segurament el basament d'una primera torre. Avui solament hi ha encaixos dels fonaments d'estructures de fusta en els quals s'observa encara el picat de l'excavaci\xc3\xb3 que no semblen de factura gaire antiga. Algun tram de parament d'aquest sector, part del mur que separa interiorment el castell en dos nivells i algunes filades de la muralla sud-oest podrien ser medievals per\xc3\xb2 la major part del que encara \xc3\xa9s visible correspon al moment en qu\xc3\xa8 es va bastir la darrera fortificaci\xc3\xb3 durant la primera guerra Carlina. Les defenses septentrionals s\xc3\xb3n les m\xc3\xa9s modernes, per la t\xc3\xa8cnica i pel reaprofitament dels carreus. En el nivell inferior, on les restes s\xc3\xb3n escasses, s'hi troba l'antic temple parroquial, corresponent al per\xc3\xadode altmedieval. La muralla que per l'est tanca la fortalesa \xc3\xa9s antiga per\xc3\xb2 dif\xc3\xadcil de datar. La cap\xc3\xa7alera de l'esgl\xc3\xa9sia fou sobreal\xc3\xa7ada al segle XIX i esdevingu\xc3\xa9 una torre semicircular, integrada a la moderna fortificaci\xc3\xb3."