b"\n_START_ARTICLE_\nLimf\xc3\xb2cit T\n_START_PARAGRAPH_\nEls limf\xc3\xb2cits T, tamb\xc3\xa9 anomenats c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules T, s'activen quan el receptor T \xc3\xa9s activat pels limf\xc3\xb2cits B. S\xc3\xb3n c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules centrals en la funci\xc3\xb3 i regulaci\xc3\xb3 del sistema immunitari adaptatiu o cel\xc2\xb7lular dels vertebrats. Aquests ataquen i destrueixen c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules pr\xc3\xb2pies tumorals o infectades. A m\xc3\xa9s de tenir funcions directes, com la citotoxicitat o la cit\xc3\xb2lisi, regulen el funcionament del seu propi llinatge i el d\xe2\x80\x99altres mitjan\xc3\xa7ant contactes cel\xc2\xb7lulars i mediadors solubles, denominats citoquines. _NEWLINE_Els limf\xc3\xb2cits T que provenen de les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules mare s\xe2\x80\x99originen a la medul\xc2\xb7la \xc3\xb2ssia i d\xe2\x80\x99all\xc3\xa0 passen al tim, on maduren. \xc3\x89s per aquesta ra\xc3\xb3, que se\xe2\x80\x99ls anomena limf\xc3\xb2cits T.\n_START_SECTION_\nEstructura del receptor dels limf\xc3\xb2cits T\n_START_PARAGRAPH_\nEls limf\xc3\xb2cits T tenen receptors a la seva superf\xc3\xadcie que permeten el reconeixement de l'antigen que, en unir-se al receptor, provoca l\xe2\x80\x99activaci\xc3\xb3 de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula. Aquests receptors (TCR) s\xc3\xb3n heterod\xc3\xadmers amb una cadena \xce\xb1 i una altra de \xce\xb2 (no tan freq\xc3\xbcentment cadenes \xce\xb3 i \xce\xb4\xe2\x80\x93 poblaci\xc3\xb3 minorit\xc3\xa0ria) que tenen dominis estructurals d\xe2\x80\x99un funcionament semblant. Aquestes es basen en la uni\xc3\xb3, mitjan\xc3\xa7ant una regi\xc3\xb3 transmembrana helico\xc3\xafdal amb dominis curts i cua citos\xc3\xb2lica, d\xe2\x80\x99una part estructural variable (lloc d\xe2\x80\x99uni\xc3\xb3 amb l\xe2\x80\x99antigen) i un domini immunoglobulina (Ig) constant. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, la cadena \xce\xb1 del TCR t\xc3\xa9 en concret 260 amino\xc3\xa0cids i la \xce\xb2, al voltant de 300. Ambdues cadenes formen ponts disulfur intracatenaris que defineixen dominis globulars i tamb\xc3\xa9 presenten cadenes laterals de sucres unides entre elles. Entre les cadenes, hi ha un segment que representa el fragment transmembrana de l'heterod\xc3\xadmer, on \xce\xb1 i \xce\xb2 estan unides covalentment per ciste\xc3\xafnes. _NEWLINE_Degut a la pres\xc3\xa8ncia de cadenes variables en aquests TCR, existeix una gran variabilitat. Comunament, els TCR reconeixen p\xc3\xa8ptids curts d\xe2\x80\x99uns 8-30 amino\xc3\xa0cids de longitud. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, aquests p\xc3\xa8ptids han de mantenir-se units a una mol\xc3\xa8cula del sistema principal d\xe2\x80\x99histocompatibilitat (MHC) per tal que el TCR pugui recon\xc3\xa8ixer-la. Per aquest motiu, es diu, que les mol\xc3\xa8cules d\xe2\x80\x99histocompatibilitat presenten els p\xc3\xa8ptids als limf\xc3\xb2cits T._NEWLINE_Els mecanismes pels quals es genera la diversitat del TCR s\xc3\xb3n la gran flexibilitat d\xe2\x80\x99imprecisi\xc3\xb3 en les unions dels segments de DNA, l\xe2\x80\x99alineaci\xc3\xb3 per escissi\xc3\xb3 intr\xc3\xb2nica i la uni\xc3\xb3 de les dues cadenes variables. Aquests receptors, de la mateixa manera que ho fan els anticossos, es formen per recombinaci\xc3\xb3 som\xc3\xa0tica d\xe2\x80\x99un nombre limitat de segments gen\xc3\xa8tics, a partir dels quals poden originar-ne milions de receptors diferents segons la combinaci\xc3\xb3 de cadenes \xce\xb1 i \xce\xb2, amb una indeterminaci\xc3\xb3 a la uni\xc3\xb3 que augmenta encara m\xc3\xa9s aquesta diversitat. _NEWLINE_La transducci\xc3\xb3 del senyal a l\xe2\x80\x99interior de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula es duu a terme per una mol\xc3\xa8cula associada a la unitat de reconeixement del receptor antig\xc3\xa8nic, el complex CD3, que tamb\xc3\xa9 regula l\xe2\x80\x99assemblatge, el transport i l\xe2\x80\x99estabilitzaci\xc3\xb3 del receptor a la membrana. Aquest complex est\xc3\xa0 format per cadenes CD3\xce\xb3, CD3\xce\xb4 i CD3\xce\xb5, associades a una cadena \xce\xb6, uni\xc3\xb3 que es produeix al reticle endoplasm\xc3\xa0tic. Les cadenes CD3 \xce\xb3 i CD3\xce\xb4 estan glucosilades mentre que les CD3\xce\xb5 i \xce\xb6, s\xc3\xb3n prote\xc3\xafnes integrals de membrana unides no covalentment entre si (les \xce\xb6 formen ponts disulfur).\n_START_SECTION_\nMaduraci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEls precursors de limf\xc3\xb2cits T s\xc3\xb3n c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules hematopo\xc3\xa8tiques que migren a trav\xc3\xa9s del torrent sanguini des de la medul\xc2\xb7la \xc3\xb2ssia fins al tim on t\xc3\xa9 lloc la maduraci\xc3\xb3. Els limf\xc3\xb2cits T que s\xe2\x80\x99estan desenvolupant en aquest \xc3\xb2rgan limfoide s\xc3\xb3n coneguts com a tim\xc3\xb2cits. _NEWLINE_En la maduraci\xc3\xb3 t\xc3\xa9 lloc l\xe2\x80\x99expressi\xc3\xb3 de receptors d\xe2\x80\x99antigen (TCR). En els tim\xc3\xb2cits que acaben d\xe2\x80\x99arribar al tim encara no s\xe2\x80\x99ha dut a terme la recombinaci\xc3\xb3 som\xc3\xa0tica, i aquests no presenten els marcadors CD3, complex TCR, i coreceptors CD4 i CD8 que s\xc3\xb3n propis d\xe2\x80\x99una c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula madura. La manca d\xe2\x80\x99aquests coreceptors fa que es denominin dobles negatius. Aquest estadi de maduraci\xc3\xb3 \xc3\xa9s el dels limf\xc3\xb2cits pro-T que proliferen gr\xc3\xa0cies a l\xe2\x80\x99actuaci\xc3\xb3 de la interleucina IL-7 i \xc3\xa9s l\xe2\x80\x99estadi on es diferencien els limf\xc3\xb2cits T\xce\xb1\xce\xb2 dels T\xce\xb3\xce\xb4._NEWLINE_La majoria de les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules estan destinades a ser T\xce\xb1\xce\xb2, expressant aix\xc3\xad la cadena \xce\xb2 del receptor. Aquesta cadena \xce\xb2, unida a la prote\xc3\xafna pre-T\xce\xb1, s\xe2\x80\x99associa amb el CD3 per formar els receptors dels limf\xc3\xb2cits pre-T. El seg\xc3\xbcent estadi maduratiu \xc3\xa9s el corresponent al dels dobles positius, ja que s\xe2\x80\x99expressen el CD4 i el CD8, i s\xe2\x80\x99inicia el proc\xc3\xa9s de selecci\xc3\xb3 positiva i negativa. Durant aquest proc\xc3\xa9s nom\xc3\xa9s acaben de madurar un 2% del tim\xc3\xb2cits.\n_START_SECTION_\nSelecci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa selecci\xc3\xb3 dels limf\xc3\xb2cits T \xc3\xa9s un proc\xc3\xa9s mitjan\xc3\xa7ant el qual se seleccionen aquells limf\xc3\xb2cits T immadurs que tenen receptors d\xe2\x80\x99ant\xc3\xadgens \xc3\xbatils. Podem diferenciar dues parts: la selecci\xc3\xb3 positiva i la negativa. Com ja sabem, els limf\xc3\xb2cits T nom\xc3\xa9s reconeixen un antigen quan est\xc3\xa0 unit al complex d\xe2\x80\x99histocompatibilitat principal (MHC)._NEWLINE_Durant la selecci\xc3\xb3 positiva, se seleccionen els limf\xc3\xb2cits capa\xc3\xa7os de recon\xc3\xa8ixer i interaccionar amb el MHC propi, aquells que estableixen una uni\xc3\xb3 de baixa afinitat amb el MHC. Aquells que no reconeixen el MHC propi se\xe2\x80\x99ls indueix a l\xe2\x80\x99apoptosi. En la selecci\xc3\xb3 positiva, tamb\xc3\xa9 es diferencien els limf\xc3\xb2cits que identifiquen el MHC de classe I (els CD8+) i aquells que reconeixen el de classe II (els CD4+), anomenats llavors tim\xc3\xb2cits simples positius._NEWLINE_En canvi, en la selecci\xc3\xb3 negativa s\xe2\x80\x99eliminen els limf\xc3\xb2cits que identifiquen ant\xc3\xadgens propis com estranys, s\xe2\x80\x99uneixen fortament a ells i provoquen una resposta immune._NEWLINE_En resum, se seleccionen aquells limf\xc3\xb2cits capa\xc3\xa7os de recon\xc3\xa8ixer el MHC propi i que s\xc3\xb3n tolerants amb els ant\xc3\xadgens de l\xe2\x80\x99organisme.\n_START_SECTION_\nReconeixement de l'antigen i c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules presentadores\n_START_PARAGRAPH_\nEl mecanisme d\xe2\x80\x99actuaci\xc3\xb3 de cada limf\xc3\xb2cit T \xc3\xa9s diferent. Tot i aix\xc3\xad, a difer\xc3\xa8ncia dels limf\xc3\xb2cits B que reconeixen l\xe2\x80\x99antigen directament, tots s\xe2\x80\x99activen mitjan\xc3\xa7ant la presentaci\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99ant\xc3\xadgens. L\xe2\x80\x99agent patogen \xc3\xa9s capturat per les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules presentadores d\xe2\x80\x99ant\xc3\xadgens (CPA), majorit\xc3\xa0riament macr\xc3\xb2fags, que degraden l\xe2\x80\x99antigen. D\xe2\x80\x99aquesta manera, els p\xc3\xa8ptids simples (de 10 amino\xc3\xa0cids aproximadament) de les prote\xc3\xafnes de la superf\xc3\xadcie de l\xe2\x80\x99agent s\xe2\x80\x99uneixen espec\xc3\xadficament al complex major d\xe2\x80\x99histocompatibilitat (MHC) del macr\xc3\xb2fag. En aquest cas, el receptor dels limf\xc3\xb2cits T (TCR) \xc3\xa9s espec\xc3\xadfic pel complex p\xc3\xa8ptid-MHC, que constitueix un ep\xc3\xadtop o determinant antig\xc3\xa8nic lineal. I, per tant, el MHC i els p\xc3\xa8ptids s\xe2\x80\x99exposen a la membrana del macr\xc3\xb2fag activat que circula pel torrent sanguini per tal de trobar limf\xc3\xb2cits. Conseq\xc3\xbcentment, el seu receptor reconeix els p\xc3\xa8ptids derivats de prote\xc3\xafnes antig\xc3\xa8niques, presents a la superf\xc3\xadcie de les CPA, i el limf\xc3\xb2cit T s\xe2\x80\x99activa."