b'\n_START_ARTICLE_\nReceptors metabotr\xc3\xb2pics\n_START_PARAGRAPH_\nEls receptors metabotr\xc3\xb2pics (tamb\xc3\xa9 anomenats GPCRs, de l\'angl\xc3\xa8s G-protein coupled receptors, 7TM, receptors serpentina o receptors helico\xc3\xafdals) s\xc3\xb3n un tipus de receptors de neurotransmissors (i altres mol\xc3\xa8cules senyal diverses, com fotons, olors, gustos i hormones) localitzats a la membrana plasm\xc3\xa0tica de c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules eucariotes que actuen fent \xc3\xbas d\xe2\x80\x99un missatger secundari, \xc3\xa9s a dir, depenen d\'un o m\xc3\xa9s passos metab\xc3\xb2lics. La principal caracter\xc3\xadstica d\'aquest tipus de receptors, que estan associats a prote\xc3\xafnes G (prote\xc3\xafnes de fixaci\xc3\xb3 de GTP), \xc3\xa9s que no tenen un canal i\xc3\xb2nic pertanyent a la seva estructura. _NEWLINE_La funci\xc3\xb3 dels receptors de membrana \xc3\xa9s transferir informaci\xc3\xb3 des de l\'entorn fins a l\'interior d\'una c\xc3\xa8l.lula, donat que la majoria de les mol\xc3\xa8cules senyal s\xc3\xb3n massa grans i polars com per passar a trav\xc3\xa9s de la membrana cel\xc2\xb7lular o a trav\xc3\xa9s de transportadors. Tenint en compte les seves caracter\xc3\xadstiques estructurals i funcionals, els receptors de neurotransmissors es poden classificar en dues grans categories: els receptors ionotr\xc3\xb2pics i els receptors metabotr\xc3\xb2pics. Els receptors ionotr\xc3\xb2pics, tamb\xc3\xa9 anomenats canals i\xc3\xb2nics amb porta de lligand, estan constitu\xc3\xafts per un canal i\xc3\xb2nic. Per contra, els receptors metabotr\xc3\xb2pics estan indirectament associats a canals i\xc3\xb2nics de la membrana plasm\xc3\xa0tica a trav\xc3\xa9s de mecanismes de transducci\xc3\xb3 de senyals, normalment prote\xc3\xafnes G. Conseq\xc3\xbcentment, els receptors acoblats a aquests tr\xc3\xadmers s\xc3\xb3n metabotr\xc3\xb2pics.  _NEWLINE_Els receptors metabotr\xc3\xb2pics estan inclosos en el grups de receptors acoblats a prote\xc3\xafnes G. D\xe2\x80\x99aquest gran grup de receptors es coneixen, fins en 200 casos diferents, el lligand concret que \xc3\xa9s rebut en cada receptor. Aix\xc3\xb2 alhora permet evidenciar la import\xc3\xa0ncia en recerca m\xc3\xa8dica que tenen aquestes estructures i el motiu pel qual s\xc3\xb3n un punt d\xe2\x80\x99actuaci\xc3\xb3 pel 40% de f\xc3\xa0rmacs.\n_START_SECTION_\nEstructura i localitzaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEls receptors metabotr\xc3\xb2pics s\xc3\xb3n prote\xc3\xafnes monom\xc3\xa8riques de membrana, concretament prote\xc3\xafnes integrals transmembranoses. La seva mida \xc3\xa9s de 415 a 480 residus (amino\xc3\xa0cids), \xc3\xa9s a dir, de 45650 a 52800 Da, aproximadament. Generalment es troben a la membrana plasm\xc3\xa0tica o a la membrana d\'una ves\xc3\xadcula. A les neurones, els podem trobar al soma, les dendrites o l\'ax\xc3\xb3, on exerceixen una funci\xc3\xb3 moduladora de l\'activitat glial. L\'estructura d\'aquests receptors \xc3\xa9s variable, ja que n\'hi ha molts tipus, per\xc3\xb2 tots tenen caracter\xc3\xadstiques comunes:\n_START_SECTION_\nDomini extracel\xc2\xb7lular\n_START_PARAGRAPH_\nEl domini extracel\xc2\xb7lular d\'aquests receptors \xc3\xa9s on trobem l\'extrem N-terminal de la prote\xc3\xafna. Cont\xc3\xa9 el lloc d\'uni\xc3\xb3 pel lligand, que en els GPCRs de classe C \xc3\xa9s conegut com a "Venus flytrap domain" (VFD). El VFD t\xc3\xa9 dos l\xc3\xb2buls diferenciats i est\xc3\xa0 compost d\'uns 600 amino\xc3\xa0cids, i dins de la seva cavitat integra una petita butxaca molt selectiva d\'uni\xc3\xb3 al glutamat, que interacciona amb els grups \xce\xb1-carboxil i \xce\xb1-amino d\'aquest.\n_START_SECTION_\nDominis transmembrana\n_START_PARAGRAPH_\nLa majoria de receptors metabotr\xc3\xb2pics tenen un domini transmembrana (en angl\xc3\xa8s, TMDs) heptahelical, \xc3\xa9s a dir, constitu\xc3\xaft per 7 subdominis transmembrana conservats de forma alfa-helico\xc3\xafdal (per aix\xc3\xb2 aquests receptors tamb\xc3\xa9 es coneixen com a receptors 7TM). El TMD \xc3\xa9s hidrof\xc3\xb2bic, i \xc3\xa9s l\'encarregat de fixar el receptor a la membrana plasm\xc3\xa0tica. La majoria s\xc3\xb3n prote\xc3\xafnes monom\xc3\xa8riques, tot i que els receptors de GABAB requereixen l\'heterodimeritzaci\xc3\xb3 per funcionar correctament.\n_START_SECTION_\nDomini intracel\xc2\xb7lular\n_START_PARAGRAPH_\nEl domini intracel\xc2\xb7lular (o citos\xc3\xb2lic) \xc3\xa9s l\'encarregat de la transducci\xc3\xb3 del senyal i \xc3\xa9s on trobem l\'extrem C-terminal de la prote\xc3\xafna. Activa les cascades de senyalitzaci\xc3\xb3 intracel\xc2\xb7lulars un cop s\'ha unit el lligand. \xc3\x89s la part del receptor on es produeix la interacci\xc3\xb3 amb les prote\xc3\xafnes G. A m\xc3\xa9s, aquest domini t\xc3\xa9 molts residus de serina i treonina que es poden fosforilar i provocar, aix\xc3\xad, una modificaci\xc3\xb3 en l\'actvitat del receptor._NEWLINE__NEWLINE_La uni\xc3\xb3 dels diferents dominis es dona a trav\xc3\xa9s de bucles extracel\xc2\xb7lulars i citos\xc3\xb2lics (3 loops extracel\xc2\xb7lulars i 3 loops citos\xc3\xb2lics).\n_START_SECTION_\nFunci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa uni\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99un lligand amb el receptor es dona de manera concreta per cadascun dels casos. Cada lligand t\xc3\xa9 una zona espec\xc3\xadfica d\xe2\x80\x99uni\xc3\xb3. Quan t\xc3\xa9 lloc aquesta uni\xc3\xb3, els bucles citoplasm\xc3\xa0tics i l\xe2\x80\x99extrem carboxil pateixen uns canvis que acaben sent conformacionals (d\'estructura terci\xc3\xa0ria o quatern\xc3\xa0ria, incl\xc3\xb2s el domini extracel\xc2\xb7lular), que reorganitzen les seves cadenes h\xc3\xa8lix alfa i que s\xc3\xb3n detectables a nivell intracel\xc2\xb7lular. Un cop ha tingut lloc aquest canvi, es diu que el receptor ha passat a la seva forma activa. \xc3\x89s aqu\xc3\xad on entren en joc les prote\xc3\xafnes G, que s\xe2\x80\x99uneixen al receptor per la seva subunitat \xce\xb1.\n_START_SECTION_\nAcoblament del receptor amb les Prote\xc3\xafnes G\n_START_PARAGRAPH_\nLes prote\xc3\xafnes G s\xc3\xb3n, majorit\xc3\xa0riament, heterotrim\xc3\xa8riques: les tres subunitats que les conformen s\xc3\xb3n les \xce\xb1, \xce\xb2 i \xc9\xa3, que poden moure\'s gr\xc3\xa0cies a la flu\xc3\xafdesa de la membrana. Les prote\xc3\xafnes G monom\xc3\xa8riques, en canvi, tenen una \xc3\xbanica subunitat, i es troben lliures al citosol i al nucleoplasma. La G\xce\xb1 forma part de la fam\xc3\xadlia de les NTPases amb bucle P, el qual permet la uni\xc3\xb3 de la subunitat amb el nucle\xc3\xb2tid (proc\xc3\xa9s d\'hidrolitzaci\xc3\xb3). Aquestes prote\xc3\xafnes no s\xc3\xb3n integrals, sin\xc3\xb3 que estan ancorades a la membrana per les seves subunitats \xce\xb1 i \xc9\xa3 i mitjan\xc3\xa7ant estructures hidrof\xc3\xb2biques, de tipus \xc3\xa0cid gras o isoprenoide. La tercera subunitat, la \xce\xb2, s\'associa a la subunitat \xc9\xa3.  _NEWLINE_Fins al moment en qu\xc3\xa8 el lligand entra en contacte amb el receptor, les prote\xc3\xafnes G es troben en la seva forma inactiva unides per la subunitat \xce\xb1 a un GDP. La uni\xc3\xb3 de la prote\xc3\xafna G amb el receptor provoca canvis conformacionals en la seva estructura proteica, concretament en la subunitat \xce\xb1. Aquests canvis permeten que es produeixi l\xe2\x80\x99obertura del lloc d\xe2\x80\x99uni\xc3\xb3 G\xce\xb1-GDP i que la GDP es canvi\xc3\xaf per una mol\xc3\xa8cula de GTP provinent del citosol, mitjan\xc3\xa7ant el factor intercanviador del nucle\xc3\xb2tid de guanina (GEF, per les seves sigles en angl\xc3\xa8s: Guanine nucleotide Exchange Factor). A continuaci\xc3\xb3, la G\xce\xb1 es separa del receptor i tamb\xc3\xa9 de les subunitats G\xce\xb2\xc9\xa3. Quan la subunitat G\xce\xb1 es troba lliure, amb GTP i amb la conformaci\xc3\xb3 adequada, \xc3\xa9s capa\xc3\xa7 de recon\xc3\xa8ixer la prote\xc3\xafna efectora i unir-s\xe2\x80\x99hi, aix\xc3\xad com tamb\xc3\xa9 ho poden fer els complexos \xce\xb2\xc9\xa3._NEWLINE_Pel que fa a les prote\xc3\xafnes G, actualment es coneixen molts subtipus d\xe2\x80\x99unitats \xce\xb1, \xce\xb2 i \xc9\xa3. Pel que fa a les subunitats G\xce\xb1, que s\xc3\xb3n les que realment defineixen les funcions de les prote\xc3\xafnes G, se\xe2\x80\x99n distingeixen quatre fam\xc3\xadlies diferents: G\xce\xb1\xe2\x82\x9b, G\xce\xb1\xe1\xb5\xa2 /G\xce\xb1\xe2\x82\x92, G\xce\xb1q/G\xce\xb1\xe2\x82\x81\xe2\x82\x81, i G\xce\xb1\xe2\x82\x81\xe2\x82\x82/G\xce\xb1\xe2\x82\x81\xe2\x82\x83. Els diferents tipus de cadascuna de les fam\xc3\xadlies tenen propietats molt similars aix\xc3\xad com una estructura quasi igual._NEWLINE_Majorit\xc3\xa0riament, els receptors tenen la capacitat d\xe2\x80\x99activar m\xc3\xa9s d\xe2\x80\x99un subtipus proteic G\xce\xb1. L\'activaci\xc3\xb3 d\'una prote\xc3\xafna G acoblada fa que el receptor activi diverses cascades de transducci\xc3\xb3 de senyal a trav\xc3\xa9s de subgrups G\xce\xb1 i G\xce\xb2\xc9\xa3. Quan el subtipus activat dep\xc3\xa8n del lligand acoblat al receptor, aquest fenomen es denomina selectivitat funcional. Les respostes cel\xc2\xb7lular i biol\xc3\xb2gica que s\xe2\x80\x99esdevinguin posteriorment activen uns determinats receptors que comporten uns efectes a nivell cel\xc2\xb7lular similars i acostumen a activar el mateix tipus de subgrups.\n_START_SECTION_\nActivaci\xc3\xb3 de prote\xc3\xafnes efectores i canals\n_START_PARAGRAPH_\nSegons el lligand, el proc\xc3\xa9s que les prote\xc3\xafnes G duran a terme ser\xc3\xa0 o b\xc3\xa9 d\'estimulaci\xc3\xb3 (G\xe2\x82\x9b) o b\xc3\xa9 d\'inhibici\xc3\xb3 (G\xe1\xb5\xa2) de les cascades de senyalitzaci\xc3\xb3 cel\xc2\xb7lular. Les prote\xc3\xafnes G, un cop activades, poden seguir dues vies d\'actuaci\xc3\xb3 diferents: d\'una banda, les subunitats d\xe2\x80\x99aquestes poden interaccionar directament amb els canals i\xc3\xb2nics, provocant-ne l\'apertura (via curta); d\'altra banda, aquesta activaci\xc3\xb3 pot provocar la interacci\xc3\xb3 de les prote\xc3\xafnes G amb una altra prote\xc3\xafna efectora (missatger secundari), sent aquesta la que envi\xc3\xaf altres missatgers intracel\xc2\xb7lulars que modulin els canals i\xc3\xb2nics (obrint-los o tancant-los). Aquesta darrera via es coneix com a cascada de segons missatgers. Segueixin la via que segueixin, el proc\xc3\xa9s conclou amb l\'obertura del canal i\xc3\xb2nic, permetent el flux d\'ions a trav\xc3\xa9s de la membrana cap a l\'interior de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula.\n_START_SECTION_\nVia curta\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta via de funcionament tamb\xc3\xa9 s\xe2\x80\x99anomena via delimitada per la membrana, at\xc3\xa8s que tots els canals que es veuen influenciats per les prote\xc3\xafnes G es troben a una dist\xc3\xa0ncia propera. Pel fet que no depenen de missatgers intracel\xc2\xb7lulars, \xc3\xa9s el m\xc3\xa9s r\xc3\xa0pid de tots els sistemes associats a prote\xc3\xafnes G. Les respostes tenen lloc entre 30 i 100 ms despr\xc3\xa9s de produir-se la uni\xc3\xb3 lligand-receptor.\n_START_SECTION_\nCascades de segons missatgers\n_START_PARAGRAPH_\nEntre els segons missatgers d\'especial import\xc3\xa0ncia es troben l\'AMP c\xc3\xadclic (cAMP o adenosina monofosfat c\xc3\xadclic), el GMP c\xc3\xadclic (cGMP o guanosina monofosfat c\xc3\xadclic), l\'i\xc3\xb3 Ca\xc2\xb2\xe2\x81\xba, l\'inositol 1,4,5-trifosfat (IP\xe2\x82\x83) i el diacilglicerol (DAG). L\'\xc3\xbas de missatgers secundaris comporta diverses conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies: la primera \xc3\xa9s que, sovint, els segons missatgers tenen llibertat per difundir cap a altres compartiments de la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula, com el nucli, on poden influir sobre l\'expressi\xc3\xb3 g\xc3\xa8nica i altres processos; una altra conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia \xc3\xa9s que el senyal es pot amplificar considerablament durant la generaci\xc3\xb3 de segons missatgers. Cada complex receptor-lligand pot provocar la generaci\xc3\xb3 de molts segons missatgers dins la c\xc3\xa8l\xc2\xb7lula. Aix\xc3\xad, una baixa concentraci\xc3\xb3 del senyal a l\'entorn, fins i tot tan petita com una \xc3\xbanica mol\xc3\xa8cula, pot produir un gran senyal intracel\xc2\xb7lular i una resposta intensa.\n_START_SECTION_\nFinalitzaci\xc3\xb3 de la ruta de senyalitzaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nL\'efecte final de la ruta de senyalitzaci\xc3\xb3 consisteix en activar o inhibir les bombes, enzims o factors de transcripci\xc3\xb3 g\xc3\xa8nica que controlen directament les rutes metab\xc3\xb2liques, l\'activaci\xc3\xb3 dels gens o processos com la transmissi\xc3\xb3 de l\'impuls nervi\xc3\xb3s._NEWLINE_La finalitzaci\xc3\xb3 de les rutes de senyalitzaci\xc3\xb3 mediades per prote\xc3\xafnes G t\xc3\xa9 lloc en el moment en qu\xc3\xa8 es dissocia el lligand. Aquest fenomen s\xe2\x80\x99explica perqu\xc3\xa8, quan la subunitat G\xce\xb1 se separa del receptor metabotr\xc3\xb2pic per activar una prote\xc3\xafna efectora, es condiciona l\xe2\x80\x99afinitat del receptor amb el lligand. Quan es perd l\xe2\x80\x99afinitat, el lligand deixa d\xe2\x80\x99estar acoblat al receptor i, per tant, es veu impedida la uni\xc3\xb3 de la prote\xc3\xafna G. Sense aquesta finalitzaci\xc3\xb3, les c\xc3\xa8l\xc2\xb7lules perdrien la seva capacitat de resposta davant nous senyals. A m\xc3\xa9s, els processors de senyalitzaci\xc3\xb3 que no aconsegueixen finalitzar de manera adequada poden donar lloc a un creixement cel\xc2\xb7lular incontrolat i, possiblement, al c\xc3\xa0ncer._NEWLINE_Les prote\xc3\xafnes s\xc3\xb3n capaces d\xe2\x80\x99hidrolitzar de manera espont\xc3\xa0nia el GTP, desfosforilant-lo i transformant-lo en GDP. Aquest canvi de conformaci\xc3\xb3 de la subunitat G\xce\xb1 permet que es pugui unir de nou amb les subunitats G\xce\xb2\xc9\xa3 i, conseq\xc3\xbcentment, s\'aturi la transducci\xc3\xb3 del senyal per part de la prote\xc3\xafna efectora._NEWLINE_Els receptors metabotr\xc3\xb2pics, tot i actuar de manera similar, presenten una gran varietat en els seus lligands. No nom\xc3\xa9s s\xc3\xb3n responsables de la detecci\xc3\xb3 de neurotransmissors (des de petits amino\xc3\xa0cids fins a llargues cadenes polipept\xc3\xaddiques), sin\xc3\xb3 que tamb\xc3\xa9 s\xe2\x80\x99encarreguen de la recepci\xc3\xb3 sensorial de la llum (on el lligand \xc3\xa9s un fot\xc3\xb3), i de la detecci\xc3\xb3 d\xe2\x80\x99alguns gustos i olors.\n_START_SECTION_\nDifer\xc3\xa8ncies b\xc3\xa0siques amb els receptors ionotr\xc3\xb2pics\n_START_PARAGRAPH_\nEls receptors ionotr\xc3\xb2pics i metabotr\xc3\xb2pics, tot i pert\xc3\xa0nyer a la mateixa fam\xc3\xadlia de receptors de superf\xc3\xadcie cel\xc2\xb7lular, presenten\xc2\xa0certes difer\xc3\xa8ncies a nivell estructural i funcional: \xc2\xa0\n_START_SECTION_\nReceptors de glutamat\n_START_PARAGRAPH_\nEls receptors de glutamat poden ser ionotr\xc3\xb2pics o metabotr\xc3\xb2pics. Els metabotr\xc3\xb2pics, en angl\xc3\xa8s mGluRs (metabotropic glutamate receptors), pertanyen als GPCRs de tipus C. Els receptors de tipus C engloben quatre grups principals: el grup I est\xc3\xa0 format pels receptors sensors de calci (CaSR), els receptors de la feromona V2R, els receptors del gust T1R i el GPRC6A activat per amino\xc3\xa0cids; el grup II inclou els mGluRs; el grup III consisteix en el receptor de l\xe2\x80\x99\xc3\xa0cid \xce\xb3-aminobut\xc3\xadric B (GABAB); i el grup IV est\xc3\xa0 format pel receptor orfe GPRC5. A excepci\xc3\xb3 del GPRC5, tots els membres d\xe2\x80\x99aquesta fam\xc3\xadlia estan caracteritzats per un domini extracel\xc2\xb7lular N-terminal gran, tamb\xc3\xa9 conegut com el domini Venus flytrap (VFD), un domini transmembrana heptahelical prototipat (TMD) i un domini intracel\xc2\xb7lular C-terminal molt variable. El VFD t\xc3\xa9 un paper crucial no nom\xc3\xa9s en la uni\xc3\xb3 del lligand (glutamat) sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 en la modulaci\xc3\xb3 ex\xc3\xb2gena i en la dimeritzaci\xc3\xb3 del receptor constitutiu._NEWLINE_Fins ara, s\'han identificat 8 tipus de mGluRs, que han estat clonats i anomenats de mGluR1 a mGluR8.'