b"\n_START_ARTICLE_\nPedro Betancur\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nVa n\xc3\xa9ixer a Vilaflor (illa de Tenerife), fill d'Amador Gonz\xc3\xa1lez Betancur i Ana Garc\xc3\xada. Va rebre una educaci\xc3\xb3 cristiana i era molt devot; ja de jove es retirava sovint a una cova prop d'El M\xc3\xa9dano (a Granadilla de Abona), anomenada avui Cueva del Hermano Pedro, on pregava i meditava. Va treballar com a pastor fins als 24 anys, i en 1649 va marxar a Am\xc3\xa8rica, esperant trobar-hi un parent que treballava com a funcionari a Guatemala. En arribar a l'Havana (Cuba), no tenia diners i hi treball\xc3\xa0 per guanyar-ne, podent marxar cap a la capital de Guatemala, Santiago de los Caballeros (avui Antigua Guatemala), l'any seg\xc3\xbcent._NEWLINE_En arribar, no tenia cap recurs i va rec\xc3\xb3rrer a la caritat dels franciscans, per\xc3\xb2 va caure malalt. En recuperar-se, va voler fer-se prevere i an\xc3\xa0 al col\xc2\xb7legi jesu\xc3\xafta de San Francisco de Borja, per\xc3\xb2 no podia adquirir els materials necessaris per estudiar i va haver de deixar-ho. El 1656, va fer-se terciari francisc\xc3\xa0 al convent de San Francisco d'Antigua i prengu\xc3\xa9 el nom de Pedro de San Jos\xc3\xa9._NEWLINE_Visitava hospitals, presons, gent necessitada i joves sense recursos; veient la necessitat que hi havia, va voler obrir un lloc on acollir i tenir cura d'aquestes persones. Tres anys despr\xc3\xa9s, va obrir un hospital destinat a malalts pobres. De mica en mica, s'hi afegiren un refugi per a gent sense casa, una escola per als pobres, una infermeria, oratori i resid\xc3\xa8ncia de sacerdots que estiguessin de pas. Els seus m\xc3\xa8todes d'instrucci\xc3\xb3 van \xc3\xa9sser innovadors i esdevingu\xc3\xa9 el primer alfabetitzador d'Am\xc3\xa8rica. Recordant la pobresa de Maria, que no va trobar lloc on infantar, va anomenar la casa Hospital de Nuestra Se\xc3\xb1ora de Bel\xc3\xa9n. Aviat reb\xc3\xa9 altres terciaris que volien col\xc2\xb7laborar-hi, tamb\xc3\xa9 dones que volien ensenyar als nens, i Pere va escriure una regla per ordenar el funcionament de la comunitat. Aix\xc3\xb2 port\xc3\xa0 a l'establiment d'un nou orde religi\xc3\xb3s: l'Orde dels Germans de la Mare de D\xc3\xa9u de Betlem, que fou reconeguda i aprovada per la Santa Seu._NEWLINE_Va escriure algunes obres: Instrucci\xc3\xb3n al hermano De la Cruz, Corona de la Pasi\xc3\xb3n de Jesucristo nuestro bien o Reglas de la Confraternidad de los Betlemitas._NEWLINE_Va morir a l'Antigua Guatemala als 41 anys, en olor de santedat.\n_START_SECTION_\nVeneraci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEl proc\xc3\xa9s de canonitzaci\xc3\xb3 s'inici\xc3\xa0 en 1698; el 25 de juliol de 1771, Climent XIV el declar\xc3\xa0 venerable. La supressi\xc3\xb3 de l'orde betlemita en 1820 i la manca de recursos van endarrerir la causa, que va quedar aturada. En 1974, se sol\xc2\xb7licit\xc3\xa0 a Pau VI la beatificaci\xc3\xb3 de cinc venerables, entre ells Pere de Betancur, per la via de la fama miraculorum, procediment extraordinari. Finalment, el 22 de juny de 1980 va \xc3\xa9sser beatificat per Joan Pau II al Vatic\xc3\xa0. En 2002, en un viatge a Guatemala, Joan Pau II el canonitz\xc3\xa0 en una cerim\xc3\xb2nia a San Francisco d'Antigua, on \xc3\xa9s enterrat el sant."