b'\n_START_ARTICLE_\nHist\xc3\xb2ria de la Real Sociedad de F\xc3\xbatbol\n_START_PARAGRAPH_\nLa Real Sociedad de F\xc3\xbatbol, m\xc3\xa9s coneguda com a Real Sociedad, \xc3\xa9s un club de futbol basc de la ciutat de Donosti, a Guip\xc3\xbascoa. Va ser fundada el 1909, i actualment juga a la Primera Divisi\xc3\xb3 de la lliga espanyola. \xc3\x89s un dels equips cl\xc3\xa0ssics de la m\xc3\xa0xima categoria del futbol espanyol, on ha jugat la major part de la hist\xc3\xb2ria. Actualment, ocupa la vuitena posici\xc3\xb3 en la classificaci\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica de Primera Divisi\xc3\xb3, comptant en el seu palmar\xc3\xa8s amb 2 t\xc3\xadtols de Lliga, 2 Copa del Rei i 1 de la Supercopa. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, ha estat tres vegades subcampiona de Lliga (la m\xc3\xa9s recent la temporada 2002-03), i cinc vegades de la Copa. En competicions europees, el seu millor resultat \xc3\xa9s el de semifinalista de la Copa d\'Europa, la temporada 1982-83, on va ser eliminada per l\'Hamburg, que es proclamaria campi\xc3\xb3 posteriorment.\n_START_SECTION_\nOr\xc3\xadgens\n_START_PARAGRAPH_\nTot i que la Real Sociedad va ser fundada, oficialment, el 1909, es poden remuntar els seus or\xc3\xadgens uns anys abans, concretament el 1904._NEWLINE_L\'agost d\'aquell any, es va fundar a Donosti el San Sebasti\xc3\xa1n Recreation Club, un club poliesportiu que aglutinava diverses seccions esportives, entre elles una de dedicada al foot-ball. Aquest va ser el primer club de futbol formalment establert a la ciutat i, tamb\xc3\xa9, el primer equip guipusco\xc3\xa0 que va participar en un campionat a nivell estatal, al presentar-se a la Copa del Rei de futbol del 1905. Aquell equip jugava amb unes samarretes cridaneres amb ratlles de color groc i verd, que un segle m\xc3\xa9s tard recuperaria la Real com a segon uniforme en homenatge al seu directe antecessor durant les temporades 2007-08 i 2008-09. Aquest club fou el que va inaugurar, el 1906, el Camp de Futbol d\'Ondarreta, primer camp de futbol que va tenir la ciutat._NEWLINE_Tot i aix\xc3\xad, la secci\xc3\xb3 de futbol del Recreation Club va tenir una vida molt curta. Per dissensions internes, cap a finals del 1907 principis del 1908, els integrants de la secci\xc3\xb3 van decidir separar-se i formar un club independent. \xc3\x89s aix\xc3\xad com va n\xc3\xa9ixer el San Sebasti\xc3\xa1n Foot-Ball Club. Aquest equip va ser el primer que va adoptar els colors blanc i blau, representatius de la bandera de la ciutat, tot i que llavors es va tractar d\'una samarreta completament blanca amb les inicials SS bordades en blau i uns pantalons blaus. Desgraciadament, per jugar la Copa del Rei els equips havien de portar un m\xc3\xadnim d\'un any inscrits al registre civil, motiu pel qual van haver d\'aixoplugar-se sota l\'empara del Club Ciclista de San Sebasti\xc3\xa1n per poder disputar l\'edici\xc3\xb3 de 1909._NEWLINE_El Club Ciclista va tenir una brillant actuaci\xc3\xb3 durant aquella edici\xc3\xb3 de la Copa, eliminant en una primera ronda preliminar a l\'Athletic Club de Bilbao (4-2), al Galicia F.C. en semifinals (2-0) per, finalment, v\xc3\xa8ncer al Club Espa\xc3\xb1ol de Madrid a la final (3-1), proclamant-se aix\xc3\xad campi\xc3\xb3 de la Copa del Rei per primera vegada a la seva hist\xc3\xb2ria._NEWLINE_Aquest \xc3\xa8xit va impulsar als jugadors de l\'equip a constituir-se definitivament en una entitat legalment establerta i independent del Club Ciclista. D\'aquesta manera, uns mesos m\xc3\xa9s tard, el 7 de desembre d\'aquell 1909, es va constituir legalment la Sociedad de Foot-Ball de San Sebasti\xc3\xa1n, sota presid\xc3\xa8ncia d\'Adolfo S\xc3\xa1enz-Alonso. Cinc mesos m\xc3\xa9s tard, l\'11 de febrer del 1910, el rei Alfons XIII, que estiuejava sovint a Donosti, va concedir el t\xc3\xadtol de Real al club acabat de n\xc3\xa9ixer, que a partir d\'aleshores passaria a ser conegut com La Real o La Real Sociedad (en catal\xc3\xa0 sovint dit La Reial o La Reial Societat)._NEWLINE_De cara a l\'edici\xc3\xb3 de la Copa del 1910, el Club Ciclista (Real Sociedad) va intentar fer valer la seva condici\xc3\xb3 de campi\xc3\xb3 vigent del trofeu per organitzar-lo a Donosti, reclamaci\xc3\xb3 a la qual es van oposar la majoria dels clubs que formaven part de la Federaci\xc3\xb3n Espa\xc3\xb1ola de Clubes de F\xc3\xbatbol. Per aquest motiu l\'equip basc es va declarar en rebel\xc2\xb7lia i, amb el suport d\'altres clubs importants com el Real Madrid o l\'Athletic Club de Bilbao, va organitzar un torneig paral\xc2\xb7lel al Camp d\'Ondarreta de Sant Sebasti\xc3\xa0, trofeu que anys m\xc3\xa9s tard seria reconegut per la RFEF i incl\xc3\xb2s en el palmar\xc3\xa8s de la Copa. En aquell torneig no hi va participar ni el Club Ciclista ni la Reial Societat (no tenia suficient antiguitat per participar-hi, segons els estatuts), per\xc3\xb2 si que ho va fer el Vasconia Sporting Club, que era un altre club esportiu donostiarra i que els va cedir la llic\xc3\xa8ncia. De fet, la premsa de l\'\xc3\xa8poca considerava que el Club Ciclista, la Reial i el Vasconia eren tres cares de la mateixa instituci\xc3\xb3. L\'Athletic Club va guanyar al Vasconia en el partit decisiu del torneig triangular per 1-0, aconseguint aix\xc3\xad emportar-se el trofeu._NEWLINE_Nom\xc3\xa9s 6 dies despr\xc3\xa9s la Reial Societat va jugar el seu primer partit amb aquest nom. Va ser el 26 de mar\xc3\xa7 del 1910 en un amist\xc3\xb3s al camp d\'Ondarreta davant del conjunt angl\xc3\xa8s London Nodmans. El primer equip oficial de la hist\xc3\xb2ria de la Real el van formar Pedro Bea; Domingo Arrillaga, P\xc3\xa9rez; Airreveche, Bonifacio Echeverr\xc3\xada, Irureta; Saura, Goitisolo, McGuinness, Simmons i Prat._NEWLINE_Aquest \xc3\xa9s el motiu que la Real Sociedad neixi amb un t\xc3\xadtol i un subcampionat de Copa del Rei al seu palmar\xc3\xa8s, encara que cap dels dos hagu\xc3\xa9s estat disputat sota el seu aut\xc3\xa8ntic nom.\n_START_SECTION_\nAtotxa i el Campionat Nord (1910-1918)\n_START_PARAGRAPH_\nEls primers anys de la d\xc3\xa8cada de 1910 s\xc3\xb3n d\'inestabilitat al futbol espanyol, amb diversos cismes federatius i esc\xc3\xa0ndols a la Copa del Rei. La Real, que ja havia encap\xc3\xa7alat el cisma del 1910, torna a participar en el del 1913, disputant la final de la Copa de la UEC al Bar\xc3\xa7a. El mateix any es va crear Reial Federaci\xc3\xb3 Espanyola de Futbol (RFEF), i van n\xc3\xa9ixer les federacions regionals, amb els seus respectius campionats regionals, que es van establir com a classificat\xc3\xb2ries pr\xc3\xa8vies al Campionat d\'Espanya. La Reial estrena aquell 1913 un nou camp de futbol, l\'Estadi d\'Atotxa, i va disputar durant aquells anys el Campionat Nord amb altres equips bascos. Tot i que, per diversos motius, no va aconseguir classificar-se per disputar cap Campionat d\'Espanya, la Reial Societat es va consolidar com un dels quatre grans del futbol basc, naixent paral\xc2\xb7lelament una gran rivalitat amb els altres tres, especialment el Real Uni\xc3\xb3n Club de Irun i l\'Athletic Club de Bilbao._NEWLINE_El 1911 es pos\xc3\xa0 fi al cisma de 1910 al futbol espanyol amb una soluci\xc3\xb3 de comprom\xc3\xads, disputant-se un Campionat de Copa unificat. La seu de la competici\xc3\xb3 va ser el camp de Jolaseta de Getxo (Biscaia), on hi tenia la seu l\'Athletic Club de Bilbao, guanyador de l\'edici\xc3\xb3 del campionat cism\xc3\xa0tic de l\'any anterior. Aix\xc3\xad, es va atendre la reclamaci\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica dels equips bascs de no disputar sempre el campionat a Madrid, sin\xc3\xb3 a casa del vigent campi\xc3\xb3. La Real va haver de disputar pr\xc3\xa8viament una eliminat\xc3\xb2ria contra el Racing Club de Ir\xc3\xban per determinar quin dels dos equips representaria Guip\xc3\xbascoa al torneig. Una vict\xc3\xb2ria a domicili a Ir\xc3\xban (2:4) va permetre als realistes classificar-se pel torneig. Tot i aix\xc3\xad, el campionat de reconciliaci\xc3\xb3 no va estar exempt de pol\xc3\xa8mica.  La Real va impugnar el resultat del primer partit, una ronda pr\xc3\xa8via en qu\xc3\xa8 l\'Athletic havia eliminat el Fortuna de Vigo. L\'equip guipusco\xc3\xa0 considerava que dos dels tres jugadors anglesos de l\'Athletic (Sloop i Martin) no superaven el requeriment federatiu de portar dos anys vivint a Espanya. La den\xc3\xbancia no va prosperar, i diversos equips es van plantar en senyal de protesta. Entre ells es trobava la Real, que es va retirar del torneig sense disputar cap dels partits, a petici\xc3\xb3 dels pares dels jugadors, ja que es van trobar un ambient molt hostil per part dels aficionats de Bilbao a causa d\'aquest fet. L\'Athletic, sense alinear la resta dels partits els dos jugadors que havien causat la pol\xc3\xa8mica, va acabar guanyant aquell torneig de Copa. La Copa del Rei de 1911 va ser el primer xoc important entre els dos equips, comen\xc3\xa7ant aix\xc3\xad una intensa rivalitat que s\'ha perpetuat al llarg dels anys, a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s de representar les capitals de les dues prov\xc3\xadncies m\xc3\xa9s poblades del Pa\xc3\xads Basc. Aquest incident va ser tamb\xc3\xa9, segons alguns experts, la causa que va provocar que la pol\xc3\xadtica de l\'Athletic es centr\xc3\xa9s a comptar nom\xc3\xa9s amb jugadors bascos._NEWLINE_En la seg\xc3\xbcent edici\xc3\xb3, la de 1912, va ser l\'Ir\xc3\xban Sporting Club, l\'altre equip d\'Ir\xc3\xban, el qui es va enfrontar amb la Real Sociedad per determinar el representant guipusco\xc3\xa0 en aquell torneig. L\'Sporting havia derrotat amb anterioritat al Racing Club en la disputa per convertir-se en el representant de la ciutat. Aquest cop, la Real no va poder imposar-se; despr\xc3\xa9s d\'empatar dos partits, en el tercer l\'Sporting eva v\xc3\xa8ncer per 1-0 deixant l\'equip donostiarra fora del torneig de Copa._NEWLINE_El 1913, el comprom\xc3\xads assolit dos anys abans havia arribat a la seva fi, i noves discrp\xc3\xa0ncies entre els clubs van causar la creaci\xc3\xb3 de dos tornejos paral\xc2\xb7lels; un organitzat per la FECF, a Madrid, i l\'altre per la cism\xc3\xa0tica Uni\xc3\xb3 Espanyola de Clubs (UEC), de recent creaci\xc3\xb3, que es va disputar a Barcelona. A la UEC s\'hi van adherir com a clubs m\xc3\xa9s importants el Futbol Club Barcelona i la Real Sociedad. Ja que entre els clubs inscrits en aquesta nova federaci\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 hi havia l\'Ir\xc3\xban Sporting Club, la Real va haver de disputar una eliminat\xc3\xb2ria pr\xc3\xa8via contra aquest conjunt per determinar el representant guipusco\xc3\xa0. A quatre partits, la Real en va guanyar 3, empatant el darrer, amb la qual cosa va poder venjar l\'eliminaci\xc3\xb3 de l\'any anterior. Aix\xc3\xad, l\'equip donostiarra va poder participar en el torneig disputat a Barcelona. No obstant, la major part dels equips van desertar de la competici\xc3\xb3, quedant el torneig limitat a una eliminat\xc3\xb2ria disputada entre el Bar\xc3\xa7a i la Real, a doble partit. El primer i \xc3\xbaltim campionat organitzat per la UEC va acabar amb dos empats (2-2 i 0-0), havent-se de jugar un partit de desempat. Aquesta final es va celebrar el 23 de mar\xc3\xa7 de 1913, acabant amb una vict\xc3\xb2ria \xe2\x80\x98\'blaugrana per 2-1. L\'aliniaci\xc3\xb3 de l\'equip txuri-urdin per aquell partit va ser la formada per Eizaguirre; Egu\xc3\xada, M.Arrate; Arruti, Machimbarrena, Leturia; Artola, Alfonso Sena, Domingo Arrillaga, E. Rezola i Minondo. Respecte dels dos partits anteriors, els \xc3\xbanics canvis havien estat els d\'Egu\xc3\xada per Berraondo, i Rodr\xc3\xadguez per Rezolara._NEWLINE_Aquell mateix any les dues federacions van posar-se d\'acord, fundant-se aix\xc3\xad l\'actual Federaci\xc3\xb3 Espanyola de Futbol, que com a gest de reconciliaci\xc3\xb3 va recon\xc3\xa8ixer en el palmar\xc3\xa8s de Copa els campionats cism\xc3\xa0tics de 1910 i 1913, es van crear diverses federacions regionals, i es va establir que els campionats regionals que es disputessin servissin com a fase de classificaci\xc3\xb3 del Campionat d\'Espanya, essent el campi\xc3\xb3 de cada un d\'ells el que disputaria aquesta competici\xc3\xb3. La Real va quedar enquadrada en el Campionat Regional del Nord, que compartia amb altres equips bascos, navarresos i c\xc3\xa0ntabres. De cara a aquesta nova etapa que implica, per primera vegada, la celebraci\xc3\xb3 d\'una competici\xc3\xb3 regular amb diversos partits com a local cada temporada, la Real va canviar de seu on disputar-hi els partits. Aix\xc3\xad \xc3\xa9s com va n\xc3\xa9ixer l\'hist\xc3\xb2ric Estadi d\'Atotxa, situat al barri donostiarra d\'Egu\xc3\xada, localitzaci\xc3\xb3 on hi havia amb anterioritat un vel\xc3\xb2drom. El partit inaugural es va realitzar el 5 d\'octubre de 1913, on l\'equip txuri-urdin es va enfrontar amb l\'Athletic Club de Bilbao. El partit va acabar amb un empat a 3 gols, essent l\'autor del primer gol a l\'hist\xc3\xb2ric camp d\'Atotxa el davanter blanc-i-vermell Pichichi. La primera alineaci\xc3\xb3 realista a Atotxa va estar composta per Eizaguirre; M. Arrate, Berraondo; Machimbarrena, Casanova, Leturia, Minondo, Sydler, Echevarr\xc3\xada, Alfonso Sena i M. Elosegui._NEWLINE_El campionat regional de la temporada 1913-14 va comen\xc3\xa1r una mica m\xc3\xa9s tard del previst, el 12 d\'octubre, amb la pres\xc3\xa8ncia de 6 equips (Athletic Club, Arenas de Getxo, Deportivo Bilbao, Sporting de Ir\xc3\xban, R\xc3\xa1cing de Ir\xc3\xban i Real Sociedad). La Real va comen\xc3\xa7ar molt b\xc3\xa9 la competici\xc3\xb3, vencent en els tres primers partits i empatant amb l\'Athletic en el quart. No obstant, el gener de 1914 va perdre consecutivament a casa contra l\'Arenas i el Racing, eliminant aix\xc3\xad les seves possibilitats de v\xc3\xa8ncer. Finalment, l\'Athletic de Bilbao s\'al\xc3\xa7aria amb la primera edici\xc3\xb3. El partit disputat entre el Racing i la Real Sociedad a Atotxa el 19 de gener va posar clarament de manifest la rivalitat que mantenien aquests dos equips guipuscoans. En el transcurs d\'aquest duel es va produir una gran discussi\xc3\xb3 per culpa del joc extremadament dur emprat per l\'equip d\'Ir\xc3\xban, que van arribar a enviar a la infermeria al porter txuri-urdin Eizaguirre, deixant l\'equip donostiarra amb deu homes i sense porter. El partit va acabar amb una invasi\xc3\xb3 de camp per part dels enfurismats aficionats de la Real, motiu pel qual es va suspendre el partit quan falten 20 minuts, quan els visitants guanyaven per 2-5. Tot i que el partit, segons el reglament vigent, s\'hauria hagut de repetir, i encara quedava el partit de tornada a Ir\xc3\xban, la Real es va negar a seguir competint amb el Racing Club fins que aquest no es disculp\xc3\xa9s formalment per la seva actitud; al negar-se aquests a fer-ho, la Real va elevar una protesta formal a la Federaci\xc3\xb3 Nord contra els seus rivals. Al no respondre l\'organisme a les queixes dels donostiarres, la Real va decidir retirar-se de la seg\xc3\xbcent edici\xc3\xb3 de la competici\xc3\xb3 per no haver de jugar amb el Racing; per aquest motiu, la Real Sociedad no va disputar el campionat regional de 1914-15._NEWLINE_La Real va tornar al Campionat del Nord la temporada 1915-16, que llavors estava compost per 8 equips. Els dos equips d\'Irun s\'havien fusionat, formant el potent Real Uni\xc3\xb3n, que va heretar la rivalitat que mantenia la Real amb el Racing. El Deportivo Bilbao ja no es trobava entre els participants a la competici\xc3\xb3, en la qual si que trobem l\'Ari\xc3\xb1 Sport de Bilbao, el Jolastokieta de San Sebasti\xc3\xa0 i el Club Portugalete. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, l0Athletic Club, campi\xc3\xb3 de les dues primeres edicions, i l\'Arenas de Getxo, seguien a la competici\xc3\xb3. La Real va competir en aquest torneig a un ran nivell. A Atotxa, nom\xc3\xa9s va cedir un empat davant de l\'Arenas, i a domicili nom\xc3\xa9s va perdre contra el Real Uni\xc3\xb3n i l\'Athletic, guanyant la resta dels partits. Aquests bons resultats van permetre al conjunt donostiarra acabar en primera posici\xc3\xb3, empatat a punts amb l\'Athletic de Bilbao. En realitat, el conjunt bilba\xc3\xad havia guanyat dos punts menys sobre el camp, per\xc3\xb2 la federaci\xc3\xb3 el va declarar vencedor del partit contra el Jolastokieta, que havia perdut, per alineaci\xc3\xb3 indeguda de l\'equip guipusco\xc3\xa0. Per determinar el campi\xc3\xb3 d\'aquella edici\xc3\xb3 es va disputar un partit entre els dos conjunts, que a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s tamb\xc3\xa9 classificava al vencedor per disputar la Copa del Rei. La Federaci\xc3\xb3 del Nord va escollir el Camp de Futbol d\'Amute d\'Hondarribia, camp local del Real Uni\xc3\xb3n, com a seu per disputar-hi el partit. La Real s\'hi va negar a causa de la gran hostilitat que professaven els aficionats d\'Irun, alegant que podien produir-se altercats p\xc3\xbablics. Per aquest motiu, es va proposar la celebraci\xc3\xb3 del partit en un camp neutral, \xc3\xa9s a dir, fora de Guip\xc3\xbascoa i Biscaia, o la celebraci\xc3\xb3 del partit a porta tancada. La Federaci\xc3\xb3 Espanyola va donar la ra\xc3\xb3 a la Real, instant a la Federaci\xc3\xb3 del Nord a que prengu\xc3\xa9s mesures; mentrestant, el Governador Civil de Guip\xc3\xbascoa va prohibir la celebraci\xc3\xb3 del partit. A Bilbao, la Federaci\xc3\xb3 del Nord no va atendre les reclamacions de la Real, ni a les ordres de la Federaci\xc3\xb3 Espanyola, i com que hi havia una prohibici\xc3\xb3 governativa per celebrar el partit a Guip\xc3\xbascoa, el va organitzar a Biscaia, proposant com a alternativa el Campo de Jolaseta de Getxo, camp local de l\'Arenas i antic camp local de l\'Athletic. El dia en qu\xc3\xa8 estava convocat el partit, la Real Sociedad no s\'hi va presentar, considerant que el lloc elegit no era un \xe2\x80\x9ccamp neutral\xe2\x80\x9d, i es va donar com a vencedor del partit i campi\xc3\xb3 del torneig a l\'Athletic Club, que aix\xc3\xad guanyava el Campionat del Nord per tercer any consecutiu. Com a c\xc3\xa0stig per la seva postura, la Federaci\xc3\xb3 del Nord va expulsar la Real, i durant la temporada 1916-17, la Real es va quedar sense poder participar en cap competici\xc3\xb3 oficial. Posteriorment, una amnistia de la Federaci\xc3\xb3 va permetre a l\'equip donostiarra tornar a afiliar-se a la mateixa i disputar el Campionat de S\xc3\xa8rie A._NEWLINE_L\'edici\xc3\xb3 de 1917-18 la van disputar nom\xc3\xa9s els 4 \xe2\x80\x9cequips grans\xe2\x80\x9d del futbol basc (Arenas, Athletic, Real Uni\xc3\xb3n i Real Sociedad), que es van enfrontar en dues voltes. La Real va realitzar un p\xc3\xa8ssim campionat, perdent tots els seus partits com a visitant. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, a casa nom\xc3\xa9s va poder v\xc3\xa8ncer contra l\'Arenas i empatar contra l\'Athletic (1-1). Pel que fa als partits contra el Real Uni\xc3\xb3n, les fonts varien, ja que algunes indiquen que tamb\xc3\xa9 va empatar 1-1 contra el Real Uni\xc3\xb3n, mentre que d\'altres asseguren que l\'equip d\'Irun va guanyar tots els partits. En qualsevol cas, la Real va arribar a l\'\xc3\xbaltima jornada sense jugar-se res. Aquell dia, el 17 de febrer, l\'equip donostiarra s\'enfrontava amb l\'Athletic, que liderava la classificaci\xc3\xb3 amb 17 punts, un m\xc3\xa9s que el Real Uni\xc3\xb3n, que jugava al camp de l\'Arenas. Quan el resultat a Atotxa era d\'empat a 2 gols, el partit es va suspendre per greus incidents a la graderia. La Federaci\xc3\xb3 va decidir sancionar a la Real amb el tancament del seu estadi, a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s d\'altres c\xc3\xa0stigs. La Federaci\xc3\xb3 Espanyola va acordar la repetici\xc3\xb3 del partit a Atotxa, per\xc3\xb2 l\'Athletic no s\'hi va presentar. La Federaci\xc3\xb3 del Nord, paral\xc2\xb7lelament, no va acatar la resoluci\xc3\xb3 de l\'espanyola, acordant la repetici\xc3\xb3 del partit a Santander, no presentant-s\'hi aquest cop la Real Sociedad. Per aquest motiu, i vistos els precedents que afectaven les relacions entre clubs guipuscoans i biscains, la Federaci\xc3\xb3 Espanyola va decidir dividir la Federaci\xc3\xb3 del Nord en dues federacions separades, la Federaci\xc3\xb3 de Guip\xc3\xbascoa i la Federaci\xc3\xb3 de Biscaia, declarant campi\xc3\xb3 de cada una al Real Uni\xc3\xb3n i a l\'Athletic Club respectivament. Aquests dos conjunts haurien de disputar una eliminat\xc3\xb2ria pr\xc3\xa8via entre ells per decidir el representant del nord que disputaria el Campionat d\'Espanya. L\'Athletic, contrari amb la decisi\xc3\xb3 de la Federaci\xc3\xb3 al considerar que ells havien guanyat el Campionat del Nord, va renunciar a disputar aquell partit, essent doncs el Real Uni\xc3\xb3n el conjunt que disputaria el Campionat d\'Espanya de l\'any 1918. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, l\'equip guipusco\xc3\xa0 va obtenir el seu primer t\xc3\xadtol._NEWLINE_A partir de la temporada 1918-19 es va disputar el Campionat Regional de Guip\xc3\xbascoa.\n_START_SECTION_\nLa Lliga\n_START_PARAGRAPH_\nDes de 1926, els clubs espanyols buscaven organitzar un sistema de Lliga, com el vigent en aquella \xc3\xa8poca en altres pa\xc3\xafsos; no obstant, no aconseguien posar-se d\'acord entre ells. Hi havia dues postures enfrontades: d\'una banda, els anomenats \xe2\x80\x98\'minimalistes, que pretenien un sistema amb pocs equips; de l\'altra, els \xe2\x80\x98\'maximalistes, que preferien un campionat obert a m\xc3\xa9s clubs. Finalment, les dues postures es van posar d\'acord en assemblea celebrada el 23 de novembre de 1928, acordant un sistema de competici\xc3\xb3 basat en les categories/divisions. En la Primera Divisi\xc3\xb3, m\xc3\xa0xima categoria, hi participarien deu equips, que es va acordar que serien els conjunts que, fins llavors, havien aconseguit guanyar el t\xc3\xadtol de Copa del Rei ( Athletic Club de Bilbao, Real Madrid, Futbol Club Barcelona, Real Uni\xc3\xb3n de Ir\xc3\xban, Arenas Getxo i Real Sociedad), a m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s de tres finalistes (Atl\xc3\xa9tico de Madrid, Club Esportiu Europa i Reial Club Deportiu Espanyol). Per decidir la desena pla\xc3\xa7a, es va organitzar un torneig basat en el sistema d\'eliminat\xc3\xb2ries entre vuit equips, el qual va v\xc3\xa8ncer el Racing de Santander. El campionat va comen\xc3\xa7ar el febrer de 1929, acabant el juny d\'aquell mateix any._NEWLINE_El debut de la Real en aquesta competici\xc3\xb3 es va produir el 10 de febrer de 1929, jugant un hist\xc3\xb2ric Derbi basc contra l\'Athletic de Bilbao a Atotxa. El resultat final va ser d\'empat a 1. La primera aliniaci\xc3\xb3 de la Real va ser la formada per Izaguirre, Ilundain, Gald\xc3\xb3s, Amadeo, Marculeta, Trino, Kiriki, Mariscal, Chol\xc3\xadn, Paco Bienzobas i Yurrita. Al final del torneig, la Real va acabar en quarta posici\xc3\xb3, i un dels seus jugadors, Paco Bienzobas, va esdevenir el m\xc3\xa0xim golejador de la Lliga amb 17 gols. Aquell moment va marcar la millor posici\xc3\xb3 de la hist\xc3\xb2ria de la Real en la classificaci\xc3\xb3 hist\xc3\xb2rica de la Lliga._NEWLINE_A partir d\'aleshores, van comen\xc3\xa7ar un seguit de temporades d\'alt-i-baixos, amb la incapacitat de l\'equip basc de mantenir a l\'equip als millors jugadors, provocant que no s\'acab\xc3\xa9s de consolidar un bon equip. Tot i aix\xc3\xad, els donostiarres van aconseguir una tercera posici\xc3\xb3 la temporada 1930-31. Aquell any, amb la instauraci\xc3\xb3 de la Segona Rep\xc3\xbablica espanyola, el club va passar a denominar-se Donostia Football Club, i l\'escut va abandonar la corona mon\xc3\xa0rquica.\n_START_SECTION_\nGuerra Civil (1936-39)\n_START_PARAGRAPH_\nL\'esclat de la Guerra Civil el juliol de 1936 va comportar la paralitzaci\xc3\xb3 dels campionats futbol\xc3\xadstics. La ciutat de Donosti es va veure afectada pels combats els dos primers mesos de la guerra, tot i que la caiguda de la ciutat a mans dels nacionals el setembre d\'aquell any va provocar que la ciutat qued\xc3\xa9s a rereguarda la resta del conflicte, per la qual cosa no es va veure afectada per les accions b\xc3\xa8l\xc2\xb7liques._NEWLINE_El juliol de 1937, un any despr\xc3\xa9s de comen\xc3\xa7ada la guerra, tres antics directius de la Real, Francisco Molins, Jos\xc3\xa9 Merino i Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada Lobato, van prendre la iniciativa de reprendre l\'activitat del club; van convocar una junta general, a la qual nom\xc3\xa9s va presentar-se un soci. Tot i aix\xc3\xb2, Molins va decidir ocupar el c\xc3\xa0rrec de president, comen\xc3\xa7ant aix\xc3\xad la tasca de reconstruir l\'equip partint pr\xc3\xa0cticament de zero. Es va realitzar una convocat\xc3\xb2ria per cercar jugadors, a la qual van respondre veterans de l\'equip abans de laguerra, aix\xc3\xad com un bon nombre de joves i, fins i tot, diversos bascos de Athletic Club de Madrid, als quals el conflicte havia enganzat a Donosti. La direcci\xc3\xb3 de la nova plantilla va correspondre a dos antics jugadors de l\'equip, Argentino Pe\xc3\xb1a i l\'hist\xc3\xb2ric Mart\xc3\xadn Marculeta, que va penjar les botes durant la guerra com a jugador-entrenador del Donostia FC._NEWLINE_Durant l\'any 1938, el club va jugar el torneig semi-oficial Torneo Brigadas de Navarra, enfrontant-se a altres equips bascos i navarresos, en el qual l\'encara Donostia FC va obtenir uns grans resultats. Poc abans de finalitzar el conflicte, durant els primers mesos de 1939, va disputar el Campionat Regional de Guip\xc3\xbascoa, ja de car\xc3\xa0cter oficial, en el qual el Donostia va quedar en segona posici\xc3\xb3, aconseguint aix\xc3\xad classificar-se per la Copa del General\xc3\xadsimo de 1939.\n_START_SECTION_\nL\'equip ascensor (1939-1949)\n_START_PARAGRAPH_\nAcabada la guerra es va intentar que l\'activitat futbol\xc3\xadstica torn\xc3\xa9s a la normalitat. A causa de l\'estat del pa\xc3\xads i de l\'economia de molts dels clubs, es va plantejar realitzar una temporada de transici\xc3\xb3 a la Segona Divisi\xc3\xb3 amb un sistema de 5 grups de 8 equips, cada un agrupat segons criteris de proximitat geogr\xc3\xa0fica. Els equips que havien de participar en aquesta categoria van ser escollits segons criteris pol\xc3\xadtics per donar representativitat a totes les ciutats importants i regions que no tinguessin ja equips a la primera divisi\xc3\xb3. El Donostia FC, doncs, va quedar enquadrat en un d\'aquests 5 grups, juntament amb set equips bascos m\xc3\xa9s. Aix\xc3\xad, la temporada 1939-40 el club va recuperar la seva denominaci\xc3\xb3 tradicional de Real Sociedad. Durant el r\xc3\xa8gim franquista, tot i no tenir com a cap d\'estat a un rei, s\'autoconsiderava l\'estat com un regne, motiu pel qual es va permetre la utilitzaci\xc3\xb3 de la simbologia mon\xc3\xa0rquica. Aix\xc3\xad, la major part dels clubs que havien tingut, amb anterioritat a la instauraci\xc3\xb3 de la Rep\xc3\xbablica, el t\xc3\xadtol de "real", recuperessin la seva denominaci\xc3\xb3 anterior._NEWLINE_La Real de la primera temporada de la postguerra era una barreja d\'alg\xc3\xban veter\xc3\xa0, com el davanter Chol\xc3\xadn, juntament amb joves promeses com el porter Ignacio Eizaguirre, fill del m\xc3\xadtic Agust\xc3\xadn, Balbino Aramburu, els germans Fern\xc3\xa1ndez Berridi, Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada Marculeta, germ\xc3\xa0 petit de Mart\xc3\xadn Marculeta, Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada Querejeta, etc. Al capdavant del conjunt es trobava l\'entrenador Sebasti\xc3\xa1n Silveti. Aquella temporada va comen\xc3\xa7ar b\xc3\xa9 per l\'equip txuri-urdin, que es va imposar en el grup basc de Segona Divisi\xc3\xb3, per\xc3\xb2 en la lligueta definitiva no va aconseguir l\'objectiu d\'ascendir a  la m\xc3\xa0xima categoria._NEWLINE_Durant tota la d\xc3\xa8cada de 1940, les dificultats econ\xc3\xb2miques van ser una constant, constituint un llast per millorar el rendiment esportiu de l\'equip. El problema de fons era la impossibilitat de competir amb les ofertes que altres equips realitzaven als jugadors de m\xc3\xa9s alt nivell, el que tamb\xc3\xa9 comportava que els millors jugadors de l\'equip marxessin de Donosti. Aquest factor va provocar una p\xc3\xa8rdua de capacitat competitiva. Com a exemple, la campanya 1939-40 la Real va perdre les seves dues millors promeses: el porter Ignacio Eizaguirre i el davanter Epi, que van ser fitxats pel Val\xc3\xa8ncia a final de temporada. Aquests dos futbolistes acabarien essent internacionals amb Espanya. Chol\xc3\xadn tamb\xc3\xa9 va marxar, en aquest cas al Granada._NEWLINE_Tot i aquests contratemps, la temporada seg\xc3\xbcent l\'equip donostiarra va aconseguir tornar a pujar a primera divisi\xc3\xb3. L\'equip basc va tornar a imposar-se clarament al seu grup de Segona i, en aquest cas, tot i un comen\xc3\xa7ament discret, va aconseguir la segona pla\xc3\xa7a en la lligueta d\'ascens, nom\xc3\xa9s per darrere del Granada, i superant al Deportivo de la Coru\xc3\xb1a i al Castell\xc3\xb3. D\'aquesta manera, la Real recuperava la categoria perduda, obtenint per primera vegada en la seva hist\xc3\xb2ria l\'ascens a primera divisi\xc3\xb3. La plantilla que va assolir aquest \xc3\xa8xit estava formada per jugadors com Egu\xc3\xada; Querejeta, Izaga; F.Berridi, Patri, Sim\xc3\xb3n; Pedr\xc3\xadn, Bidegain, Ter\xc3\xa1n, Azpiazu i Chip\xc3\xada. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, el conjunt guipusco\xc3\xa0 tamb\xc3\xa9 va aconseguir una destacada actuaci\xc3\xb3 en el Trofeu del General\xc3\xadssim de 1941, en el qual va eliminar al Real Valladolid i al campi\xc3\xb3 de la Lliga, l\'Atl\xc3\xa9tico Aviaci\xc3\xb3n, abans de caure eliminada davant del RCD Espanyol en semifinals. Com a dada anecd\xc3\xb2tica, aquella temporada 1940-41 es produ\xc3\xad la major golejada aconseguida per la Real Sociedad en la seva hist\xc3\xb2ria en imposar-se, el 8 de gener de 1941, per 14-2 al Valladolid._NEWLINE_La fama d\'equip ascensor va comen\xc3\xa7ar a forjar-se a partir dels anys seg\xc3\xbcents; la temporada 1941-42 l\'equip txuri-urdin no va poder mantenir la categoria, concloent el campionat en \xc3\xbaltima posici\xc3\xb3 amb nom\xc3\xa9s 12 punts en 26 partits. Patxi Gamborena va substituir a Silveti com a entrenador a mitja campanya degut als mals resultats de l\'equip, per\xc3\xb2 no va ser capa\xc3\xa7 de recuperar el rumb de la nau. Tot i la participaci\xc3\xb3 de veterans com Paco Bienzobas, aix\xc3\xad com l\'exjugador de l\'Athletic Roberto Echevarr\xc3\xada, aquell equip era massa jove com per salvar-se del descens, pagant la seva falta d\'experi\xc3\xa8ncia. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s, en acabar la temporada la Real va perdre a Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada Querejeta, que fou fitxat pel Real Madrid, i a Chip\xc3\xada, traspassat a l\'Sporting de Gij\xc3\xb3n. L\'\xc3\xbanica nota positiva va ser el debut de Sebasti\xc3\xa1n Ontoria, que amb el pas dels anys es convertiria amb el jugador amb m\xc3\xa9s partits de la hist\xc3\xb2ria del club. El frac\xc3\xa0s del retorn a Primera va causar una crisi institucional i la dimissi\xc3\xb3 de Molins com a president, essent substitu\xc3\xaft per Pedro Chillida al capdavant de la direcci\xc3\xb3 del club._NEWLINE_La primera mesura de Chillida com a nou president fou la de contractar a Benito D\xc3\xadaz com a entrenador. D\xc3\xadaz era un gran coneixedor del club, que llavors entrenava al Girondins de Bordeaux. Gr\xc3\xa0cies al conegut com a "T\xc3\xado Benito", la parada de l\'ascensor a la segona divisi\xc3\xb3 fou breu, i l\'any seg\xc3\xbcent (temporada 1942-43) la Real va tornar a primera divisi\xc3\xb3. En aquesta ocasi\xc3\xb3, la Real va tornar a imposar-se al seu grup, per posteriorment superar en el Play-off final a Real Valladolid, Sporting de Gij\xc3\xb3n, Sociedad Deportiva Ceuta i Jerez Club de F\xc3\xbatbol, aconseguint aix\xc3\xad l\'ascens directe juntament amb el Sabadell. L\'equip base que va assolir aquest nou ascens a Primera estava format per Sebitas, Teller\xc3\xada, Izaga, Santi, Patri, Urbieta, Ter\xc3\xa1n, Bidegain, Unamuno II, Ontoria i Pedr\xc3\xadn. Entre els jugadors debutants d\'aquella temporada es trobaven el davanter Unamuno II i el prometedor porter Eduardo Chillida, futur escultor de fama internacional, que era el fill del president i que va haver de retirar-se aquella mateixa temporada a causa d\'una greu lesi\xc3\xb3._NEWLINE_No obstant, les temporades seg\xc3\xbcents no van ser bones per al club. La temporada 1943-44 l\'equip basc va tornar a baixar de categoria. El descens no va ser tan sonat com l\'ocasi\xc3\xb3 anterior, per\xc3\xb2 si igual d\'inapel\xc2\xb7lable. Amb nom\xc3\xa9s 17 punts en 26 partits, la Real va quedar a una sola vict\xc3\xb2ria de for\xc3\xa7ar la promoci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 va quedar en pen\xc3\xbaltima posici\xc3\xb3. En aquesta ocasi\xc3\xb3, l\'estada a Segona Divisi\xc3\xb3 es prolongaria durant les pr\xc3\xb2ximes tres temporades._NEWLINE_La directiva va seguir confiant en Benito D\xc3\xadaz i, en la primera temporada del retorn a Segona, la Real va quedar molt a prop de l\'ascens, en quarta posici\xc3\xb3, a nom\xc3\xa9s un punt de la promoci\xc3\xb3 i a dos de l\'ascens directe. Pedro Chillida va ser substitu\xc3\xaft en la presid\xc3\xa8ncia per Felipe Arteche aquell any, per\xc3\xb2 D\xc3\xadaz va seguir comandant la direcci\xc3\xb3 esportiva de l\'equip. El club es trobava immers aquells anys en una economia de guerra, sense capacitat per realitzar fitxatges i traspassant jugadors per poder sobreviure._NEWLINE_En la temporada 1945-46, la Real Sociedad va quedar en sisena posici\xc3\xb3, tot i que a nom\xc3\xa9s 2 punts de la promoci\xc3\xb3. Finalment, el tan anhelat ascens es produiria durant la temporada 1946-47. Benito D\xc3\xadaz va realitzar una revoluci\xc3\xb3 t\xc3\xa0ctica al futbol espanyol. L\'entrenador donostiarra va comen\xc3\xa7ar, aquella temporada, a utilitzar una t\xc3\xa0ctica futbol\xc3\xadstica anomenada "la WM", inventada per l\'entrenador angl\xc3\xa8s Herbert Chapman durant els anys 1920 a l\'Arsenal FC, per\xc3\xb2 que ning\xc3\xba m\xc3\xa9s havia utilitzat des de llavors al futbol espanyol. B\xc3\xa0sicament, la t\xc3\xa0ctica consistia a jugar amb tres defenses, dos mitjos volants, dos interiors i tres davanters. Els cinc primers formaven una esp\xc3\xa8cie de \xe2\x80\x9cW\xe2\x80\x9d i, els restants, una \xe2\x80\x9cM\xe2\x80\x9d. La Real va utilitzar aquesta t\xc3\xa0ctica per primera vegada aquella temporada 1946-47 durant la seva visita a Ferrol, imposant-se en aquell partit per 3-4. Tot i que la t\xc3\xa0ctica de D\xc3\xadaz va ser considerada, per part dels seus detractors, com ultra-conservadora (segons els c\xc3\xa0nons de l\'\xc3\xa8poca), arribant a guanyar-se el sobrenom despectiu de l\'autob\xc3\xbas de Benito D\xc3\xadaz, aviat va ser adoptada per molts altres equips a causa de la seva efic\xc3\xa0cia. Aquella campanya, despr\xc3\xa9s d\'uns inicis dubitatius, la Real va mantenir-se gaireb\xc3\xa9 sempre en tercera posici\xc3\xb3, pla\xc3\xa7a que donava dret a disputar la promoci\xc3\xb3 d\'ascens. No obstant, en les \xc3\xbaltimes jornades l\'equip basc es va veure relegat a la quarta posici\xc3\xb3, que el deixava a Segona. Dues vict\xc3\xb2ries consecutives, contra el Real Betis a Sevilla i el RCD Mallorca a casa, van retornar a la Real al tercer lloc. La promoci\xc3\xb3 els va enfrontar amb el Real Murcia a l\'Estadi Metropolit\xc3\xa0 de Madrid. La Real es va imposar per 2-0 amb gols de Castivia i Campos, aconseguint aix\xc3\xad l\'ascens a Primera. L\'onze donostiarra estava format per Galarraga, Ech\xc3\xa1niz, Patri, J.M.Marculeta, Ontoria, Urra, P\xc3\xa9rez, Campos, V\xc3\xa1zquez, H\xc3\xa9riz i Castivia._NEWLINE_La temporada 1947-48 va comportar un nou descens de l\'equip basc, ja que la Real va quedar en pen\xc3\xbaltima posici\xc3\xb3 a la Lliga. Paradoxalment, el seu paper en el Trofeu del General\xc3\xadssim de 1948 va ser molt bo. La Real va eliminar a l\'Atl\xc3\xa9tico Zaragoza, al Sabadell, al Gimn\xc3\xa0stic de Tarragona i al Val\xc3\xa8ncia, abans de ser superada pel Sevilla CF en semifinals. Cal assenyalar que l\'eliminat\xc3\xb2ria amb el Val\xc3\xa8ncia va deixar greus seq\xc3\xbceles, ja que diversos jugadors de l\'equip van contraure febres de Malta, la qual cosa va suposar per a alguns una baixa prolongada i, per a d\'altres, la retirada del futbol._NEWLINE_Durant la temporada 1948-49 es va produir, finalment, un fet que va comportar, a la llarga, l\'estabilitat al club. Les successives directives s\'havien esfor\xc3\xa7at per pal\xc2\xb7liar el problema cr\xc3\xb2nic de falta d\'ingressos del club, per\xc3\xb2 no ho van aconseguir fins que, aquell any, van escometre per fi les obres de remodelaci\xc3\xb3 de l\'Estadi d\'Atotxa. En augmentar la capacitat de l\'estadi, el club va poder augmentar el nombre de socis i, conseq\xc3\xbcentment, el d\'ingressos, amb la qual cosa va assolir una certa estabilitat econ\xc3\xb2mica. La temporada va comen\xc3\xa1r de manera at\xc3\xadpica, ja que les obres de remodelaci\xc3\xb3 de l\'estadi va obligar a la Real a comen\xc3\xa7ar els seus tres primers partits com a visitant. Els tres partits van acabar amb derrota, i els auguris eren molt negatius, per\xc3\xb2 la Real es va refer. Al llarg de la temporada, va mantenir una dura pugna amb el CD M\xc3\xa1laga i el Granada. Els tres conjunts van arribar empatats a l\'\xc3\xbaltima jornada lliguera, amb la Real en primera posici\xc3\xb3 gr\xc3\xa0cies a la difer\xc3\xa8ncia de gols entre ells. La vict\xc3\xb2ria donostiarra en la seva visita a Mestalla va permetre als guipuscoans mantenir el liderat i ascendir de nou a Primera. L\'ascensor tornava aix\xc3\xad al pis superior. Tamb\xc3\xa9 va aconseguir, per primera vegada en la seva hist\xc3\xb2ria, el t\xc3\xadtol de Segona Divisi\xc3\xb3, fet que se l\'hi havia escapat en els ascensos anteriors.\n_START_SECTION_\nEstabilitat a Primera Divisi\xc3\xb3 (1949-1962)\n_START_PARAGRAPH_\nA partir de l\'ascens de 1949, la Real va entrar en un nou per\xc3\xadode de la seva hist\xc3\xb2ria. Durant la d\xc3\xa8cada de 1950, l\'equip donostiarra va deixar de ser l\'\xe2\x80\x9dequip ascensor\xe2\x80\x9d per viure, durant una mica m\xc3\xa9s d\'una d\xc3\xa8cada, de manera estable a la primera divisi\xc3\xb3. Gr\xc3\xa0cies als ingressos extra que va obtenir el club per l\'ampliaci\xc3\xb3 de l\'estadi de 1948, va poder tra\xc3\xa7ar un pla per consolidar l\'equip a la m\xc3\xa0xima categoria del futbol espanyol. La directiva de Felipe de Arteche va iniciar una \xe2\x80\x9coperaci\xc3\xb3 retorn\xe2\x80\x9d consistent en \xe2\x80\x9crepatriar\xe2\x80\x9d jugadors bascos de nivell que militaven en equips d\'altres zones de l\'estat. Amb aquesta pol\xc3\xadtica, la Real es va refor\xc3\xa7ar, de cara a la temporada 1949-50, amb jugadors com el davanter internacional Epi, provinent del Val\xc3\xa8ncia, que d\'aquesta manera tornava al club 10 anys despr\xc3\xa9s de la seva marxa. Tamb\xc3\xa9 es va fitxar a Carlos Basabe, delanter bilba\xc3\xad que jugava a l\'Atl\xc3\xa9tico de Madrid, i al defensa Ricardo Su\xc3\xa1rez, que jugava al Racing de Santander de la Segona Divisi\xc3\xb3. A m\xc3\xa9s, aquella temporada arribaria a la Real el centrecampista catal\xc3\xa0 Salvador Artigas, un exaviador republic\xc3\xa0 exiliat a Fran\xc3\xa7a que, despr\xc3\xa9s de la guerra, havia tingut una llarga traject\xc3\xb2ria com a futbolista en aquest pa\xc3\xads. Tamb\xc3\xa9 va debutar, aquella temporada, un prometedor davanter procedent del Baracaldo, Jos\xc3\xa9 Luis P\xc3\xa9rez Pay\xc3\xa1, que destacaria els anys seg\xc3\xbcents. La Real Sociedad va acabar aquella temporada en vuitena posici\xc3\xb3, aconseguint per primer cop en m\xc3\xa9s de 15 temporades la perman\xc3\xa8ncia a la primera divisi\xc3\xb3._NEWLINE_De cara a la temporada seg\xc3\xbcent, la 1950-51, la Real es va refor\xc3\xa7ar amb uns altres tres fitxatges de rellev\xc3\xa0ncia. Van arribar a l\'equip dos internacionals procedents del Val\xc3\xa8ncia, que havien quedat en quarta posici\xc3\xb3 aquell any amb la selecci\xc3\xb3 espanyola al Mundial del Brasil de 1950; es tractava del davanter Silvestre Igoa i del porter Ignacio Eizaguirre. Ambd\xc3\xb3s eren donostiarres, per la qual cosa \xe2\x80\x9ctornaven a casa\xe2\x80\x9d. Tamb\xc3\xa9 es va fitxar a Sabino Barinaga, un bisca\xc3\xad que havia jugat durant la d\xc3\xa8cada anterior al Real Madrid i que tornava amb la carta de llibertat. Aquella temporada la Real va aconseguir els seus millors resultats des de la tercera posici\xc3\xb3 de la 1930-31. Durant tota la temporada va ocupar llocs de la part alta de la classificaci\xc3\xb3, acabant finalment en cinquena posici\xc3\xb3. Aquest cinqu\xc3\xa8 lloc va venir acompanyat amb un altre al\xc2\xb7licient, i \xc3\xa9s que per primera vegada en la seva hist\xc3\xb2ria la Real aconseguia quedar per sobre de l\'Athletic Club en la classificaci\xc3\xb3 final, que nom\xc3\xa9s va poder ser set\xc3\xa8. Per arrodonir aquella campanya hist\xc3\xb2rica, la Real Sociedad va tornar a disputar una final de Copa 23 anys despr\xc3\xa9s. L\'equip \xe2\x80\x9ctxuri-urdin\xe2\x80\x9d, entrenat per Benito D\xc3\xadaz, va eliminar al Celta i al Racing de Santander abans d\'enfrontar-se amb al Real Madrid en semifinals. El partit d\'anada a Atotxa va acabar amb vict\xc3\xb2ria dels guipuscoans per 1-0. En el partit de tornada la Real va tornar a guanyar, aquest cop per 0-2, amb gols de Barinaga i Caeiro. El seu rival en la final, per tercera vegada, va ser el Barcelona. No obstant, la revenja de la final de 1928 no fou possible. Aquell Bar\xc3\xa7a comptava amb grans jugadors com Ladislao Kubala, Antoni Ramallets o C\xc3\xa9sar S\xc3\xa1nchez, i es va imposar a la Real amb certa facilitat, 3-0, a Madrid. Aquell seria el primer t\xc3\xadtol del denominat \xe2\x80\x9cBar\xc3\xa7a de les Cinc Copes\xe2\x80\x9d, que ho guanyaria tot els anys seg\xc3\xbcents._NEWLINE__NEWLINE_ _NEWLINE_A l\'acabar aquella temporada, Benito D\xc3\xadaz va decidir deixar la seva feina com a entrenador i la Real va contractar Jos\xc3\xa9 Ignacio Urbieta, que havia estat jugador del club uns anys abans. Despr\xc3\xa9s de la brillant temporada 1950-51, els seg\xc3\xbcents van passar sense pena ni gl\xc3\xb2ria; l\'equip va quedar en desena posici\xc3\xb3 la temporada 1951-52, lloc que repetiria en la 1952-53, i va quedar nov\xc3\xa8 la 1953-54. Despr\xc3\xa9s d\'aquests tres anys discrets, la temporada 1954-55 la Real va quedar en 14a posici\xc3\xb3, fet que va implicar la disputa de la promoci\xc3\xb3 de perman\xc3\xa8ncia. Per mantenir la categoria, la Real va jugar amb l\'Atl\xc3\xa9tico Tetu\xc3\xa1n, el RCD Espanyol, el Real Oviedo, el Real Zaragoza i el Granada CF. Despr\xc3\xa9s d\'una lligueta, donostiarres i catalans van aconseguir salvar els mobles. Aquest \xe2\x80\x9censurt\xe2\x80\x9d va provocar que Urbieta abandon\xc3\xa9s l\'entitat, despr\xc3\xa9s de 4 anys, essent substitu\xc3\xaft per Salvador Artigas._NEWLINE_Durant 5 temporades, Artigas dirigir\xc3\xa0 l\'equip (1955-1960). Durant aquestes temporades la Real va deambular sense pena ni gl\xc3\xb2ria per la part mitjana-baixa de la classificaci\xc3\xb3._NEWLINE_En el transcurs d\'aquests anys, la Real Sociedad va prendre una decisi\xc3\xb3 de car\xc3\xa0cter estrat\xc3\xa8gic molt important: la direcci\xc3\xb3 del club va decidir apostar per fomentar la seva pr\xc3\xb2pia pedrera en comptes de fitxar jugadors estrangers, que era la pr\xc3\xa0ctica habitual que prenien els altres equips de futbol, amb els nombrosos originaris i nacionalitzats procedents de l\'Am\xc3\xa8rica del Sud que arribaven al futbol espanyol. La temporada 1954-55 l\'equip juvenil de la Real es va proclamar campiona d\'Espanya derrotant a la final al Sevilla. Aix\xc3\xad, es va decidir donar continu\xc3\xaftat a aquella brillant generaci\xc3\xb3, que llavors encara era molt jove per jugar amb el primer equip, creant un conjunt a regional. El 1957 aquest equip va ascendir a la Tercera Divisi\xc3\xb3. Com que reglament\xc3\xa0riament no podien jugar a categories nacionals dos equips amb la mateixa denominaci\xc3\xb3, es va crear el club filial de la Real, que va ser anomenat San Sebasti\xc3\xa1n Club de F\xc3\xbatbol, conegut popularment com a Sanse. L\'objectiu fonamental de la Sanse ha estat des d\'aquell moment el de viver, d\'on s\'ha de nodrir fonamentalment la Real Sociedad. La major part dels jugadors de l\'equip txuri-urdin han passat per la Sanse abans de jugar amb la Real._NEWLINE_La d\xc3\xa8cada de 1960 no va comen\xc3\xa7ar massa b\xc3\xa9 per l\'equip donostiarra; la temporada 1959-60, l\'\xc3\xbaltima d\'Artigas com a entrenador, l\'equip guipusco\xc3\xa0 es va veure obligat a disputar la promoci\xc3\xb3 de descens per mantenir la categoria. La Real no va comen\xc3\xa7ar malament la temporada, per\xc3\xb2 una ratxa de set derrotes consecutives va portar-la fins als llocs compromesos, d\'on ja no va poder sortir. Finalment, l\'equip basc acabaria en catorzena posici\xc3\xb3, obligada a jugar una eliminat\xc3\xb2ria a cara o creu contra el C\xc3\xb3rdoba Club de F\xc3\xbatbol. Els blanc-i-blaus, amb Joseba Elizondo com a nou entrenador, van derrotar als andalusos a Atotxa, per\xc3\xb2 els cordovesos van fer el mateix al partit de tornada. El desempat es va disputar a Madrid, on la Real va aconseguir la salvaci\xc3\xb3 vencent per 1-0._NEWLINE_La temporada seg\xc3\xbcent, amb Baltasar Alb\xc3\xa9niz com a entrenador, va semblar que la tranquil\xc2\xb7litat tornava a instal\xc2\xb7lar-se a Donosti, ja que la Real no va patir per salvar-se. A m\xc3\xa9s, la Sanse va debutar a Segona Divisi\xc3\xb3._NEWLINE_Tot i aix\xc3\xad, la temporada 1961-62 va ser un desastre. L\'equip, que semblava consolidat a la primera divisi\xc3\xb3, va patir un daltabaix i va viure un descens amarg. La Real va comen\xc3\xa7ar amb el trasp\xc3\xa0s del porter Josetxo Araquist\xc3\xa1in al Real Madrid. A canvi, l\'equip de la capital va cedir quatre jugadors, Villa, Raba, Chus Herrera i el suec Simonsson, per la qual cosa semblava que el conjunt basc sortia refor\xc3\xa7at. Els nous fitxatges no van rendir al nivell esperat, i la traject\xc3\xb2ria de la Real va ser dolenta des del primer moment; Joseba Elizondo va substituir interinament a Baltasar Alb\xc3\xa9niz, per\xc3\xb2 aquest cop no va poder salvar els mobles. Finalment la Real va quedar en quinzena posici\xc3\xb3, la qual cosa va suposar el descens directe dels bascos. A m\xc3\xa9s de baixar a Segona, aquest descens va provocar autom\xc3\xa0ticament el descens de la Sanse a Tercera que, paradoxalment, havia realitzat una brillant campanya a Segona.\n_START_SECTION_\nLustre a Segona Divisi\xc3\xb3 (1962-67)\n_START_PARAGRAPH_\nRecuperar la categoria va costar a la Real m\xc3\xa9s del desitjat i esperat. El descens va produir una espantada de prop del 40% dels socis, la qual cosa va disparar el d\xc3\xa8ficit del club. En aquesta dif\xc3\xadcil situaci\xc3\xb3, la directiva del club va dimitir en bloc; l\'\xc3\xbanica persona que va accedir a presentar-se per agafar les regnes va ser l\'exalcalde donostiarra Antxon Vega de Seoane, fill d\'un anterior president._NEWLINE_La primera temporada a Segona Divisi\xc3\xb3 va escollir-se a Perico Torres perqu\xc3\xa8 entren\xc3\xa9s l\'equip; Torres havia entrenat abans al Sanse, amb qui ja havia tingut uns molt bons resultats a Segona. La nova plantilla estava composta gaireb\xc3\xa9 a parts iguals per jugadors novells procedents del Sanse (entre ells diversos jugadors que es convertirien en hist\xc3\xb2rics del club, com ara Arzac, Urreisti, Mendiluce o Ormaetxea) i veterans del primer equip. Des del punt de vista esportiu, la Real va semblar que prenia aviat el pols a la nova categoria, i la temporada 1962-63 va situar-se al capdavant de la classificaci\xc3\xb3 durant bona part de l\'exercici. Tot i aix\xc3\xad, al final va quedar relegada a la quarta posici\xc3\xb3, veient-se obligada a mantenir-se un any m\xc3\xa9s a Segona._NEWLINE_Per al segon intent va decidir-se contractar un entrenador amb pedigr\xc3\xad com era el prestigi\xc3\xb3s Antonio Barrios. Tot i aix\xc3\xad, tampoc va ser capa\xc3\xa7 de situar l\'equip basc en posicions de promoci\xc3\xb3. Encara que se li va oferir renovar, Barrios prefer\xc3\xad no seguir entrenant a Segona Divisi\xc3\xb3. Per assumir el d\xc3\xa8ficit, la Real va haver de vendre al davanter Olano, que s\'havia convertit en el m\xc3\xa0xim golejador de la Segona Divisi\xc3\xb3 amb un total de 25 gols en 30 partits._NEWLINE_La temporada seg\xc3\xbcent (1964-65) fou molt semblant a l\'anterior, per\xc3\xb2 amb Rom\xc3\xa1n Galarraga al capdavant. Tot i el mal resultat en lliga, en la Copa la Real va aconseguir arribar fins a semifinals despr\xc3\xa9s d\'eliminar al Ceuta, al Betis, a l\'Osasuna i a l\'Sporting de Gij\xc3\xb3n. Finalment seria eliminat per l\'Atl\xc3\xa9tico de Madrid, que s\'acabaria proclamant campi\xc3\xb3 d\'aquella edici\xc3\xb3. La segona temporada de Galarraga va ser m\xc3\xa9s dolenta encara, acabant la temporada 1965-66 en desena posici\xc3\xb3 de la lliga, a 8 punts de la promoci\xc3\xb3 d\'ascens i a 8 punts de la promoci\xc3\xb3 de descens. La Real mai havia acabat en un lloc tan baix a la Segona Divisi\xc3\xb3, nom\xc3\xa9s podent-se igualar a la temporada 1935-36, quan va quedar vuitena de deu equips, i a 2 punts del descens._NEWLINE_Es va haver d\'esperar l\'afici\xc3\xb3 donostiarra a la temporada 1966-67 per aconseguir el tant esperat ascens. La Real, de la m\xc3\xa0 d\'un nou entrenador, Andoni Elizondo, no va comen\xc3\xa7ar massa b\xc3\xa9 la temporada, mantenint-se en posicions de mitja taula. Tot i aix\xc3\xad, una ratxa de catorze vict\xc3\xb2ries consecutives i una sola derrota en quinze partits va catapultar als bascos cap a la primera posici\xc3\xb3, a nom\xc3\xa9s un partit per acabar el campionat. Especialment important fou la vict\xc3\xb2ria contra el seu gran rival, aquella temporada, l\'Sporting de Gij\xc3\xb3n._NEWLINE_El 23 d\'abril de 1967 la Real es va jugar l\'ascens davant del Calvo Sotelo CF, de Puertollano, equip que no es jugava res. L\'empat era suficient per assegurar l\'ascens, per\xc3\xb2 les coses es van tor\xc3\xa7ar aviat per a l\'equip guipusco\xc3\xa0, que va veure com el Calvo Sotelo s\'avan\xc3\xa7ava en el marcador gr\xc3\xa0cies a un gol d\'Argacha al minut 40. El mateix jugador marcaria el 2-0 al minut 50, per\xc3\xb2 els jugadors txuri-urdin no es van ensorrar, i van aconseguir empatar el partit gr\xc3\xa0cies als gols de Boronat, el minut 58, i del debutant Arambarri, el minut 81. Al final, el partit acabaria 2-2, motiu pel qual la Real va aconseguir tornar a la m\xc3\xa0xima categoria cinc anys despr\xc3\xa9s. Aquell grup de futbolistes passarien a ser coneguts com a Els herois de Puertollano. A m\xc3\xa9s a m\xc3\xa9s de Boronat i Arambarri, tamb\xc3\xa9 formaven aquell equip Zubiarrain; Gorriti, Iguar\xc3\xa1n, J.I.Lasa, Mart\xc3\xadnez, Lema, Urreisti, Arzac i Arregui. D\'altres integrants destacats d\'aquella plantilla eren Alberto Ormaetxea, Gaztelu, l\'aleshores encara porter suplent Jos\xc3\xa9 Esnaola o Rafa Mendiluce, per exemple.'