b'\n_START_ARTICLE_\nRelacions sinoromanes\n_START_PARAGRAPH_\nLes relacions sinoromanes van comprendre el contacte principalment indirecte, el flux de productes comercials, la informaci\xc3\xb3 i viatgers ocasionals entre els Imperis Rom\xc3\xa0 i Han de la Xina, aix\xc3\xad com entre el posterior Imperi Rom\xc3\xa0 d\'Orient i diverses dinasties xineses. Aquests imperis es van anar acosant progressivament en el curs de l\'expansi\xc3\xb3 romana a l\'Antic Orient Pr\xc3\xb2xim i incursions militars simult\xc3\xa0nies Han xineses a l\'\xc3\x80sia Central. La consci\xc3\xa8ncia m\xc3\xbatua es va mantenir baixa i el coneixement ferm entre ells era limitat. Nom\xc3\xa9s es coneixen alguns intents de contacte directe des dels registres. Imperis intermedis com els Parts i Kuixans, buscant mantenir un control lucratiu sobre el comer\xc3\xa7 de la seda, van inhibir el contacte directe entre aquestes dues pot\xc3\xa8ncies d\'Eur\xc3\xa0sia. El 97 dC, el general xin\xc3\xa8s Ban Chao va intentar enviar el seu enviat Gan Ying a Roma, per\xc3\xb2 Gan va ser dissuadit pels Parts per aventurar-se m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 del Golf P\xc3\xa8rsic. Diversos presumptes emissaris romans a la Xina van ser registrats per antics historiadors xinesos. El primer en el registre, suposadament de l\'emperador rom\xc3\xa0 Anton\xc3\xad Pius o el seu fill adoptat Marc Aureli, van arribar el 166 dC. Altres es registren arribant al 226 i 284 dC, amb una llarga abs\xc3\xa8ncia fins a la primera ambaixada romana d\'Orient el 643 dC._NEWLINE_L\'intercanvi indirecte de mercaderies per terra al llarg de la ruta de la seda i les rutes mar\xc3\xadtimes van incloure la seda xinesa, vidre rom\xc3\xa0 i roba d\'alta qualitat. Les monedes romanes creades a partir del segle I dC, s\'han trobat a la Xina, aix\xc3\xad com una moneda de Maximi\xc3\xa0 i medalles des dels regnats d\'Anton\xc3\xad Pius i Marc Aureli a Jiaozhi en el Vietnam modern, la mateixa regi\xc3\xb3 on les fonts xineses afirmen que els romans van aterrar per primera vegada. S\'han descobert cristalleries i objectes de plata romans en llocs arqueol\xc3\xb2gics xinesos datats del per\xc3\xadode Han. Tamb\xc3\xa9 s\'han trobat monedes romanes i perles de vidre al Jap\xc3\xb3._NEWLINE_En fonts cl\xc3\xa0ssiques, el problema de la identificaci\xc3\xb3 de refer\xc3\xa8ncies a la Xina antiga es veu agreujat per la interpretaci\xc3\xb3 del terme llat\xc3\xad Serica, el significat va fluctuar i podria referir-se a diversos pobles asi\xc3\xa0tics en un ampli arc de l\'\xc3\x8dndia sobre \xc3\x80sia Central fins a la Xina. En els registres xinesos, va arribar a ser conegut com l\'Imperi Rom\xc3\xa0 Daqin o Gran Qin. Daqin es va associar directament amb el posterior Fulin (\xe6\x8b\x82\xe8\x8f\xbb) en fonts xineses, que han estat identificades per estudiosos com Friedrich Hirth com l\'Imperi Rom\xc3\xa0 d\'Orient. Les fonts xineses descriuen diverses ambaixades de Fulin que arriben a la Xina durant la dinastia Tang i tamb\xc3\xa9 mencionen el setge de Constantinoble per les forces de Mu\xc3\xa0wiya ibn Abi-Sufyan el 674\xe2\x80\x93678 dC._NEWLINE_Els ge\xc3\xb2grafs a l\'Imperi rom\xc3\xa0 com Ptolemeu van proporcionar un esb\xc3\xb3s aproximat de l\'est de l\'Oce\xc3\xa0 \xc3\x8dndic, inclosa la Pen\xc3\xadnsula de Malacca i m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 d\'aix\xc3\xb2 el golf de Tail\xc3\xa0ndia i el Mar de la Xina Meridional. La Cattigara de Ptolemeu era m\xc3\xa9s probable \xc3\x93c Eo, Vietnam, on es van trobar objectes de l\'era antonina. Els antics ge\xc3\xb2grafs xinesos van demostrar un coneixement general de l\'\xc3\x80sia Occidental i les prov\xc3\xadncies orientals de Roma. L\'historiador rom\xc3\xa0 d\'Orient del segle VII Teofilacte Simocatta va escriure sobre la contempor\xc3\xa0nia reunificaci\xc3\xb3 de la Xina septentrional i meridional, que ell va tractar com nacions separades recentment en guerra. Aix\xc3\xb2 reflecteix tan la conquesta de Chen per l\'Emperador Wen de Sui (va regnar 581\xe2\x80\x93604 dC) aix\xc3\xad com els noms Catai i Mangi utilitzats m\xc3\xa9s endavant per europeus medievals a la Xina durant la dinastia Yuan liderada pels mongols i la dinastia Song del Sud de l\'\xc3\xa8tnia han.\n_START_SECTION_\nPossibles greco-romans a Birm\xc3\xa0nia i Xina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s possible que un grup d\'artistes grecs acr\xc3\xb2bates, que afirmaven ser d\'un lloc a l\'"oest dels mars" (Egipte rom\xc3\xa0, que el Llibre del Han Tard\xc3\xa0 va relacionar amb l\'imperi Daqin), van ser presentats per un rei de Birm\xc3\xa0nia a l\'emperador An de Han el 120 dC. Se sap que tant en l\'Imperi Part com en l\'Imperi Kuixan d\'\xc3\x80sia, els grecs \xc3\xa8tnics seguien treballant despr\xc3\xa9s del per\xc3\xadode hel\xc2\xb7len\xc3\xadstic com a m\xc3\xbasics i atletes. El Llibre del Han Tard\xc3\xa0 afirma que l\'Emperador An va transferir aquests artistes de la seva resid\xc3\xa8ncia campestre a la capital Luoyang, on van realitzar una actuaci\xc3\xb3 a la seva cort i van ser recompensats amb or, plata i altres regals. Raoul McLaughlin assenyala que els romans coneixien Birm\xc3\xa0nia com a India Trans Gangem (\xc3\x8dndia m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 del Ganges) i llavors Ptolemeu va citar les ciutats de Birm\xc3\xa0nia. McLaughlin especula que els romans venien esclaus als birmans i que aix\xc3\xad \xc3\xa9s com els grecs van arribar originalment a Birm\xc3\xa0nia abans de ser enviats pel govern birm\xc3\xa0 a l\'Emperador An a la Xina. Els malabaristes sirians eren coneguts en la literatura cl\xc3\xa0ssica occidental, i les fonts xineses del segle II aC fins al segle II dC tamb\xc3\xa9 els mencionen.\n_START_SECTION_\nPrimera ambaixada romana\n_START_PARAGRAPH_\nEl primer grup de persones que afirmava ser una missi\xc3\xb3 ambaixadora de romans a la Xina va ser registrat que van arribar l\'any 166 dC segons el Llibre del Han Tard\xc3\xa0. L\'ambaixada va arribar fins l\'Emperador Huan de la dinastia Han de "Andun" (en xin\xc3\xa8s: \xe5\xae\x89\xe6\x95\xa6); l\'Emperador Anton\xc3\xad Pius o Marc Aureli, originalment Marcus Aurelius Antoninus, "rei de Daqin" (Roma). Com que Anton\xc3\xad Pius va morir el 161 dC, deixant l\'imperi en mans del seu fill adoptiu, Marcus Aurelius Antoninus, i l\'enviat va arribar l\'any 166, es mant\xc3\xa9 la confusi\xc3\xb3 de qui va enviar la missi\xc3\xb3, ja que els dos emperadors van ser coneguts per "Antoninus". La missi\xc3\xb3 romana procedia del sud (probablement per mar), entrant a la Xina per la frontera de Rinan o Tonqu\xc3\xadn (actualment Vietnam). Van portar regals de banyes de rinoceront, vori, i closques de tortugues, probablement adquirits a l\'\xc3\x80sia Meridional. El text afirma que va ser la primera vegada que hi va haver un contacte directe entre les dues civilitzacions. Yule va especular que els visitants romans havien d\'haver perdut els seus productes originals a causa del robatori o el naufragi i van usar els regals en lloc d\'aix\xc3\xb2, provocant que fonts xineses sospitin de retenir els seus objectes de valor m\xc3\xa9s valuosos, que Yule notes va ser la mateixa cr\xc3\xadtica dirigida al missioner papal Joan de Montecorvino quan va arribar a la Xina a finals del segle XIII. Els historiadors Rafe de Crespigny, Peter Fibiger Bang, i Warwick Ball creuen que va ser probablement un grup de comerciants romans en lloc de diplom\xc3\xa0tics oficials enviats per Marc Aureli. Crespigny subratlla la pres\xc3\xa8ncia d\'aquesta ambaixada romana, aix\xc3\xad com d\'altres a Tianzhu (al nord de l\'\xc3\x8dndia) i Buyeo (a la Manx\xc3\xbaria) que va proporcionar un prestigi molt necessari per a l\'Emperador Huan, ja que s\'enfrontava seriosament als problemes pol\xc3\xadtics per al su\xc3\xafcidi for\xc3\xa7at del pol\xc3\xadtic Liang Ji, que havia dominat el govern de Han despr\xc3\xa9s de la mort de la seva germana Emperadriu Liang Na. Yule va destacar que es deia que l\'ambaixada romana va venir a trav\xc3\xa9s de Jiaozhi al nord del Vietnam, la mateixa ruta que les fonts xineses van afirmar que les ambaixades de Tianzhu (nord de l\'\xc3\x8dndia) van utilitzar el 159 i el 161 dC.\n_START_SECTION_\nAltres ambaixades romanes\n_START_PARAGRAPH_\nEl Weil\xc3\xbce i el Llibre de Liang daten l\'arribada el 226 dC d\'un comerciant anomenat Qin Lun (en xin\xc3\xa8s: \xe7\xa7\xa6\xe8\xab\x96) de l\'Imperi Rom\xc3\xa0 (Daqin) a Jiaozhi (nord del Vietnam controlat pels xinesos). Wu Miao, el prefecte de Jiaozhi, el va enviar a la cort de Sun Quan (el l\xc3\xadder del Wu Oriental durant els Tres Regnes) a Nanqu\xc3\xadn, on Sun li va demanar que li proporcion\xc3\xa9s un informe sobre el seu pa\xc3\xads natal i la seva gent. Una expedici\xc3\xb3 va transportar al comerciant juntament amb deu dones i deu homes "nans de color negrit" que havia demanat com a curiositat, aix\xc3\xad com un oficial xin\xc3\xa8s, Liu Xian d\'Huiji (a Zhejiang), que va morir durant el trajecte. Segons el Weil\xc3\xbce i el Llibre de Liang els comerciants romans van ser actius a Cambodja i Vietnam, una teoria recolzada per descobriments arqueol\xc3\xb2gics moderns dels antics productes mediterr\xc3\xa0nics als pa\xc3\xafsos de l\'\xc3\x80sia Sud-oriental de Vietnam, Tail\xc3\xa0ndia, Mal\xc3\xa0isia i Indon\xc3\xa8sia._NEWLINE_Yule esmenta que a principis del segle III dC, un governant de Daqin va enviar un enviat amb regals a la cort xinesa del nord de Cao Wei (220\xe2\x80\x93265 dC) que va incloure cristalleria de diferents colors. Diversos anys m\xc3\xa9s tard, un artes\xc3\xa0 de Daqin s\'esmenta com mostrava als xinesos com fer "pedres en cristall mitjan\xc3\xa7ant foc", una curiositat per als xinesos._NEWLINE_Una altra ambaixada de Daqin es registra com a regals tributaris als xinesos de la dinastia Jin (265\xe2\x80\x93420 dC). Aix\xc3\xb2 va oc\xc3\xb3rrer el 284 dC durant el regnat de l\'Emperador Wu de Jin (r. 266\xe2\x80\x93290 dC), i va ser registrat al Llibre de Jin, aix\xc3\xad com el posterior Wenxian Tongkao. Aquesta ambaixada va ser presumiblement enviada per l\'Emperador Marc Aureli Car (r. 282\xe2\x80\x93283 dC), del qual el breu regnat va ser preocupat per la guerra amb la P\xc3\xa8rsia Sass\xc3\xa0nida.\n_START_SECTION_\nRerefons\n_START_PARAGRAPH_\nPoc despr\xc3\xa9s de l\'arribada dels ous de cuc de seda a l\'Imperi Rom\xc3\xa0 d\'Orient de la Xina pels monges cristians nestorians, l\'historiador rom\xc3\xa0 del segle VI Menandre Protector va escriure sobre com els sogdians van intentar establir un comer\xc3\xa7 directe de seda xinesa amb l\'Imperi Rom\xc3\xa0 d\'Orient. Despr\xc3\xa9s de formar una alian\xc3\xa7a amb el governant persa sass\xc3\xa0nida Cosroes I per derrotar l\'Imperi Heftalita, Istami, el governant G\xc3\xb6kt\xc3\xbcrk del khanat turc, va ser abordat per comerciants de Sogdian que demanaven perm\xc3\xads per obtenir audi\xc3\xa8ncia amb el rei sass\xc3\xa0nida pel privilegi de viatjar pels territoris perses per comerciar amb els romans. Istami va rebutjar la primera petici\xc3\xb3, per\xc3\xb2 quan va sancionar la segona vegada i va enviar l\'ambaixada de Sogdian al rei sass\xc3\xa0nida, aquest \xc3\xbaltim va enverinar els membres de l\'ambaixada. Maniakh, diplom\xc3\xa0tic sogdian, va conv\xc3\xa8ncer a Istami per enviar una ambaixada directament a la capital romana de Constantinoble, que va arribar el 568 dC i va oferir no nom\xc3\xa9s la seda com a regal per al governant rom\xc3\xa0 Just\xc3\xad II, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 una alian\xc3\xa7a contra la P\xc3\xa8rsia sass\xc3\xa0nida. Just\xc3\xad II va acceptar i va enviar una ambaixada liderada per Zemarc al khanat turc, assegurant el comer\xc3\xa7 de seda directe desitjat pels sogdians.\n_START_SECTION_\nTroballes arqueol\xc3\xb2giques\n_START_PARAGRAPH_\nEl petit nombre de monedes romanes i romanes d\'Orient trobades durant les excavacions dels llocs arqueol\xc3\xb2gics d\'\xc3\x80sia Central i la Xina d\'aquesta \xc3\xa8poca suggereix que el comer\xc3\xa7 directe amb els sogdians es va mantenir limitat. Aix\xc3\xb2 va ser tot i que els antics romans van importar la seda xinesa Han, i els descobriments de les tombes contempor\xc3\xa0nies indiquen que la dinastia Han xinesa van importar vidre rom\xc3\xa0 Valerie Hansen va escriure el 2012 que no es van trobar monedes romanes de l\'\xc3\xa8poca de la Rep\xc3\xbablica Romana (507\xe2\x80\x9327 aC) o el Principat (27 aC \xe2\x80\x93 284 dC) de l\'Imperi Rom\xc3\xa0 a la Xina. Warwick Ball (2016) va destacar un descobriment a Xi\'an, Xina (el lloc de la capital de Han Chang\'an) on es van descobrir unes setze monedes romanes del regnat de Tiberi (14\xe2\x80\x9337 dC) a Aureli\xc3\xa0 (270\xe2\x80\x93275 dC). Les monedes romanes trobades a \xc3\x93c Eo, Vietnam, la zona de Jiaozhou gaireb\xc3\xa9 controlada per la Xina, data de mitjan segle II dC. Tamb\xc3\xa9 es va descobrir una moneda de Maximi\xc3\xa0 (r. 286\xe2\x80\x93305 dC) a Tonqu\xc3\xadn. Es van descobrir monedes romanes dels segles III i IV aC al Jap\xc3\xb3; van ser desenterrades al Castell Katsuren (a Uruma, Okinawa), que es va construir a partir dels segles XII al XV dC._NEWLINE_Les monedes solidus d\'or m\xc3\xa9s antigues de l\'Imperi Rom\xc3\xa0 d\'Orient trobades a la Xina daten del regnat de l\'emperador rom\xc3\xa0 Teodosi II (r. 408\xe2\x80\x93450 dC) i en total nom\xc3\xa9s s\'han trobat quaranta-vuit (en comparaci\xc3\xb3 amb les 1300 monedes de plata) a Xinjiang i la resta de la Xina. L\'\xc3\xbas de monedes de plata a Turfan va continuar molt despr\xc3\xa9s de la campanya de Tang contra Karakhoja i la conquesta xinesa del 640 dC, amb una adopci\xc3\xb3 gradual de monedes de bronze xineses durant el segle VII dC. Hansen sost\xc3\xa9 que aquestes monedes romanes orientals gaireb\xc3\xa9 sempre es van trobar amb monedes de plata perses sass\xc3\xa0nides i les monedes d\'or orientals romanes van ser usades m\xc3\xa9s com a objectes cerimonials com talismans, confirmant la preemin\xc3\xa8ncia del Gran Iran en el comer\xc3\xa7 de la Ruta de la Seda xinesa de l\'\xc3\x80sia Central en comparaci\xc3\xb3 amb la Roma oriental. Walter Scheidel va remarcar que els xinesos van veure les monedes romanes com a peces de joieria ex\xc3\xb2tica, preferint utilitzar monedes de bronze a les dinasties Tang i Song, aix\xc3\xad com paper moneda durant els per\xc3\xadodes de Song i Ming, fins i tot mentre els lingots de plata eren abundants. Ball va escriure que l\'escassetat de les monedes romanes i romanes d\'Orient a la Xina i les majors quantitats trobades a l\'\xc3\x8dndia suggereixen que la majoria de les sedes xineses adquirides pels romans eren de l\'\xc3\x8dndia mar\xc3\xadtima, en bona part passant pel comer\xc3\xa7 terrestre de la ruta de la seda a trav\xc3\xa9s de l\'Iran. Es van descobrir a l\'\xc3\x8dndia monedes xineses de les dinasties Sui i Tang (segles VI al X dC); quantitats significativament majors van ser datades del per\xc3\xadode Song (segles XI-XIII dC), particularment als territoris de la dinastia Txola contempor\xc3\xa0nia._NEWLINE_Fins i tot amb la producci\xc3\xb3 romana de seda a partir del segle VI, les varietats xineses encara es consideraven de major qualitat. Aquesta teoria \xc3\xa9s recolzada pel descobriment d\'un solidus rom\xc3\xa0 encunyat durant el regnat de Just\xc3\xad II trobat en una tomba de la dinastia Sui de la prov\xc3\xadncia de Shanxi el 1953, entre altres monedes romanes trobades en diversos llocs. Les hist\xc3\xb2ries xineses ofereixen descripcions de monedes romanes i romanes d\'Orient. El Weil\xc3\xbce, Llibre del Han Tard\xc3\xa0, Llibre de Jin, aix\xc3\xad com el posterior Wenxian Tongkao van assenyalar que deu antigues monedes d\'argent romanes valien una moneda d\'or romana. El aureus daurat rom\xc3\xa0 valia uns vint-i-cinc denarii de plata. Durant l\'Imperi Rom\xc3\xa0 d\'Orient tard\xc3\xa0, dotze miliaresion de plata era igual a una nomisma d\'or. La Hist\xc3\xb2ria de Song assenyala que els romans encunyaven monedes de plata o d\'or, sense forats al mig, amb una inscripci\xc3\xb3 del nom del rei. Tamb\xc3\xa9 afirma que els romans van prohibir la producci\xc3\xb3 de monedes falsificades.\n_START_SECTION_\nRestes humanes\n_START_PARAGRAPH_\nEl 2010, l\'ADN mitocondrial va ser utilitzat per identificar que un esquelet parcial trobat en una tomba romana del segle I o II dC a Vagnari, It\xc3\xa0lia, tenia ascend\xc3\xa8ncia de l\'\xc3\x80sia Oriental per la banda de la seva mare._NEWLINE_Una an\xc3\xa0lisi de les troballes arqueol\xc3\xb2giques de 2016 a Southwark, Londres, el lloc de l\'antiga ciutat romana de Londinium a Brit\xc3\xa0nia, suggereix que dos o tres esquelets d\'una mostra de vint-i-dos que data del segle II al IV dC s\xc3\xb3n d\'ascend\xc3\xa8ncia asi\xc3\xa0tica i possiblement d\'ascend\xc3\xa8ncia xinesa. L\'afirmaci\xc3\xb3 es basa en la forense i en l\'an\xc3\xa0lisi de les caracter\xc3\xadstiques facials esquel\xc3\xa8tiques. El descobriment ha estat presentat per la Dra. Rebecca Redfern, comiss\xc3\xa0ria d\'osteologia humana del Museu de Londres. Encara no s\'ha fet cap an\xc3\xa0lisi d\'ADN, les mostres de cranis i dents ofereixen nom\xc3\xa9s proves fragment\xc3\xa0ries i les mostres que es van utilitzar es van comparar amb la morfologia de les poblacions modernes, no antigues.'