b"\n_START_ARTICLE_\nBlai Parera i Moret\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nNascut a M\xc3\xbarcia de pares catalans, encara infant an\xc3\xa0 a viure a Matar\xc3\xb3 amb la seva fam\xc3\xadlia, i form\xc3\xa0 part de la Capella de M\xc3\xbasica del Col\xc2\xb7legi de Santa Anna, dels escolapis, on estudiava._NEWLINE_Emigr\xc3\xa0 a Am\xc3\xa8rica el 1793. Entre el 1802 i el 1803 fou m\xc3\xbasic a l'esgl\xc3\xa9sia de Sant Francisco de Montevideo. Establert a Buenos Aires el 1803, s'hi guany\xc3\xa0 la vida donant classes (tant classes particulars com fent de professor en el Colegio de Ni\xc3\xb1os Exp\xc3\xb3sitos), tocant l'orgue en temples (a la Catedral i a les esgl\xc3\xa9sies de San Nicol\xc3\xa1s, San Ignacio i la Merced), fent concerts com a violinista i clavicordista i component tonadillas. Fou director de l'orquestra del  Coliseo Provisional de Comedias de Buenos Aires (futur Teatro argentino) quan es fund\xc3\xa0 el 1804, i fins al 1806._NEWLINE_Blai Parera es cas\xc3\xa0 amb una de les seves alumnes, Facunda del Rey, el 1809. Entre el 1810 i el 1813 li encarregaren que musiqu\xc3\xa9s diverses poesies patri\xc3\xb2tiques, en la cerca d'un himne per a l'Argentina, fins a la definitiva Marcha Patri\xc3\xb3tica. En el juliol de 1813, es trasllad\xc3\xa0 a Rio de Janeiro per a estudiar amb el mestre Marcos Antonio Portugal; el 1815 ja tornava a ser a Buenos Aires on el 1817 hi naixeria el seu fill Juan Manuel (tingu\xc3\xa9 dues filles m\xc3\xa9s, Dolores i Juana)._NEWLINE_El 1818 torn\xc3\xa0 a Europa. Sembla que arrib\xc3\xa0 a Cadis a mitjans del 1818, el 1824 visqu\xc3\xa9 a Madrid, i passant per Barcelona, par\xc3\xa0 finalment a Matar\xc3\xb3 el 1830, on f\xc3\xa9u d'interventor de Correus._NEWLINE_Parera, una poblaci\xc3\xb3 argentina del departament de Rancul a la prov\xc3\xadncia de la Pampa, porta el seu nom; tamb\xc3\xa9 ho fan escoles, corals i un carrer d'un barri benestant de Buenos Aires. El 1933 els infants de les escoles catalanes sufragaren el transport d'una pedra de Montserrat a l'Argentina per bastir un monument en mem\xc3\xb2ria seva.\n_START_SECTION_\nLa Marcha Patri\xc3\xb3tica, futur Himno Nacional Argentino\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1813 el Tri\xc3\xbcmvirat que regia el pa\xc3\xads -era el per\xc3\xadode compr\xc3\xa8s entre el 25 de maig del 1810, proclamaci\xc3\xb3 del govern de les Provincias Unidas de Sudam\xc3\xa9rica i el 9 de juliol del 1816, data de la Declaraci\xc3\xb3n de Independencia- comission\xc3\xa0 una composici\xc3\xb3 a en Parera, que amb lletra de Vicente L\xc3\xb3pez y Planes, reb\xc3\xa9 el t\xc3\xadtol Marcha Patri\xc3\xb3tica. El decret 10.302 del 24 d'abril del 1944 don\xc3\xa0 la forma definitiva a l'Himno Nacional Argentino, que qued\xc3\xa0 amb la lletra de L\xc3\xb3pez, la m\xc3\xbasica d'en Parera i l'arranjament que n'havia fet el 1860 el m\xc3\xbasic argent\xc3\xad Juan Pedro Esnaola. Durant tres anys, amb San Mart\xc3\xadn, l'himne argent\xc3\xad tamb\xc3\xa9 ho fou de la rep\xc3\xbablica de Xile."