b'\n_START_ARTICLE_\nEmirat d\'Adrar\n_START_PARAGRAPH_\nL\'emirat d\'Adrar fou un estat independent que va existir entre el segle XVIII i el 1909. La zona fou ocupada per la columna Gouraud aquest any 1909. L\'emir fou posat sota protectorat franc\xc3\xa8s per\xc3\xb2 es va revoltar el 1932 i la lluita va durar dos anys._NEWLINE_L\'Adrar fou el m\xc3\xa9s septentrional dels emirats maures; tenia al sud els emirats de Trarza, Brakna i Tagant (Taganet o Taganit) que anaven d\'oest a est a les terres al nord del riu Senegal. Arribava fins a les fronteres actuals del Marroc i Alg\xc3\xa8ria si b\xc3\xa9 algunes zones no estaven controlades per l\'emir, ja que eren les terres de camellers n\xc3\xb2mades aut\xc3\xb2noms (Regueibat, Awlad Dalim). L\'emirat estava situat en una zona molt seca (menys de 100 mm a l\'any de precipitaci\xc3\xb3) i calorosa (35,7 graus m\xc3\xa0xim, m\xc3\xadnim 20,6 graus  mesurat a Atar) i estava format per dos zones geogr\xc3\xa0fiques principals: l\'altipl\xc3\xa0 (Adrar Tmar) a\xc3\xafllant les depressions costaneres de la pedra arenisca drenada per les xarxes complexes de rius que serveixen per el cultiu de palma, i els ergs (massissos de dunes com Amaqteyr Awar\xc3\xa0n, Aksar, Azefal) i ragg (planes pedregoses o arenoses com Amsaga, Tijirit, Tiris) amb pastures temporals i no habituals, que sobretot servien per als camells.\n_START_SECTION_\nFundaci\xc3\xb3 de l\'emirat\n_START_PARAGRAPH_\nTot i organitzar-se com emirat la societat era tribal i els grups estaven organitzats en funci\xc3\xb3 de la seva filiaci\xc3\xb3 comuna, real i suposada. La c\xc3\xa0bila (qabila o kabila) era el grup m\xc3\xa9s gran subdividit en fraccions i llinatges (amb el nom generalment del seu fundador). Un conjunt de tribus tenien al seu front als h\xc3\xa0ssan guerrers suposadament d\'origen \xc3\xa0rab. L\'emir era de la classe h\xc3\xa0ssan (del grup ja\'vriyya o Jafriya) i a l\'Adrar va exercir el c\xc3\xa0rrec el llinatge dels Ahel Ethman; les tribus zuaia, amb estatus divers (amb gran autonomia a vegades per\xc3\xb2 sempre reunides amb l\'her\xc3\xa8ncia de l\'islam); els zenaga eren generalment berbers i pagaven diversos impostos com la horma i el gafer als grups dominants; els haratin lliures o esclaus  procuraven la m\xc3\xa0 d\'obra dom\xc3\xa8stica._NEWLINE_Els antics ksars de Wadan (Ouadan) i Chingueti a l\'est de l\'Adrar van tenir un rol econ\xc3\xb2mic, pol\xc3\xadtic, religi\xc3\xb3s i cultural important en quant que eren escales en les rutes de les caravanes. Aquest ksars van dominar la vida econ\xc3\xb2mica regional, especialment Chingueti, ja que les tribus de la zona van jugar paper destacat en el poblament de Maurit\xc3\xa0nia (Idawali, Laql\xc3\xa0l, Sm\xc3\xa0s\xc3\xafd). Per\xc3\xb2 l\'emirat no es va formar en aquesta regi\xc3\xb3 oriental sin\xc3\xb3 al sud i oest de l\'altipl\xc3\xa0 de l\'Adrar Tmar travessat per dos gran wadis, Wadi Segelil i Wadi al-Abiod. Al segle XVI i fins i tot el XVII aquesta regi\xc3\xb3 encara estava ocupada parcialment per negres que progressivament emigraven cap a la vall del riu Senegal, considerats \xc2\xabbafours\xc2\xbb, que podrien ser negres creuats amb berbers d\'una primera emigraci\xc3\xb3 al sud. La poblaci\xc3\xb3 era dispersa, i no plantava palmeres si b\xc3\xa9 recol\xc2\xb7lectava en palmeres salvatges (no plantades d\'esqueixos); cultivava les terres aprofitant les nombroses fonts de l\'altipl\xc3\xa0 i la cacera i la recol\xc2\xb7lecci\xc3\xb3 eren les seves altres activitats principals. L\'arqueologia est\xc3\xa0 encara poc desenvolupada per\xc3\xb2 hi ha nombroses restes que permetran con\xc3\xa8ixer m\xc3\xa9s sobre aquestes poblacions. En tot cas no practicaven l\'islam que ja existia a Maurit\xc3\xa0nia per influ\xc3\xa8ncia dels Kunta (implantat al Wadan) i probablement no eren ni musulmans.  _NEWLINE_Les tribus guerreres eren camellers i recorrien els grans ergs i ragg; aquestes tribus estaven dominades cada cop m\xc3\xa9s pels h\xc3\xa0ssan \xc3\xa0rabs que controlaven les pastures del nord (el Tiris) des del segle XV i es van estendre fins al riu Senegal. Els grups principals eren els Oulad Dalim i els Oulad Mbarek (instal\xc2\xb7lats als peus dels penya-segats de l\'Adrar); estesos m\xc3\xa9s al sud encara al segle XVII van formar els emirats de Trarza i Brakna i van arribar a les zones de pastures de l\'Insiri i l\'Awker; aquestes tribus van suplantar els Oulad Mbarek, els quals van emigrar a l\'est al nord dels Oulad Dalim. La formaci\xc3\xb3 de l\'emirat d\'Adrar resultar\xc3\xa0 de la uni\xc3\xb3 entre aquestes tribus \xc3\xa0rabs i les tribus de l\'altipl\xc3\xa0. Despr\xc3\xa9s de la Guerra de Babbah (sarr Bebba) en qu\xc3\xa8 els berbers foren derrotats enfront d\'aquestes tribus de guerres de presumpte origen \xc3\xa0rab. _NEWLINE_Hi va haver en aquests dos segles una certa influ\xc3\xa8ncia marroquina manifestada en una s\xc3\xa8rie d\'expedicions militars. Al Wadan el 1665, a l\'Adrar el 1678, a Chingueti el 1730, i alguna altre, per\xc3\xb2 no es pot parlar d\'una incorporaci\xc3\xb3 de l\'Adrar a l\'imperi marroqu\xc3\xad, ni tan sols de les regions entre l\'Adrar i el Marroc, sin\xc3\xb3 que es tractava d\'expedicions de car\xc3\xa0cter imperial al llarg de les rutes comercials.\n_START_SECTION_\nSidi Ahmed Ould Ethman\n_START_PARAGRAPH_\nEl conflicte en certa manera es va reproduir quan una disputa va enfrontar a Igraea amb el seu nebot Sidi Ahmed Ould Ethman. Llavors els tors, els Ahel Amar Cardas (de la mateixa l\xc3\xadnia que els Ahel Zeygi) van prendre partit per Igraea i li van restar fidels contra Sidi Ahmed. En canvi el Ahel Dik, una branca dels Ahel Muknass, sota la direcci\xc3\xb3 de Mohammed Ould Muknass, van optar pel nebot. Els Awlad Silla i els Ahel Sidi Ahmed Bou Vares foren eliminats del poder (van esdevenir tyab o guerrers penedits que renunciaven al seus estatus pol\xc3\xadtic) agafant com a cap a Mohammed Ould Bubutt. I els Awlad Qaylan Teggel, convertits en els Naqmusa es van organitzar a l\'entorn de Mohammed Ould M\'Hammed. Aquestos tres caps foren coneguts com "Els Tres Mohamed" i tots van ser favorables a Sidi Ahmed Ould Ethman que gr\xc3\xa0cies a ells va triomfar sobre el seu oncle Igraea; aquest fou derrotat i quan va intentar recuperar el poder fou mort brutalment pels favorables a Sidi Ahmed, que aix\xc3\xad va ser emir sense oposici\xc3\xb3. _NEWLINE_Per\xc3\xb2 aix\xc3\xb2 va comportar contrapartides que s\'anomenen \xc2\xabla reforma dels tres Mohammed\xc2\xbb. Els Oulad Qaylan que tenien un estatus inferior entre els h\xc3\xa0ssan ja\'vriyya, en comparaci\xc3\xb3 a les l\xc3\xadnies directament col\xc2\xb7laterals de l\'emir (si b\xc3\xa9 tenien un gran pes pol\xc3\xadtic i militar perqu\xc3\xa8 tenien molts homes) refor\xc3\xa7arien el poder de l\'emir en endavant a costa dels llinatges col\xc2\xb7laterals. La reforma va consistir a fixar definitivament la funci\xc3\xb3 de l\'emir al llinatge dels Ahel Ethman i l\'elecci\xc3\xb3 seria feta per l\'assemblea (jemaza) emiral en la que els Awlad (Oulad) Qaylan tindrien una posici\xc3\xb3 destacada; els b\xc3\xa9ns i drets lligats a l\'emirat, en particular els impostos cobrats a les tribus que acceptaven el seu domini, no serien repartits segons les normes heredit\xc3\xa0ries isl\xc3\xa0miques entre descendents i col\xc2\xb7laterals sin\xc3\xb3 conservades en indiv\xc3\xads i agregades a la funci\xc3\xb3 d\'emir, fos qui va ser qui l\'exerc\xc3\xads. Aquesta reforma imposava doncs la funci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica de les imposicions parentals que desestabilitzaven el poder. Aix\xc3\xb2 va comportar que en emergir un nou cap, del fet dels lla\xc3\xa7os amb l\'emir, el cap reagrupava a les fam\xc3\xadlies o llinatges agregats abans a un cap el poder del qual es debilitava; aix\xc3\xad van sorgir amb el temps nous caps entre els Awlad Qaylan: els Ahel Mogeya, els Ahel Teggedi, els Ahel Htira, etc._NEWLINE_El desenvolupament del sistema pol\xc3\xadtic es va traduir en una certa expansi\xc3\xb3 geogr\xc3\xa0fica i la presa en c\xc3\xa0rrec de grups dependents d\'altres grups (que no depenien de l\'emirat). L\'expansi\xc3\xb3 es va fer al segle XIX cap a l\'est en direcci\xc3\xb3 als ksars en decad\xc3\xa8ncia. Els Ahel Mogeya es van establir al Chingueti al front dels llinatges tors, junt amb gent dels reg\xc3\xbce\xc3\xafbat (Regaybat), la gran tribu n\xc3\xb2mada del nord que formaran els Awlad Semun; encara m\xc3\xa9s a l\'est els Naqmusa sota els Ahel Teggedi, nomaditzava al Hofrat Wadan i a la ciutat de Wadan. A Wadan mateix una fracci\xc3\xb3 de la confederaci\xc3\xb3 tribal Kunta (a l\'origen una confraria que va difondre la via qadiriyya a l\'occident del S\xc3\xa0hara) va dominar el ksar, rodejada de nombroses fraccions zenaga: Lekdadra, Twabir, Agzazir i sota la direcci\xc3\xb3 de Sidi Ould Sidati._NEWLINE_L\'emirat d\'Adrar era el territori recorregut per les diferents tribus fidels a l\'emir. La barka de l\'emir (la benedicci\xc3\xb3) era requisit per formar part d\'aquestes tribus; dins el territori no hi havia sectors tribals per les pastures (si per l\'agricultura i els palmerars). L\'\xc3\xbas dels pous estava limitat a les tribus locals i sota pagament a les de fora (impost de la horma per l\'\xc3\xbas de pastures, i el gafer per les caravanes que travessaven el pa\xc3\xads). L\'emir vivia al hella o campament de l\'emir, que en alguns casos podia agrupar centenars de tendes i era com una petita capital n\xc3\xb2mada. A l\' hella estaven alguns parents de l\'emir, els caps h\xc3\xa0ssan ja\'vriyya i els seus clients, consellers, ferrers, griots, pastors que s\'ocupen del ramat especialment d\'eugues (precioses per a la guerra) i que pertanyien a la tribu zenaga dels Lumhihat, alguns religiosos dels Ahel Haj que feien de tolba, mestres d\'escoles isl\xc3\xa0miques, etc. La hella era traslladava seguint les pastures o els esdeveniments; abans de la collita de d\xc3\xa0tils (juliol-agost) anaven al oued al-Abiod i oued Segelil a Hamdun a l\'entrada de les gorgues que comandaven els passos de l\'Adrar o a Atar, on estaven el cultivadors i plantadors de palmeres, els Teyzega, que havien de mantenir l\' hella durant dos mesos.\n_START_SECTION_\nSidi Ahmed Oulkd Sid Ahmed Ould A\xc3\xafda\n_START_PARAGRAPH_\nSid Ahmed Ould Ethman va morir el 1828 i els va succeir el seu fill Sidi Ahmed Ould Sid Ahmed Ould A\xc3\xafda; el nom Ould A\xc3\xafda no est\xc3\xa0 clar se li va donar per la segona esposa del seu pare, que era dels Lywaysyat de Brakna, o per la seva mainadera. Els seus germanastres van haver de marxar a l\'exili a Trarza i Tagant. Va haver de lluitar contra els Awlad Dalaim que van avan\xc3\xa7ar al sud dividit en dos grups: a l\'oest la fracci\xc3\xb3 dels Awlad al Lab dirigits per Ahmed Ould Lavdhil conegut com a Remuga que va derrotar a les forces de l\'emir sovint aliades amb les de l\'emir de Trarza; i a l\'est les fraccions dels Awlad Selim i Awlad al-Mulat que van assolar Adrar per\xc3\xb2 es van enfrontar a contraatacs victoriosos ghazis dels Tiraklins._NEWLINE_Els Oulad Jaafria li van plantejar dificultats al donar suport en alguns moments als seus germans; un d\'aquest germans, Karkub, va tenir el suport de les faccions per\xc3\xb2 despr\xc3\xa9s es va reconciliar amb l\'emir. Per\xc3\xb2 Mayuf se li va oposar tot el regnat. El seu parent Ahmed Ould Lavdhil i el seu clan van haver d\'esdevenir tayb (guerrer penedits que practicaven la tawba, abandonant la guerra i el pillatge i passant a ser religiosos gaireb\xc3\xa9 com marabuts)._NEWLINE_Als anys 1850 va tenir conflictes militars amb l\'emir de Trarza Mohammad Al-Habib per q\xc3\xbcestions personals i d\'honor i no territorials. En aquesta guerra les calces blanques o serwal (s\xc3\xadmbol de l\'autoritat de l\'emir de Trarza) foren robades i exhibides com a trofeu; per l\'altre costat foren tombats els palmerars de Kanawal i Amdayr, s\xc3\xadmbols de la protecci\xc3\xb3 de l\'emir a la gent de la regi\xc3\xb3. _NEWLINE_El 1860 va rebre la missi\xc3\xb3 del capit\xc3\xa0 franc\xc3\xa8s Henri Vincent al que va rebre amb benevol\xc3\xa8ncia per\xc3\xb2 va impedir l\'acc\xc3\xa9s al ksar i va refusar signar cap acord. Per la successi\xc3\xb3 afavoria al seu fill M\'Hammed, de mare brakna.\n_START_SECTION_\nCrisi success\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nVa morir el 1861 o 1862; els responsables de la seva mort foren els Awlad Qaylan dirigits per Brahim Ould Mageyya. Llavors va esdevenir una crisi de successi\xc3\xb3. El fill de Sidi Ahmed, M\'Hammed Ould Sidi Ahmed, el va succeir tal com el seu pare havia previst (i li havia format la seva pr\xc3\xb2pia hella) per\xc3\xb2 fou assassinat al cap d\'uns dies per iniciativa dels seus dos oncles Uthman i Mo\xe1\xb8\xa5ammed Ould Sidi Ahmed, de mare Liwaysiyat, que es van aliar als Oulad Dalaim, aleshores manats per Bra\xe1\xb8\xa5im Ould Khalil; els dos van poder imposar la seva autoritat per un temps curt, per\xc3\xb2 van acabar morint en sendes emboscades.\n_START_SECTION_\nAhmed Ould M\'Hammed\n_START_PARAGRAPH_\nLes lluites van durar deu anys durant les quals es van establir algunes confraries com les del xeic Mohammed Fadhil Ould Abaidi, la de Xeic Sidi Mohammed al-Kunti, Xeic Maa al-Aynayn i el xeic dels Tijaniyya. Finalment el 1871 o 1872 A\xe1\xb8\xa5med Ould M\'\xe1\xb8\xa4ammed va ser proclamat emir. En aquesta guerra de successi\xc3\xb3 l\'esposa de M\'\xe1\xb8\xa4ammed, Khadija Bi, que era germana de l\'emir Bakar Ould Sue\xc3\xafd A\xe1\xb8\xa5med de Tagant, va contribuir a mobilitzar les aliances faccionals en profit del seu fill A\xe1\xb8\xa5med; la guerra va suposar la mort de la majoria dels fills de Sid Ahmed per\xc3\xb2, amb el suport de l\'emir de Tagant, finalment Ahmed Ould M\'Hammed fou proclamat emir  despr\xc3\xa9s d\'un matrimoni levir\xc3\xa0tic amb un dels germans del seu pare, Ali Shandura, que va contribuir a la localitzaci\xc3\xb3 del t\xc3\xadtol a la seva tenda. A\xe1\xb8\xa5med Ould M\'\xe1\xb8\xa4ammed va tenir tamb\xc3\xa9 el suport decisiu de la fracci\xc3\xb3 dels Awlad Qaylan que havia combatut i assassinat al seu pare, dirigida pe Bra\xe1\xb8\xa5im Ould Mageyya, que fou en endavant el seu fidel conseller. Altres notables al seu costat foren Sidi A\xe1\xb8\xa5med Burish Ould Tegeddi, l\'altre l\xc3\xadder de les fraccions Qaylan, instal\xc2\xb7lades prop de Chinguiti i Wadan; i Sidi \xe1\xb8\xa4urma Ould Khatayra, qui, encara que origin\xc3\xa0riament un tors del  Dhahr, estava instal\xc2\xb7lat amb els Namuqsa de Baten, els seus parents per l\xc3\xadnia materna. Sid A\xe1\xb8\xa5med Burish fou assassinat el 1883 per instigaci\xc3\xb3 dels  Awlad Qaylan, per\xc3\xb2 amb els Ahl Mantalla com executors (en revenja foren exterminats per l\'emir i els sobrevivents van fugir a Tagant - eren parents de l\'emir Bakar per via materna- i no van poder tornar fins a passar uns quants anys)._NEWLINE_Els Oulad Jaafrya (Ja\'vriyya) van voler assassinar a l\'emir que els privava dels seus futurs ingressos; l\'\xc3\xa0nima del complot era al-Mokhtar Ould M\'Hammed Ould Othman i tenia entre els principals conspiradors al gran guerrer Lahzam ould Maayouf. Aprofitant la visita a un campament de l\'emir acompanyat nom\xc3\xa9s per un guerrer, li van parar una emboscada pel cam\xc3\xad de tornada al hella; l\'emir per\xc3\xb2 fou avisat per un tal Ely Ould Babakar Ould Kleib, per el que llavors va tornar enrere; els conjurats al veure que no arribava van anar a veure qu\xc3\xa8 passava i per les restes van veure el retorn de l\'emir i el van perseguir per\xc3\xb2 no el van poder atrapar i va poder arribar al seu campament (hella) instal\xc2\xb7lat a Bou Ale\xc3\xafba al Tiris mitj\xc3\xa0. L\'emir tenia sempre preparades 100 cavalls i al front de 40 guerrers va perseguir als conjurats (que tamb\xc3\xa9 eren 40 i ja estaven marxant a l\'exili). L\'emir va passar per Atar, on va agrair al xeic dels Smasid, A\xe1\xb8\xa5med Ould Sidi Baba. Finalment va atrapar als fugitius a Aioun Lebgar. Els conspiradors van ser derrotats i van fugir en totes direccions deixant al pretendent Mokhtar sobre el terreny aix\xc3\xad com a 12 guerrers dels Oulad El Bamaoui, mentre que els atacants nom\xc3\xa9s van tenir un mort._NEWLINE_Conflictes similars es van repetir fins a 1876 quan les faccions h\xc3\xa0ssan ja\'vriyya foren desallotjades del Trarza despr\xc3\xa9s d\'uns combats que van veure la tornada a l\'Adrar del seu cos\xc3\xad i successor A\xe1\xb8\xa5med Ould Sid A\xe1\xb8\xa5med. Nom\xc3\xa9s La\xe1\xb8\xa5zam Ould Mayuf no es va sotmetre i es va refugiar amb els Awlad Dalaim del nord. Despr\xc3\xa9s l\'emir va tenir una entrevista amb l\'emir de Trarza (que havia donar suport als dissidents) Ali Diombot Ould Mohammed en que les relacions es van arranjar. M\xc3\xa9s tard A\xe1\xb8\xa5med Ould M\'\xe1\xb8\xa4ammed de 1888 va obtenir una s\xc3\xa8rie de vict\xc3\xb2ries ghazw a Trarza.  _NEWLINE_Les qualitat guerreres de la gent d\'Adrar es va manifestar contra els Awlad Dalaim que dominaven encara el Sahel entre l\'Adrar, el Saguia el-Hamra i l\'oce\xc3\xa0. Els Awlad Dalaim van lluitar constantment contra Adrar. Brahim Ould Khalil, xeic dels Oulad Dalaim, fou mort per gent d\'Adrar el 1882; l\'any 1883 es va signar una treva que va suposar el retorn a l\'emir d\'alguns coses obtingudes per saqueig. Els Oulad Dalaim estaven amena\xc3\xa7ats al nord pels Regaybat (Reg\xc3\xbce\xc3\xafbat) i els Oulad Busba. La influ\xc3\xa8ncia de l\'emir es va estendre cap a l\'oued (wadi) Noun on Dahman Ould Beirouk exercia una autoritat incontestada. El 1880 el sult\xc3\xa0 del Marroc va enviar a l\'emir (aleshores acampar a Terouaka) una delegaci\xc3\xb3 que li va portar regals i una carta d\'investidura i de felicitaci\xc3\xb3; els espanyols van enviar una missi\xc3\xb3 el 1886 quan l\'emir era a la K\xc3\xa9dia d\'Idjil, que va tenir una breu entrevista amb l\'emir i es van planejar relacions comercials amb les factories espanyoles. _NEWLINE_Els Idayshilli, que des de la creaci\xc3\xb3 de l\'emirat eren una tribu zenaga per\xc3\xb2 eren potents demogr\xc3\xa0ficament i militarment estaven dirigits per Shaykh Ould Nwaysri, i van voler aprofitar la crisi success\xc3\xb2ria (vers 1860-1870) per restaurar la seva autonomia i esdevenir un poder pol\xc3\xadtic separat (tot i que no tenien gaire unitat); una s\xc3\xa8rie de morts manipulades per l\'emir i pels qaylan (especialment Bra\xe1\xb8\xa5im Ould Mageyya) junt amb complexos equilibris pol\xc3\xadtics dins els mateixos Idayshilli van culminar amb l\'assassinat de Shaykh Ould Nwaysri a la pr\xc3\xb2pia tenda de l\'emir i amb la complicitat d\'aquest. _NEWLINE_El 1888 les pluges foren molt abundants al Sahel i els Oulad Yahia Ben Othman i un gran nombre de marabuts i tributaris van anar al Zemmour i van arribar tot seguit a l\'Imrikli on la collita d\'ordi i blat permetia a les tribus constituir reserves per uns quants anys. Mentre l\'emir estava en regions llunyanes, un notable de nom Cheikh Ould el Aroussi va matar d\'un tret a un Trindarin (de la tribu Awlad Trindarin) que protestava contra certs abusos. Amb l\'excusa que l\'incident s\'havia produ\xc3\xaft prop del campament de l\'emir, els Oulad Ghailan, van voler saquejar els campaments del Oulad Delim  (dels Aroussi) establerts a la rodalia per\xc3\xb2 l\'emir s\'hi va oposar i va obligar als Delim a pagar una indemnitzaci\xc3\xb3 i va agafar a un parent de l\'assass\xc3\xad al que va lliurar als parents de la v\xc3\xadctima que li van aplicar el tali\xc3\xb3. Coneixent l\'odi dels Ahel Bellao (dels Regueibat) contra els Oulad Delim en general i els Loude\xc3\xafkat en particular, els va orientar contra aquests darrers en una guerra tribal que va acabar el 1890 amb la derrota dels Oulad Delim al combat d\'al-Araida. Els Oulad Delim van perdre els seus tributs procedents dels Oulad Tidrarine i els Oulad Abdel Ouahed.\n_START_SECTION_\nAhmed Ould Sid Ahmed\n_START_PARAGRAPH_\nAhmed Ould M\'Hammed va morir assassinat el 1891 a la seva tenda junt amb Bra\xe1\xb8\xa5im Ould Mageyya i la major part dels altres caps dels h\xc3\xa0ssan ja\'vriyya que li donaven suport. No se sap ben b\xc3\xa9 la causa. Es suposa que els Idayshilli, el xeic dels quals Shaykh Ould Nwaysri havia estat assassinat nom\xc3\xa9s un any o dos abans a la tenda de l\'emir amb la complicitat d\'aquest, van venjar la mort del seu cap amb l\'acord de l\'emir Bakkar Ould Soue\xc3\xafd A\xe1\xb8\xa5med del Tagant, que era el seu oncle per part de mare. El difunt fou conegut com "l\'emir de la pau".  El va succeir el seu cos\xc3\xad A\xe1\xb8\xa5med ould Sid A\xe1\xb8\xa5med al qual l\'emir assassinat havia expulsat de l\'Adrar en c\xc3\xa0stig per voler saquejar a gent que no es podien defensar, per\xc3\xb2 que el 1891 ja havia tornat, i que en contraposici\xc3\xb3 al seu cos\xc3\xad fou conegut com a "emir de la guerra"._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de 1891 va entrar en guerra contra l\'emir de Tagant, Bakar Ould Soue\xc3\xafd Ahmed. L\'emir d\'Adrar i el de Tagant havien tingut en els anys precedents relacions cordials i familiars, per\xc3\xb2 es van transformar en lluita oberta quan Ahmed ould Sidi Ahmed va descobrir que l\'instigador de l\'assassinat del seu predecessor i cos\xc3\xad Ahmed Ould M\'Hammed havia estat Bakar (1891). L\'emir d\'Adrar va tenir el suport dels Oulad Jaffria i dels Kunta. Despr\xc3\xa9s d\'un atac per sorpresa contra el campament de l\'emir Bakar, que va resultar ferit, i de la incursi\xc3\xb3 a Tidjidka en les barbes dels Idou A\xc3\xafch (el clan de l\'emir de Tagant), l\'emir de l\'Adrar, tot i el suport dels Kunta, fou derrotat el 1893, per\xc3\xb2 va aconseguir impedir als Idou A\xc3\xafch d\'entrar al seu emirat. Els vells antagonismes entre Hass\xc3\xa0nides i Sanhadja havien agrupat les tribus en dos parts hostils l\'una amb l\'altra; darrere l\'emir de l\'Adrar hi havia els Oulad Nacer i els Kunta, mentre que l\'emir de Tagant tenia el suport dels grups Lemtuna: Tadjakant, Idou el Hadj i Ahel Sidi Mahmoud. La batalla decisiva va tenir lloc a Ksar al-Barka (1894). Els Idou A\xc3\xafch van derrotar totalment als seus adversaris i el xeic dels Kunta va morir (provocant la necessitat de venjan\xc3\xa7a d\'aquesta tribu contra els causants de la mort); els derrotats es van retirar cap a les seves terres origin\xc3\xa0ries._NEWLINE_Llavors Bakar va donar suport als Oulad Gheilan que s\'havien revoltat contra l\'emir d\'Adrar A\xe1\xb8\xa5med ould Sid A\xe1\xb8\xa5med, una lluita que va durar de 1895 a 1897 i en la que contingents dels Idou A\xc3\xafch i dels Ahel Sidi Mahmoud van assolar l\xe2\x80\x99Adrar. En l\'expedici\xc3\xb3 de l\'Adrar (la segona de Bakar) l\'emir Bakar fou derrotat pels Oulad Yahya Ben Othman a Mrayer Hamdoun (Roderes d\'Hamdun) i una de les esposes - esclaves de Bakar, Tleil\xc3\xa9, va ser feta presonera quan estava encinta. L\'emir d\'Adrar (que era nebot de Bakar) la va identificar i va saber de qui era el fill que portava i els va donar un non tractament i despr\xc3\xa9s del naixement els va enviar a Bakar amb alguns regals i per aix\xc3\xb2 Bakar es va reconciliar amb  Ahmad Ould Sidi Ahmad que va voler abdicar poc despr\xc3\xa9s per poder dedicar-se a la poesia  per\xc3\xb2 va morir abans (1899).\n_START_SECTION_\nNou conflicte successori\n_START_PARAGRAPH_\nUn nou conflicte successori es va obrir. En el conflicte successori del 1861 al 1871 havien mort tots els fills de Ahmed Ould M\'Hammed excepte el m\xc3\xa9s jove, Mokhtar Ould Sid Ahmed, que fou proclamat, mentre que un cap religi\xc3\xb3s, el Xeic Mohammed (Shaykh al-Hasana), intentava crear-se una esfera d\'influ\xc3\xa8ncia pr\xc3\xb2pia, es va casar amb una germana de Bakar emir de Tagant i va influir decisivament en els Awlad Qaylan que votaven en l\'elecci\xc3\xb3 de l\'emir. La revolta dels Oulad Gheilan es va acabar i l\'Adrar  va quedar pacificat i sota un notable influ\xc3\xa8ncia de Bakar. Els Oulad Jaffria es desdibuixaven davant dels Oulad Dammoni i els Oulad Gheilan que havien de fer front als Regueibat, els gran n\xc3\xb2mades del nord dels quals la pot\xc3\xa8ncia estava esdevenint preocupant i els Kunta, molt castigats, no podien reprendre la guerra. _NEWLINE_Per\xc3\xb2 Mokhtar, ja vell, no va aconseguir imposar-se i el seu fill Ahmed Ould Mukhtar, m\xc3\xa9s en\xc3\xa8rgic, va acabar per suplantar-lo. Els Regueibat van aprofitar l\'afebliment de les estructures del poder emiral causades per la intervenci\xc3\xb3 francesa el 1903 a Trarza, el 1904 a Brakna i el 1905 a Tagant, per baixar al sud. El contraban espanyol, brit\xc3\xa0nic i alemany a la costa del S\xc3\xa0hara occidental (dit R\xc3\xado de Oro pels espanyols) els havia facilitat fusells de tir r\xc3\xa0pid el que els feia molts superiors a les forces dels emirs. Primer van fer una guerra als Awlad Qaylan, la tribu h\xc3\xa0ssan m\xc3\xa9s nombrosa de l\'Adrar, que va durar del 1901 al 1904.  Els Awlad Dammoni, la tribu h\xc3\xa0ssan dominant de l\'emirat, fou delmada en la lluita contra els Awlad Busba. Durant aquests combats el campament de l\'emir fou saquejat i l\'emir Ahmed Ould Mukhtar va resultar mort (1904). Poc despr\xc3\xa9s els Awlad Qaylan van tornar d\'una expedici\xc3\xb3 militar al nord contra els Regueibat on amb l\'arbitratge fet a Smara pel xeic Maa al-Aynayn s\'havia arranjat la pau entre els dos grups. Els Awlad Qaylan portaven amb ells al jove (15 anys) Sidi Ahmed Ould Ahmed Ould Sid Ahmed, que estava exiliat all\xc3\xad amb la seva mare des de la mort del seu pare l\'emir Ahmed Ould Sid Ahmed el 1899. Maa al-Aynayn l\'enviava, ja que volia posar a un dels seus deixebles (ethamid) al front de l\'emirat; els Awlad Qaylan (Oulad Ghailan) pensaven tamb\xc3\xa9 manipular f\xc3\xa0cilment a aquest jove i a\xc3\xafllat. Mukhtar pretenia recuperar l\'emirat per\xc3\xb2 els Ahel Mokhtar foren exclosos el 1905 (Mukhtar i els seus fills es van exiliar al Tagant on ja hi havien arribat els francesos i es van sotmetre a Xavier Coppolani) i Sidi Ahmed Ould Ahmed Ould Sid Ahmed fou proclamat emir vers el desembre de 1904 amb suport dels Awlad Ghalan i els seus parents els Oulad Amoni.\n_START_SECTION_\nSidi Ahmed Ould Ahmed Ould Sid Ahmed\n_START_PARAGRAPH_\nA l\'inici del segle XX la pres\xc3\xa8ncia colonial francesa encara era m\xc3\xadnima a l\'Adrar. Hi havia hagut una missi\xc3\xb3 de l\'int\xc3\xa8rpret Bou el Mogdad el 1892 i 1898, i la de Blanchet el 1899 que va tenir algunes dificultats a Atar. Espanya reivindicava l\'emirat des de 1884 per\xc3\xb2 no tenia cap for\xc3\xa7a per aquesta reclamaci\xc3\xb3. Fran\xc3\xa7a i Alemanya es disputaven el Marroc. Ser\xc3\xa0 una fam\xc3\xadlia religiosa, els Ahel Xeic Maa al-Aynayn, que formar\xc3\xa0 l\'\xc3\xa0nima de la resist\xc3\xa8ncia i fins i tot un dels seus, El-Hiba, es va proclamar despr\xc3\xa9s sult\xc3\xa0 del Marroc en oposici\xc3\xb3 a Fran\xc3\xa7a. Marroc tenia una certa influ\xc3\xa8ncia a l\'Adrar i hi va enviar ambaixades (sorba) el 1906 i 1907. Quatre anys van tardar els francesos a arribar a l\'emirat que de fet no fou totalment sotm\xc3\xa8s fins al 1934. El cas de l\'emirat de l\'Adrar fou especial perqu\xc3\xa8 tenia una frontera internacional (amb la col\xc3\xb2nia espanyola de Rio de Oro). L\'emir de Tagant, Bakar Ould Soue\xc3\xafd Ahmed va morir el 1905 en guerra (tamb\xc3\xa9 Ahmeddou II Ould Sidi Eli II de Brakna i Ahmed Salum II Ould Ali i Sidi Ould Mohammed Fal de Trarza, resistien als francesos) i l\'emir d\'Adrar Sid Ahmed Ould Ahmed, no ser\xc3\xa0 menys i al final morir\xc3\xa0 en combat. _NEWLINE_Fins aleshores a l\'emirat s\'havien alternat emirs forts seguits d\'\xc3\xa8poques de lluites success\xc3\xb2ries m\xc3\xa9s o menys importants, mancant unes regles de successi\xc3\xb3 clares i una elecci\xc3\xb3 disputada per faccions rivals entre les tribus dominants, faccions formades segons interessos pol\xc3\xadtics i les relacions de parentiu i alian\xc3\xa7a. Fins i tot despr\xc3\xa9s de ser elegit l\'emir havia d\'enfrontar el faccionalisme i mantenir a la seva clientela pol\xc3\xadtica evitant les reclamacions d\'altres faccions que podrien entrar em dissid\xc3\xa8ncia i q\xc3\xbcestionar la seva autoritat.  Els Awlad Qaylan no podien reclamar el c\xc3\xa0rrec per\xc3\xb2 tenien dret de vot en l\'elecci\xc3\xb3 i per la seva import\xc3\xa0ncia en nombre i el seu pes militar, influ\xc3\xafen de manera important._NEWLINE_Entre 1904 i 1905 van arribar molts resistents del sud a l\'Adrar. Sidi Ahmed Ould Ahmed Ould Sid Ahmed va seguir les directrius de Maa al-Aynayn i va optar per la resist\xc3\xa8ncia als francesos. Va rebre una ambaixada marroquina el 1906, en va enviar una el 1907 (demanant ajut) i en va rebre una segona el 1907. El jove emir ser\xc3\xa0 a totes les operacions militares destacant el setge de Tijfgja (Tidjika) per una tropa de 3000 homes dirigits per un enviat del sult\xc3\xa0 Mulay Idris el 1907 i el setge d\'Agjewjet que els francesos van haver d\'evacuar derrotats el 1908. Altres combats en els que va participar foren l\'Amessaga, Amatil, Hamdoun, Kseir Torchane i Ouadane (Wadan), sense ser aquesta una llista exhaustiva.  La situaci\xc3\xb3 de les tropes colonials era prec\xc3\xa0ria._NEWLINE_Les dificultats militars van permetre al coronel Henri Gouraud, responsable del territori, d\'obtenir el consentiment del govern franc\xc3\xa8s  per muntar una expedici\xc3\xb3 a l\'Adrar amb m\xc3\xa9s de mil homes i artilleria. La columna va trobar poca oposici\xc3\xb3 i va entrar a Atar el gener del 1909, on foren saludats per la jemaa de la tribu local, els Smasid que fins aleshores pagaven un tribut anual a l\'emir. Les tribus Idawaeli i Laqlal del Chingueti ja havien anunciat el 1907 que no combatrien als francesos i els comerciants de Tekna estaven en contacte amb Gouraud. En algunes tribus les diverg\xc3\xa8ncies es manifestaven entre els llinatges i fins i tot entre les fam\xc3\xadlies i per exemple el cap de la fracci\xc3\xb3 Awlad Silla dels Awlad Qaylan, Mohammed Ould Bubut, va marxar amb els seus camells en desacord amb la tribu, i va estar al costat de l\'emir fins a finals del 1909, per\xc3\xb2 el seu fill Mahmud es va passar amb els seus ramats de cabres als francesos el mar\xc3\xa7 de 1909. Fran\xc3\xa7a, obligada militarment a recolzar-se amb les posicions militars fixes de l\'Adrar, l\'administraci\xc3\xb3 colonial va arru\xc3\xafnar la cria de camells al pa\xc3\xads modificant l\'equilibri econ\xc3\xb2mic (i pol\xc3\xadtic).  _NEWLINE_Per\xc3\xb2 van arribar refor\xc3\xa7os als defensors del pa\xc3\xads i van poder fer front als francesos durant quasi tot l\'any 1909.  Chingueti fou saquejada pels resistents a comen\xc3\xa7aments del 1909, i les cases dels comerciants considerats agents d\'informaci\xc3\xb3 de l\'enemic, foren cremades. Chingueti i Wadan foren ocupades el juliol i l\'agost respectivament pels francesos. Els darrers resistents foren dispersats despr\xc3\xa9s de la batalla de Turih, al nord de l\'Adrar. L\'emir i centenars de guerres es van refugiar al Hodh (Hawd), al Tagant i a les fronteres de l\'Adrar. Una competici\xc3\xb3 es va iniciar a primers de 1909 entre tres fam\xc3\xadlies, els Naqmusa, els Ahel Dik i els Ahel Mhaymed per obtenir investidures dels francesos i alterar les posicions assolides. Sidi Hurma al Hyteyra va tenir l\'habilitat d\'iniciar les converses en nom dels Awlad Qaylan i de trencar amb l\'emir Sidi Ahmed Ould Ahmed que intentava impedir aquestes submissions als francesos; el febrer de 1909 Sidi Hurma va anunciar la submissi\xc3\xb3 als francesos i va obtenir la confirmaci\xc3\xb3 del seu control d\'una fracci\xc3\xb3 dels Awlad Qaylan  i sobre una part dels tors que quedaven segregats dels Ahel Dik que van tardar m\xc3\xa9s a sotmetre\'s._NEWLINE_L\'Adrar fou incl\xc3\xb2s en el territori del Protectorat de Maurit\xc3\xa0nia. El projecte d\'organitzaci\xc3\xb3 administrativa de Gouraud (octubre de 1909), repr\xc3\xa8s i desenvolupat en les instruccions del seu successor Patey (gener de 1910), establia un sistema de protectorat i limitava l\'establiment de posicions militars permanents havent de recolzar-se en les estructures en vigor incloent la funci\xc3\xb3 emiral; els guerrers maures serien emprats per combatre la dissid\xc3\xa8ncia. Encara que l\'esclavatge fou abolit es va impedir als esclaus abandonar als seus amos per no arru\xc3\xafnar a les tribus que basaven la seva economia en el treball d\'aquests a m\xc3\xa9s de la seva pr\xc3\xb2pia dedicaci\xc3\xb3 a la ramaderia. Fins i tot si les esclaves es casaven amb senegalesos en servei a l\'Adrar no podien abandonar als seus amos._NEWLINE_L\'un dels primers desitjos de Gouraud era perpetuar la funci\xc3\xb3 emiral tot i el ref\xc3\xbas de l\'emir a sotmetre\'s a Fran\xc3\xa7a. Fran\xc3\xa7a disposava d\'un pretendent que va acompanyar a les tropes franceses, Sidi Ahmed Ould Mokhtar, fill del vell emir exiliat a finals del 1904. Despr\xc3\xa9s de consultar els caps h\xc3\xa0ssan sotmesos, es va decidir proclamar a aquest pr\xc3\xadncep com emir. El seu poder ser\xc3\xa0 limitat sobretot pel prestigi del jove emir Sidi Ahmed Ould Ahmed. No fou capa\xc3\xa7 d\'atreure els guerrers en lluita que resistien al nord i va perdre la confian\xc3\xa7a de Fran\xc3\xa7a._NEWLINE_Sidi Ahmed Ould Ahmed fou ferit en un combat prop de Tisit o Tichitt el febrer del 1912 i fet presoner pels francesos. El van portar a Saint Louis del Senegal i l\'administraci\xc3\xb3 francesa va decidir aviat de restaurar-lo com emir amb el suport de tots els caps h\xc3\xa0ssan. Despr\xc3\xa9s d\'unes setmanes recuperant-se a Saint Louis va acompanyar a la columna francesa que va saquejar Smara, fortalesa de Maa al-Aynayn  expedici\xc3\xb3 durant la qual va fer certes promeses pol\xc3\xadtiques als colonitzadors, i el 1913 fou investit com emir sobre la base d\'una convenci\xc3\xb3 entre Fran\xc3\xa7a i l\'emir el 24 d\'octubre de 1913. Segons aix\xc3\xb2 l\'emir passava a ser un funcionari amb sou (8000 francs anuals i deu tones de d\xc3\xa0tils); tindria dret a exercir funcions policials i a administrar just\xc3\xadcia per mediaci\xc3\xb3 dels cadis; tindria tamb\xc3\xa9 una for\xc3\xa7a policial personal (el goum emiral). _NEWLINE_L\'emir va utilitzar el seu lloc i la seva influ\xc3\xa8ncia en l\'administraci\xc3\xb3 colonial per debilitar o refor\xc3\xa7ar a les tribus i fraccions segons la seva conveni\xc3\xa8ncia. El 1916 va aconseguir fer arrestar al seu vell enemic Sidi Ould Sidati, cap dels kunta de Wadan i va aprofitar per segregar dels kunta diversos llinatges Twabir. Va casar a la seva germana amb el int\xc3\xa8rpret del comandant de l\'Adrar i va fer servir aquesta alian\xc3\xa7a per fer seguir a l\'administraci\xc3\xb3 en la seva pol\xc3\xadtica._NEWLINE_Les relacions foren bones entre 1914 i 1918 per\xc3\xb2 el comer\xc3\xa7 tenia dificultats. El conflicte amb els Awlad Qaylan se li va girar en contra i les queixes es van multiplicar; el trasllat de l\'int\xc3\xa8rpret del comandant va comprometre la seva pol\xc3\xadtica (maig del 1917). Els caps Awlad Qaylan i Ideyselli van multiplicar les peticions per obtenir la deposici\xc3\xb3 de l\'emir i finalment fou cridat a Saint Louis del Senegal temporalment (en teoria per respondre de les acusacions, per\xc3\xb2 hi va restar dos anys). En abs\xc3\xa8ncia fou substituir per un consell o jemaa superior amb representants de les principals tribus (juny de 1918 a agost de 1920) sense discutir el c\xc3\xa0rrec d\'emir. Sidi Ahmed Ould Mogeya, un dels fidels de l\'emir, va anunciar que els seus partidaris restarien lleials a Fran\xc3\xa7a perqu\xc3\xa8 aquest pa\xc3\xads era el m\xc3\xa9s fort de moment, per\xc3\xb2 deixarien de ser lleials quan deix\xc3\xa9s de ser el m\xc3\xa9s fort. La Jemaa fou treballada des de dins mateix pels partidaris de l\'emir i l\'agost de 1920 es va pronunciar pel seu retorn. _NEWLINE_Per\xc3\xb2 entretemps la situaci\xc3\xb3 administrativa i pol\xc3\xadtica havia canviat. El decret d\'1 de desembre de 1920 va posar fi al r\xc3\xa8gim de protectorat i el va transformar en col\xc3\xb2nia de Maurit\xc3\xa0nia amb efecte 1 de gener de 1920, alineada amb la resta de col\xc3\xb2nies de l\'\xc3\x80frica Occidental Francesa, amb l\'administraci\xc3\xb3 exercint tots els poders judicials, financers i militars; la funci\xc3\xb3 emiral fou assimilada a la dels caps ind\xc3\xadgenes. Les funcions d\'emir van tendir a ser purament cerimonials i buides de tot poder es va posar en marxa un sistema d\'organitzaci\xc3\xb3 territorial o drets jer\xc3\xa0rquics que es confondrien finalment amb la pr\xc3\xb2pia funci\xc3\xb3 emiral dins d\'un quadre territorial administratiu._NEWLINE_La pressi\xc3\xb3 militar dels resistents del nord era forta; entre 1923 i 1925 una s\xc3\xa8rie d\'atacs dirigits pels fills del xeic Maa al-Aynayn i els caps Regueibat van tocar directament a les tropes colonials; tot i que els resistents foren derrotats per guerrers h\xc3\xa0ssan al servei de Fran\xc3\xa7a en la batalla d\'Agasremt (juliol de 1925), els atacs van seguir fins al 1928; en aquestos anys uns 4000 camells foren agafats als ramaders de l\'Adrar. _NEWLINE_El 1926 fou nomenat \xc2\xabchef des guerriers\xc2\xbb de l\'Adrar, el que significava que la seva influ\xc3\xa8ncia es circumscrivia a les tribus guerreres h\xc3\xa0ssan i es feia a l\'emir el representant d\'aquestes tribus tot i que aquesta funci\xc3\xb3 no deixava de ser important, ja que l\'Adrar estava sotm\xc3\xa8s als atacs dels resistents del nord i el cercle d\'Adrar va restar sota administraci\xc3\xb3 militar fins a 1950. Sidi Ahmed va intentar mantenir el m\xc3\xa0xim de poder recolzant-se en aquestes prerrogatives. _NEWLINE_El 1927 van comen\xc3\xa7ar de manera efectiva les limitacions de les funcions de l\'emir i molts dels seus obligats (tributaris o vassalls) defugien la seva autoritat generalment sota instigaci\xc3\xb3 de les autoritats colonials. Per\xc3\xb2 al mateix temps la mala pol\xc3\xadtica econ\xc3\xb2mica del poder colonial havia empobrit la gent i les requises de bestiar per les forces militars havia portat la gana extrema amb milers de mort. El descontentament era molt gran. Millors collites el 1928 van atenuar el problema per\xc3\xb2 la sequera de 1927 havia deixat l\'Adrar del nord sense pastures i els Regueibat van haver de baixar al sud i negociar la seva submissi\xc3\xb3 per\xc3\xb2 al no poder controlar-los militarment es va estendre la inseguretat i la gent va haver de negociar la protecci\xc3\xb3 dels Regueibat directament amb aquests._NEWLINE_El 1929 i 1930 la situaci\xc3\xb3 de manca de pastures, de desabastiment i de fam  es va reproduir. El 1931 la situaci\xc3\xb3 era especialment greu perqu\xc3\xa8 els preus havien baixat sense que la gent pogu\xc3\xa9s comprar per manca de liquiditat, i els baixos preus no permetien tampoc als que venien el bestiar disposar d\'efectiu; els regueibat del nord podien vendre els seus ramats a baix preu, cosa que s\'afavoria per atreure aquests n\xc3\xb2mades sempre rebels sense adonar-se del mal que s\'estava fent a l\'economia de l\'Adrar. Quan els campaments dels dissidents van retornar al nord el 1931 al millorar les pastures, els atacs van recomen\xc3\xa7ar. El setembre de 1931, la Gu\xc3\xa0rdia N\xc3\xb2mada de l\'Adrar va patir serioses p\xc3\xa8rdues a Tujunin i el 1932 una expedici\xc3\xb3 dels Regueibat va saquejar l\'Adrar, no va trobar gaireb\xc3\xa9 cap oposici\xc3\xb3; la Gu\xc3\xa0rdia N\xc3\xb2mada fou aniquilada a Muntunsi al nord de Nouakchott. Les poblacions de l\'Adrar estaven molt malcontentes i desmoralitzades._NEWLINE_El 1931 un nou enfrontament de l\'emir amb el comandant Bouteil, cap del cercle de l\'Adrar, va fer que aquest deman\xc3\xa9s el seu arrest i una nova deportaci\xc3\xb3 a Saint Louis si b\xc3\xa9 finalment la sanci\xc3\xb3 no fou acceptada pel governador. A finals de 1931, l\'emir, que estava a la seva hella, havia ja decidit revoltar-se; va entrar en contacte amb els Regueibat que nomaditzaven al nord d\'Amaqteyr i va provar de conv\xc3\xa8ncer als Awlad Lab, una tribu h\xc3\xa0ssan instal\xc2\xb7lada generalment al nord d\'Agjewjet i que aportava molts dels membres de la policia de l\'emir; tamb\xc3\xa9 va contactar discretament amb els caps h\xc3\xa0ssan de l\'Adrar per\xc3\xb2 nom\xc3\xa9s un li va donar suport (Sidi Ahmed Ould Mogeya cap dels Awlad Selmun, un dels seus fidels) i els altres van conservar la neutralitat per\xc3\xb2 li van donar certes esperances com Ahmadu Ould Hteyra, fill de Sidi Hurma._NEWLINE_El febrer de 1932, Sidi Ahmed va fugir cap al nord a trav\xc3\xa9s de l\' Amaqteyr i va saquejar alguns campaments que va trobar pel cam\xc3\xad. Un petit destacament dirigit pel tinent Mussat fou enviat a capturar-lo i portar-lo a Atar.  Es van trobar i l\'emir va fingir acceptar per\xc3\xb2 en realitat va conv\xc3\xa8ncer als soldats natius maures de passar-se al seu b\xc3\xa0ndol o almenys de ser neutrals. El 14 de mar\xc3\xa7, fent veure que retornaven, els soldats natius van matar a Mussat i la resta de l\'escorta. Poc despr\xc3\xa9s un altre destacament manat pel sergent Negroni, fou sorpr\xc3\xa8s i destru\xc3\xaft amb els seus tiradors i gu\xc3\xa0rdies_NEWLINE_Les francesos van voler una expedici\xc3\xb3, i molts natius maures van desertar; per\xc3\xb2 finalment es va formar una columna sota comandament del capit\xc3\xa0 Lecoq, que a marxes for\xc3\xa7ades va arribar al campament de l\'emir el 19 de mar\xc3\xa7; va atacar el campament i en la lluita l\'emir va resultar mort. El campament dels Regueibat estava molt proper i Lecoq fou atacat diverses vegades per\xc3\xb2 va poder retornar. La not\xc3\xadcia de la mort de l\'emir va deixar commocionat l\'Adrar i va impedir una revolta que haguera pogut ser general. Les tropes colonials reorganitzades van reprendre l\'ofensiva contra els resistents. Una derrota greu d\'un gazzi regueib\xc3\xad o del Hawdh a Tigilgit l\'abril de 1932 va alleujar la pressi\xc3\xb3 militar sobre els francesos; per calmar el descontentament les autoritats colonials van decidir donar llibertat als guerrers de l\'Adrar per atacar i saquejar els campaments dels Regueibat dins el territori de R\xc3\xado de Oro (el S\xc3\xa0hara dels espanyols). Durant la segona meitat del 1932 els guerrers de l\'Adrar dirigits per caps prestigiosos com Ahmed Ould Kerkub, Mohammed Ould Gnahallah, etc. van agafar m\xc3\xa9s de cinc mil camells i van derrotar als principals caps del gazw Regueibat. Aquestos van iniciar un moviment de submissi\xc3\xb3 (sorba de mar\xc3\xa7 de 1933 a Atar) que s\'acabar\xc3\xa0 amb l\'ocupaci\xc3\xb3 militars dels \xc2\xabConfins\xc2\xbb par les tropes vingudes d\'Alg\xc3\xa8ria, Marroc i la pr\xc3\xb2pia Maurit\xc3\xa0nia (1934)._NEWLINE_El poder emiral ser\xc3\xa0 transm\xc3\xa8s totalment buit al seu cos\xc3\xad Ahmed II Ould Mokhtar format a l\'escola francesa, el que suposava la supressi\xc3\xb3 efectiva del "gran comandament".'