b'\n_START_ARTICLE_\nTangerine Dream\n_START_SECTION_\nFormaci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1966 Edgar Froese, era estudiant de la Kunstakademie (Acad\xc3\xa8mia de les Arts) de Berl\xc3\xadn i l\xc3\xadder d\'un grup de rock anomenat The Ones, va anar a Barcelona i, posteriorment, a Cadaqu\xc3\xa9s amb un company d\'estudis, on conegueren Salvador Dal\xc3\xad. Com a resultat del contacte amb l\'artista, Froese va replantejar-se molts dels seus postulats musicals, cosa que provoc\xc3\xa0 la dissoluci\xc3\xb3 de The Ones. Un any m\xc3\xa9s tard, i despr\xc3\xa9s d\'una breu estada a Par\xc3\xads, Froese form\xc3\xa0 una altra banda, Minus Plus, en companyia de Charlie Mariano i Konrad Schnitzler. Poc despr\xc3\xa9s Charlie Mariano els deix\xc3\xa0 i fou substitu\xc3\xaft per Klaus Schulze, que en aquella \xc3\xa8poca tocava la bateria amb el conjunt Psy Free. Per\xc3\xb2 ja aleshores el grup de Froese i Schnitzler tenia un altre nom, el definitiu: Tangerine Dream.\n_START_SECTION_\n1970-1973\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1969, el trio format per Froese (efectes electr\xc3\xb2nics, guitarres el\xc3\xa8ctriques, orgue i piano), Schnitzler (viol\xc3\xad) i Schulze (bateria) interpret\xc3\xa0 una sessi\xc3\xb3 de m\xc3\xbasica improvisada, que van enregistrar a un pis de Kreuzberg (Berl\xc3\xadn). Els seus autors no tenien la intenci\xc3\xb3 de publicar-la oficialment, per\xc3\xb2 un amic la port\xc3\xa0 \xe2\x80\x94sense el coneixement dels membres del grup\xe2\x80\x94 al segell berlin\xc3\xa8s Ohr, que va interessar-s\'hi; aix\xc3\xad, el 1970, vei\xc3\xa9 la llum el primer treball oficial de Tangerine Dream, anomenat Electronic Meditation, un disc que recull les idees surrealistes i rebels dels tres m\xc3\xbasics, comunes a moltes altres bandes alemanyes de l\'\xc3\xa8poca. Poc despr\xc3\xa9s de la seva publicaci\xc3\xb3, Schulze i Schnitzler deixaren Tangerine Dream; Schulze inici\xc3\xa0 una brillant carrera en solitari (tamb\xc3\xa9 en el terreny de la m\xc3\xbasica ambient) mentre Schnitzler tornava al seu grup paral\xc2\xb7lel, Cluster, amb Hans-Joachim Roedelius i Dieter Moebius._NEWLINE_Froese conegu\xc3\xa9 un any despr\xc3\xa9s el m\xc3\xbasic Christopher Franke, percussionista influ\xc3\xaft pel jazz, per\xc3\xb2 molt interessat pels instruments electr\xc3\xb2nics, i que tocava al grup Agitation Free. Froese, Franke i el tercer membre Steve Schroyder (orgue) enregistren el 1971 el segon \xc3\xa0lbum de Tangerine Dream, Alpha Centauri, encara molt psicod\xc3\xa8lic, per\xc3\xb2 amb m\xc3\xa9s pres\xc3\xa8ncia dels sintetitzadors; aquesta tend\xc3\xa8ncia s\'accentu\xc3\xa0 al seu tercer disc, Zeit (1972), enregistrat ja amb la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 als teclats de Peter Baumann. Aquesta formaci\xc3\xb3 esdevindria la primera formaci\xc3\xb3 "cl\xc3\xa0ssica" del grup._NEWLINE_L\'\xc3\xa8xit arrib\xc3\xa0 amb el quart disc, Atem (1973), que fou anomenat "\xc3\x80lbum de l\'any" pel prestigi\xc3\xb3s DJ radiof\xc3\xb2nic angl\xc3\xa8s John Peel. Com a resultat d\'aquest reconeixement, el segell discogr\xc3\xa0fic Virgin Records s\'hi va fixar i comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a moure fils per contractar-los; d\'aquesta manera va acabar el per\xc3\xadode amb la discogr\xc3\xa0fica Ohr, conegut com "els anys roses" (The Pink Years"), ja que el logotip d\'Ohr era una orella \xe2\x80\x94Ohr, en alemany, significa precisament "orella"\xe2\x80\x94 de color rosa.\n_START_SECTION_\n1974-1983\n_START_PARAGRAPH_\nL\'estiu de 1973, Tangerine Dream (redu\xc3\xafts moment\xc3\xa0niament al duet Froese/Franke, ja que Peter Baumann es va prendre unes vacances per viatjar a l\'\xc3\x8dndia i Nepal) enregistraren nou material als estudis Skyline, de Berl\xc3\xadn; aquests nous temes van ser presentats a la discogr\xc3\xa0fica Virgin Records, que hi va respondre afirmativament i els ofer\xc3\xad un contracte. Tangerine Dream arxivaren aquestes peces que havien enregistrat fins al 1986, any en qu\xc3\xa8 (amb petites modificacions) foren finalment publicades sota el t\xc3\xadtol de Green Desert._NEWLINE_Ja al segell Virgin Records i novament amb la participaci\xc3\xb3 de Baumann, Tangerine Dream editen el 1974 el seu cinqu\xc3\xa8 disc, Phaedra (a m\xc3\xa9s, aquell mateix any va apar\xc3\xa8ixer el primer disc en solitari d\'Edgar Froese, anomenat Aqua). "Phaedra", interpretat utilitzant seq\xc3\xbcenciadors, flauta, orgue, el Mellotron i sintetitzadors com el Moog Minimoog o el EMS VCS 3 Synthi, fou un gran \xc3\xa8xit a nivell internacional i arrib\xc3\xa0 als primers llocs de les llistes de vendes d\'arreu del m\xc3\xb3n. Per promocionar-lo tocaren en concert a la catedral de Reims juntament amb la cantant Nico; com a resultat de l\'atmosfera d\'aquest recital, les autoritats eclesi\xc3\xa0stiques van prohibir al grup de tornar a tocar en un recinte sagrat, mentre el Papa demanava que es torn\xc3\xa9s a beneir l\'edifici._NEWLINE_Durant els anys seg\xc3\xbcents, Tangerine Dream aprofundiren en l\'estil electr\xc3\xb2nic que els havia portat la fama, en discos com Rubycon (1975), el mel\xc3\xb2dic Stratosfear (1976) (el primer disc on utilitzen una caixa de ritmes) o els directes Ricochet (1975) (amb ritmes creats mitjan\xc3\xa7ant sons sint\xc3\xa8tics seq\xc3\xbcenciats) i el doble LP Encore, aquest \xc3\xbaltim enregistrat a partir d\'unes actuacions del grup durant una gira que realitzaren als Estats Units el 1977. A m\xc3\xa9s, Tangerine Dream compongueren la banda sonora de la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula Sorcerer, estrenada tamb\xc3\xa9 el 1977._NEWLINE_"Encore" fou l\'\xc3\xbaltim disc de Peter Baumann com a membre de Tangerine Dream; un any despr\xc3\xa9s se separ\xc3\xa0 del grup, per iniciar la seva carrera en solitari i, uns anys m\xc3\xa9s tard, fundar el segell discogr\xc3\xa0fic Private Music. Froese i Franke comptaren amb la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 de Steve Jolliffe (flauta, veu) i Klaus Krieger (bateria) per enregistrar Cyclone (1978), el seu primer disc amb cantants; Krieger repetiria un any despr\xc3\xa9s al disc Force Majeure, on Froese i Franke comencen a mostrar senyals de l\'evoluci\xc3\xb3 futura del so de Tangerine Dream._NEWLINE_El 1980, Froese i Franke van con\xc3\xa8ixer l\'organista berlin\xc3\xa8s Johannes Schmoelling, a qui van reclutar per al disc Tangram, encara basat en llargues composicions com en la seva etapa anterior amb Baumann; tanmateix, despr\xc3\xa9s de l\'\xc3\xa0lbum en directe Quichotte (enregistrat al Palast der Republik de Berl\xc3\xadn) i de la banda sonora Thief \xe2\x80\x94de la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de Michael Mann\xe2\x80\x94, Tangerine Dream comencen a evolucionar cap a formes m\xc3\xa9s accessibles. Una mostra d\'aquest nou so \xc3\xa9s el disc Exit, de 1981, que inclou temes m\xc3\xa9s curts i moltes seq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies mel\xc3\xb2diques. White Eagle (1982), Logos (1982, en directe) i Hyperborea (1983) combinaven temes curts propers al pop amb peces llargues i atmosf\xc3\xa8riques; instrumentalment, les melodies i els ritmes guanyen en complexitat, mentre el grup experimenta amb nous sintetitzadors digitals (com el PPG Wave 2) i samplers com l\'E-mu Emulator.\n_START_SECTION_\n1984-1987\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1983 s\'acab\xc3\xa0 el contracte que Tangerine Dream tenien amb Virgin Records i en signaren un de nou amb la discogr\xc3\xa0fica Jive Records; el primer disc amb aquest segell fou un altre disc en concert, Poland (1984), enregistrat a Vars\xc3\xb2via el desembre de 1983. El disc Le Parc (1985) seria l\'\xc3\xbaltim del grup amb Johannes Schmoelling, que inici\xc3\xa0 tamb\xc3\xa9 una carrera en solitari. El seu substitut fou el teclista Paul Haslinger, amb qui enregistraren l\'\xc3\xa0lbum Underwater Sunlight (1986), acompanyat de diverses bandes sonores i la reedici\xc3\xb3 del disc en directe "Quichotte" amb el t\xc3\xadtol Pergamon. El 1986, TD van fer diverses gires pels Estats Units._NEWLINE_Tyger, de 1987 fou el seg\xc3\xbcent disc d\'estudi de Tangerine Dream, basat en l\'obra po\xc3\xa8tica de William Blake, i on TD tornaren a comptar amb un cantant, en aquest cas Jocelyn Bernadette Smith. A m\xc3\xa9s, durant aquest per\xc3\xadode enregistraren nombroses bandes sonores i el directe Livemiles.\n_START_SECTION_\n1988-1990\n_START_PARAGRAPH_\nEn aquests dos anys Tangerine Dream publicaren el seu material al segell del seu ex-company Peter Baumann, Private Music, basat a Seattle i que don\xc3\xa0 nom a aquesta etapa de la hist\xc3\xb2ria del grup, anomenada "els anys de Seattle"; amb aquest segell publicaren els treballs Optical Race (1988), Lily on the Beach (1989) i Melrose (1990), a m\xc3\xa9s de les bandes sonores Miracle Mile (1989) i Destination Berlin (1989). En tots aquests treballs es nota l\'evoluci\xc3\xb3 del so de Tangerine Dream fins a formes m\xc3\xa9s properes a la m\xc3\xbasica pop; una altra mostra de l\'inter\xc3\xa8s d\'Edgar Froese per aconseguir adaptar el so i imatge de Tangerine Dream a formes m\xc3\xa9s majorit\xc3\xa0ries \xc3\xa9s la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 durant la gira nord-americana de 1988 amb Andy Summers, ex-guitarrista de The Police._NEWLINE_Per\xc3\xb2 aquesta \xc3\xa8poca estigu\xc3\xa9 marcada pels canvis en la formaci\xc3\xb3 del grup: Franke va separar-se de Tangerine Dream abans de comen\xc3\xa7ar les sessions de l\'\xc3\xa0lbum "Optical Race", extenuat per l\'esgotador ritme de composicions, enregistraments i gires a qu\xc3\xa8 el grup estava sotm\xc3\xa8s; la seva p\xc3\xa8rdua fou molt lamentada pels seguidors, car el seu domini dels seq\xc3\xbcenciadors havia constitu\xc3\xaft una part fonamental del so del grup. El va substituir Ralf Wadephul, que nom\xc3\xa9s s\'hi va estar un any. "Melrose" fou l\'\xc3\xbaltim \xc3\xa0lbum del teclista Paul Haslinger amb Tangerine Dream i el primer que incorpor\xc3\xa0 el fill d\'Edgar Froese, anomenat J\xc3\xa9r\xc3\xb4me, com a teclista i guitarrista.\n_START_SECTION_\nMort d\'Edgar Froese\n_START_PARAGRAPH_\nEdgar Froese va morir de sobte a Viena el 20 de gener de 2015 a causa d\'una emb\xc3\xb2lia pulmonar. El 6 d\'abril de 2015, els membres restants del grup (Quaeschning, Schnauss i Yamane) i Bianca Acquaye (la v\xc3\xaddua de Froese) es van comprometre a continuar treballant junts en un esfor\xc3\xa7 per complir la visi\xc3\xb3 de Froese per al grup. No obstant aix\xc3\xb2, l\'ex membre Jerome Froese va anunciar en la seva l\xc3\xadnia de temps de Facebook que, segons la seva opini\xc3\xb3, Tangerine Dream no existiria sense el seu pare._NEWLINE_Tangerine Dream va interpretar el seu primer espectacle despr\xc3\xa9s de la mort de Froese el 9 de juny de 2016 a Szczecin, Pol\xc3\xb2nia._NEWLINE_El 29 de setembre de 2017, Tangerine Dream va llan\xc3\xa7ar el seu nou \xc3\xa0lbum d\'estudi titulat Quantum Gate, celebrant el 50 aniversari de la fundaci\xc3\xb3 de la banda.\n_START_SECTION_\nEn l\'actualitat\n_START_PARAGRAPH_\nEn l\'actualitat, Tangerine Dream est\xc3\xa0 format per Quaeschning juntament amb Ulrich Schnauss i la celista/violinista Hoshiko Yamane. El fill d\'Edgar, J\xc3\xa9r\xc3\xb4me, ha deixat el grup per concentrar-se en la seva carrera en solitari com a m\xc3\xbasic i DJ.'