b"\n_START_ARTICLE_\nNomenament papal\n_START_PARAGRAPH_\nEl nomenament papal era un m\xc3\xa8tode medieval per elegir el papa. Els papes sempre han estat seleccionats a trav\xc3\xa9s d'un concili de sacerdots de l'Esgl\xc3\xa9sia; no obstant, les eleccions papals abans del 1059 sovint es caracteritzaven per la confirmaci\xc3\xb3 o nomenament per part o b\xc3\xa9 dels governants europeus seculars, o b\xc3\xa9 dels seus predecessors. Els procediments posteriors al conclave en gran manera foren dissenyats per limitar la interfer\xc3\xa8ncia dels governants seculars que va caracteritzar el primer mil\xc2\xb7lenni de l'Esgl\xc3\xa9sia Cat\xc3\xb2lica Romana, i va persistir amb pr\xc3\xa0ctiques com la creaci\xc3\xb3 de cardenals de corona i el jus exclusivae. El nomenament es podia fer de diverses maneres, amb amb rols que diferien entre els laics i l\xc3\xadders civils, els emperadors bizantins i alemanys, i les fam\xc3\xadlies romanes nobles. El paper que tenia la cita vis-a-vis de la poblaci\xc3\xb3 general i el clergat era procliu a variar considerablement, i el seu pes tant podia ser definitiu com considerar-se un mer suggeriment o ratificaci\xc3\xb3 d'una elecci\xc3\xb3 pr\xc3\xa8via._NEWLINE_La instituci\xc3\xb3 es va originar a l'Antiga Roma, on en m\xc3\xa9s d'una ocasi\xc3\xb3 l'emperador va intervenir per resoldre disputes sobre la legitimitat dels candidats papals. Un precedent important d'aquest per\xc3\xadode \xc3\xa9s l'edicte de l'emperador Flavi Honori, que va ser em\xc3\xa8s despr\xc3\xa9s d'un s\xc3\xadnode que ell havia convocat per destituir l'antipapa Eulali I. El poder va passar al rei dels Ostrogots, despr\xc3\xa9s a l'emperador rom\xc3\xa0 d'Orient o el seu delegat, l'exarca de Ravenna). Despr\xc3\xa9s d'un interregne, els reis francs i l'emperador rom\xc3\xa0 generalment assumien el paper de confirmar els resultats de les eleccions papals. Durant un per\xc3\xadode que es coneix com el saeculum obscurum, el poder va passar de l'emperador als poderosos nobles romans Crescentii i despr\xc3\xa9s als comtes de Tusculum._NEWLINE_En molts casos, la coronaci\xc3\xb3 papal es va retardar fins que l'elecci\xc3\xb3 es confirmava. Diversos antipapes es van nomenar de manera similar. Aquesta pr\xc3\xa0ctica es va acabar amb la Lluita de les Investidures, en gran part a causa dels esfor\xc3\xa7os del Cardenal Hildebrand (futur Papa Gregori VII), que va jugar un paper important en l'elecci\xc3\xb3 dels seus quatre predecessors, i la butlla papal de 1059 In Nomine Domini del papa Nicolau II._NEWLINE_Tot i que la pr\xc3\xa0ctica va ser prohibida pel Concili d'Antioquia (341) i el Concili de Roma (465), els bisbes de Roma, aix\xc3\xad com altres bisbes, sovint van exercir una forta influ\xc3\xa8ncia sobre el seu successor, fins i tot despr\xc3\xa9s del segle VI. La majoria dels papes des del segle IV al segle XII van ser nomenats o confirmats pel poder secular."