b"\n_START_ARTICLE_\nParaula esdr\xc3\xbaixola\n_START_PARAGRAPH_\nUna paraula esdr\xc3\xbaixola t\xc3\xa9 l'accent t\xc3\xb2nic a l'antepen\xc3\xbaltima s\xc3\xadl\xc2\xb7laba (exemple: magn\xc3\xa8tiques) o en les anteriors (de vegades anomenades sobreesdr\xc3\xbaixoles, en aquest cas); \xc3\xa9s a dir, la s\xc3\xadl\xc2\xb7laba t\xc3\xb2nica \xc3\xa9s l'antepen\xc3\xbaltima o alguna anterior. Tamb\xc3\xa9 s'anomenen mots proparox\xc3\xadtons. Les paraules esdr\xc3\xbaixoles s\xc3\xb3n poc freq\xc3\xbcents en catal\xc3\xa0 i per ra\xc3\xb3 de la prefer\xc3\xa8ncia pels mots accentualment plans (paraules planes o parox\xc3\xadtones) o aguts (paraules agudes o ox\xc3\xadtones). Les paraules esdr\xc3\xbaixoles s'accentuen gr\xc3\xa0ficament totes per indicar-ne la pronunciaci\xc3\xb3._NEWLINE_Sovint un mot pla o agut esdev\xc3\xa9 esdr\xc3\xbaixol per derivaci\xc3\xb3, com \xc3\xa9s el cas dels adverbis de manera acabats en -ment. En aquest cas hi pot haver dues s\xc3\xadl\xc2\xb7labes t\xc3\xb2niques, la principal que \xc3\xa9s la de la paraula primitiva i la for\xc3\xa7a secund\xc3\xa0ria que recau en aquesta part\xc3\xadcula -ment. Igualment, les paraules molt llargues poden tenir diversos accents secundaris per fer-ne possible la pronunciaci\xc3\xb3, per\xc3\xb2 no afecten l'ortografia del mot."