b"\n_START_ARTICLE_\nAntoni Ribas i Piera\n_START_SECTION_\nBiografia\n_START_PARAGRAPH_\nLa vida professional d'Antoni Ribas est\xc3\xa0 marcada pel cinema reivindicatiu dels perdedors de la Guerra Civil espanyola que van expressar les seves idees amb la transici\xc3\xb3 democr\xc3\xa0tica despr\xc3\xa9s de la mort de Franco._NEWLINE_En aquell per\xc3\xadode, Ribas va fer la seva millor pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula com a director La ciutat cremada, era el 1976, un fresc sobre la societat catalana de comen\xc3\xa7aments del segle XX amb la Setmana Tr\xc3\xa0gica de Barcelona com a rerefons, va guanyar el primer premi del Festival de Cine Ib\xc3\xa9rico y Latinoamericano de Biarritz._NEWLINE_Despr\xc3\xa9s d'aquest \xc3\xa8xit, Ribas va rodar la monumental Vict\xc3\xb2ria!, una pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula de vuit hores de metratge que va esdevenir una trilogia als cinemes, s\xc3\xb3n els moments m\xc3\xa9s significatius de la hist\xc3\xb2ria de Catalunya, que no va tenir l'acceptaci\xc3\xb3 del p\xc3\xbablic, una producci\xc3\xb3 que li va suposar a Ribas grans problemes econ\xc3\xb2mics._NEWLINE_Ribas va comen\xc3\xa7ar el 1993 el dif\xc3\xadcil rodatge de Terra de canons, un film sobre una fam\xc3\xadlia espanyola durant la Guerra Civil, que va portar el cineasta a manifestar-se acampat deu mesos a la Pla\xc3\xa7a Sant Jaume de Barcelona per a demanar una subvenci\xc3\xb3 al Govern catal\xc3\xa0, que no li va concedir._NEWLINE_Tot i aix\xc3\xad va continuar la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula cinc anys despr\xc3\xa9s, va aconseguir m\xc3\xa9s de 350.000 signatures de suport i va rebre ajuda de tres-cents productors, entre ells alguns diputats i antics consellers de la Generalitat, com Josep Gomis, per tirar endavant una obra que va comptar amb la producci\xc3\xb3 de l'actor Anthony Quinn._NEWLINE_Ribas treballava en el moment de la seva mort en una pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula autobiogr\xc3\xa0fica sobre els deu mesos de protesta que va passar a la Pla\xc3\xa7a Sant Jaume._NEWLINE_Ribas, nascut el 1935 a Barcelona, havia rebut l'Ordre de les Arts i les Lletres de Fran\xc3\xa7a, en reconeixement a la seva tasca professional, i era llicenciat en Dret i Ci\xc3\xa8ncies Econ\xc3\xb2miques._NEWLINE_Les seves primeres passes varen ser amb el tamb\xc3\xa9 director Luis Garc\xc3\xada Berlanga, el cineasta va comen\xc3\xa7ar la seva carrera art\xc3\xadstica com a autor de les obres de teatre El vac\xc3\xado (1964) i Jaque al rey y a la reina (1964), per\xc3\xb2 en el cinema va comen\xc3\xa7ar el 1958, quan va treballar com ajudant de direcci\xc3\xb3 de Luis Luc\xc3\xada, Rafael Gil o Luis Garc\xc3\xada Berlanga, concretament a la pel\xc2\xb7l\xc3\xadcula Pl\xc3\xa1cido._NEWLINE_El seu primer llargmetratge va ser Las salvajes de Puente San Gil (1967), per continuar amb Paraules d'amor (1968) -protagonitzada per Joan Manuel Serrat i Serena Vergano i amb gui\xc3\xb3 en col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 amb Terenci Moix, basada en la novel\xc2\xb7la Tren de matinada de Jaume Picas i L'altra imatge (1973) amb Paco Rabal, Maria Assumpci\xc3\xb3 Balaguer i Juli\xc3\xa1n Mateos._NEWLINE_Ja als anys 90, a part de Terra de canons, Ribas va estrenar Dal\xc3\xad (1991), sobre el pintor empordan\xc3\xa8s Salvador Dal\xc3\xad, personatge encarnat per Lorenzo Quinn, el fill d'Anthony Quinn. El seu darrer llargmetratge va ser Centenari (2002), basat en la corrupci\xc3\xb3 que gira a l'entorn d'un jugador de futbol que promou noves eleccions en el seu club._NEWLINE_Va morir d'un infart el 3 d'octubre de 2007 a l'Hospital Cl\xc3\xadnic de Barcelona."