b'\n_START_ARTICLE_\nCharles Gounod\n_START_SECTION_\nFormaci\xc3\xb3 i inicis\n_START_PARAGRAPH_\nCharles Gounod va n\xc3\xa9ixer al si d\'una fam\xc3\xadlia d\'artistes, el pare dibuixant i professor, i la mare una gran pianista. El 1823, amb 5 anys, mor el seu pare i la seva mare s\'ha de dedicar a impartir classes de piano per poder mantenir a la fam\xc3\xadlia. Ser\xc3\xa0 ella qui ensenyi a Gounod les primeres lli\xc3\xa7ons musicals i pian\xc3\xadstiques. Obt\xc3\xa9 el t\xc3\xadtol en filosofia el 1836 i tamb\xc3\xa9 durant la seva joventut escoltar\xc3\xa0 l\'Otello de Rossini, el Don Giovanni de Mozart i les simfonies 6 i 9 de Beethoven. Aquestes obres donaran un gran impuls a la decisi\xc3\xb3 que pren de ser compositor. _NEWLINE_Va estudiar al conservatori de Par\xc3\xads amb Hal\xc3\xa9vy com a professor de fuga i contrapunt, i amb Lesueur de composici\xc3\xb3. El 1837 guanya el segon premi de composici\xc3\xb3 de Roma i el primer premi el 1839 amb la cantata Fernande. Com a premi havia de marxar dos anys a viure amb els M\xc3\xa8dici a Roma, per\xc3\xb2 abans va compondre un Agnus Dei per l\'aniversari del seu mestre Lesueur que va ser descrit per Berlioz de la seg\xc3\xbcent forma: \xc2\xabTot \xc3\xa9s nou i distingit: la melodia, les modulacions i l\'harmonia. Gounod demostra ac\xc3\xad que podem esperar-ho tot d\'ell\xc2\xbb. _NEWLINE_A Roma es relaciona amb Ingres, que despr\xc3\xa9s seria director de l\'Acad\xc3\xa8mia de Fran\xc3\xa7a, amb qui va aprendre a dibuixar i gr\xc3\xa0cies al qual va llegir obres com el Faust de Goethe. Sovint anir\xc3\xa0 a la Capella Sixtina a escoltar a Palestrina, li agrada molt la m\xc3\xbasica sacra per\xc3\xb2 troba decebedora la m\xc3\xbasica que s\'escoltava als teatres d\'\xc3\xb2pera de la ciutat. Coneixer\xc3\xa0 a Fanny Hensel, germana de Mendelssohn, que li descobrir\xc3\xa0 la m\xc3\xbasica alemanya. Va tindre una crisi m\xc3\xadstica i religiosa per la qual la seva mare estava preocupada que es fes clergue, en aquest temps va compondre una missa solemne per la qual va ser reconegut amb el t\xc3\xadtol de mestre de capella honorari de l\'esgl\xc3\xa9sia Saint-Louis-des Fran\xc3\xa7ais (on es va estrenar) l\'1 de maig del 1841. _NEWLINE_Gounod va passar un temps a Viena i a Alemanya, durant el qual va con\xc3\xa8ixer moltes personalitats i va poder escoltar les obres m\xc3\xa9s famoses dels compositors alemanys i austr\xc3\xadacs. Se sentia meravellat d\'estar a la Viena de Mozart i Beethoven. A Viena es van interpretar algunes de les seves obres religioses, i, de cam\xc3\xad a Fran\xc3\xa7a va parar a Leipzig on va visitar F\xc3\xa8lix Mendelssohn que li va obsequiar amb una interpretaci\xc3\xb3 privada de la seva Simfonia Escocesa a c\xc3\xa0rrec de l\'orquestra del Gewandhaus.\n_START_SECTION_\nRetorn a Par\xc3\xads\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1843 torna a Par\xc3\xads i obt\xc3\xa9 la posici\xc3\xb3 de mestre de capella de l\'esgl\xc3\xa9sia del S\xc3\xa9minaire des Missions Etrang\xc3\xa8res, on t\xc3\xa9 la possibilitat de desenvolupar la seva m\xc3\xbasica religiosa. Prompte el S\xc3\xa9minaire des Missions Etrang\xc3\xa8res esdev\xc3\xa9 el centre de la m\xc3\xbasica sacra a Par\xc3\xads. A la tardor de 1847 entra al seminari de St. Suplice per tal d\'esdevindre sacerdot, per\xc3\xb2 abans de la revoluci\xc3\xb3 de febrer de 1848 ja ho havia deixat. _NEWLINE_En deixar la direcci\xc3\xb3 del S\xc3\xa9minaire des Missions Etrang\xc3\xa8res, comen\xc3\xa7a a fer contactes i coneix a Paulin i Louis Viardot, gran empresari i cr\xc3\xadtic musical que li ofereix la possibilitat d\'estrenar una \xc3\xb2pera. Aix\xc3\xad \xc3\xa9s com va n\xc3\xa9ixer Sapho, una \xc3\xb2pera en la que Gounod va voler retornar a les arrels Faula Grand Op\xc3\xa9ra francesa per\xc3\xb2 amb elements del Teatre Boulevard (Op\xc3\xa9ra Comic). L\'\xc3\xb2pera no triomfa a Par\xc3\xads i tampoc al Covent Garden, on es va representar per la influ\xc3\xa8ncia de Paulin Viardot. Per altra banda va rebre bones cr\xc3\xadtiques, entre d\'altres de Berlioz.  _NEWLINE_Gounod va escriure m\xc3\xbasica per al teatre, i es va casar amb Anna Zimmermann. Sembla que el matrimoni no va ser fruit de la passi\xc3\xb3, perqu\xc3\xa8 Anna no \xc3\xa9s mencionada pel seu nom ni un sol cop a les mem\xc3\xb2ries de Gounod, mentre altres com la seva mare s\xc3\xb3n mencionades molt sovint. Gr\xc3\xa0cies al casament va rebre l\'impuls del seu sogre, Pierre-Josef Zimmermann, professor al conservatori, alumne del qual seria Bizet. A vegades substitu\xc3\xafa al seu sogre, i va ser aix\xc3\xad com va esdevindre un dels mentors de Bizet. Va ser tamb\xc3\xa9 en aquesta \xc3\xa8poca que va compondre el seu fam\xc3\xb3s Ave Maria que va ser escrit com a contrapunt per al primer preludi de El Clavec\xc3\xad ben Temprat de J.S.Bach. Posteriorment va aconseguir la direcci\xc3\xb3 del Paris Orph\xc3\xa9on, una amalgama de societats corals participades per la petita burgesia i la classe treballadora, aix\xc3\xad com ser nomenat cap de la instrucci\xc3\xb3 vocal a les escoles p\xc3\xbabliques. A\xc3\xa7\xc3\xb2 li va donar l\'oportunitat de desenvolupar la seva carrera de composici\xc3\xb3 d\'obres profanes per a cor, algunes amb plantilles desorbitades en grans festivals i altres per a cors de xiquets. _NEWLINE_Li van encarregar una \xc3\xb2pera, La Nonne, estrenada a 1854, que tampoc va tenir gaire d\'\xc3\xa8xit. Malgrat tot, Gounod va continuar component m\xc3\xa9s prol\xc3\xadficament que mai. Em 1855 va escriure les seves dos primeres simfonies i la Missa Solemne a Santa Cec\xc3\xadlia. Aquestes composicions van tindre molt d\'\xc3\xa8xit. El 1856 va estar a punt de guanyar un lloc a l\'institut que finalment va ocupar Berlioz, tot i que ell tindr\xc3\xa0 tamb\xc3\xa9 la seva pla\xc3\xa7a 10 anys m\xc3\xa9s tard. Va comen\xc3\xa7ar a escriure Faust, per\xc3\xb2 el va haver d\'abandonar quan ja tenia esborranys dels tres primers actes per la compet\xc3\xa8ncia d\'un teatre proper que anava a estrenar una obra amb el mateix llibret. Llavors va estrenar el 1858 Le m\xc3\xa9decin malgr\xc3\xa9 lui de Moli\xc3\xa8re, el seu primer \xc3\xa8xit oper\xc3\xadstic. El 1859 va poder, finalment, estrenar el Faust, que va tindre molts problemes abans de l\'estrena i que despr\xc3\xa9s va ser molt ben valorada per una part de la cr\xc3\xadtica i molt rebutjada per altra, fins al punt que va haver de dimitir el director del teatre. Posteriorment l\'\xc3\xb2pera va guanyar gran popularitat, sobretot a les prov\xc3\xadncies, gr\xc3\xa0cies en part a Antoine de Choudens, editor amic de Gounod. Posteriorment tamb\xc3\xa9 va tindre \xc3\xa8xit a Alemanya, sobretot a partir de les bones cr\xc3\xadtiques de Wagner.\n_START_SECTION_\nL\'\xc3\xa8xit i l\'estada a Anglaterra\n_START_PARAGRAPH_\nA partir d\'aquest moment comen\xc3\xa7a el gran \xc3\xa8xit de Gounod: Faust acab\xc3\xa0 sent tamb\xc3\xa9 un \xc3\xa8xit a Par\xc3\xads i en els anys seg\xc3\xbcents va estrenar nombroses grand op\xc3\xa9ras com Phil\xc3\xa9mon et Baucis (1860), La colombe (1860), La reine de Saba (1862), Mireille (1864) i Rom\xc3\xa9o et Juliette (1867), totes amb llibrets de Barbier o Carr\xc3\xa9. Va escriure tamb\xc3\xa9 dues \xc3\xb2peres c\xc3\xb2miques basades en faules de Jean de La Fontaine. Va rebre moltes cr\xc3\xadtiques per l\'\xc3\xb2pera La reine de Saba, arran de les quals se\'n va anar a Roma amb la seva fam\xc3\xadlia. Despr\xc3\xa9s amb Mireille va recobrar la fama. Tot i no haver l\'estrena no va ser un \xc3\xa8xit, a poc a poc va fer-se famosa, sobretot a les prov\xc3\xadncies, gr\xc3\xa0cies a diferents arranjaments que se\'n van fer. _NEWLINE_La Guerra Francoprussiana va fer que el setembre de 1870 Gounod emigr\xc3\xa9s a Anglaterra amb la seva fam\xc3\xadlia. All\xc3\xa0 va establir relaci\xc3\xb3 amb editors i fins i tot va se li va encarregar d\'escriure un n\xc3\xbamero coral per a l\'obertura del Royal Albert Hall el 1871 per a l\'exposici\xc3\xb3 internacional de Londres. Va ser nomenat director del cor que des d\'aleshores acolliria aquesta sala (el 1872 seria reempla\xc3\xa7at per Joseph Barnaby). Va con\xc3\xa8ixer una cantant amateur, Georgina Weldon, amb la qual va desenvolupar una gran amistat que va fer que la seva dona estigu\xc3\xa9s gelosa i se\'n torn\xc3\xa9s a Par\xc3\xads mentre Gounod es va quedar a Anglaterra vivint amb la senyora Weldon i el seu marit durant quasi tres anys. Georgina sempre va desmentir que hi hagu\xc3\xa9s una relaci\xc3\xb3 f\xc3\xadsica entre ells. En aquest per\xc3\xadode va escriure can\xc3\xa7ons i \xc3\xb2peres per ser cantades per Georgina, aix\xc3\xad com obres per a ser cantades pel cor de la fundaci\xc3\xb3 que ella dirigia.\n_START_SECTION_\nEls darrers anys\n_START_PARAGRAPH_\nEn 1874 va patir una malaltia que el va portar a fugir de la casa dels Weldon quan aquests eren fora, i tornar a Par\xc3\xads per reconciliar-se amb la seva dona. Va acabar l\'\xc3\xb2pera Polyeucte que havia comen\xc3\xa7at a Anglaterra. El 1876 va escriure l\'\xc3\xb2pera Cinq Mars i la Messe du Sacr\xc3\xa9Coeur de J\xc3\xa9sus. Posteriorment va escriure Le tribut de Zamora, una \xc3\xb2pera que tampoc no va tindre gaire \xc3\xa8xit. Ell va assegurar abans de l\'estrena en 1881, que ja no entenia el m\xc3\xb3n de l\'\xc3\xb2pera i va predir el frac\xc3\xa0s.  _NEWLINE_La faceta religiosa de Gounod que l\'acompanya durant tota la seva carrera es manifesta sobretot en aquests anys: dona suport als cors de les escoles eclesi\xc3\xa0stiques, en contra de la pol\xc3\xadtica del moment de la rep\xc3\xbablica d\'avan\xc3\xa7ar cap a la la\xc3\xafcitat a l\'escola. De fet, les obres m\xc3\xa9s populars d\'aquest \xc3\xbaltim per\xc3\xadode seran els oratoris La r\xc3\xa9demption i Mors et vita. Ambdues obres foren comissionades i estrenades al Festival de Birmingham. _NEWLINE_Als \xc3\xbaltims anys va escriure tamb\xc3\xa9 molta m\xc3\xbasica instrumental, on destaca la Petite Symphonie per a nou instruments de vent.\n_START_SECTION_\nL\'obra oper\xc3\xadstica\n_START_PARAGRAPH_\nFaust \xc3\xa9s l\'\xc3\xb2pera m\xc3\xa9s c\xc3\xa8lebre i representada de Gounod. Al contrari del que indica el t\xc3\xadtol, el personatge central \xc3\xa9s Marguerite. En aquesta obra, tot i respectar les convencions de la grand op\xc3\xa9ra francesa (grans escenes de conjunt, cors multitudinaris, ballet...) Gounod trenca amb certs dels seus convencionalismes. Per exemple relaxa l\'estructura de peces tancades, dotant als recitatius d\'una gran entitat musical, i s\'apropa a una l\xc3\xadnia musical continua, fet pel que va ser acusat de massa "alemany". Tamb\xc3\xa9 la seua orquestraci\xc3\xb3 \xc3\xa9s m\xc3\xa9s rica del que ho acostumaven a fer els seus col\xc2\xb7legues. Va ser estrenada al Teatre L\xc3\xadric de Par\xc3\xads, el 19 de mar\xc3\xa7 de 1859_NEWLINE_Rom\xc3\xa9o et Juliette tamb\xc3\xa9 gaudeix de popularitat entre el p\xc3\xbablic d\'\xc3\xb2pera. Va ser estrenada el 27 d\'abril de 1867, al Teatre L\xc3\xadric de Par\xc3\xads. _NEWLINE_Mireille est\xc3\xa0 basada en l\'obra hom\xc3\xb2nima de l\'escriptor occit\xc3\xa0 Frederic Mistral, Mir\xc3\xa8io. En aquesta obra el paisatge de la Proven\xc3\xa7a impregna l\'acci\xc3\xb3, de manera que pot ser considerat com un personatge m\xc3\xa9s. Es va estrenar al Teatre L\xc3\xadric de Par\xc3\xads el 19 de mar\xc3\xa7 de 1864.\n_START_SECTION_\nObra\n_START_PARAGRAPH_\nA banda de les obres que s\'inclouen en aquesta llista, va compondre un gran nombre de motets i can\xc3\xa7ons.\n_START_SECTION_\nPer descobrir Gounod\n_START_PARAGRAPH_\nFaust per Richard Leech, Cheryl Studer, Jos\xc3\xa9 van Dam, Thomas Hampson i el Capitole de Toulouse, dirigits per Michel Plasson_NEWLINE_Faust, dirigit per Henri B\xc3\xbcsser, amb Mireille Berthon (Marguerite), C\xc3\xa9sar Vezzani (Faust), i Marcel Journet (M\xc3\xa9phistoph\xc3\xa9l\xc3\xa8s), versi\xc3\xb3 de 1931'