b"\n_START_ARTICLE_\nFont d'H\xc3\xa8rcules (Gaud\xc3\xad)\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEl Palau t\xc3\xa9 el seu origen a l'antiga masia de Can Feliu, del segle XVII. La finca fou adquirida el 1862 per Eusebi G\xc3\xbcell, juntament amb la ve\xc3\xafna Can Cuy\xc3\xa0s de la Riera. Juntes van formar la finca G\xc3\xbcell, d'una extensi\xc3\xb3 de 30\xc2\xa0000 m\xc2\xb2. G\xc3\xbcell va encarregar la reforma de la torre Can Feliu a l'arquitecte Joan Martorell i Montells, qui va construir un palauet d'aire caribeny, acompanyat d'una capella neog\xc3\xb2tica i rodejat de magn\xc3\xadfics jardins. M\xc3\xa9s tard, s'encarreg\xc3\xa0 a Antoni Gaud\xc3\xad la tasca de reformar la casa i construir un mur de tanca i els pavellons de porteria. Gaud\xc3\xad tamb\xc3\xa9 s'encarreg\xc3\xa0 parcialment del disseny dels jardins de la finca, va construir dues fonts i una p\xc3\xa8rgola, i va plantar diversos tipus de plantes mediterr\xc3\xa0nies (pins, eucaliptus, palmeres, xiprers i magn\xc3\xb2lies). _NEWLINE_Posteriorment, Eusebi G\xc3\xbcell va cedir la casa i part dels jardins a la Corona, en agra\xc3\xafment pel seu nomenament nobiliari com a comte el 1918. Llavors es va fer una nova remodelaci\xc3\xb3 per a convertir-la en Palau Reial (1919-1924), a c\xc3\xa0rrec dels arquitectes Eusebi Bona i Francesc Nebot, en estil noucentista. Els jardins van ser redissenyats per Nicolau Maria Rubi\xc3\xb3 i Tudur\xc3\xad, a partir d'un projecte que integrava, en un tra\xc3\xa7at geom\xc3\xa8tric decoratiu, gran part dels arbres ja existents, amb un estany i diversos elements decoratius, com la font de Gaud\xc3\xad, bancs de bamb\xc3\xba, tres fonts lluminoses obra de Carles Bu\xc3\xafgas i diverses est\xc3\xa0tues. Al proclamar-se la Rep\xc3\xbablica el 1931, el palau va passar a ser propietat de l'Ajuntament de Barcelona, el qual va decidir instal\xc2\xb7lar el Museu d'Arts Decoratives, inaugurat el 1932. Durant el r\xc3\xa8gim franquista va tornar a ser resid\xc3\xa8ncia del cap de l'estat. Actualment el palau \xc3\xa9s de titularitat de la Generalitat de Catalunya._NEWLINE_La font va ser restaurada el 1983.\n_START_SECTION_\nDescripci\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta obra pertany a l'etapa orientalista de Gaud\xc3\xad, en la que va realitzar una s\xc3\xa8rie d'obres de marcat gust oriental, inspirades en l'art del Pr\xc3\xb2xim i Lluny\xc3\xa0 Orient (\xc3\x8dndia, P\xc3\xa8rsia, Jap\xc3\xb3), aix\xc3\xad com en l'art isl\xc3\xa0mic hisp\xc3\xa0nic, principalment el mud\xc3\xa8jar i nassarita. En aquesta \xc3\xa8poca Gaud\xc3\xad empra amb gran profusi\xc3\xb3 la decoraci\xc3\xb3 en rajola cer\xc3\xa0mica, aix\xc3\xad com els arcs mitrals, cartel\xc2\xb7les de ma\xc3\xb3 vist i acabaments en forma de templet o c\xc3\xbapula._NEWLINE_Dins del conjunt desenvolupat a la finca G\xc3\xbcell, Gaud\xc3\xad va realitzar aquesta font a un indret un xic amagat dels jardins, enmig d'un bosquet de bamb\xc3\xbas que va provocar que durant anys l'obra pass\xc3\xa9s desapercebuda, fins que va ser redescoberta el 1983 per l'arquitecte municipal Ignasi Serra i Goday. La font est\xc3\xa0 dedicada a l'heroi mitol\xc3\xb2gic H\xc3\xa8rcules, al qual est\xc3\xa0 dedicada tamb\xc3\xa9 la reixa d'entrada dels pavellons de porteria realitzats per Gaud\xc3\xad; aquesta reixa, executada en ferro per Joan O\xc3\xb1\xc3\xb3s, un col\xc2\xb7laborador de Gaud\xc3\xad, t\xc3\xa9 forma de drac, i representa a Lad\xc3\xb3, el drac guardi\xc3\xa0 del Jard\xc3\xad de les Hesp\xc3\xa8rides, ven\xc3\xa7ut per H\xc3\xa8rcules al seu onz\xc3\xa8 treball. Aquest episodi va ser narrat per Jacint Verdaguer al seu poema L'Atl\xc3\xa0ntida, dedicat a Antonio L\xc3\xb3pez y L\xc3\xb3pez, primer marqu\xc3\xa8s de Comillas, que era el sogre d'Eusebi G\xc3\xbcell; segons Verdaguer, H\xc3\xa8rcules va ser el fundador llegendari de Barcelona.  _NEWLINE_La font consta d'un banc de pedra de forma el\xc2\xb7l\xc3\xadptica amb respatller de paredat, a la part central del qual s'aixeca un pedestal sobre el que es troba un bust d'H\xc3\xa8rcules \xe2\x80\x94aquest bust no \xc3\xa9s l'original, i va ser col\xc2\xb7locat en la restauraci\xc3\xb3 efectuada el 1983\xe2\x80\x94. De la base d'aquest pedestal surt un broc amb forma de drac xin\xc3\xa8s, el qual vessa l'aigua en una pica amb l'escut de Catalunya. El conjunt \xc3\xa9s sobri per\xc3\xb2 est\xc3\xa8tic, i s'integra de forma harmoniosa amb la natura circumdant, una de les preocupacions de l'arquitecte a la seva obra, ja que per al geni reusenc la natura era la seva gran mestra."