b"\n_START_ARTICLE_\nSacarina\n_START_SECTION_\nPropietats\n_START_PARAGRAPH_\nLa sacarina \xc3\xa9s inestable quan s'escalfa per\xc3\xb2 no fa reaccions qu\xc3\xadmiques amb altres ingredients alimentaris. Es conserva b\xc3\xa9. Per a compensar el seu mal regust es fan mescles amb altres edulcorants, per exemple amb ciclamat de sodi en la proporci\xc3\xb3 10:1 (10 de ciclamat (E952), 1 de sacarina (E954). Sovint es fa servir la sacarina junt amb aspartam en begudes \xe2\x80\x9ddiet\xe2\x80\x9d. La sacarina passa a trav\xc3\xa9s del cos sense digerir-se. Encara que no aporti energia pot provocar l'alliberament d'insulina en humans i rates de laboratori, aix\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 ho fan altres edulcorant com l'aspartam._NEWLINE_En la seva forma \xc3\xa0cida, la sacarina no \xc3\xa9s soluble en aigua. Com edulcorant artificial es presenta en forma de sal de sodi. La sal de calci es fa servir de vegades, especialment per a dietes baixes en sodi. Aquestes dues sals s\xc3\xb3n molt solubles en aigua: 0.67\xc2\xa0grams per mil\xc2\xb7lilitre d'aigua.\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nLa sacarina es va produir per primera vegada l'any 1878 per Constantin Fahlberg, a la Universitat Johns Hopkins. _NEWLINE_Per\xc3\xb2 no es va comercialitzar fins despr\xc3\xa9s de la Primera Guerra Mundial. Va passar a ser popular a la d\xc3\xa8cada de 1960 pel fet de ser un edulcorant que no aporta calories.\n_START_SECTION_\nQu\xc3\xadmica\n_START_PARAGRAPH_\nLa f\xc3\xb3rmula de la sacarina \xc3\xa9s: C\xe2\x82\x87H\xe2\x82\x85NO\xe2\x82\x83S i es pot produir per diverses vies. La via original comen\xc3\xa7a amb el tolu\xc3\xa8. Per\xc3\xb2 se n'han desenvolupat altres que tenen m\xc3\xa9s rendiment.\n_START_SECTION_\nSalut\n_START_PARAGRAPH_\nNo s'ha demostrat que provoqui c\xc3\xa0ncer."