b"\n_START_ARTICLE_\nAlaric II\n_START_SECTION_\nAscens al tron\n_START_PARAGRAPH_\nSegons Isidor de Sevilla, Alaric va prendre possessi\xc3\xb3 a Tolosa del tron visigot el 28 de desembre del 484, un any despr\xc3\xa9s de la mort a Arle d'Euric per causes naturals. No obstant aix\xc3\xb2, els registres de l'any de regnat posteriors no coincideixen en aquest relat, i actualment \xc3\xa9s un\xc3\xa0nime l'opini\xc3\xb3 que la successi\xc3\xb3 hagu\xc3\xa9 de produir-se autom\xc3\xa0ticament i amb normalitat, sent ratificat pels nobles visigots. A difer\xc3\xa8ncia dels seus predecessors, Euric havia mort d'una forma no violenta i sense que ning\xc3\xba dubt\xc3\xa9s de la seva autoritat reial, quelcom que va facilitar les coses a Alaric. El nou rei era un home ambici\xc3\xb3s, que va voler anar m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 que el seu pare a l'hora de consolidar i, fins i tot, expandir, el seu regne. No obstant la situaci\xc3\xb3 de tranquil\xc2\xb7litat, va preferir no residir a Arle, on vivia una poderosa aristocr\xc3\xa0cia, i va decidir residir algunes temporades a Narbona, on va realitzar nombroses reformes per condicionar el palau i acomodar a la cort.\n_START_SECTION_\nAcci\xc3\xb3 legislativa\n_START_PARAGRAPH_\nSota el seu regnat tamb\xc3\xa9 fou feta la recopilaci\xc3\xb3 de lleis romanes, coneguda com a Breviari d'Alaric, aplicable nom\xc3\xa9s als hispanoromans (506), dirigida pel noble Goiaric. El mateix any 506 va organitzar una reuni\xc3\xb3 per als bisbes cat\xc3\xb2lics de la G\xc3\xa0l\xc2\xb7lia: el Concili d'Agde, a la Narbonesa. Aquest concili havia de permetre integrar els bisbes romans cat\xc3\xb2lics en el marc del govern del regne, que estava comandat per arians, una pol\xc3\xadtica molt diferent a la del seu pare, que sempre fou hostil a l'Esgl\xc3\xa9sia, per\xc3\xb2 Alaric va recon\xc3\xa8ixer el potencial de la instituci\xc3\xb3 com a futura incorporaci\xc3\xb3. Malgrat que no es va arribar a celebrar mai a causa de la derrota davant dels francs, va ser el precedents dels futurs concilis del regne visigot, i de les relacions entre esgl\xc3\xa9sia i estat._NEWLINE_L'ex\xc3\xa8rcit, com havia fet el seu pare, va tenir com a generals a personalitats godes, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 romanes, una situaci\xc3\xb3 que es va mantenir tamb\xc3\xa9 al segle\xc2\xa0vi, i que afect\xc3\xa0 no nom\xc3\xa9s als alts c\xc3\xa0rrecs militars, sin\xc3\xb3 tamb\xc3\xa9 al gruix de les tropes, que van estar formades per molts romans aut\xc3\xb2ctons, segons explica Isidor de Sevilla a la seva Recapitulatio, tot i que l'ex\xc3\xa8rcit visigot no era regular sin\xc3\xb3 que era convocat quan era necessari.\n_START_SECTION_\nMigracions a Hisp\xc3\xa0nia\n_START_PARAGRAPH_\nEn aquest per\xc3\xadode, un nombre significatiu de poblaci\xc3\xb3 visigoda comen\xc3\xa7a a emigrar a Hisp\xc3\xa0nia, un proc\xc3\xa9s que no estigu\xc3\xa9 exempt d'enfrontaments amb la poblaci\xc3\xb3 aut\xc3\xb2ctona per tal d'apoderar-se de terres; Alaric va donar suport a aquest proc\xc3\xa9s i es dugueren a terme campanyes militars. Concretament les migracions es van produir el 494 i despr\xc3\xa9s de nou el 497 s\xe2\x80\x99observen els primers signes de la immigraci\xc3\xb3 visigoda. Abans, per al regne havia estat un territori divers, on hi havia alguns colons de la corona, i que a m\xc3\xa9s servia com a terreny d'entrenament militar._NEWLINE_Quan Alaric II inici\xc3\xa0 una ofensiva al nord, contra els francs, alhora es van produir seriosos aldarulls a la vall de l'Ebre que van dificultar-ho. La revolta fou sufocada el 497 amb gran brutalitat. El seu cabdill, Burdenelus, que s'havia proclamat rei o emperador, va ser empresonat i dut a Tolosa, i es diu que va ser introdu\xc3\xaft en un brau de bronze i cremat a la foguera. Probablement amb relaci\xc3\xb3 a la tradici\xc3\xb3 bagauda, aquest descontentament es repet\xc3\xad una d\xc3\xa8cada despr\xc3\xa9s a l\xe2\x80\x99\xc3\xa0rea al voltant de Tortosa, reflectint potser els intents de grups regionals, formats b\xc3\xa0sicament per classes baixes i mitjans, de defensar-se contra els nouvinguts, la majoria dels quals eren persones notables i propietaris de latifundis \xe2\x80\x93els gots m\xc3\xa9s pobres es van quedar a la G\xc3\xa0l\xc2\xb7lia- que en molts casos van incrementar la pressi\xc3\xb3, aleshores ja molt present, sobre la poblaci\xc3\xb3 aut\xc3\xb2ctona.\n_START_SECTION_\nGuerra amb Clodoveu\n_START_PARAGRAPH_\nVers l'any 496 els francs creuen el Loira i prenen la ciutat de Saintes, i el 498 prenen fins i tot Bordeus; H. Wolfram argumenta que la invasi\xc3\xb3 es produiria en aquestes dates, perqu\xc3\xa8 des d'en\xc3\xa7\xc3\xa0 aleshores comencen a haver-hi migracions visigodes vers Hisp\xc3\xa0nia. En resposta, els visigots van enviar una expedici\xc3\xb3 per recuperar Saintes, que va resultar m\xc3\xa9s dificultosa del normal perqu\xc3\xa8 en aquell moment es va produir alhora una revolta a la vall de l'Ebre, probablement de tradici\xc3\xb3 bagauda, que calgu\xc3\xa9 sufocar. No obstant aix\xc3\xb2, el poder militar d'Alaric II fou suficient com per enfrontar enemics en dos fronts diferents._NEWLINE_Eventualment, els francs es van retirar. Aleshores els visigots van aprofitar l'avinentesa per passar a l'ofensiva i oblig\xc3\xa0 al restabliment de l'amistat que havia estat pactada antigament, si b\xc3\xa9 la situaci\xc3\xb3 no duraria gaire, perqu\xc3\xa8 al tombant del segle\xc2\xa0vi, francs i visigots tornaren a entrar en conflicte. Als regne dels burgundis sorgeixen lluites internes en el clan reial, un dels b\xc3\xa0ndols va permetre l'intrusisme franc en la disputa. Aix\xc3\xad mateix, el 500, Alaric II va donar suportat al partit legitimista burgundi, que recolzava al rei Gundebald. La contesa va durar poc, l'any seg\xc3\xbcent els visigots ja havien ven\xc3\xa7ut els francs, i molts d'ells van acabar empresonats a Tolosa. Com a recompensa, el rei burgundi va cedir la ciutat d'Aviny\xc3\xb3 a Alaric. Les converses de pau entre visigots i francs, per\xc3\xb2, es van fer esperar fins al 502, Alaric i Clodoveu es van trobar en una illa del Loira, prop de la ciutat d'Amboise. All\xc3\xa0 van posar fi, te\xc3\xb2ricament, a les guerres que havien tingut els dos regnes almenys des de la d\xc3\xa8cada del 490. Aquests escenari de pau, recorda Wolfram, rememora les converses entre el jutge got Atanaric i l'emperador Valent en una illa del riu Danubi, i comenta que si b\xc3\xa9 \xc3\xa9s possible que aquesta tradici\xc3\xb3 encara sigui recordada, el que \xc3\xa9s segur \xc3\xa9s que un dels prop\xc3\xb2sits de la reuni\xc3\xb3 entre Alaric i Clodoveu fou posar de manifest que ambd\xc3\xb3s monarques eren iguals en rang i poder.\n_START_SECTION_\nSuccessi\xc3\xb3\n_START_PARAGRAPH_\nLa mort d'Alaric II i les conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies de la batalla de Vouill\xc3\xa9 van causar una gran commoci\xc3\xb3 entre els visigots, que veieren com s'esfondrava la imatge d'un regne fort i poder\xc3\xb3s. A m\xc3\xa9s, s'obria el debat sobre la successi\xc3\xb3 d'Alaric; durant el segle\xc2\xa0v, la pr\xc3\xa0ctica habitual fou escollir un successor major d'edat i amb experi\xc3\xa8ncia militar. Per desgr\xc3\xa0cia, Alaric, d'una banda nom\xc3\xa9s deix\xc3\xa0 un fill leg\xc3\xadtim: Amalaric, fruit del seu matrimoni amb Tiudigota, filla de Teodoric el Gran, per\xc3\xb2 que no complia els requisits, car era menor d'edat; per\xc3\xb2, per l'altra, tenia un fill bastard: Gesaleic, que complia els requisits de la successi\xc3\xb3. Malgrat vulnerar els drets hereditaris del fill leg\xc3\xadtim, a causa de la minoria d'edat d'Amalaric, i per poder reconduir la situaci\xc3\xb3 despr\xc3\xa9s del desastre de Vouill\xc3\xa9, s'escoll\xc3\xad com a rei a Gesaleic._NEWLINE_Aix\xc3\xb2 no va ser del gust de l'avi d'Amalaric, Teodoric. No s'opos\xc3\xa0 al nomenament del nou rei, per\xc3\xb2 si va esperar que es present\xc3\xa9s el moment adequat per afavorir el seu n\xc3\xa9t. L'avinentesa es present\xc3\xa0 el 511, quan els burgundis van atacar la nova capital del regne, Narbona. Relata Isidor de Sevilla que Gesaleic va protagonitzar una ignominiosa fugida a Barcelona, i aix\xc3\xb2 fou aprofitat per Teodoric per defensar els drets del seu n\xc3\xa9t al tron. Amalaric residia aleshores a Carcassona, ciutat que estava sent assetjada pels francs perqu\xc3\xa8 una part del tresor reial visigot, segons Procopi, es trobava all\xc3\xa0 dipositat. Teodoric aconsegu\xc3\xad salvar tant al seu n\xc3\xa9t i el tresor amb el for\xc3\xa7ament de l'aixecament de setge. Despr\xc3\xa9s va fer mala propaganda de Gesaleic, el qual tampoc es trobava segur a Barcelona, perqu\xc3\xa8 s'havia desfet de diverses personalitats de la cort. _NEWLINE_La soluci\xc3\xb3 fou de car\xc3\xa0cter militar, entre les tropes de Gesaleic, possiblement amb la col\xc2\xb7laboraci\xc3\xb3 del rei v\xc3\xa0ndal Trasamund, i les tropes ostrogodes de Teodoric. La derrota del Gesaleic va permetre la successi\xc3\xb3 en Amalaric, del qual n'exerc\xc3\xad la reg\xc3\xa8ncia des de Ravenna a trav\xc3\xa9s de generals i funcionaris, una situaci\xc3\xb3 que va ser ben acceptada pels visigots."