b'\n_START_ARTICLE_\nHidr\xc3\xb2nims de l\'antic europeu\n_START_SECTION_\nOrigen dels hidr\xc3\xb2nims\n_START_PARAGRAPH_\nEls hidr\xc3\xb2nims paleoeuropeus es poden trobar al B\xc3\xa0ltic i l\'Escandin\xc3\xa0via meridional, a Europa Central, a Fran\xc3\xa7a, a les illes Brit\xc3\xa0niques i a les pen\xc3\xadnsules Ib\xc3\xa8rica i It\xc3\xa0lica. Aquesta \xc3\xa0rea est\xc3\xa0 associada a l\'expansi\xc3\xb3 dels dialectes indoeuropeus que posteriorment serien \xc2\xab\xc2\xa0occidentals\xc2\xa0\xc2\xbb: els grups c\xc3\xa8ltic, it\xc3\xa0lic, germ\xc3\xa0nic, b\xc3\xa0ltic i il\xc2\xb7l\xc3\xadric. Cal assenyalar que aquests hidr\xc3\xb2nims s\xc3\xb3n absents als Balcans i a Gr\xc3\xa8cia, aix\xc3\xad com a parts de l\'Europa de l\'Est associades al poblament  eslau._NEWLINE_Segons Krahe, el nucli geogr\xc3\xa0fic d\'aquesta \xc3\xa0rea s\'est\xc3\xa9n des del B\xc3\xa0ltic fins a l\'altipl\xc3\xa0 su\xc3\xads i l\'alt Danubi  al nord dels Alps, passant per la Pol\xc3\xb2nia occidental i Alemanya; Krahe considera que els hidr\xc3\xb2nims paleoeuropeus del sud de Fran\xc3\xa7a, It\xc3\xa0lia i Espanya van ser importats posteriorment i varen reempla\xc3\xa7ar-hi els substrats \xc2\xab\xc2\xa0egeu-pelasg\xc2\xa0\xc2\xbb i ib\xc3\xa8ric, cosa que es correspondria amb les "invasions" dels it\xc3\xa0lics, celtes i il\xc2\xb7liris a partir dels volts del 1300 aC._NEWLINE_El ling\xc3\xbcista alemany Wolfgang P. Schmid va suggerir el 1968 que el \xc2\xab\xc2\xa0paleoeuropeu\xc2\xa0\xc2\xbb de Krahe no \xc3\xa9s altra cosa que el protoindoeuropeu, el qual hauria estat, doncs, parlat a l\'Europa Central, i ho justific\xc3\xa0 per l\'abs\xc3\xa8ncia d\'innovacions comunes significatives de les lleng\xc3\xbces en q\xc3\xbcesti\xc3\xb3. Tanmateix, aquesta idea \xc3\xa9s rebutjada per la majoria dels especialistes._NEWLINE_El ling\xc3\xbcista alemany Theo Vennemann va suggerir que la llengua dels hidr\xc3\xb2nims paleoeuropeus era aglutinant i preindoeuropea; Tanmateix, aix\xc3\xb2 contradiu la idea comunament acceptada segons la qual els hidr\xc3\xb2nims s\xc3\xb3n d\'origen indoeuropeu i per aquest motiu la seva teoria fou qualificada com a "greument defectuosa". Aix\xc3\xad, entre les arrels reconstru\xc3\xafdes per Vennemann *iz- \xc2\xab\xc2\xa0aigua\xc2\xa0\xc2\xbb no sembla pas poder ser identificat amb una arrel origin\xc3\xa0riament basca i *drava-, *kara-, *pala- o *vara- no s\xc3\xb3n pas arrels protobasques possibles (ja que en basc arcaic no hi ha paraules en dr- o p-, v-, i k- hi \xc3\xa9s molt restringit). D\'altra banda, els nombrosos hidr\xc3\xb2nims del tipus Isara han estat convenientment analitzats per especialistes de l\'indoeuropeu que rebutgen impl\xc3\xadcitament l\'exist\xc3\xa8ncia d\'una arrel *iz a Isara. De fet, Isara a l\'origen dels hidr\xc3\xb2nims Yser, Isar, Is\xc3\xa8re, Oise, etc. significaria \xc2\xab\xc2\xa0l\'impetu\xc3\xb3s, el r\xc3\xa0pid\xc2\xa0\xc2\xbb car aquest terme evoca immediatament l\'indoeuropeu *Is\xc9\x99r\xc3\xb3s [ish-r\xc3\xb3s] \xc2\xab\xc2\xa0impetu\xc3\xb3s, viu, vigor\xc3\xb3s\xc2\xa0\xc2\xbb que postulen els termes s\xc3\xa0nscrit isir\xc3\xa1h, del mateix significat, grec hieros \xc2\xab\xc2\xa0sagrat\xc2\xa0\xc2\xbb, etc. i descansa sobre una arrel indoeuropea *eis(\xc9\x99)- i no pas paleoeuropea *iz. De la mateixa manera, la idea d\'una arrel paleoeuropea *vara lliga amb l\'arrel indoeuropea u\xc5\x8dr- (base ur-) > *u\xc4\x81r- \xc2\xab\xc2\xa0aigua\xc2\xa0\xc2\xbb postulada pel s\xc3\xa0nscrit var, vari, el luvi war-, el n\xc3\xb2rdic antic vari, etc. Aquesta arrel ha existit probablement en celta com ho testimonia l\'etn\xc3\xb2nim tr\xc3\xa8vers (Tr\xc4\x93ueri)  i l\'irland\xc3\xa8s antic tre\xc3\xb3ir \xc2\xab\xc2\xa0passar a gual, lloc de pas d\'un curs d\'aigua\xc2\xa0\xc2\xbb, d\'un c\xc3\xa8ltic *tr\xc4\x93-uori-._NEWLINE_El fil\xc3\xb2leg espanyol Francisco Villar Li\xc3\xa9bana va defensar el 1990 la idea del paleoeuropeu conservat en els hidr\xc3\xb2nims, i es limit\xc3\xa0 a aquest substrat hidron\xc3\xadmic dins la Pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica com a una nova capa indoeuropea sense cap vincle directe amb el lusit\xc3\xa0. Malgrat tot, la idea de \xc2\xab\xc2\xa0paleoeuropeu\xc2\xa0\xc2\xbb fou criticada per Untermann el 1999 i De Hoz el 2001.\n_START_SECTION_\nEstructura dels hidr\xc3\xb2nims\n_START_PARAGRAPH_\nEls hidr\xc3\xb2nims paleoeuropeus estan compostos d\'una arrel, d\'un o (m\xc3\xa9s rarament) dos sufixos derivatius, i d\'un final._NEWLINE_Les arrels m\xc3\xa9s comunes s\xc3\xb3n *al- (\xc2\xab\xc2\xa0fluir, brollar\xc2\xa0\xc2\xbb), *alb- (\xc2\xab\xc2\xa0blanc\xc2\xa0\xc2\xbb), *drav-, *kar-, *sal- i *var-. Altres arrels dels rius espanyols estudiades per Javier de Hoz s\xc3\xb3n *ab-, *au-, *dur-, *(e)is- (\xc2\xab\xc2\xa0r\xc3\xa0pid\xc2\xa0\xc2\xbb), *ib-, *nar-, *nau-, *sar-/*sor (\xc2\xab\xc2\xa0fluir, vessar\xc2\xa0\xc2\xbb), *sauu-/*saua-, *tam-, *w(e)is-._NEWLINE_Com a sufixos derivatius hi ha *-l-, *-m-, *-n-, *-r-, *-s-, *-st-, *-k, *-w- i *-y-. Els finals m\xc3\xa9s habituals s\xc3\xb3n *-a al nord dels Alps, i sovint tamb\xc3\xa9*-os a les regions mediterr\xc3\xa0nies.'