b'\n_START_ARTICLE_\nUni\xc3\xb3 per la Nova Rep\xc3\xbablica\n_START_SECTION_\nPrimeres eleccions\n_START_PARAGRAPH_\nEl partit decideix presentar candidatures pr\xc3\xb2pies a les eleccions de novembre de 1958. Els seus resultats s\xc3\xb3n m\xc3\xa9s aviat decebedors, ja que l\'\xc3\xbanica cosa que aconsegueix \xc3\xa9s convertir-se en el principal partit de l\'ala conservadora. A nivell de partit, nom\xc3\xa9s aconsegueix un 17,6% dels vots en la primera volta, deixant com primer partit encara al PCF. No obstant aix\xc3\xb2, la segona volta maquillar\xc3\xa0 aquests resultats, proporcionant a la UNR 216 diputats, contra nom\xc3\xa9s 10 del PCF.\n_START_SECTION_\nEvoluci\xc3\xb3 del partit\n_START_PARAGRAPH_\nCharles de Gaulle havia desautoritzat de manera expl\xc3\xadcita l\'\xc3\xbas del seu nom (ni tan sols adjetivitzat) en cap partit, i els gaullistes no desitjaven utilitzar la paraula "partit", que per a ells era divisora, i preferien utilitzar \'moviment\' per a parlar del seu corrent pol\xc3\xadtic. El Primer Consell Nacional del moviment es va celebrar al juliol de 1959 a Orsay. No obstant aix\xc3\xb2, es produ\xc3\xafa la contradicci\xc3\xb3 que l\'\xc3\xbanica cosa que realment cohesionava la UNR era precisament la figura de de Gaulle, i aix\xc3\xb2 de manera deliberada, ja que en tot moment es va rebutjar la possibilitat de redactar un manifest o d\'especificar una l\xc3\xadnia pol\xc3\xadtica concreta. Tot aix\xc3\xb2 era amb l\'afany de convertir-se en for\xc3\xa7a majorit\xc3\xa0ria, el que, encara que havia succe\xc3\xaft a les eleccions de 1958, resultava molt insegur en endavant per a un partit que ni tan sols havia aconseguit un 20% dels sufragis en la primera volta. A m\xc3\xa9s, aquesta falta de concreci\xc3\xb3 afavoria les lluites entre els diferents barons del partit. _NEWLINE_L. Delbecque i altres vuit diputats abandonen el partit a l\'octubre de 1959 i Jacques Soustelle, extremadament cr\xc3\xadtic amb la postura de de Gaulle en el tema d\'Alg\xc3\xa8ria \xc3\xa9s expulsat del govern al febrer de 1960 i de la UNR el 25 d\'abril Per\xc3\xb2 el general De Gaulle utilitzava amb mestratge (gaireb\xc3\xa9 sempre) els refer\xc3\xa8ndums per a refor\xc3\xa7ar la seva figura p\xc3\xbablica i com a conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia, el moviment que ho donava suport, la UNR obtenia els corresponents beneficis. El general es dirigeix a la naci\xc3\xb3 el 7 de novembre de 1962 per a sol\xc2\xb7licitar que la majoria obtinguda en el plebiscit tingu\xc3\xa9s un reflex en l\'Assemblea Nacional, el que si es t\xc3\xa9 en compte que l\'\xc3\xbanic partit que havia postulat pel si era la UNR quedava molt clar com missatge sobre a qui donava suport De Gaulle. D\'altra banda, el general aconseguir\xc3\xa0 que la UNR i la UDT presentin candidats comuns. A les eleccions de 1962 la coalici\xc3\xb3 UNR-UDT es converteix, ara s\xc3\xad, en la primera for\xc3\xa7a electoral de Fran\xc3\xa7a, obtenint un 31,9% dels sufragis en la primera volta i arribant a pr\xc3\xa0cticament la majoria absoluta despr\xc3\xa9s de la segona.\n_START_SECTION_\nConsolidaci\xc3\xb3 de la coalici\xc3\xb3 UNR-UDT i terceres eleccions\n_START_PARAGRAPH_\nAquesta uni\xc3\xb3 entre la UNR i la UDT es realitza en Ni\xc3\xa7a entre el 22 i el 24 de novembre de 1963. Aquest pacte, no obstant aix\xc3\xb2, va deixar fora a l\'ala esquerra del gaullisme. A les eleccions de mar\xc3\xa7 de 1967 els candidats oficials gaullistas obtenen un 37,75% dels vots (desglossats en un 31,50% per a UNR-UDT i un 6,25% per als Republicans Independents. La coalici\xc3\xb3, per poc, mantindr\xc3\xa0 la seva majoria absoluta. Aix\xc3\xb2 duu a una reflexi\xc3\xb3 en la coalici\xc3\xb3, i al juny de 1967 a Lilla, es porta a terme la fusi\xc3\xb3 formal entre ambdues formacions amb el nom d\'Uni\xc3\xb3 de Dem\xc3\xb2crates per la Cinquena Rep\xc3\xbablica (UDR). S\'adopten uns nous estatuts que fomenten la participaci\xc3\xb3 dels militants, i es crea un secretariat nacional col\xc2\xb7legiat en el qual es relleva als gaullistas hist\xc3\xb2rics. El nou partit designar\xc3\xa0 com secretari general a Robert Poujade, i el lideratge del partit ser\xc3\xa0 per a Georges Pompidou.'