b"\n_START_ARTICLE_\nGuerra del Franc\xc3\xa8s\n_START_SECTION_\nAntecedents: pol\xc3\xadtica exterior i crisi de la monarquia espanyola (1800\xe2\x80\x931808)\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1806 a Berl\xc3\xadn, Napole\xc3\xb3 va declarar el Bloqueig Continental, prohibint als brit\xc3\xa0nics les importacions de l'Europa continental, romanent dos pa\xc3\xafsos neutrals, Su\xc3\xa8cia i el Regne de Portugal. Despr\xc3\xa9s de la signatura del Tractat de Tilsit el 1807 amb Alexandre I de R\xc3\xbassia, Napole\xc3\xb3 va decidir atacar els ports portuguesos. _NEWLINE_El 27 d'octubre, el Regne d'Espanya i el Primer Imperi Franc\xc3\xa8s van signar el Tractat de Fontainebleau, pel qual es repartiria Portugal en tres regnes: el nou Regne de la Lusitania nord, L'Algarve (incloent-hi l'Alentejo), i la resta com el Regne de Portugal. El novembre, despr\xc3\xa9s del rebuig del Pr\xc3\xadncep Joan a participar en el Bloqueig Continental, Napole\xc3\xb3 va enviar l'ex\xc3\xa8rcit de Jean-Andoche Junot per envair Portugal, mentre el general Pierre Dupont de l'\xc3\x89tang anava en direcci\xc3\xb3 a Cadis i el mariscal Nicolas Jean de Dieu Soult cap a La Corunya._NEWLINE_L'ex\xc3\xa8rcit portugu\xc3\xa8s estava posicionat per defensar els ports mar\xc3\xadtims contra una invasi\xc3\xb3 anglesa, i d'aquesta manera, Lisboa va caure l'1 de desembre, i el 29 de desembre de 1807 la reina Maria I i el Pr\xc3\xadncep Joan, el regent, van fugir a Rio de Janeiro amb tota la cort i van establir-hi la nova capital.\n_START_SECTION_\nAlian\xc3\xa7a hispanofrancesa i guerres contra la Gran Bretanya\n_START_PARAGRAPH_\nEl tractat de Sant Ildefons de 1796, signat entre la Convenci\xc3\xb3 Nacional Francesa i Carles IV d'Espanya, representat pel favorit i primer Ministre Manuel Godoy, aix\xc3\xad com el tractat d'Aranjuez de 1801 amb el Consolat de Napole\xc3\xb3 Bonaparte, van restablir l'alian\xc3\xa7a tradicional que des de la proclamaci\xc3\xb3 de Felip V d'Espanya havia regit les relacionis entre la corona espanyola i la de Fran\xc3\xa7a, portant-les durant el segle\xc2\xa0xviii, en la disputa d'interessos econ\xc3\xb2mics i colonials, a una s\xc3\xa8rie de successius enfrontaments armats amb l'Imperi Brit\xc3\xa0nic._NEWLINE_Al maig de 1802, quan Napole\xc3\xb3 va decidir for\xc3\xa7ar la neutralitat de Portugal que es resistia a trencar com a aliat de la corona brit\xc3\xa0nica, l'ex\xc3\xa8rcit espanyol va intervenir a Portugal provocant l'ef\xc3\xadmera Guerra de les Taronges. Aquest conflicte va rebre aquest nom a causa de la branca de taronges que Godoy va enviar a la reina quan assetjava la ciutat d'Elvas, que va posar de manifest la falta de resoluci\xc3\xb3 de la cort espanyola. Des de 1803, Espanya va ajudar econ\xc3\xb2micament i va posar a disposici\xc3\xb3 la seva Armada per a la guerra naval contra els brit\xc3\xa0nics, que culminaria a l'octubre de 1805 en la Batalla de Trafalgar._NEWLINE_La gravetat de la derrota hispano-francesa de Trafalgar no va tenir les mateixes repercussions a Espanya i Fran\xc3\xa7a. Napole\xc3\xb3, proclamat ja el 1804 Empereur des Fran\xc3\xa7ais, va haver de renunciar, llavors, a la invasi\xc3\xb3 immediata per via mar\xc3\xadtima de la Gran Bretanya, per\xc3\xb2 va poder equilibrar la seva posici\xc3\xb3 amb els triomfs militars successius a Austerlitz, tamb\xc3\xa9 anomenada Batalla dels Tres Emperadors el 2 de desembre de 1805, i de Jena el 14 d'octubre de 1806, aconseguint acords de pau amb austr\xc3\xadacs, russos i prussians. No obstant aix\xc3\xb2, a Espanya, la destrucci\xc3\xb3 de l'Armada va agreujar la crisi econ\xc3\xb2mica al no permetre les comunicacions amb les col\xc3\xb2nies americanes, mentre que augmentava el recel cap a la pol\xc3\xadtica d'alian\xc3\xa7a.\n_START_SECTION_\nEl Bloqueig Continental\n_START_PARAGRAPH_\nEl frac\xc3\xa0s de les negociacions amb el govern brit\xc3\xa0nic del primer ministre Lord Grenville va induir Napole\xc3\xb3 a rellan\xc3\xa7ar amb el Decret de Berl\xc3\xadn del 21 de novembre de 1806 l'enfrontament directe amb els brit\xc3\xa0nics mitjan\xc3\xa7ant la pr\xc3\xa0ctica de la guerra econ\xc3\xb2mica total del Bloqueig Continental, que ja es venia aplicant de facto despr\xc3\xa9s de l'augment de les taxes duaneres, el tancament dels ports del nord de Fran\xc3\xa7a i de les desembocadures del Riu Elba i el Weser a la primavera de 1806._NEWLINE_La pol\xc3\xadtica del Bloqueig va orientar l'inter\xc3\xa8s de Napole\xc3\xb3 cap a la pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica i el Mediterrani occidental, incrementant la pressi\xc3\xb3 sobre la cort de Portugal, a la qual se li va advertir perqu\xc3\xa8 adopt\xc3\xa9s mesures per al tancament del comer\xc3\xa7 amb els brit\xc3\xa0nics des dels seus ports, aix\xc3\xad com la confiscaci\xc3\xb3 dels b\xc3\xa9ns i bloqueig dels residents al pa\xc3\xads. Davant la inacci\xc3\xb3 portuguesa, a l'agost de 1807 Napole\xc3\xb3 va encarregar a Jean-Andoche Junot l'organitzaci\xc3\xb3 en Baiona del Cos d'Observaci\xc3\xb3 de la Gironda amb una for\xc3\xa7a d'uns 30.000 soldats, i reprenent la f\xc3\xb3rmula de 1801 per for\xc3\xa7ar a acceptar el Bloqueig als portuguesos, va reclamar el suport de la cort espanyola que, a aquest efecte, va enviar a trav\xc3\xa9s del comte de Camp Alange un ultim\xc3\xa0tum al govern portugu\xc3\xa8s el 12 d'agost de 1807. A partir del 25 de setembre de 1807, els portuguesos van expulsar als navilis anglesos per\xc3\xb2, anteriorment notificats que el govern brit\xc3\xa0nic no permetria cap acte hostil contra els seus ciutadans a Portugal, no es va realitzar cap acci\xc3\xb3 en aquest sentit._NEWLINE_El 18 d'octubre de 1807, Junot travessa la frontera acompanyat de tres divisions espanyoles i pocs dies despr\xc3\xa9s, el 27 d'octubre, el representant de Godoy signa el tractat de Fontainebleau, en el qual s'estipula la invasi\xc3\xb3 militar conjunta, la cessi\xc3\xb3 a la corona dels nous regnes de Lusit\xc3\xa0nia i Algarves, aix\xc3\xad com el repartiment de les col\xc3\xb2nies. El dia 30 Junot va entrar a Lisboa amb uns 1.500 homes esgotats de la marxa mentre el gruix de l'ex\xc3\xa8rcit va arribar els dies seg\xc3\xbcents. No hi va haver resist\xc3\xa8ncia a la invasi\xc3\xb3 per\xc3\xb2 la fam\xc3\xadlia reial va refugiar-se a Brasil.\n_START_SECTION_\nLa invasi\xc3\xb3 per sorpresa\n_START_PARAGRAPH_\nLes primeres tropes franceses entren a Espanya per Catalunya el 10 de febrer de 1808, comandades pel general Guillaume Philibert Duhesme. Posteriorment entrarien les tropes de Joseph Chabran, que ocupen el Castell de Sant Ferran de Figueres, Honor\xc3\xa9 Charles Reille i Laurent Gouvion Saint-Cyr. El 13 de febrer de 1808, les tropes de Duhesme i Giuseppe Lechi entren a Barcelona, amb 5.427 homes i 1.830 cavalls. Te\xc3\xb2ricament havien de romandre tres dies a la ciutat, fent parada de cam\xc3\xad a la seva destinaci\xc3\xb3 final, Cadis, per\xc3\xb2 el 29 de febrer els francesos ocupaven per sorpresa la Ciutadella i el Castell de Montju\xc3\xafc._NEWLINE_L'abril de 1808 Napole\xc3\xb3 despr\xc3\xa9s d'aconseguir l'abdicaci\xc3\xb3 de Carles IV i Ferran VII a Baiona, va nomenar rei el seu germ\xc3\xa0 Josep I Bonaparte.\n_START_SECTION_\nPrimers combats\n_START_PARAGRAPH_\nArreu de Catalunya comen\xc3\xa7aren enfrontaments locals: crema de paper segellat a Manresa, o la constituci\xc3\xb3 de la Junta de Govern i Defensa a Lleida. El 6 i 14 de juny es donen els primers incidents b\xc3\xa8l\xc2\xb7lics importants a la batalla del Bruc, primeres vict\xc3\xb2ries sobre els ex\xc3\xa8rcits napole\xc3\xb2nics. Les tropes franceses s\xc3\xb3n derrotades a la batalla de Bail\xc3\xa8n el juliol i inicien el Bloqueig de Barcelona, que \xc3\xa9s respost per les forces de Laurent Gouvion Saint-Cyr que es trobaven a l'Empord\xc3\xa0 per prendre Girona, fracassant en dues ocasions, el juny i juliol._NEWLINE_Amb el suport financer de Nathan Mayer Rothschild, Arthur Wellesley fou nomenat cap de la for\xc3\xa7a expedicion\xc3\xa0ria a Portugal i va derrotar Jean-Andoche Junot a la Batalla de Roli\xc3\xa7a i a la Batalla de Vimeiro l'agost de 1808, i la resultant Convenci\xc3\xb3 de Sintra acordada per Hew Whitefoord Dalrymple estipulava que l'ex\xc3\xa8rcit brit\xc3\xa0nic transportaria el franc\xc3\xa8s fora de Lisboa. La derrota francesa a la batalla de Bail\xc3\xa9n i les derrotes a Portugal, i la reorganitzaci\xc3\xb3 dels ex\xc3\xa8rcits espanyols que planejaven l'atac de Madrid, que consistien en l'ex\xc3\xa8rcit del general Joaqu\xc3\xadn Blake a la costa nord, l'ex\xc3\xa8rcit del general Francisco Javier Casta\xc3\xb1os al voltant de Tudela, l'ex\xc3\xa8rcit del general Jos\xc3\xa9 Rebolledo de Palafox al voltant de Saragossa, i l'ex\xc3\xa8rcit d'Extremadura van for\xc3\xa7ar el rei Josep I Bonaparte a abandonar Madrid i retirar tot l'ex\xc3\xa8rcit m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0 de l'Ebre._NEWLINE_Napole\xc3\xb3 va decidir resoldre directament els problemes militars de la Pen\xc3\xadnsula Ib\xc3\xa8rica, creuant la frontera el 4 de novembre amb 200.000 homes decidit a la reconquista de Madrid, i la derrota de l'exercit angl\xc3\xa8s. Els espanyols van ser incapa\xc3\xa7os d'expulsar els francesos per la seva derrota a la batalla de Tudela el 23 de novembre i els francesos avan\xc3\xa7aren de nou sobre Madrid derrotant pocs dies despr\xc3\xa9s als espanyols en la batalla de Somosierra, entrant a la capital el 4 de desembre. Soult rep ordres de l'emperador de perseguir i derrotar l'ex\xc3\xa8rcit angl\xc3\xa8s del general Moore, que ha de reembarcar durant la batalla de La Corunya. Saragossa qued\xc3\xa0 assetjada, Saint-Cyr derrot\xc3\xa0 les tropes de Joan Miquel de Vives i Feliu a la Batalla de Llinars i entren a la capital de Catalunya el 17 de desembre de 1808. _NEWLINE_L'any 1809, Soult envaeix de nou Portugal i pren Porto, per\xc3\xb2 \xc3\xa9s a\xc3\xafllat per l'estrat\xc3\xa8gia de contenci\xc3\xb3 emprada pel general Francisco da Silveira. M\xc3\xa9s preocupat per mirar d'aconseguir el tron de Portugal no aten els consells dels seus oficials. Trobant-se a\xc3\xafllat \xc3\xa9s derrotat en la segona batalla de Porto per Arthur Wellesley de Wellington, iniciant una retirada, desastrosa, per les muntanyes perseguit per William Carr Beresford i Silveira, mentre Wellington avan\xc3\xa7a cap a Madrid, derrotant de nou els francesos a la Batalla de Talavera el 1809, retirant-se de nou a Portugal mentre els francesos ocupaven la pen\xc3\xadnsula fins al Guadiana._NEWLINE_Amb el front estabilitzat fins a la batalla de Valls, el 25 de febrer de 1809, la derrota espanyola permet que el 26 de febrer les tropes franceses entrin a Reus, i la mort de Teodoro Reding feu que Antonio Malet de Coupigny prengu\xc3\xa9s el comandament de l'ex\xc3\xa8rcit espanyol a Catalunya interinament. Immediatament despr\xc3\xa9s, Girona, la defensa de la qual fou dirigida pel general \xc3\x81lvarez de Castro, assetjada per Saint-Cyr entre maig i desembre de 1809. El 10 de desembre Girona capitulava davant el nou cap de les tropes franceses, el mariscal Charles Pierre Fran\xc3\xa7ois Augereau, duc de Castiglione.\n_START_SECTION_\nLa guerra s'estanca\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s de la sortida de Napole\xc3\xb3 de la pen\xc3\xadnsula al gener de 1809, els espanyols van llan\xc3\xa7ar una s\xc3\xa8rie de violents contraatacs, buscant de totes totes la batalla decisiva. Es van aconseguir algunes petites vict\xc3\xb2ries en batalles campals per\xc3\xb2 les derrotes van ser molt m\xc3\xa9s nombroses fins a la cat\xc3\xa0strofe definitiva a la batalla d'Oca\xc3\xb1a i pocs dies despr\xc3\xa9s a la batalla d'Alba de Tormes que van deixar Espanya oberta a la dominaci\xc3\xb3 francesa._NEWLINE_Amb la derrota d'\xc3\x80ustria a la Cinquena Coalici\xc3\xb3 i la signatura de la Pau de Sch\xc3\xb6nbrunn, Napole\xc3\xb3 pogu\xc3\xa9 destinar m\xc3\xa9s tropes a la guerra peninsular. L'abril de 1810, s'inicia el setge de Lleida, defensada pel general Juan Garcia Conde i amb el suport de les divisions del general O'Donnell. Aquell any, l'activitat guerrillera comen\xc3\xa7a a prendre for\xc3\xa7a import\xc3\xa0ncia i una nova invasi\xc3\xb3 de Portugal fracassa a la batalla de Bu\xc3\xa7aco._NEWLINE_ _NEWLINE_El gener de 1811 es pren Tortosa. Cap a final de juny de 1811, cau Tarragona, despr\xc3\xa9s d'un setge terrible i que el marqu\xc3\xa8s de Campoverde abandon\xc3\xa9s la ciutat amb l'excusa d'anar a cercar m\xc3\xa9s tropes per defensar la ciutat, ordre que popularment es creu que mai es va donar, pel que assumeix el comandament el general Juan Sen\xc3\xa9n de Contreras, que esperava l'arribada per mar dels refor\xc3\xa7os del Coronel brit\xc3\xa0nic John Skerret, per\xc3\xb2 en arribar aquest, per covardia, es va negar a intervenir al veure la situaci\xc3\xb3 de la pla\xc3\xa7a, i els francesos reconquereixen el 19 d'agost (diada de Sant Mag\xc3\xad a Tarragona) el Castell de Sant Ferran, que el ter\xc3\xa7 dels Miquelets havia pres l'11 d'abril. Per la fi de 1811 es pot considerar que Catalunya \xc3\xa9s totalment ocupada pels francesos. A l'inici de 1812, es procedeix a l'annexi\xc3\xb3 de Catalunya dins l'imperi napole\xc3\xb2nic, dividida administrativament en els departaments del Ter, de Montserrat, del Segre i de l'Ebre.\n_START_SECTION_\nEl canvi de tend\xc3\xa8ncia\n_START_PARAGRAPH_\nA mitjans de 1812 el decurs dels esdeveniments militars s\xc3\xb3n desfavorables als francesos. A escala europea, Napole\xc3\xb3 pateix fortes derrotes a R\xc3\xbassia, i Wellington al comandament de les tropes aliades (espanyoles, angleses i portugueses) comen\xc3\xa7a a obtenir vict\xc3\xb2ries a la pen\xc3\xadnsula, concretament amb la vict\xc3\xb2ria a la batalla de los Arapiles (Salamanca) que va marcar l'inici de la retirada francesa. Les Corts de Cadis van proclamar el 19 de mar\xc3\xa7 de 1812 la Constituci\xc3\xb3 Espanyola de 1812, de car\xc3\xa0cter liberal. El general Luis de Lacy \xc3\xa9s designat per la reg\xc3\xa8ncia nou capit\xc3\xa0 general de Catalunya, i les Corts reemplacen Lacy per Copons el febrer de 1813.\n_START_SECTION_\nLa vict\xc3\xb2ria aliada\n_START_PARAGRAPH_\nLes derrotes de les tropes franceses van motivar que Josep I abandon\xc3\xa9s Madrid el mar\xc3\xa7 de 1813 iniciant la davallada del domini franc\xc3\xa8s a la pen\xc3\xadnsula. Despr\xc3\xa9s de la batalla de Vit\xc3\xb2ria, les forces aliades es van reagrupar i van ocupar Sant Sebasti\xc3\xa0 i Pamplona. El desembre es va iniciar la invasi\xc3\xb3 des de les bases del Pa\xc3\xads Basc del Nord, i per a la seva defensa, Napole\xc3\xb3 Bonaparte va enviar Nicolas Jean de Dieu Soult des del front alemany. En aquesta campanya Soult demostra el seu talent com a general, malgrat que fou ven\xc3\xa7ut repetidament per les tropes comandades per Arthur Wellesley de Wellington. Les seves \xc3\xbaltimes ofensives a Espanya s\xc3\xb3n rebutjades per Wellington en la batalla de Sorauren i pel general Manuel Alberto Freire Andrade Armijo a la Batalla de San Marcial. _NEWLINE_Amb la signatura del Tractat de Valen\xc3\xa7ay, l'11 de desembre de 1813, la Corona espanyola tornava a Ferran VII, que el 7 de mar\xc3\xa7 de 1814 ja fou autoritzat a tornar a Espanya, i el seu retorn el va fer el dia 22 de mar\xc3\xa7 de 1814. _NEWLINE_L'ex\xc3\xa8rcit de Soult \xc3\xa9s perseguit pels aliats dins de Fran\xc3\xa7a, on lliura les batalles del riu Nivelle, Nive i Ort\xc3\xa8s, abans de batre's amb Wellington en una sagnant batalla final a Tolosa el 1814._NEWLINE_A Catalunya, les tropes de Louis-Gabriel Suchet, vingudes des de Val\xc3\xa8ncia, restarien fins al final del conflicte. Es mantindria a Barcelona i marxaria ordenadament cap a Fran\xc3\xa7a instal\xc2\xb7lant-se primer a Girona i despr\xc3\xa9s a la l\xc3\xadnia del riu Fluvi\xc3\xa0. El general Habert va mantenir el domini de Barcelona fins despr\xc3\xa9s de la caiguda de Napole\xc3\xb3. Finalment, el 28 de maig de 1814, Barcelona \xc3\xa9s deslliurada dels francesos. Catalunya \xc3\xa9s la zona de la pen\xc3\xadnsula ocupada m\xc3\xa9s temps, per\xc3\xb2 sense estar-ho mai del tot. Les tropes franceses dominaven viles i ciutats, per\xc3\xb2 no les zones rurals, cosa que fou un constant desgast per a les tropes napole\xc3\xb2niques.\n_START_SECTION_\nRetorn del rei\n_START_PARAGRAPH_\nAl retorn de Ferran VII, un grup de diputats absolutistes li van presentar el Manifest dels Perses, en qu\xc3\xa8 li aconsellaven la restituci\xc3\xb3 del sistema absolutista i la derogaci\xc3\xb3 de la Constituci\xc3\xb3 elaborada a les Corts de C\xc3\xa0dis el 1812.\n_START_SECTION_\nEl fenomen de la guerra de \xc2\xabguerrilles\xc2\xbb o la petite guerre\n_START_PARAGRAPH_\nSense un ex\xc3\xa8rcit digne d'aquest nom amb el qual combatre els francesos, els espanyols de les zones ocupades utilitzen com a m\xc3\xa8tode de lluita la guerra de guerrilles, com a \xc3\xbanica manera de desgastar i destorbar l'esfor\xc3\xa7 de guerra franc\xc3\xa8s. Es tracta del que avui es denomina guerra asim\xc3\xa8trica, en la qual grups de poca gent, coneixedors del terreny que trepitgen, fustiguen amb r\xc3\xa0pids cops de m\xc3\xa0 a les tropes enemigues, per dissoldre's immediatament i desapar\xc3\xa8ixer a les muntanyes._NEWLINE_Com a conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia d'aquestes t\xc3\xa0ctiques, el domini franc\xc3\xa8s no passa de les ciutats, quedant el camp sota el control de les partides guerrilleres de l\xc3\xadders com Francisco Chaleco, Vicente Moreno Baptista, Espoz i Mina, Jer\xc3\xb3nimo Merino, Juli\xc3\xa1n S\xc3\xa1nchez, el Charro, Gaspar de J\xc3\xa1uregui o Juan Mart\xc3\xadn el Empecinado. El mateix Napole\xc3\xb3 reconeix aquesta inestabilitat quan, en contra dels desitjos del seu germ\xc3\xa0, te\xc3\xb2ric rei d'Espanya, posa sota govern militar (franc\xc3\xa8s) els territoris des del marge esquerre de l'Ebre, en una sort de nova Marca hisp\xc3\xa0nica._NEWLINE_La guerra a Espanya tindr\xc3\xa0 importants repercussions en l'esfor\xc3\xa7 de guerra de Napole\xc3\xb3. Un aparent passeig militar s'havia transformat en un entrebanc que absorbia uns contingents elevats, preciosos per a la seva campanya contra R\xc3\xbassia. La situaci\xc3\xb3 era, en qualsevol cas, tan inestable que qualsevol retirada de tropes podia conduir al desastre, com efectivament va oc\xc3\xb3rrer al juliol de 1812. En aquesta data, Wellington, al capdavant d'un ex\xc3\xa8rcit angloportugu\xc3\xa8s i operant des de Portugal, va derrotar als francesos primer a Ciudad Rodrigo i despr\xc3\xa9s als Arapiles, expulsant-los de l'oest i amena\xc3\xa7ant Madrid: Jos\xc3\xa9 Bonaparte es va retirar a Val\xc3\xa8ncia. Si b\xc3\xa9 els francesos van contraatacar i el rei va poder entrar de nou a Madrid al novembre, una nova retirada de tropes per part de Napole\xc3\xb3 despr\xc3\xa9s de la seva catastr\xc3\xb2fica campanya de R\xc3\xbassia al comen\xc3\xa7ament de 1813 va permetre a les tropes aliades expulsar ja definitivament a Jos\xc3\xa9 Bonaparte de Madrid i derrotar als francesos a Vit\xc3\xb2ria i San Marcial. Al mateix temps Napole\xc3\xb3 es va afanyar a defensar la seva frontera fins a poder negociar amb Ferran VII una sortida. A canvi de la seva neutralitat en el que quedava de guerra, aquell va recuperar la seva corona (comen\xc3\xa7aments de 1814) i va pactar la pau amb Fran\xc3\xa7a, permetent aix\xc3\xad a l'emperador protegir el seu flanc sud. Ni els desigs dels espanyols, veritables protagonistes de l'alliberament, ni els interessos dels afrancesats que havien seguit a l'exili al rei Josep, van ser tinguts en compte.\n_START_SECTION_\nConseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies\n_START_PARAGRAPH_\nLa signatura del tractat de Valen\xc3\xa7ay pel qual es restitu\xc3\xafa en el tron a Ferran VII, el Desitjat, com a monarca absolut, va ser el comen\xc3\xa7ament d'un temps de desil\xc2\xb7lusions per tots aquells que, com els diputats reunits a les Corts de Cadis, havien cregut que la lluita contra els francesos era el comen\xc3\xa7ament de la Revoluci\xc3\xb3 espanyola i tamb\xc3\xa9 l'inici de la Guerra d'Independ\xc3\xa8ncia Hispanoamericana._NEWLINE_D'altra banda, les conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncies materials de la guerra van ser desastroses per a Espanya. A la gran quantitat de morts i la destrucci\xc3\xb3 de pobles i ciutats es van unir la rampinya de molts francesos i tamb\xc3\xa9 dels anglesos, la deslleialtat dels quals pot veure's exemplificada en el bombardeig, ordenat per Wellington, de la ind\xc3\xbastria t\xc3\xa8xtil de B\xc3\xa9jar, que era competidora de l'anglesa, o en la destrucci\xc3\xb3 de la Reial F\xc3\xa0brica de Porcellana del Buen Retiro a Madrid, quan ja els francesos havien evacuat la ciutat._NEWLINE_Va ser una guerra llarga i destructora: Fran\xc3\xa7a va perdre uns 200.000 homes i Espanya entre 300.000 i 500.000. A m\xc3\xa9s, la guerra va resultar molt costosa. Els ex\xc3\xa8rcits contendents i les guerrilles es van aprovisionar sobre el terreny mitjan\xc3\xa7ant requises. La devastaci\xc3\xb3 i els robatoris van delmar la producci\xc3\xb3 agr\xc3\xa0ria, mentre que els camperols no es van animar a conrear per la incertesa. Les collites de 1811 i 1812 van ser dolentes i escasses. La falta de subsist\xc3\xa8ncia va estendre la gana i va provocar una intensa crisi de mortaldat el 1812. No nom\xc3\xa9s va caure la producci\xc3\xb3 agr\xc3\xadcola, va haver-hi ind\xc3\xbastries que gaireb\xc3\xa9 van desapar\xc3\xa8ixer com la t\xc3\xa8xtil llanera de Castella, ja que els ramats d'ovelles merines van servir per alimentar les tropes. El transport de mercaderies es va paralitzar, perqu\xc3\xa8 els bous, muls, cavalls i altres animals de tir van ser confiscats pels militars. Finalment, la guerra va generar un fort d\xc3\xa8ficit en les finances p\xc3\xbabliques: el 1815 el deute estatal superava els 12.000 milions de rals, xifra vint vegades superior als ingressos anuals ordinaris."