b'\n_START_ARTICLE_\nAngl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nEl terme angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 (en angl\xc3\xa8s Middle English) descriu els dialectes de l\'angl\xc3\xa8s a la hist\xc3\xb2ria de la llengua anglesa entre l\'alta i la baixa edat mitjana, o m\xc3\xa9s o menys durant el per\xc3\xadode de tres segles compr\xc3\xa8s entre finals del segle XII i el final del segle XV._NEWLINE_L\'angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 es va desenvolupar a partir del darrer angl\xc3\xa8s antic a l\'Anglaterra normanda (1066-1154) i es parl\xc3\xa0 durant tota l\'era Plantagenet (1154-1485). El per\xc3\xadode de l\'angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 es va acabar al voltant del 1470, quan l\'est\xc3\xa0ndard de la Cancelleria - una forma d\'angl\xc3\xa8s basat en el dialecte londinenc - va comen\xc3\xa7ar a generalitzar-se, un proc\xc3\xa9s ajudat per la introducci\xc3\xb3 de la impremta a Anglaterra per William Caxton a la fi dels anys 1470. En aquells dies la variant del dialecte de North\xc3\xbambria (freq\xc3\xbcent al nord d\'Anglaterra) parlat al sud-est d\'Esc\xc3\xb2cia s\'estava desenvolupant a l\'idioma escoc\xc3\xa8s. _NEWLINE_L\'idioma d\'Anglaterra. tal com es va usar despr\xc3\xa9s de 1470 i fins al 1650 es coneix com a primer angl\xc3\xa8s modern._NEWLINE_A difer\xc3\xa8ncia de l\'angl\xc3\xa8s antic, que tendia en gran manera a adoptar les convencions d\'escriptura del darrer sax\xc3\xb3 occidental en el per\xc3\xadode immediatament anterior a la conquesta normanda d\'Anglaterra,  l\'angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 escrit mostra una \xc3\xa0mplia varietat de formes d\'escriptura (i presumiblement dialectals). Aquesta diversitat suggereix la fi gradual de la funci\xc3\xb3 de Wessex com a punt focal i de tend\xc3\xa8ncies per als escriptors i escribes, l\'aparici\xc3\xb3 de m\xc3\xa9s diferents estils d\'escribes locals i dialectes escrits, i un patr\xc3\xb3 general de transici\xc3\xb3 de l\'activitat durant els segles posteriors, quan North\xc3\xbambria,  el regne d\'\xc3\x80nglia de l\'Est i Londres van sorgir successivament com els principals centres de la literatura anglesa, cadascun amb els seus propis interessos particulars._NEWLINE_La literatura en angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 dels segles XII i XIII \xc3\xa9s comparativament rara, at\xc3\xa8s que les comunicacions escrites es feien en anglonormand o en llat\xc3\xad medieval. L\'angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 va esdevenir molt m\xc3\xa9s important com a llengua liter\xc3\xa0ria durant el segle XIV, amb poetes com ara Chaucer, Langland, John Gower, i el Poeta Pearl. Hi hagu\xc3\xa9 tamb\xc3\xa9 inter\xc3\xa8s a escriure en llengua vernacla durant el moviment dels Lollards, amb els religiosos te\xc3\xb2legs i dissidents John Wycliffe i John Purvey que escrivien per a la causa. At\xc3\xa8s que la impremta no s\'utilitzava a Anglaterra abans de la d\xc3\xa8cada del 1470, no hi ha cap obra original impresa en angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0. L\'obra de Chaucer Els contes de Canterbury  (Middle English: Tales of Caunterbury) fou impresa per primer cop el 1478. Mai no es van imprimir B\xc3\xadblies en angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0; les B\xc3\xadblies de Wycliffe del 1382 al 1395 van ser copiades per escribes i s\xc3\xb3n, per tant manuscrits.  Es creu popularment que William Shakespeare escrivia en angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0, per\xc3\xb2 de fet va escriure en primer angl\xc3\xa8s modern.\n_START_SECTION_\nPrimer angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0\n_START_PARAGRAPH_\nEl primer angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 (1100\xe2\x80\x931300) t\xc3\xa9 un ampli vocabulari anglosax\xc3\xb3 (amb molts pr\xc3\xa9stecs n\xc3\xb2rdics a les zones del nord del pa\xc3\xads) per\xc3\xb2 a l\'hora t\xc3\xa9 un sistema d\'inflexi\xc3\xb3 molt simplificat. Les relacions gramaticals que s\'expressaven en angl\xc3\xa8s antic mitjan\xc3\xa7ant el datiu s\xc3\xb3n reempla\xc3\xa7ades en el primer angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 per construccions preposicionals. Aquest reempla\xc3\xa7ament \xc3\xa9s, tanmateix, incomplet: l\'antic genitiu angl\xc3\xa8s "-es" sobreviu en el modern genitiu sax\xc3\xb3\xe2\x80\x94ara se l\'anomena el "possessiu": P. ex., la forma "dog\'s" per la m\xc3\xa9s llarga "of the dog" (ambdues signifiquen "del gos"). Per\xc3\xb2 molts dels altres casos finals van desapar\xc3\xa8ixer en el per\xc3\xadode del primer angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0, inclosa bona part de les prop d\'una dotzena de formes de l\'article definit ("the"). El nombre gramatical dual (que expressa exactament dues d\'una cosa) tamb\xc3\xa9 va desapar\xc3\xa8ixer de l\'angl\xc3\xa8s durant el per\xc3\xadode del primer angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 (a banda dels pronoms personals), la qual cosa simplific\xc3\xa0 encara m\xc3\xa9s l\'idioma._NEWLINE_Es van produir canvis profunds en la gram\xc3\xa0tica. A poc a poc, els rics i el govern s\'anglicitzaren de nou,  per b\xc3\xa9 que el normand (i posteriorment el franc\xc3\xa8s) van seguir sent els idiomes dominants de la literatura i el dret fins al segle XIV, fins i tot despr\xc3\xa9s de la p\xc3\xa8rdua de la majoria de la possessions continentals de la monarquia anglesa. El nou idioma angl\xc3\xa8s no semblava el mateix que l\'antic. Entre altres coses, a m\xc3\xa9s de patir canvis en el vocabulari, el complex sistema de terminacions flexives que tenia l\'angl\xc3\xa8s antic, a poc a poc es va perdre o va ser simplificat en els dialectes de l\'angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0 parlat. Aquest canvi es va reflectir tamb\xc3\xa9, gradualment, en les seves cada vegada m\xc3\xa9s diverses formes escrites. La p\xc3\xa8rdua de les terminacions de cas forma part d\'una tend\xc3\xa8ncia general de les inflexions envers un ordre de paraules fix, un fet que tamb\xc3\xa9 es van produir en altres lleng\xc3\xbces germ\xc3\xa0niques, i per tant no es pot atribuir simplement a la influ\xc3\xa8ncia de les seccions de parla francesa de la poblaci\xc3\xb3. Cal no oblidar que l\'angl\xc3\xa8s seguia sent, despr\xc3\xa9s de tot, l\'idioma de la immensa majoria de la poblaci\xc3\xb3. Tamb\xc3\xa9 s\'argumenta que els immigrants n\xc3\xb2rdics a Anglaterra van tenir un gran impacte en la p\xc3\xa8rdua de desin\xc3\xa8ncies a l\'angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0. Un argument \xc3\xa9s que, tot i que els parlants n\xc3\xb2rdics i angl\xc3\xb2fons tenien un cert grau d\'intercomprensi\xc3\xb3, la incapacitat dels parlants n\xc3\xb2rdics per reproduir els sons finals de les paraules en angl\xc3\xa8s influenci\xc3\xa0 en p\xc3\xa8rdua de les desin\xc3\xa8ncies en l\'angl\xc3\xa8s mitj\xc3\xa0. Un altre argument \xc3\xa9s que les simplificacions morfol\xc3\xb2giques van ser causades pels britanoromans que eren biling\xc3\xbces en angl\xc3\xa8s antic i, o b\xc3\xa9 brit\xc3\xb2nics (les lleng\xc3\xbces dels quals no tenen cas) o llat\xc3\xad brit\xc3\xa0nic (que pot haver mancat de cas substantiu, com la majoria de les lleng\xc3\xbces rom\xc3\xa0niques modernes).\n_START_SECTION_\nL\'est\xc3\xa0ndard de la Cancelleria\n_START_PARAGRAPH_\nL\'est\xc3\xa0ndard de la Cancelleria es basa en gran manera en els dialectes de Londres i Midlands de l\'Est, ja que aquestes \xc3\xa0rees van ser centres pol\xc3\xadtics i demogr\xc3\xa0fics de la societat anglesa. No obstant aix\xc3\xb2, s\'utilitzaren altres formes dialectals on hi havia significats m\xc3\xa9s clars; per exemple, dels dialectes del nord "they", "their" i "them" (derivats de les formes escandinaves van ser utilitzats en lloc de les formes londinenques "hi/they", "hir" i "hem." Aix\xc3\xb2 es va produir, potser, perqu\xc3\xa8 les formes londinenques podrien ser confoses amb mots com ara he, her i him. (No obstant aix\xc3\xb2, les formes col\xc2\xb7loquials escrites com a "\'em", com en "up and at \'em",  b\xc3\xa9 podien representar una superviv\xc3\xa8ncia parlada de "hem" en lloc d\'un escur\xc3\xa7ament del derivat del n\xc3\xb2rdic "them".)_NEWLINE_Els empleats que utilitzaven l\'est\xc3\xa0ndard de la Cancelleria haurien estat familiaritzats amb el franc\xc3\xa8s i  el llat\xc3\xad, que hauria d\'haver influ\xc3\xaft en les formes que van triar. L\'est\xc3\xa0ndard de la Cancelleria no va ser l\'\xc3\xbanica influ\xc3\xa8ncia en les formes posteriors de l\'angl\xc3\xa8s - el seu nivell d\'influ\xc3\xa8ncia \xc3\xa9s controvertit i van seguir existint una varietat de dialectes parlats- per\xc3\xb2 va facilitar un nucli al voltant del qual el primer angl\xc3\xa8s modern podria cristal\xc2\xb7litzar._NEWLINE_Pels volts de mitjans del segle XV,  l\'est\xc3\xa0ndard de la Cancelleria s\'utilitzava per a fins m\xc3\xa9s oficials, excepte per l\'Esgl\xc3\xa9sia, que encara utilitzava el llat\xc3\xad, i en determinats casos legals, per a aix\xc3\xb2 s\'utilitzaven el franc\xc3\xa8s de dret i una mica de llat\xc3\xad. Es va difondre per Anglaterra pels bur\xc3\xb2crates en missi\xc3\xb3 oficial i lentament va guanyar prestigi. _NEWLINE_A finals de la d\xc3\xa8cada de 1490 i principis de 1500,  un dels primers impressors, Richard Pynson, va afavorir l\'est\xc3\xa0ndard de la Cancelleria en les seves obres publicades, i en conseq\xc3\xbc\xc3\xa8ncia va emp\xc3\xa8nyer l\'ortografia anglesa m\xc3\xa9s cap a la normalitzaci\xc3\xb3.\n_START_SECTION_\nEl ressorgiment de l\'angl\xc3\xa8s\n_START_PARAGRAPH_\nA partir del segle XIII, despr\xc3\xa9s de la p\xc3\xa8rdua del ducat de Normandia, les tensions provocades per la rivalitat anglesa i francesa durant la Guerra dels Cent Anys van convertir els dos pa\xc3\xafsos en enemics. L\'angl\xc3\xa8s va passar a ser un dels s\xc3\xadmbols de la identitat nacional, i en aquella \xc3\xa8poca, aquells que tenien ascend\xc3\xa8ncia normanda ja es veien a si mateixos com anglesos. En 1233 Enric III, que volia emular l\'autocr\xc3\xa0cia de la monarquia francesa, va reempla\xc3\xa7ar tots els seus cortesans per nobles portats de Fran\xc3\xa7a, els quals van usurpar els llocs dels ducs anglonormands, la qual cosa increment\xc3\xa0 el sentiment nacionalista entre aquests i form\xc3\xa0 un terreny com\xc3\xba entre les classes mitjanes i la noblesa. D\'altra banda, l\'anomenada Mort o Pesta Negra va fer estralls entre la poblaci\xc3\xb3 camperola del pa\xc3\xads. La manca de m\xc3\xa0 d\'obra va portar als camperols a sol\xc2\xb7licitar millor retribuci\xc3\xb3 i revoltes com la revolta camperola de 1381, i la forta mortalitat que es donava en els monestirs, habitats per un gran nombre de gent, va provocar que els monjos cultes morts fossin reempla\xc3\xa7ats per altres monjos recentment ordenats, que desconeixien les lleng\xc3\xbces cl\xc3\xa0ssiques._NEWLINE_D\'altra banda, el moviment dels lollards, liderat per John Wycliffe, es va ocupar de traduir la B\xc3\xadblia a l\'angl\xc3\xa8s, mentre al pa\xc3\xads es desenvolupava un corrent m\xc3\xadstic en la literatura, exponents del qual s\xc3\xb3n les obres de Richard Rolle, l\'an\xc3\xb2nima El n\xc3\xbavol del no saber, les revelacions de Juliana de Norwich i El llibre de Margery Kempe. A finals del segle XIV es va reviure el vers al\xc2\xb7literatiu, de manera que va ressorgir la tradici\xc3\xb3 anglosaxona anterior en obres com Pere el Pag\xc3\xa8s de William Langland, el poema al\xc2\xb7literatiu  "Morte Arthure" o Sir Gawain and the Green Knight. L\'angl\xc3\xa8s va reempla\xc3\xa7ar tamb\xc3\xa9 el franc\xc3\xa8s en els documents de car\xc3\xa0cter p\xc3\xbablic i es va convertir en la llengua oficial de la cort tan bon punt es va iniciar el regnat d\'Enric IV. El 1362 es va emprar per primera vegada l\'angl\xc3\xa8s per convocar el parlament.'