b'\n_START_ARTICLE_\nInfern - Cant Primer\n_START_SECTION_\nS\xc3\xadntesi\n_START_PARAGRAPH_\nDante t\xc3\xa9 trenta-cinc anys (en el mig, \xc3\xa9s a dir, la meitat de la seva vida) quan es troba, despr\xc3\xa9s d\'haver perdut el "cam\xc3\xad correcte" (la recta via), en un bosc fosc, al\xc2\xb7legoria de la perdici\xc3\xb3 i el pecat. Com m\xc3\xa9s camina, aquest cam\xc3\xad es torna m\xc3\xa9s ombr\xc3\xadvol, fosc i aterridor. En un moment donat, a la tarda, s\'adona que s\'ha perdut i ja no pot sortir. Aix\xc3\xad que decideix passar la nit all\xc3\xa0. Al mat\xc3\xad, Dante s\'adona que el desperten els raigs del sol, que representen encara que al\xc2\xb7leg\xc3\xb2ricament, la pres\xc3\xa8ncia de D\xc3\xa9u en la Divina Com\xc3\xa8dia. Aix\xc3\xad que gr\xc3\xa0cies a la llum del sol que li d\xc3\xb3na valor, for\xc3\xa7a i energia; decideix continuar explorant. Tot just comen\xc3\xa7at l\'ascens del tur\xc3\xb3, tres feres (una pantera de pell jaspiada, un lle\xc3\xb3 amb el cap ben alt i amb fam vora\xc3\xa7 i una lloba que, per la seva magror, semblava plena de tots els desitjos) obstaculitzen el seu cam\xc3\xad; tant \xc3\xa9s aix\xc3\xad que, havent perdut l\'esperan\xc3\xa7a d\'arribar al cim, el poeta \xc3\xa9s rebutjat cap enrere a la vall de la perdici\xc3\xb3 i cau del tur\xc3\xb3._NEWLINE_Tot d\'una, per\xc3\xb2, veu una figura, a la que pregunta si es tracta d\'un home de carn i ossos, o un esperit. Amb el cor encongit, demana ajut: \xc3\xa9s l\'\xc3\xa0nima de Virgili.\n_START_SECTION_\nEl tur\xc3\xb3 il\xc2\xb7luminat pel sol - vv. 13-60\n_START_PARAGRAPH_\nEn un determinat moment, Dante arriba al peu d\'un tur\xc3\xb3 ("la dol\xc3\xa7a muntanya" al v. 77), on acaba la selva (aquella vall), darrere del qual el sol est\xc3\xa0 pujant; aix\xc3\xb2 calma una mica la seva ansietat. La llum simbolitza la Gr\xc3\xa0cia divina que il\xc2\xb7lumina el cam\xc3\xad hum\xc3\xa0, per tant el tur\xc3\xb3 \xc3\xa9s un cam\xc3\xad de salvaci\xc3\xb3, alguns autors l\'han interpretat com la felicitat terrenal a la qual tot home tendeix naturalment. Dante creu que pot arribar dalt del tur\xc3\xb3 amb les seves forces i comen\xc3\xa7a a perdre aquella por que li havia omplert el cor durant la nit passada tan llastimosament, "amb tant de dolor". Els versos de Dante (... al peu d\'un puig.... Mirant amunt ...S\'aquieta un poc, llavors, aquell espant .... vv. 13-19) recorden els d\'un salm b\xc3\xadblic (CXX, 1): "Vaig aixecar els ulls a una muntanya des de la qual m\'arribar\xc3\xa0 l\'ajut"._NEWLINE_El primer s\xc3\xadmil del poema est\xc3\xa0 dedicat a aquesta sensaci\xc3\xb3 d\'alleujament: com l\'home que havent escapat del naufragi arriba amb dificultat a la platja i mira cap enrere per vigilar aquella aigua perillosa, aix\xc3\xad Dante es gira per veure el pas (cam\xc3\xad) que mai deix\xc3\xa0 escapar persona viva._NEWLINE_Aquest \xc3\xbaltim passatge \xc3\xa9s una mica fosc perqu\xc3\xa8 \xc3\xa9s ambigu, no queda clar si el subjecte \xc3\xa9s el pas o la persona, i en tot cas vol dir que ning\xc3\xba \xc3\xa9s immune davant el pecat i ning\xc3\xba pot sortir-se\'n sense la llum de la Gr\xc3\xa0cia divina. Dante descansa per un moment i repr\xc3\xa8n la pujada (amb una per\xc3\xadfrasi, el peu m\xc3\xa9s baix sempre m\xc3\xa9s ferm que l\'altre, \xc3\xa9s a dir, perqu\xc3\xa8 el peu de pivot estava per sota del que avan\xc3\xa7a en el pas). Tot just comen\xc3\xa7ada la pujada, apareix una pantera molt velo\xc3\xa7, i \xc3\xa0gil, coberta d\'una pell tota clapada, que no es vol apartar del davant de Dante, m\xc3\xa9s aviat el rebutja cap enrere, amb paronom\xc3\xa0sies (jocs de paraules) indicant vacil\xc2\xb7laci\xc3\xb3, transmet un tartamudeig simulat, de Dante espantat. La pantera, aix\xc3\xad com els altres animals que seguiran, s\xc3\xb3n s\xc3\xadmbols de virtut o debilitats espec\xc3\xadfiques, d\'acord amb les indicacions del bestiari medieval, i en aquest cas tots els antics comentaristes coincideixen en presentar-la com un s\xc3\xadmbol de la lux\xc3\xbaria o l\'enveja (representant Flor\xc3\xa8ncia)._NEWLINE_Dante no diu si aquesta pantera s\'acosta o fuig, per\xc3\xb2 apunta una refer\xc3\xa8ncia sobre l\'hora: era l\'hora, al principi del mat\xc3\xad, en qu\xc3\xa8 el sol pujava amunt amb les estrelles (la constel\xc2\xb7laci\xc3\xb3) que eren amb ell... en el moment de la Creaci\xc3\xb3. La primera constel\xc2\xb7laci\xc3\xb3 del zod\xc3\xadac \xc3\xa9s \xc3\x80ries, aix\xc3\xad que \xc3\xa9s un temps prop de l\'equinocci de primavera, moment propici de l\'any, cosa que fa esperar a Dante que podr\xc3\xa0 evitar aquella fera de pelatge alegre o sigui a clapes. Segons la creen\xc3\xa7a medieval, \xc3\xa9s en aquesta estaci\xc3\xb3 quan D\xc3\xa9u va crear el m\xc3\xb3n i va posar en moviment les constel\xc2\xb7lacions amb tota la seva bellesa._NEWLINE_Per\xc3\xb2 l\'esperan\xc3\xa7a desapareix immediatament per l\'aparici\xc3\xb3 d\'un lle\xc3\xb3, que sembla c\xc3\xb3rrer vers Dante amb el cap alt i amb fam tan rabiosa, amb tal for\xc3\xa7a que semblava que l\'aire en tremolava. El lle\xc3\xb3 es coneix com un s\xc3\xadmbol d\'orgull i altivesa. Immediatament tamb\xc3\xa9 apareix una lloba, expressant amb el cos i en la magresa tota la seva cobd\xc3\xadcia. Aquesta, segons Dante hauria fet desgraciada la vida de moltes altres persones, i se li acosta amb un aspecte tan aterridor que Dante perd tota esperan\xc3\xa7a d\'arribar al tur\xc3\xb3. La lloba \xc3\xa9s l\'animal m\xc3\xa9s perill\xc3\xb3s i \xc3\xa9s presentada com a s\xc3\xadmbol de la cobd\xc3\xadcia (l\'Esgl\xc3\xa9sia, que sempre vol m\xc3\xa9s i m\xc3\xa9s) - (i no, com diu la creen\xc3\xa7a err\xc3\xb2nia, de l\'avar\xc3\xadcia; de fet, l\'avar\xc3\xadcia indica una tend\xc3\xa8ncia a guardar per a un mateix i no donar el que un ja t\xc3\xa9, l\'avar\xc3\xadcia, la lux\xc3\xbaria o la cobd\xc3\xadcia, indiquen la voluntat de tenir un b\xc3\xa9 en quantitat sempre major): la uni\xc3\xb3 als bens terrenals \xc3\xa9s la m\xc3\xa9s arrelada en l\'home i la m\xc3\xa9s dif\xc3\xadcil de superar. De fet Dante, com un avar o un jugador que compra tot fins que ho perd tot, ara se sent trist i desanimat, a causa de la b\xc3\xa8stia sense pau, implacable. La lloba s\'acosta a poc a poc i empeny Dante als indrets on calla el sol, \xc3\xa9s a dir, a la selva del pecat._NEWLINE_Uns autors indiquen que les tres b\xc3\xa8sties s\xc3\xb3n s\xc3\xadmbols de les tres categories dels pecats que es corresponen amb les \xc3\xa0rees de l\'Infern: Incontin\xc3\xa8ncia (pantera), viol\xc3\xa8ncia (lle\xc3\xb3) i frau (lloba). Altres fan una interpretaci\xc3\xb3 pol\xc3\xadtica dels poders desviats que governaven la It\xc3\xa0lia medieval: la lloba com la "Roma" papal ( la "lloba capitolina"), el lle\xc3\xb3 com l\'Imperi i la pantera com els pr\xc3\xadnceps feudals. No obstant aix\xc3\xb2, de les tres feres, la lloba \xc3\xa9s la que ha causat m\xc3\xa9s problemes d\'interpretaci\xc3\xb3: si alguns, com Singleton, l\'associen al frau, altres grans comentaristes de Dante, com Gorni, l\'identifiquen amb l\'enveja. Dante, \xc3\xb2bviament, es va basar en la idea de les feres d\'un passatge b\xc3\xadblic del "Llibre de Jeremies" (V, 6): "Per aix\xc3\xb2 els mossega el lle\xc3\xb3 de la selva, el llop de les estepes causa estralls, el lleopard est\xc3\xa0 a l\'aguait a la vora de la seva ciutat: tots els que surtin seran trossejats, perqu\xc3\xa8 els seus pecats s\'han multiplicat, han augmentat les seves rebel\xc2\xb7lions".\n_START_SECTION_\nUn espai espiritualitzat\n_START_PARAGRAPH_\nEn el primer cant l\'espai es presenta d\'acord amb l\'oposici\xc3\xb3 baix-alt (vall-tur\xc3\xb3), que es correspon amb l\'ant\xc3\xadtesi de llum i foscor d\'origen lit\xc3\xbargic: mostra l\'eterna lluita entre el b\xc3\xa9 i el mal, entre el pecat i la Gr\xc3\xa0cia, de fet, es refereix a les paraules evang\xc3\xa8liques de "Jesucrist: "Jo s\xc3\xb3c la llum del m\xc3\xb3n, qui em segueixi no caminar\xc3\xa0 a les fosques." (Joan 12). L\'oposici\xc3\xb3 espacial \xc3\xa9s tamb\xc3\xa9 un indicador de la jerarquia moral pecat - salvaci\xc3\xb3, "la selva obscura" (v. 2) es col\xc2\xb7loca en el lloc m\xc3\xa9s baix ( basso loco v. 61), en comparaci\xc3\xb3 amb el tur\xc3\xb3 que est\xc3\xa0 en la part superior i s\'il\xc2\xb7lumina; la selva est\xc3\xa0 desprove\xc3\xafda de llum, ja que no est\xc3\xa0 il\xc2\xb7luminada pel sol que a tots ens mena drets per la sendera (v. 18).\n_START_SECTION_\nProfecia del llebrer - vv. 100-111\n_START_PARAGRAPH_\nVirgili estava dient llavors que la lloba viur\xc3\xa0 tranquil\xc2\xb7la fins que el "llebrer" / vindr\xc3\xa0 i la matar\xc3\xa0 sense pietat._NEWLINE_El llebrer, en el llenguatge t\xc3\xa8cnic de ca\xc3\xa7a, \xc3\xa9s un terme que designa un gos de ca\xc3\xa7a (comparar l\'\xc3\xbas per exemple en Infern, XIII v 126.): Aix\xc3\xad Dante segueix amb les al\xc2\xb7legories d\'animals i explica que un gos de ca\xc3\xa7a finalment far\xc3\xa0 morir dolorosament aquesta lloba de la cobd\xc3\xadcia, perseguint-la (tercet en els vv. 109-111) de ciutat en ciutat (l\'autor fa servir la paraula italiana villa que, aqu\xc3\xad \xc3\xa9s un gal\xc2\xb7licisme), fins que de nou la tanqui dins l\'infern ( "rimessa") d\'on el primer envej\xc3\xb3s ("Llucifer", l\'\xc3\xa0ngel rebel) la va fer sortir. vv 111. d\'on al principi la tragu\xc3\xa9 l\'enveja: segons una altra interpretaci\xc3\xb3 filol\xc3\xb2gica "prima" significa: la primera vegada, en el moment del pecat original d\'Eva. L\'abs\xc3\xa8ncia de l\'article fa aquesta suposici\xc3\xb3 m\xc3\xa9s realista que la que identifica a Llucifer com: invidia prima "la primera enveja o el primer envej\xc3\xb3s"._NEWLINE_Sobre qui o qu\xc3\xa8 simbolitza aquest llebrer ning\xc3\xba ha estat capa\xc3\xa7 de donar una explicaci\xc3\xb3 segura i un\xc3\xadvoca i, de fet, aquest \xc3\xa9s un dels m\xc3\xa9s famosos misteris del poema. Dos tercets descriuen aquest llebrer com el salvador que no s\'alimentar\xc3\xa0 ni de les terres, ni dels diners (peltro, \xc3\xa9s el metall de la moneda), sin\xc3\xb3 de la saviesa, l\'amor i la virtut; "el seu pa\xc3\xads estar\xc3\xa0 entre feltre i feltre"; i ser\xc3\xa0 la salvaci\xc3\xb3 d\'aquella humil It\xc3\xa0lia per la qual van morir de ferides la verge Camil\xc2\xb7la, Eur\xc3\xadal, Turnus i "Nisos._NEWLINE_A banda dels dos \xc3\xbaltims versos que citen l\'Eneida, el significat dels atributs del llebrer no est\xc3\xa0 clar: el menjar del gos s\xc3\xb3n les virtuts espirituals que simbolitzen la Trinitat i que podria fer refer\xc3\xa8ncia a un personatge particular seglar o religi\xc3\xb3s, o a una entitat present o futura. El seu naixement estar\xc3\xa0 entre feltre i feltre o sigui entre robes humils o entre t\xc3\xbaniques monacals, o entre el feltre que s\'utilitzava per folrar les urnes per a les eleccions dels jutges? O potser en sentit geogr\xc3\xa0fic entre Feltre i Montefeltro, al\xc2\xb7ludint potser a Cangrande della Scala el territori del qual s\'estenia m\xc3\xa9s o menys entre aquests dos llocs? O Enric VII d\'Alemanya o Uguccione della Faggiola? O el retorn de Crist? _NEWLINE_La pregunta probablement mai ser\xc3\xa0 revelada perqu\xc3\xa8 Dante aqu\xc3\xad utilitza un llenguatge particularment cr\xc3\xadptic fins i tot perqu\xc3\xa8 entre les moltes profecies de la Com\xc3\xa8dia aquesta \xc3\xa9s l\'\xc3\xbanica "veritable", que no consist\xc3\xads en un esdeveniment ja fet realitat en el moment en qu\xc3\xa8 Dante va escriure el text. Les doctrines prof\xc3\xa8tiques en el temps de Dante s\'estaven estenent. En particular, es recorden les del monjo calabr\xc3\xa8s Gioacchino da Fiore.\n_START_SECTION_\nEl viatge a l\'infram\xc3\xb3n - vv. 112-136\n_START_PARAGRAPH_\nContinuant la resposta de Virgili a preguntes de Dante, el poeta rom\xc3\xa0 en aquest punt aconsella a Dante que el segueixi en un viatge dirigit per ell per llocs eterns (el regne de l\'infram\xc3\xb3n, on tot \xc3\xa9s etern, a difer\xc3\xa8ncia de la fugacitat del m\xc3\xb3n dels vius): a l\'Infern sentir\xc3\xa0 els crits desesperats i veur\xc3\xa0 els antics esperits desconsolats reclamant la segona mort (l\'aniquilaci\xc3\xb3 total per aturar el seu sofriment); al Purgatori veur\xc3\xa0 els que estan contents amb els seus c\xc3\xa0stigs, perqu\xc3\xa8 esperen afegir-se m\xc3\xa9s endavant als habitants del cel; al Parad\xc3\xads, si hi va a pujar, hi haur\xc3\xa0 una \xc3\xa0nima m\xc3\xa9s digna que ell per acompanyar-lo, ja que l\'emperador dels cels (D\xc3\xa9u) no vol que Virgili passi per la seva ciutat perqu\xc3\xa8 no \xc3\xa9s cristi\xc3\xa0 i no va seguir la seva llei. De fet D\xc3\xa9u, continua Virgili, regna a tot arreu (en el llenguatge jur\xc3\xaddic "t\xc3\xa9 jurisdicci\xc3\xb3"), per\xc3\xb2 all\xc3\xad governa ("reina directament") al Parad\xc3\xads \xc3\xa9s benaurat el que \xc3\xa9s triat per anar-hi (Feli\xc3\xa7 aquell que hi va com elegit! ). _NEWLINE_Dante respon que ell est\xc3\xa0 d\'acord amb la descripci\xc3\xb3 donada de D\xc3\xa9u (Poeta, jo et demane) i per escapar de la maldat de la selva o encara pitjor, de la condemnaci\xc3\xb3, accepta fer el viatge - peregrinaci\xc3\xb3, de manera que pugui veure la porta de Sant Pere i aquells que Virgili escriu tan tristament, \xc3\xa9s a dir els condemnats. Llavors Virgili comen\xc3\xa7\xc3\xa0 a caminar i Dante el segueix ( i jo darrere ).'