b"\n_START_ARTICLE_\nSanta Cec\xc3\xadlia de Cos\n_START_SECTION_\nHist\xc3\xb2ria\n_START_PARAGRAPH_\nEl 881, Carloman II reconegu\xc3\xa9 a Sunifred abat de Santa Maria d'Arles la possessi\xc3\xb3 de la Cel\xc2\xb7la de Cotso. Sembla que al lloc s'hi havia bastit un refugi (la cel\xc2\xb7la) amb una capella dedicada a Santa Maria, per al servei dels pelegrins que feien el cam\xc3\xad que procedia de Sant Guillem de Combret, per una banda, i passant per Nostra Senyora de Coral i Santa Margarida de Colldares baixava fins a Camprodon, per l'altra, per acabar dirigint-se a Sant Jaume de Gal\xc3\xadcia. Despr\xc3\xa9s d'un temps d'augment lent de la popularitat del lloc, el segle\xc2\xa0xii va ser d'una certa prosperitat, i hom reform\xc3\xa0 considerablement l'esgl\xc3\xa9sia (la capella original esdevingu\xc3\xa9 l'absis de la nova). Fou consagrada de nou el 1158 per Ramon, abat d'Arles, que la rededic\xc3\xa0 a santa Cec\xc3\xadlia._NEWLINE_En pert\xc3\xa0nyer el lloc a l'abadia d'Arles, l'autoritat senyorial requeia en l'abat i, per extensi\xc3\xb3, en el rector que tingu\xc3\xa9s cura de la parr\xc3\xb2quia. Aquesta acumulaci\xc3\xb3 de poder espiritual i temporal hauria estat clau en la subsist\xc3\xa8ncia del poblet, i quan la uni\xc3\xb3 de poders s'interromp\xc3\xa9, comen\xc3\xa7\xc3\xa0 la decad\xc3\xa8ncia del nucli. A comen\xc3\xa7aments del segle\xc2\xa0xix (tal vegada a ran de la Guerra del Franc\xc3\xa8s) gent procedent de la banda sud de la frontera enva\xc3\xafren l'Alt Vallespir i calaren foc a l'esgl\xc3\xa9sia, que ja mai m\xc3\xa9s no fou lloc de culte. Als anys 80 uns voluntaris -entre els quals l'historiador Pere Ponsich- investigaren el lloc i maldaren per salvar el que hi fos d'inter\xc3\xa8s. Les restes de la capella s\xc3\xb3n actualment mantingudes pel poble ve\xc3\xad de Montferrer.\n_START_SECTION_\nCaracter\xc3\xadstiques\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89s una petita esgl\xc3\xa9sia d'una sola nau amb absis trapezo\xc3\xafdal a llevant. La volta, que estava esfondrada, ha estat del tot reconstru\xc3\xafda per voluntaris vallespirencs i rossellonesos, sobretot de Montferrer. L'absis, que havia arribat a estar molt enrunat, \xc3\xa9s un absis prerom\xc3\xa0nic arquet\xc3\xadpic; se'n conservava el mur de tramuntana quasi sencer, que mostrava l'arrencada de la volta de l'absis, de can\xc3\xb3 o poc ultrapassada._NEWLINE_La uni\xc3\xb3 entre l'absis i la nau mostra un arc triomfal sobre pilars adossats, escanyat damunt de les impostes, de forma que insinua una forma de ferradura. La nau era coberta amb volta, que tamb\xc3\xa9 es conservava fragment\xc3\xa0riament abans de la reconstrucci\xc3\xb3._NEWLINE_La porta \xc3\xa9s a la fa\xc3\xa7ana meridional, amb dos arcs en degradaci\xc3\xb3 i amb dovelles curtes i amples, ben tallades. T\xc3\xa9 llinda i timp\xc3\xa0 llisos, amb una simple motllura._NEWLINE_La construcci\xc3\xb3, de blocs de pedra simplement trencats, disposats amb regularitat, contrasta amb l'absis, molt m\xc3\xa9s primitiu. Aquesta darrera part remet a una construcci\xc3\xb3 del segle IX, mentre que la nau \xc3\xa9s ja del segle X o comen\xc3\xa7aments de l'XI. La portalada, d'altra banda, sembla correspondre a la consagraci\xc3\xb3 del 1159._NEWLINE_A l'interior es conserva una pica baptismal de granit, de forma oval, amb un relleu molt desgastat, probablement rom\xc3\xa0nica."