b"\n_START_ARTICLE_\nJurtxets\n_START_SECTION_\nUnificaci\xc3\xb3 i conquesta de Liao\n_START_PARAGRAPH_\nPer liquidar als kitan l'emperador xin\xc3\xa8s Houei-tsong (1101-1125) va decidir cridar a b\xc3\xa0rbars m\xc3\xa9s llunyans. Els Liao (la dinastia dels kitan) estaven prou adaptats a la cultura xinesa per ser uns ve\xc3\xafns acceptables per\xc3\xb2 no era el cas del poble que vivia m\xc3\xa9s enll\xc3\xa0, als boscos de l'Ussuri i nord-est de Manx\xc3\xbaria, coneguts com els jurtxets. L'ambaixador xin\xc3\xa8s que els va visitar el 1124-1125 els descriu com a verdaders b\xc3\xa0rbars amb la resid\xc3\xa8ncia del khan rodejada de bestiar i en mig de les pastures, sense cap edifici, ni carrer, ni parets; el khan seia en un tron cobert de dotze pells de tigre, i es feien festes b\xc3\xa0rbares amb beguda, m\xc3\xbasica, dansa, pantomimes de caceres i de combats i dones fent jocs de llums amb els miralls. Just llavors els jurtxets estaven sent organitzats per un cap en\xc3\xa8rgic de nom A-kou-ta, del clan reial Wan-yen (1113-1123). _NEWLINE_Despr\xc3\xa9s de l'alian\xc3\xa7a amb els xinesos, el 1114 es va revoltar contra el rei kitan i va llan\xc3\xa7ar la seva horda a la conquesta del regne Liao, cosa que va fer en nou anys: Ning-kiang (al sud de la moderna Harbin a la riba d'un afluent del Sungari) el 1114, Leao-yang el 1116 (despr\xc3\xa9s d'aquesta ciutat tota Manx\xc3\xbaria va passar als jurtxets). Lin-huang (capital septentrional dels kitan, al nord del modern Jehol) el 1120; Ta-ting (capital central) i Ta-t'ong (al nord del Shanxi) el 1122. Pek\xc3\xadn havia de passar a la Xina segons els termes del tractat entre l'Imperi i els jurtxets, per\xc3\xb2 els xinesos no van poder ocupar la ciutat i finalment foren els b\xc3\xa0rbars els que ho van fer (1122) per\xc3\xb2 la van entregar a la Xina el 1123. El rei jurtxet, A-kou-ta va morir el 1123 i el va substituir el seu germ\xc3\xa0 Wou-k'i-mai (1123-1135) que era molt ambici\xc3\xb3s. El darrer rei kitan Ye-liu Yen hi es va refugiar a la zona de Kuku-khoto i va tractar de resistir a la comarca de Wou-tcheou (1124) per\xc3\xb2 fou derrotat diverses vegades i finalment capturat el 1125.\n_START_SECTION_\nDinastia Jin (Kin)\n_START_PARAGRAPH_\nEl nou rei dels jurtxets va modificar el nom de la dinastia a Allchun (en tung\xc3\xbas) que vol dir dinastia daurada (Kin en xin\xc3\xa8s, transcripci\xc3\xb3 actual Jin, nom amb qu\xc3\xa8 els xinesos anomenen el regne) i va intentar establir un estat regular organitzat a la manera xinesa. _NEWLINE_Aviat van esclatar disputes frontereres quan els xinesos van reclamar algunes viles al nord de Pek\xc3\xadn i com que no els hi foren reconegudes, van donar suport a una revolta contra els jurtxets. Aix\xc3\xb2 va provocar el conflicte obert i el general de la dinastia kin, Nien-mo-ho va entrar altre cop a Pek\xc3\xadn i la plana de el Hebei (1125) i cap a Taiyuan al cor de Shanxi (1126). Un altre general kin, Wa-li-pou, va creuar el riu Groc, i se li va unir Nien-mo-ho, i junts es van presentar davant la capital xinesa K'ai-fong; els defensors, encap\xc3\xa7alats per l'emperador Houei-tsong i el seu fill Kin-tsong, es van rendir (finals de 1126) i junt amb tota la cort foren deportats a la capital dels kin, la ciutat de Ning-kiang als sud de Harbin (comen\xc3\xa7ament del 1127). Entre els presoners fets pels kin, alguns membres de la tribu turca dels ongut, enviats a Manx\xc3\xbaria, i que van resultar ser nestorians; un d'aquestos va explicar una visi\xc3\xb3 del rei kin i aquest els va alliberar i els va permetre instal\xc2\xb7lar-se al nord del riu Groc, a Tsing-tcheou. _NEWLINE_Un membre de la fam\xc3\xadlia imperial Song, Kao-tsong, es va escapar de ser capturat i fou proclamat emperador a Nankin, protegit pel Yang-tse kiang. Per la seva banda els kin van acabar la conquesta de les places del nord encara en poder dels imperials: Ho-kieng i Ta-ming al Hebei (Hopei), Tai-nan al Shandong (Shantung), Tchang-to a Henan (Honan), Ho-tchong al sud-oest del Shanxi (Shansi) i K'ai-fong que els imperials havien recuperat aprofitant l'abs\xc3\xa8ncia de guarnici\xc3\xb3 kin.\n_START_SECTION_\nConquesta del sud\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1129 les forces kin a les ordes del general Nien-mo-ho van avan\xc3\xa7ar cap a la part central de la Xina entre el baix Houai-ho i el baix  Yang-tse-kiang; despr\xc3\xa9s d'una pausa van atacar la l\xc3\xadnia del darrer riu amb dos ex\xc3\xa8rcits, un a l'oest, va passar del Hubei cap a Kinag-tcheou al Kiangsi (Jiangxi). L'avan\xc3\xa7 fou espectacular i r\xc3\xa0pid (m\xc3\xa9s que no ho fou un segle despr\xc3\xa9s el dels mongols). El segon ex\xc3\xa8rcit va passar el Yang-tse prop de T'ai-ping i va fer capitular Nanqu\xc3\xadn. L'emperador Kao-tsong va fugir cap a Ning-po (llavors anomenada Ming-tcheou) i despr\xc3\xa9s cap al port de Wen-tcheou (al sud de Zhejiang (Chekiang); el general Wou-tchou el seguia i es va dirigir a Hang-tcheou i Ning-po (finals del 1129 i comen\xc3\xa7aments del 1130), per\xc3\xb2 aix\xc3\xb2 portava al seu ex\xc3\xa8rcit massa lluny de la seva rereguarda, al mig d'una poblaci\xc3\xb3 hostil, amb terrenys inundats, plens de rius, de camps d'arr\xc3\xb2s, de canals. Wou-tchou va intentar retornar cap al nord per\xc3\xb2 no va poder creuar el Yang-tse protegit per les flotilles xineses. Per poder passar va haver de signar un tractat, i aix\xc3\xad va poder travessar el riu per Tchen-kiang a l'est de Nankin (1130). El sud es va desempallegar dels kin i l'emperador Kao-tsong va tornar a Hang-tcheou, que va restar capital de la Xina fins a la conquesta mongola.\n_START_SECTION_\nLa pau del 1138\n_START_PARAGRAPH_\nDespr\xc3\xa9s d'aquesta derrota els generals xinesos van comen\xc3\xa7ar a recuperar ciutats entre el Yang-tse i el riu Groc. El general Yo Fei va reconquistar la ciutat de Siang-yang (1134); el 1138 va atacar K'ai-fong, per\xc3\xb2 abans de la vict\xc3\xb2ria l'emperador Kao-tsong va signar la pau amb els kin, llavors governats per Ho-lo-ma (1135-1149) successor del seu cos\xc3\xad Wou-k'i-mai. El tractat delimitava la frontera al Houai-ho i despr\xc3\xa9s d'aquest les muntanyes entre el delta del riu Groc i les del Han superior; el delta del riu Groc (i la regi\xc3\xb3 de Wei) restava en mans dels Kin i la regi\xc3\xb3 de Han passava a mans dels xinesos; aix\xc3\xad els Kin conservaven Hebei, Shandong i Shanxi, aix\xc3\xad com la major part del Shaanxi i del Henan, i alguns districtes dels nord de Jiangsu i Anhui. Aquesta divisi\xc3\xb3 entre el sud dels Song i el nord dels Kin es va consolidar. Per part dels Kin la pau es va signar degut a l'aparici\xc3\xb3 d'un perill al nord, els mongols, que s'acabaven de federar sota el seu khan Qabul i havien atacat als Kin al Gobi oriental (1135), atac que a l'any seg\xc3\xbcent del tractat es va reproduir (1139)._NEWLINE_Un xaman de la casa reial dels Wan-yen, de nom Wou-che (en dj\xc3\xbcrtch\xc3\xa4t el nom era Gochi) va crear l'escriptura del tung\xc3\xbas adaptant els car\xc3\xa0cters xinesos; el seu prestigi el va fer sospit\xc3\xb3s al rei Ho-lo-ma que el va fer matar el 1139. _NEWLINE_El 1447 els kin van haver de cedir alguns districtes als mongols._NEWLINE_Els Kin (Jin) van conservar com a capital del nord Houeu-ning, prop de Harbin (va ser la principal resid\xc3\xa8ncia dels reis fins al 1153) i Pequ\xc3\xadn va tenir el rang de capital meridional i secund\xc3\xa0ria; una capital central, Ta-ting, es trobava al nord del Jehol. Finalment el 1153 el rei Ti-kou-nai (1149-1161) va convertir finalment Beijing en la capital del centre i principal, passant Ta-ting a ser la capital del nord i secund\xc3\xa0ria, Leao-yang la de l'est, Ta-t'ong la de l'oest iK'ai-fong la del sud. _NEWLINE_El rei Ti-kou-nai tenia encara l'instint salvatge del b\xc3\xa0rbars dj\xc3\xbcrtch\xc3\xa4n, per\xc3\xb2 amb els efectes perniciosos de la civilitzaci\xc3\xb3 i de la vida luxuriosa. L'abandonament de la resid\xc3\xa8ncia manx\xc3\xba dels reis fou molt negativa en un moment d'expansi\xc3\xb3 dels mongols i els t\xc3\xa0rtars; el rei volia conquerir la Xina del sud i esdevenir emperador i el 1161 va intentar creuar el Yang-tse a l'altura de Yang-tcheou, a la vora de l'illot Kin-chan, prop de la ciutat moderna de Tchen-Kiang, per\xc3\xb2 fou derrotat i els mateixos soldats el van matar mentre altres tropes proclamaven rei a Leao-yang a Wou-lo._NEWLINE_Wou-lo va signar la pau amb Xina sobre la base de respectar l'anterior tractat: Les negociacions van durar del 1163 al 1165. Wou-lo t\xc3\xa9 fama de savi i moderat. Va morir vell el 1189 i el va succeir el seu n\xc3\xa9t Ma-ta-kou (1189-1208). En el regnat d'aquest darrer la disciplina militar dels dj\xc3\xbcrtch\xc3\xa4n es va relaxar.\n_START_SECTION_\nEl final de la dinastia Jin (Kin)\n_START_PARAGRAPH_\nEl 1206 la dinastia Song va reprendre la guerra contra els Kin o Jin i encara aquestos foren prou forts per arribar al Yang-tse i van exigir el cap del ministre que havia encoratjat la guerra; finalment Ma-ta-kou va acceptar la pau sobre la base del retorn a l'statu quo anterior i alguns regals en sedes i plata que de fet constitu\xc3\xafen una mena de tribut (1208). El va succeir Tchong-hei (1209-1213) en el regnat del qual va comen\xc3\xa7ar la invasi\xc3\xb3 mongola que va culminar el 1234._NEWLINE_Ara la dinastia Jin tenia capital a Pequ\xc3\xadn i governava a Manx\xc3\xbaria, i la Xina del Nord (al nord del Han i el Huai). Les capitals secund\xc3\xa0ries eren Ta-ting al Jehol, Leao Yang, Tat'ong al Shansi (Shanxi) i Kaifong a Honan (Henan). Genguis Khan portava un modest t\xc3\xadtol xin\xc3\xa8s que li havien donat els Jin, pels seus serveis contra els t\xc3\xa0tars. A la mort del rei Jin Ma-ta-kou (1189-1208) Genguis es podia considerar lliure de tota relaci\xc3\xb3 de vassallatge i va refusar el reconeixement de la preemin\xc3\xa8ncia al seu successor Tchong-hei (1209-1213) quan aquest va enviar a un ambaixador. El rei Jin fou tractat d'imbecil pel gran khan, i efectivament era un titella en mans dels seus generals, i no gaudia d'una autoritat forta. La Gran Muralla Xinesa del costat de la Mong\xc3\xb2lia era vigilada per compte dels Jin, per un poble de turcs federats anomenats ongut, cristians nestorians; el cap ongut Alaquchtagin, havia agafat el 1204 el partit de Genguis khan, i ara els ongut van obrir les portes al conqueridor i li van entregar la marca fronterera de la que tenien encarregada la vigil\xc3\xa0ncia (1211). Em premi Genguis Khan va donar a una de les filles en matrimoni a Po-yao-ho (fill d'Alaquchtagin)._NEWLINE_Els mongols anomenaven al sobir\xc3\xa0 Jin amb el t\xc3\xadtol de Altan Khan que vol dir rei d'or (jin = or). Genguis es presentava com el venjador dels seus parents, els oncles Oqin-barqaq i Ambaga\xc3\xaf, per\xc3\xb2 tamb\xc3\xa9 dels antics sobirans kitan, els quals van abra\xc3\xa7ar amb entusiasme el partit mongol. Genguis khan va dirigir les operacions del 1211 i 1212, en qu\xc3\xa8 foren saquejats sistem\xc3\xa0ticament (sense poder ocupar les fortaleses) els districtes fronterers de Ta-t'ong (el Si-Jing dels reis Jin) a l'extrem nord del Shansi (Shanxi), i la regi\xc3\xb3 de Siuan-hua (llavors Siuan-to) i la de Pao-ngan, al nord del Hopei. Un dels pr\xc3\xadnceps kitan, Ye-li Liu-ko, de l'antic clan reial de Ye-liu, es va revoltar el 1212 a favor de Genguis khan a la regi\xc3\xb3 del Leao-ho al sud-oest de Manx\xc3\xbaria, zona d'origen dels kitan, i va fer jurament de fidelitat al gran khan; aquest li va enviar un ex\xc3\xa8rcit de socors dirigit pel noble (noyan) Djeb\xc3\xa9. El gener de 1213 Djeb\xc3\xa9 i Liu-ko van ocupar Leao-yang als Jin i el pr\xc3\xadncep es va instal\xc2\xb7lar als antics dominis dels seus ancestres com a rei de Leao sota sobirania del gran khan. Mentre Djeb\xc3\xa9 conqueria Leao-yang, Genguis Khan no va aconseguir ocupar Ta-t'ong al nord del Shansi Fins al 1215 els mongols van assolar el regne Jin per\xc3\xb2 sense reeixir mai a conquerir les fortaleses ben defensades pels guerrers tung\xc3\xbas i protegides per la ci\xc3\xa8ncia xinesa en setges i fortaleses. El 1213 Genguis Khan va aconseguir dominar Siuan-hoa i va dividir les seves forces en tres cossos:_NEWLINE_a) el primer, sota els seus fills Jotxi, Txagatai i Ogodai, va penetrar cap al Shansi central en direcci\xc3\xb3 a Tai-yuan i Ping-yang que presumiblement van ocupar per\xc3\xb2 van evacuar despr\xc3\xa9s per emportar-se el bot\xc3\xad a zona m\xc3\xa9s segura al nord. _NEWLINE_b) El segon, sota el mateix Genguis Khan i el seu fill Tului, va baixar per la plana de Hopei on van conquerir Ho-kien-fu, i pel Shantung (Shandong) on van capturar Tsinan. Van sobrepassar viles fortificades com Baijing, Tcheng-ting i Ta-ming (al Hopei) i van arribar fins al sud de Shantung._NEWLINE_c) El tercer, sota Qassar, germ\xc3\xa0 gran de Genguis Khan, i el seu germ\xc3\xa0 petit Temug\xc3\xa9 Otchigin, que van marxar pel golf de Petchili, cap a terres de Yong-p'ing i Leao-si_NEWLINE_Finalment les tropes mongoles es van reagrupar prop de Pequ\xc3\xadn per intentar almenys el bloqueig (1214). El rei Jin Tchong-hei (Wei-Shao Wang) havia estat assassinat uns mesos abans (1213) per un general de nom Hou-cha-hou que va posar al tron a un nebot del difunt, de nom Wu-tou-pu (o Hsuan Tsung, 1213-1223). Aquest rei va demanar la pau a Genguis Khan que la va acordar, conscient de no poder conquerir Beijing. Els Jin van pagar una gran indemnitzaci\xc3\xb3 de guerra (or, seda, tres mil cavalls, nois i noies joves incloent una princesa per a Genguis khan) i el gran khan va retornar a Mong\xc3\xb2lia pel Kalgan, amb el seu bot\xc3\xad (1214)._NEWLINE_Just sortir els mongols, el rei Jin va traslladar la seva resid\xc3\xa8ncia reial a Kai-fong-fu. Aix\xc3\xb2 va fer pensar a Genguis Khan que els Jin preparaven una nova guerra i immediatament va trencar la treva i va reiniciar les hostilitats. Hopei fou enva\xc3\xaft i el setge davant Beijing es va tornar a muntar. Un ex\xc3\xa8rcit de refor\xc3\xa7 Jin fou dispersat a Pa-tcheu entre Pek\xc3\xadn i Ho-kien-fu. El governador de Beijing, el general Wan-yen Tcheng-huei, es va su\xc3\xafcidar; els mongols van entrar a la ciutat i els habitants foren massacrats i la van incendiar (1215); la destrucci\xc3\xb3 de la ciutat va durar un mes, ja que els mongols no estaven interessats a posseir una ciutat. Aquestes morts i saquejos no sempre eren per sadisme o inter\xc3\xa8s; els n\xc3\xb2mades estaven desconcertats i no sabien com actuar; i encara que els homes agafaven la seva part de bot\xc3\xad hi ha casos com el del general Qutuqu, que va refusar rebre cap part del tresor Jin, que consider\xc3\xa0 propietat del gran khan._NEWLINE_El regne Jin va quedar redu\xc3\xaft a la comarca de la capital Kai-fong-fu al Honan, i alguns llocs al Shensi. El 1215 Genguis va deixar alguns generals al pa\xc3\xads per\xc3\xb2 va retirar les tropes per portar-les al Turquestan, i l'ex\xc3\xa8rcit que va quedar a territori Jin nom\xc3\xa9s va poder fer atacs parcials, que van afectar progressivament al regne per\xc3\xb2 no li donaven el cop de gr\xc3\xa0cia._NEWLINE_El principal general que va restar a territori Jin fou Muqali o Muquli, un dels seus millors oficials, per\xc3\xb2 amb forces redu\xc3\xafdes (uns 23.000 homes i uns 20000 auxiliars ind\xc3\xadgenes). El 1216 el general Samuqa va separar el Shensi i el Honan per l'ocupaci\xc3\xb3 de Tong-kuan que dominava la vall del riu Groc; per\xc3\xb2 fou una conquesta temporal, ja que els Jin despr\xc3\xa9s la van recuperar com van fer amb la major part dels seus antics territoris excepte Pequ\xc3\xadn. _NEWLINE_Llavors Muqali va agafar la direcci\xc3\xb3 de les operacions i en una campanya de set anys (1217-1223) en els que va aconseguir reduir altre cop als Jin al Honan: el 1217 es va apoderar de Ta-ming a Hopei, fortalesa que havia resistit al mateix Genguis; el 1218 va ocupar les capitals dels Shensi, Tai-yuan i Ping-yang; el 1220, fou reconquerida Ta-ming, que probablement havien perdut el 1219 o abans, i conquerida la capital del Shantung, Tsinan; aquest mateix any 1220 un dels seus lloctinents va ocupar Tchang-to, al nord del riu Groc; el 1221 foren conquerides diverses ciutats del nord del Shensi com Pao-ngan i Fu Tcheu; el 1222 dominaven Chang'an, l'antiga capital del Shensi; el 1223 va reconquerir Ho Tchong (moderna Pu tchetou), a l'angle sud-oest del Shansi a un colze del riu Groc, que ja havien conquerit abans per\xc3\xb2 els Jin havien recuperat en un atac sorpresa. En aquesta darrera operaci\xc3\xb3 va morir Muqali; despr\xc3\xa9s de la mort del general els Jin van recuperar Ho Tchong i la lluita en aquesta zona, farcida de petites fortaleses, va esdevenir una inacabable guerra de setges. Ara els mongols es comportaven millor en els setges degut a l'ajut d'auxiliars kitans i jurtxets passats al seu b\xc3\xa0ndol, i pels serveis d'algun enginyers xinesos, per\xc3\xb2 en general els Jin van recuperar terreny._NEWLINE_A m\xc3\xa9s de conservar el Honan a l'entorn de Kaifong, despr\xc3\xa9s de la mort del general Muqali, els jurtxets van ocupar la conca del Wei (Shensi central) incloent la pla\xc3\xa7a forta de Tong-kuan que protegia l'entrada al Honan, i la fortalesa de Ho-tchong (moderna P'ou-tcheu, situada enfront de l'anterior, al nord del riu Groc, a l'angle sud-oest del Shansi. El rei Jin, Nin-kia-su (Ai Tsung 1223-1234) podia aspirar a mantenir el regne. El 1231 per\xc3\xb2 els mongols van reprendre l'ofensiva i van ocupar les viles del Wei; Ping-leang, Fong-siang i altres; per la campanya del 1232 i al no poder for\xc3\xa7ar el pas de Tong-Kuan, el van rodejar pel nord-est i sud-oest, i mentre Ogodai amb m\xc3\xa0quines de guerra ocupava Ho-tchong i creuava el riu Groc, el seu germ\xc3\xa0 Tului dirigia 30000 homes pel sud-oest entrant deliberadament en territori de la dinastia Song, i d'all\xc3\xad cap a la vall del Wei i l'alt Han, ocupant Han-tchong i descendent cap al Setchwan per la vall del Kia-ling assolant el districte de Pao-ning i despr\xc3\xa9s girant al nord-est per la vall mitjana de l'Han (que va creuar el 31 de gener de 1232) i va apar\xc3\xa8ixer a territori Jin al sud de l'Honan pel costat de Nan-yang. _NEWLINE_Mentre Ogodai despr\xc3\xa9s de conquerir Ho-tchong, va creuar el riu Groc i va entrar tamb\xc3\xa9 a Honan pel nord (febrer del 1232), trobant a l'altre ex\xc3\xa8rcit a Kiun-tcheu, on pocs dies abans Tului havia derrotat als Jin. Els Jin van oferir una resist\xc3\xa8ncia molt forta; els generals es deixaven executar abans que unir-se al conqueridor. Els mongols van ocupar finalment Tong-kuan (mar\xc3\xa7 de 1232); Subotai fou encarregat de conquerir Kaifong que finalment va ocupar despr\xc3\xa9s d'una llarga resist\xc3\xa8ncia, el maig del 1233. La ciutat no fou destru\xc3\xafda per consell de Ye-liu Tch'ou ts'ai. _NEWLINE_El rei Nin Kia-su havia abandonat ja la ciutat per intentar organitzar la resist\xc3\xa8ncia a prov\xc3\xadncies i s'havia refugiat primer a Kuei-to i despr\xc3\xa9s a Ts'ai-tcheu (moderna Juning); quan aquesta vila fou assaltada pels mongols el rei es va su\xc3\xafcidar (febrer o mar\xc3\xa7 del 1234). Els Song xinesos van ajudar als mongols amb algun contingents d'infanteria i en recompensa Ogodai va cedir a l'imperi Song alguns districtes al sud-est del modern Honan. Amb les darreres operacions del 1234 el regne Jin va quedar totalment sotm\xc3\xa8s als mongols."